Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Альфа Страхування» звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просили стягнути матеріальну шкоду в розмірі 4117,09 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 05.01.2011 року між ПрАТ «Страхова Компанія «Альфа Страхування» та [PERSON] було укладено Договір страхування АЕ/2045890 відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «Volkswagen», реєстраційний номер [NUMBER]. 02.06.2013 року в м. Києві трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] якого відповідно до постанови суду визнано винним. 10.06.2013 потерпілий в ДТП [PERSON], звернувся до ПрАТ «Страхова Компанія «Альфа Страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування по вище вказаному ДТП. 18.07.2013 року ПрАТ «Страхова Компанія «Альфа Страхування», здійснила виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в ДТП. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Відповідно до поштового повідомлення судова повістка про виклик до суду була вручена 24.06.2014 року. Відповідно до ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність, у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечувала проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як, відповідач у судове засідання не з'явився без поважних причин, а представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та такого вирішення справи, то суд дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення. Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Згідно постанови судді Московського районного суду м. Харкова від 26 червня 2013 року у справі №643/8946/13-п, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, 1224 КУпАП та накладено адміністративний штраф у розмірі 340,00 грн. Згідно страхового Акту №0738.609.13.01.01 від 10.07.2013 року, вартість страхового відшкодування, становить 4117,09 грн., яка була сплачена відповідно до розрахунку страхового відшкодування до страхового Акту. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних мотивів. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.5 ч.1 ст.989 ЦК України, страхувальник зобов'язаний: повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором. Згідно ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п.ґ) п.38.1.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01 липня 2004 року, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючи те, що відповідач визнаний винним в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди (настав страховий випадок), що підтверджується постановою Московського районного суду м. Харкова від 26 червня 2013 року у справі №643/8946/13-п, та не повідомив страховика на підставі існуючого чинного договору про настання страхового випадку, то у позивача у межах фактичних витрат наявне право вимоги до особи, що відповідальна за нанесення збитків, в розмірі, що був виплачений потерпілій особі, а саме 4117,09 грн. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved