Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.04.2011 року у сумі 12260 грн. 92 коп., яка складається з наступного: 508 грн. 99 коп. - заборгованість за кредитом; 7691 грн. 89 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3000 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафів: 500 грн. 00 грн. - штраф (фіксована частина); 560 грн. 04 коп. - штраф (процентна складова), а також просить стягнути понесені судові витрати в сумі 1378 грн. 00 коп.. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 13.04.2011 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http://ргіvаtbаnk.uа/terms/раges/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http://ргіvаtbаnk.uа/terms/раges/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою. Відповідач не виконує взяті на себе зобовязання, у звязку з чим станом на 31.03.2016 року має заборгованість в розмірі 12260 грн. 92 коп. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення. 01.07.2016 року та 08.07.2016 р. надав до суду додаткові пояснення до позовної заяви, в яких посилається на позиції ВСУ висловлені 19.03.2014 року та 18.06.2014 року у справах № 6-14цс14 та № 6-61цс14 в яких зазначено, що: «Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору», у звязку з чим заперечує проти задоволення заяви відповідача про застосування строків позовної давності, оскільки строк дії картки встановлено до 08.2016 року, а позивач звернувся до суду з позовом 29.05.2016 року, тобто в межах строків позовної давності. Відповідач в судові засідання не зявився, надав заяву про проведення судового засідання без його участі. Крім того, в наданих запереченнях проти позовної заяви, відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду, так як останній платіж по погашенню кредиту та відсотків було здійснено відповідачем у березні 2013 року, а строк дії картки встановлено до березня 2014 року. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до договору № б/н від 13.04.2011 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http://ргіvаtbаnk.uа/terms/раges/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Згідно п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, передбачено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, де зазначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом, в розмірі встановленому Тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://ргіvаtbаnk.uа/terms/раges/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до п. 1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг за незгодою зі зміною Правил та або Тарифів Банку, які викладені на банківському сайті http://ргіvаtbаnk.uа/terms/раges/70 позичальник зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. На підставі п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право на зміну Тарифів, які викладені на банківському сайті http://ргіvаtbаnk.uа/terms/раges/70, а також інших умов обслуговування рахунків. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором. Згідно п. 1.1.3.2.2 Умов та правил надання банківських послуг у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення Овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим договором. Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. ПАТ КБ ПриватБанк свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач [PERSON] не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Відповідач [PERSON] в наданих запереченнях не оспорює факту її ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг та розмір позовних вимог. Розмір заборгованості за тілом кредиту в сумі 508 грн. 99 коп. підтверджується розрахунком наданим позивачем. Позовні вимоги в цій частині підлягають повному задоволенню з огляду на п. 1.1.2.6 Умов та вимог статей 526 та 1054 ЦК України. Згідно з п. 1.1.2.5 Умов, позичальник зобовязаний сплатити Банку відсотки за користування Кредитом. Обовязок позичальника своєчасно сплачувати проценти за кредитом, встановлений також ст. 1048 ЦК України. Відповідно до розрахунку суми позову, наданим позивачем, заборгованість завідсоткам за користування кредитом становить 7691 грн. 89 коп. Ця сума підлягає стягненню відповідно до статей 1048 та 1056-1\~ЦК України. Що стосується вимог позивача про стягнення 3000 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією та штрафів: 500 грн. 00 грн. - штраф (фіксована частина); 560 грн. 04 коп. - штраф (процентна складова), суд виходить з наступного. Згідно з ч. 3\~ст. 549 ЦК України пеня є одним з видів неустойки. У відповідності до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, сума заборгованості за тілом кредиту становить 508 грн. 99 коп., в той час як пеня, нарахована на цю суму\~3000 грн. 00 коп., що становить 589 % від суми основної заборгованості. Частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Право суду на зменшення розміру неустойки, за умови, що такий розмір перевищує розмір збитків, відображено також в правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14. Суд враховує цю правову позицію відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 360-7ЦПК України, оскільки підстав для відступлення від цієї правової позиції в даній справі не вбачається. Зважаючи, що розмір пені значно перевищує суму кредиту, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд вважає, що за таких обставин і у відповідності до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір пені підлягає зменшенню до 100 % від розміру заборгованості за тілом кредиту, тобто до 508 грн. 99 коп. Також, представником позивача заявлені вимоги про стягнення штрафів: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 560 грн. 04 коп. - штраф (процентна складова), які передбачені п.\~2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг. Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі N 6-2003цс15 про визнання кредитного договору недійсним, висловила правову позицію відповідно до якої цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати неустойки. Пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. З матеріалів справи вбачається, що підставами стягнення як штрафу, так і пені, як різновидів неустойки, є порушення позичальником строків повернення кредиту та сплати відсотків за його користування. Отже, по суті таке стягнення є подвійною цивільно-правовою відповідальністю одного й того ж виду за одне й теж порушення договірного зобовязання. Так, на думку суду, не підлягають стягненню з відповідача штрафи у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 560,04 грн. (процента складова), які позивач просив стягнути на підставі п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, оскільки вказаним пунктом штрафи нараховуються за порушення позичальником строків платежів по грошовим зобов'язанням, в той же час відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, за порушення строків платежу банком нараховується пеня, яку також просив стягнути позивач з відповідача. Отже, стягнення одночасно пені та штрафів є подвійною відповідальністю за одне порушення, що діючим законодавством не передбачено. Враховуючи наведене слід відмовити у стягненні з відповідача штрафів. Заява відповідача про відмову в задоволенні позову, у звязку з пропуском позивачем позовної давності задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 3 ст. 264 ЦК України). Відповідачем [PERSON] були вчинені дії, що свідчать про визнання боргу перед Банком. Так, згідно розрахунку заборгованості та виписки, наданої представником позивача, [PERSON] неодноразово здійснювала погашення заборгованості, останній платіж в розмірі 70 грн. був здійснений відповідачем 11.06.2013 р., а не в березні 2013 року, як відповідач зазначає в своїх запереченнях. Крім того, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст. 259 ЦК України). Відповідно до п. 1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) збільшений до 50 років. Як вже було встановлено, [PERSON] на підставі договору б/н від 13.04.2011 року було відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов'язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Платіжна картка - спеціальний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законом порядку пластикової або іншого виду картки, яка використовується для ініціалізації переводу коштів з рахунку клієнта тощо. Згідно Умов обслуговування банк відкриває [PERSON] Картрахунок, видає [PERSON] картки, їх вид та строк дії визначено в Заяві та в Памятці клієнта. Згідно п. 2.1.1.2.11 Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року визначено, що строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Пунктом 2.1.1.12.3 Умов та правил надання банківських послуг, передбачено, що погашення кредиту поповнення картрахунку держателя, здійснюється шляхом внесення коштів в готівковому або безготівкову порядку та зарахування їх банком на картрахунок держателя, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі договору. Строки та порядок погашення по кредиту (кредитний ліміт) по кредитним картам з встановленим мінімальним обовязковим платежем, а також овердрафта, що виникло по таким картам, приведено в памятці клієнта/довідка про умови кредитування, яка є невідємною частиною договору, а також встановлюється даним пунктом. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами, і частину заборгованості за кредитом (п. 2.1.1.12.4 Умов та правил надання банківських послуг). Згідно 2.1.1.12.5 Умов та правил надання банківських послуг, строк погашення по кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжним картам без встановлення мінімального обовязкового платежу, проводить наступному порядку: строк погашення процентів по кредиту і комісій щомісячно за попередній місяць, строк погашення кредиту в повному обсязі не пізніше наступного дня місяця вказаного на платіжній карті. Позивач в запереченнях на позовну заяву вказує, що термін дії картки та договору було встановлено на 3 роки з кінцевим терміном дії до кінця квітня 2014 року. Разом з тим, [PERSON] зверталася до Банку з вимогою про перевипуск карти, на доказ чого представником позивача надані фото відповідачки з картками. Відповідно до п. 2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг, по закінченню строку дії відповідна карта продовжується на новий строк (шляхом надання [PERSON] із новим строком дії), за зверненням клієнта в банк, згідно діючих тарифів. Перевипуск карти на новий строк здійснюється при дотриманні клієнтом умов обслуговування карти, передбачених договором. Так, згідно п. 2.1.1.2.12 у разі закінчення строку дії карта продовжується Банком на новій строк (шляхом надання [PERSON] карти з новим строком дії). Під перевипуском карти розуміється випуск та приєднання карти з новим строком дії до раніше відкритого [PERSON] карткового рахунку, а тому вся сума заборгованості за кредитним лімітом буде відображатися та враховуватися в тому числі і на перевипущеній картці. Перевипуск карти [PERSON] підтверджується наявністю фото [PERSON] з картою та банківською випискою по картковому рахунку, що додана до додаткових пояснень. Оскільки перевипуск карти не є укладенням нового кредитного договору в заповненні додаткових документів для перевипуску картки не мало необхідності, що не суперечить чинному законодавству України. ( п.2.2 Постанови НБУ від 17.12.2003г. «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», п. 3.15 Постанови НБУ від 19.05.2005г. «Про затвердження Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням», п.п. 14.15, 14.16 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»). Отже, строк дії перевипущеної картки встановлено до останнього дня 08.2016 року. У зв'язку із відновлюваною кредитною лінією (що може використовуватись неодноразово) та визначеному у відсотках обов'язкового щомісячного платежу (може змінюватись пропорційно від величини погашень клієнта) - безпосередньо залежить строк виходу кредиту на прострочку повністю (дата останнього невиконаного щомісячного платежу), а отже і строки виконання зобов'язання та строки позовної давності вимог банку повинні обчислюватись з моменту настання строку погашення останнього чергового платежу. 19.03.2014 року № 6-14цс14 та 18.06.2014 року №6-61цс 14ВСУ висловлена позиція, що «Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Заява про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню, адже строк дії картки до 08.2016 року, дата останнього платежу 11.06.2013 р., а Позивач звернувся до суду з позовом 29.05.2016 року - отже позовна заява подана в межах строків позовної давності. Посилання відповідача в запереченнях на п. 3.1.1.; п. 3.1.3. Умов та правил надання банківських послуг, п. 5.4 розділу ІІ Правил користування платіжною картою Умов та правил надання банківських послуг, суд не бере до уваги оскільки вказані Умови та правила надання банківських послуг, затверджені закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» і не мають відношення до відповідача, оскільки [PERSON] уклала договір № б/н від 13.04.2011 року з Публічним акціонерним товариством комерційний банк Приватбанк і на неї розповсюджуються Умови та правилами надання банківських послуг, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1 378,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial