Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Представник позивача після усунення недоліків позову 14.11.2013 року звернувся до суду з позовом до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки ( а. с. 41 - 45 ), посилаючись на те, що 06.08.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Морський транспортний банк», правонаступником якого за всіма правами та зобов»язаннями є Публічне Акціонерне Товариство «Марфін Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 00004/FР, на підставі якого банк зобов»язався надати позичальникові кредит шляхом перерахування з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника з 06.08.2008 року і терміном погашення по 04.08.2028 року включно у вигляді поновлювальної кредитної лінії у сумі 265 629,67 доларів США, на споживчі цілі : у сумі 223 000 доларів США, а також в сумі 42 629,67 доларів на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п. п. 2.1.3., 2.2.7. договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 12,9 річних за фактичний період користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом та зі сплатою комісії за надання кредиту 0,5 % від суми кредиту без урахування страхових платежів, що сплачується у момент надання кредиту у гривні за курсом НБУ на дату нарахування, незалежно від валюти кредиту. Періодом сплати вважається період з 26 числа по останній день кожного місяця. Згідно п.п. 1.1., 2.2.2., 2.2.З., 2.2.4. кредитного договору позичальник зобов»язався на умовах, в розмірі та в строки, встановлені в кредитному договорі, повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, а також сплатити комісії, пені та штрафи, які передбачені умовами кредитного договору, також здійснювати погашення заборгованості за кредитним договором в наступному порядку : щомісяця в період сплати, за який приймається період з 26 числа по останній день кожного місяця позичальник сплачує відсотки, розраховані відповідно до п.п. 3.1., 3.3. кредитного договору, комісію розраховану відповідно до п. 3.5. кредитного договору. Позивач повністю виконав взяті на себе за кредитним договором зобов»язхання, що підтверджується заявами про видачу готівки. Позичальник в свою чергу не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованим по ньому відсоткам, чим порушує прийняті на себе зобов»язання. Відповідно до п.п. 3.2. кредитного договору при непогашенні кредиту в строки вказані у кредитному договорі, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. Відповідно до ст.546, 549 ЦК України, виконання зобов»язань може забезпечуватися неустойкою. Неустойкою ( штрафом, пенею ) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушенні зобов»язання. За умовами п. 4.1., п 4.2. кредитного договору № 00004/FР від 06.08.2008р. при порушенні позичальником будь-якого із зобов»язань передбачених п. п. 1.1., 2.2.2., 2.2.3., 2.2.4., 2.2.7.1. кредитного договору банк нараховує, а позичальник зобов»язується сплатити банку пеню у розмірі 0,3 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. За кожний випадок порушення позичальником на строк більш ніж 60 календарних днів зобов»язань по поверненню кредиту, сплати відсотків та комісії, встановлених кредитним договором. Банк має право нарахувати, а позичальник зобов»язаний сплатити на першу вимогу банку штраф у розмірі 10 % від суми простроченого платежу. Згідно ст. 509 ЦК України правовідношення, в якому одна сторона ( боржник ) зобов»язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію ( сплатити гроші ), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку. Зобов»язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Ст. 526 ЦК України визначено, що зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов»язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. П. 1.1. кредитного договору № 00004/FР від 06.08.2008 року встановлено, по погашення заборгованості відбувається згідно графіку, який є невід»ємною частиною кредитного договору. Погашення кредиту згідно графіку не виконується. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ). Зобов»язання по погашенню заборгованості за основним боргом по кредиту, сплаті відсотків, що випливають з кредитного договору № 00004/FР від 06.08.2008 року Позичальником порушені. Станом на 07.08.2013 року виникла заборгованість за кредитним договором № 0004/FР від 06.08.2008 року, що складається з : - заборгованості за кредитом у сумі - 167 389,05 дол. США, що за офіційним курсом НБУ складає 1 337 940,68 грн.; - заборгованості за відсотками - 36 983,58 дол. США, що за офіційним курсом НБУ складає 295 609,75 грн.; - заборгованості за пенею - 332 641,91 грн. Розрахунок заборгованості додається. Відповідно п. 2.3.3. кредитного договору, при виникненні кожної з подій, зокрема порушенні позичальником