Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що [PERSON] є власницею будинку [ADDRESS] Даний будинок є особистою приватною власністю позивача. При цьому, в ньому зареєстровано місце проживання її сина, а саме: [PERSON] , який з серпня 2015 року жодного дня не проживав за даною адресою без поважних на те причин. На сьогоднішній день місце проживання відповідача невідомо. У зв`язку з наведеним, позивач вимушена самостійно нести витрати на утримання та обслуговування будинку, не може оформити субсидію на комунальні послуги. Дії відповідача порушують права позивача як власника вказаного будинку. У зв`язку з цим, просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач та її представник в судовому засідання позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Надали згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Заслухавши осіб, що приймали участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.07.2010 року, [PERSON] на праві власності належить житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами під номером [ADDRESS] . Згідно довідки №138 від 24.07.2018 року голови органу самоорганізації населення - квартального комітету №14, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] Останній зареєстрований за вказаною адресою, але фактично не проживає з 05.08.2015 року. З акту від 24.07.2018 року вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але не проживає за вказаною адресою. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт відсутності відповідача за адресою: [ADDRESS] без поважних причин з 2015 року. Згідно ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У силу ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи зазначене, суд вважає позов [PERSON] , поданим від імені та в інтересах [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з підстав, зазначених в ч.2 ст.405 ЦК України та ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», оскільки встановлено відсутність [PERSON] понад встановлений законом строк у спірному жилому приміщенні без поважних на те причин.

Outcome: approved