Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю Нью Файненс Сервіс звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення 102 469,76 грн. заборгованості за кредитним №Р21.006.73299 від 28.01.2014 року, стягнення 1 600,00 грн. судових витрат, посилаючись на те, що 28.01.2014 року між ПАТ Ідея Банк та [PERSON] було укладено кредитний договір № Р21.006.73299. Відповідно до вказаного договору відповідач отримав кредит в розмірі 90 990,00 зі сплатою 9,9 % річних строком на 48 місяців та зобов`язався виконати кредитні зобов`язання відповідно до умов цього договору.\~ Внаслідок порушення графіку сплати коштів станом на 30.10.2015 року за відповідачем [PERSON] наявна заборгованість по поверненню кредитних коштів в розмірі 121 659,76\~ грн. 30.10.2015 року між ТОВ Факторингова компанія РАНТЬЕ та ПАТ Ідея Банк було укладено договір факторингу №30/10-1, відповідно до якого банк відступив новому кредитору право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Крім цього, 28.02.2017 року між ТОВ Факторингова компанія РАНТЬЕ та ТОВ Фінансова компанія СЕРЕТ, яке змінило найменування на ТОВ НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС було укладено договір факторингу №28/02-1, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № Р21.006.73299 від 28.01.2014 року. Станом на 28.02.2017 року (дата відступлення права вимоги) заборгованість відповідача становила 102 469,76 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку № [NUMBER] та розрахунком заборгованості станом на 29.09.2017 року. Оскільки, відповідач в добровільному порядку не сплатив заборгованість за кредитним договором, позивач змушений звернутись до суду з наведеним позовом. 16.05.2018 року представник відповідачки подав відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що позивачем не надано суду детального розрахунку заборгованості по кредиту, які б підтверджували розмір заборгованості. Крім того, у відповідності до виписки, доданої позивачем до позовної заяви, відповідачем станом на 21.09.2017 року сплачено по кредиту 45\~444,33 грн., а у довідці, яка надана позивачем, дана сума жодним чином не відображена. Позивач не довів тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог у позові, не довів, що станом на момент подачі позову відповідач має заборгованість за кредитом саме у розмірі 102\~469,76 грн., у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позову (а.с.50-53). 26.12.2018 року представник позивача подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що представником відповідача у відзиві жодним чином не спростовано розміру заборгованості [PERSON] за кредитним договором, альтернативний розрахунок такої відсутній. Крім того, у виписці з особового рахунку [PERSON] № [NUMBER] , яка була додана до позовної заяви, відображено кошти, які були сплачені відповідачкою відповідно до умов кредитного договору у сумі 45\~444,33 грн, у період з 28.01.2014 року по 25.09.2017 року, а також, яким чином дані кошти були розподілені згідно умов кредитного договору. Також у довідці-розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором станом на 28.02.2017 року (дата відступлення права вимоги відповідно до Договору факторингу №28/02-1 від 28.02.2017 року) відображено суму загального боргу за кредитним договором, який складається із заборгованості за тілом кредиту, та за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями, а у довідці-розрахунок станом на 25.09.2017 року (дата яка зазначена у позові) відображено суму загального боргу відповідача за кредитним договором, який складається із заборгованості за тілом кредиту, та за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями (а.с.79-81).\~\~ Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позову просив розгляд справи проводити за його відсутності (а.с.3). Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Попович Я.С. проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав наведених у відзиві (а.с.110). Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого ТОВ НФС позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] . Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 28.01.2014 року між ПАТ Ідея Банк та [PERSON] було укладено кредитний договір № Р21.006.73299, за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримав кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 90 900 грн., та зобов`язався повернути його разом з процентами і комісіями згідно з умовами договору. Банк надає кредит у день підписання даного Договору строком на 48 місяців. За користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 9,9% річних від залишкової суми кредиту (а.с.6-8). ПАТ Ідея Банк виконало свої зобовязання за кредитним договором та надало відповідачу кредитні кошти в розмірі 90 900 грн ., що підтверджується копією меморіального ордеру № Р21.006.73299 від 28.01.2014 року (а.с.9-13). 30.10.2015 року між ТОВ Факторингова компанія РАНТЬЕ та ПАТ Ідея Банк було укладено Договір факторингу №30/10-1, відповідно до якого Клієнт (первісний кредитор, Банк) відступив(передав у власність) Факторові (новому кредитору) з 30.10.2015 року, а Фактор, відповідно до Договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Крім цього, 28.02.2017 року між ТОВ Факторингова компанія РАНТЬЕ та ТОВ Фінансова компанія СЕРЕТ, яке змінило найменування на ТОВ НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС було укладено Договір факторингу №28/02-1, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № Р21.006.73299 від 28.01.2014 року (а.с. 17-34). Станом на 28.02.2017 року (дата відступлення права вимоги) заборгованість відповідача становила 102 469,76 грн. (а.с.12). Позивачем надсилались відповідачці повідомлення про укладення договорів факторингу між ПАТ Ідея Банк, ТОВ ФК РАНТЬЕ та ТОВ ФК СЕРЕТ, а також вимога про усунення порушення кредитних зобовязань (а.с.15, 16). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов`язання, за змістом якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. \~\~Згідно з частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позивачем станом на 25.09.2017 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором № Р21.006.73299 від 28.01.2014 року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідачки [PERSON] , перед позивачем за кредитними зобов`язаннями в розмірі: 102 469 грн. 76 коп., з яких: 86 337,43 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 16 132,33 грн. заборгованість по нарахованих та несплачених відсотках та комісіях (а.с.82-83). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним договором ні відповідачкою, ні її представником суду не представлено. Таким чином, відповідачка підписуючи 28.01.2014 року кредитний договір № Р21.006.73299 погодилася із вищезазначеними умовами та зобовязався їх виконувати. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідачки також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 16, 20, 526, 527, 546, 611, 612, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 128, 141, 247, 435 ЦПК України,

Outcome: approved