будь-якого із зобов»язань, передбачених умовами кредитного договору. Банк за своїм розсудом має право змінити його умови вимагати від позичальника дострокового погашення кредиту, сплати відсотків, виконання інших зобов»язань за договором у повному обсязі. При цьому, відповідності до ст. 212, 611, 651 ЦК України щодо зобов»язань, строк виконання яких не настав, вважається, що він настав у зазначеній в повідомленні даті. На цю дату позичальник зобов»язується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, комісію й відсотки за фактичний строк його користування, у повному обсязі виконати інші зобов»язання за кредитним договором. В рахунок забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором № 00004/РР від 06.08.2008 року між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого за всіма правами та зобов»язаннями є ПАТ «Марфін Банк» та [PERSON] ( Іпотекодавець ) було укладено договір іпотеки № 00002-СР6, посвідчений 06.08.2008 року [PERSON] приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу ( в реєстрі за № 4766 ), предметом якого є : а) житловий будинок з господарськими спорудами, загальною площею 297,6 кв.м., житловою площею - 105,7 кв.м. в [ADDRESS], що належить відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого, виконавчим комітетом Щербанівської сільської ради народних депутатів № 101 від 02.11.1995 року та який зареєстрований у встановленому заковом порядку як окремий виділений в натурі об»єкт права власності за № 19193368, про що зроблений запис за № 92 у книзі № 1, та підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14881155 від 13.06.2007 року, виданим КП «БТІ та містобудування Полтавського району». б) земельна ділянка, загальною площею 0,17 га. для обслуговування жилого будинку ( кадастровий номер 5324087703:03:001:0316 ) та ведення особистого підсобного господарства ( кадастровий номер 5324087703:03:001:0317 ) на території Щербанівської сільської ради. Зазначена земельна ділянка належить відповідачу на праві власності на підставі Державного акту на право власносі від 20.02.1996 року серії 1-ПЛ № 018827, зареєстрованого в Книзіреєстрації державних актів на право власності на землю за № 436. 06.08.2008 року [PERSON] приватним нотаріусом Полтавського нотаріального округу накладено заборону відчуження предмету іпотеки та внесено відомості щодо нього в Державний реєстр іпотек, що посвідчується витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об»єктів нерухомого майна № 20095576, витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об»єктів нерухомого майна № 20095441, витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об»єктів нерухомого майна № 20095248 та витягом про реєстрацію в Державному реєстрі іпотек № 20111666. Відсутність інших заборон відчуження предмета іпотеки ( вимог інших кредиторів на момент укладення договору іпотеки підтверджується витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна № 20094299 від 06.08.2008 року, витягом з Державного реєстру іпотек № 20094709. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов»язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов»язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно п. 18.8. договору іпотеки № 00002-СР6 у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов»язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані, іпотеко держатель вправі звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно п. 18.10. договору іпотеки № 00002-СР6, у випадку звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель вправі отримувати задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами в повному обсязі вимог, включаючи основну суму боргу, відсотки та комісію за користування кредитом, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання, включаючи пеню та інші штрафні санкції, а також витрати на утримання предмету іпотеки, а також на здійснення забезпечених іпотекою вимог. Ст. 590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов»язання не буде виконано у встановлений строк ( термін ), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов»язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов»язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв»язку із пред»явленням вимог, якщо інше не встановлено договором. Враховуючи те, що термін повернення кредиту настав, а заборгов кредитним договором у встановлений строк не була сплачена, позивач отримав право звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду, в тому числі, зазначається спосіб реалізації предмету іпотеки та початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України передбачено, що звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов»язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно довідки Щербанівської сільради від 04.07.2008 року № 2588 за дресою предмету іпотеки в [ADDRESS] зареєстровані особи : [PERSON], [PERSON] 1974 р.н. донька, яка входить до складу його сім»ї. Відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмету іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду проводиться якщо інше не передбачено рішенням суду шляхом продажу його на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог цього закону. Банк намагався врегулювати спір в досудовому порядку шляхом направлення письмового повідомлення від 03.04.2013 року, яке додається. Згідно ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України реєструють своє місце проживання. В ст. 3 цього Закону встановлено, що реєстрація це внесення відомостей до паспортного документу про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення них даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Таким чином, реєстрація фіксує офіційну адресу проживання особи, за якою надсилаються усі офіційні документи, відповідно до даних про реєстрацію нараховуються усі комунальні послуги і таке інше, але не стверджує факт фактичного проживання особи за вказаною адресою. Згідно ч.1 ст.7 цього Закону знятгя з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Прохав з метою погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 00002-СР6, посвідченого 06.08.2008 року [PERSON] -приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу ( в реєстрі за № 766 ), укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Морський транспортний банк», правонаступником якого за всіма правами та зобов»язаннями є Публічне Акціонерне Товариство «Марфін Банк» та [PERSON], а саме на : а) житловий будинок з господарськими спорудами, загальною площею 297,6 кв.м.. житловою площею - 105,7 кв.м. в [ADDRESS]. б) земельну ділянку, загальною площею 0,17 га. для обслуговування жилого будинку ( кадастровий номер 5324087703:03:001:0316 ) та ведення особистого підсобного господарства ( кадастровий номер 5324087703:03:001:0317 ) в с. Горбанівка Полтавського району та області на території Щербанівської сільської ради, за рахунок вартості якого погасити заборгованість за кредитним договором № 00004/FР від 06.08.2008 року, укладеним між ВАТ «Морський Транспортний Банк», правонаступником якого за всіма правами та зобов»язаннями є ПАТ «Марфін Банк» та [PERSON], що складається з : заборгованості за кредитом у сумі - 167 389,05 дол. США, що за офіційним НБУ складає 1 337 940,68 грн.; заборгованості за відсотками - 36 983,58 дол. СІІІА, що за офіційним курс складає 295 609,75 грн.; заборгованості за пенею - 332 641,91 грн., витрати пов»язаних зі зверненням стягнення на предмет застави, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки з прилюдних торгів, у межах процедури встановленої Законом України «Про виконавче провадження», за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб»єктом оціночної діяльності на момент продажу. Виселити : [PERSON] та [PERSON], які зареєстровані і проживають в [ADDRESS] Стягнути з [PERSON] суму сплаченого судового збору у розмірі 3 441 грн. В судове засідання сторони у справі не з»явилися. Представник позивача - Кульбачинський О.Я. ( а. с. 40 ) позов підтримав, надавши можливі докази на підтвердження позовних вимог, не заперечував про розгляд справи по суті у відсутності відповідачів та розгляду справи в заочному порядку, в подальшому подав заяву про розгляд справи в його відсутності ( а. с. 179 ). Відповідач УДМС України у Полтавській області за клопотанням ухвалою суду від 08.04.2014 року виключений із кола відповідачів ( а. с. 107 - 109? 133 - 134 ). Відповідачі та третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову - [PERSON], будучи належним чином повідомленими заздалегідь в засідання повторно не з»явилися, про що в матеріалах справи маються підтвердження у вигляді поштових повідомлень ( а. с. 162 - 165, 171 - 177), від них не надійшло повідомлень про причини неявки або відкладення справи. Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] ( а. с. 85 - 86 ), надавши суду заяву про розгляд справи в його відсутності ( а. с. 178 ). Тому, суд, вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи в заочному порядку відповідно до ст. 169 ч. 4, 224 ЦПК України. Судом встановлено всі обставини, на які позивач послався в позові і вони доводяться матеріалами справи на а. с. 5 - 31. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню із підстав вказаних у позові відповідно до ст. 589, 590 ЦПК України, так як заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі не виконання зобов»язання забезпеченого заставою і звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. А також відповідно до вимог ст. 24 - 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Outcome: approved