Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором № б/н від 26.07.2012 року в сумі 22394,05 грн., посилаючись при цьому на те, що отримавши кредит в сумі 9900,00 грн. відповідач належним чином покладені обовязки, згідно кредитного договору щодо своєчасної сплати суми заборгованості не виконує і в добровільному порядку відмовляється сплачувати виниклу заборгованість, в звязку з чим, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд даної справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не зявилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечували зазначаючи наступне. Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 30 листопада 2015 року по справі № 545/2749/15-ц за позовом [PERSON] до ПАТ КБ Приватбанк про захист прав споживачів та стягнення шкоди позов задоволено частково - визнано транзакцію щодо переказу 18.07.2015 року з кредитної картки ПАТ КБ «Приватбанк» виданої на ім'я [PERSON], недійсною. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 10 грудня 2015 року виправлена описка у рішенні Полтавського районного суду Полтавської області від 30 листопада 2015 року. Другий абзац резолютивної частини викладено у редакції: « Визнано транзакції щодо переказу 18.07.2015 року з кредитної картки ПАТ КБ «Приватбанк» за, виданої на ім'я [PERSON], недійсними». Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 05 січня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ КБ Приватбанк відхилено, а Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 30.11.2015 року залишено без змін. Як встановлено судами при розгляді вище згаданої справи, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг, що підтверджується анкетою-заявою від 26.07.2012 року, відповідно до якого [PERSON] видана картка з кредитним лімітом 9 900 грн. 18.07.2015 року з картки [PERSON] здійснено списання коштів на загальну суму 9 881 грн. 20.07.2015 року з телефонного номеру [PERSON], зазначеного нею у анкеті- заяві, здійснено телефонний дзвінок за телефонним номером ПАТ КБ «Приватбанк» 3700. Окрім того, [PERSON] звернулася до ПРУ КБ «Приватбанк» з заявою про несанкціоноване списання грошових коштів з її кредитної картки, на яку листом від 06.08.2015 року Банк повідомив [PERSON] про відсутність правових підстав для задоволення її вимог, оскільки нею розголошена особиста інформація третім особам. 20.07.2015 року [PERSON] звернулася до Полтавського РВ УМВС України в Полтавській області із заявою щодо заволодіння шахрайським способом грошовими коштами з її кредитної картки, на яку отримала відповідь про відмову у внесенні відомостей у ЄРДР. Згідно п. 7.2. Правил користування платіжними картками при видачі карти банк за замовчуванням блокує можливість використання карти в мережі Інтернет, а також при здійсненні ризикових операцій у країні і за кордоном. Згідно п. 7.3. Правил, у випадку, якщо клієнт бажає отримати можливість оплати товарів/послуг по Інтернету, йому необхідно або подати заяву на розблокування карткового рахунку або оформити до свого карткового рахунку додаткову Інтернет карту. У випадку виявлення факту несанкціонованого доступу до карткового рахунку через Інтернет клієнт має подати до Банку заяву по даному питанню. Банк в свою чергу представляє інтереси клієнта в Міжнародній Системі по питанню повернення несанкціоновано списаної суми (п. 7.7 Правил). Відповідно до п. 1.1.2.1.13. Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови) Клієнт зобов'язаний інформувати банк, а також правоохоронні органи про факти втрати карти, стікеру, ПІНу, сім-карти мобільного телефону, отримання повідомлення про їх незаконне використання. У разі настання вищевказаних випадків необхідно звернутися до відділення Банку за телефонами 3700 (безкоштовно) по Україні. Згідно п. 1.1.2.1.21. Умов та правил, клієнт зобов'язаний негайно повідомляти Банк шляхом дзвінка до Колцентру (протягом 15 хвилин) інформацію, що стала відома Клієнту про втрату/викрадення КАрти, Стікеру PayPass, сім-карти мобільного телефону, несанкціоновані транзакції по його рахунках (а також по рахунках 3-іх осіб). Відповідно до п. 1.1.3.1.2. Умов та правил Банк зобов'язаний обслуговувати картрахунки в порядку та на умовах передбачених цим Договором, правилами Міжнародних платіжних систем, за якими обслуговуються картки, чинним законодавством. П. 1.1.3.1.7. Умов та правил передбачено, що Банк зобов'язаний в разі виникнення Овердрафта або одержання усного або письмового повідомлення Власника або Довіреної особи, переданого у порядку, передбаченому Правилами, про втрату/крадіжку Картки або про можливість несанкціонованого використання Картки третіми особами забезпечити призупинення розрахунків з використанням Картки. Згідно п. 1.1.3.2.14. Банк має право зупинити проведення фінансової операції або призупинити видаткові операції за рахунком на термін, встановлений законодавством у разі, якщо така операція (операції) містить ознаки операцій, які підлягають фінансовому моніторингу відповідно до законодавства про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, а також в разі опротестування переказу держателем, емітентом або платіжною організацією платіжної системи та зобов'язаний зупинити проведення фінансової операції, якщо її учасником або вигодоодержувачем за нею є особа, яку включено до переліку осіб, пов'язаних із здійсненням терористичної діяльності або в щодо яких застосовано міжнародні санкції. У разі такого зупинення видаткових фінансових операцій прибуткові операції не припиняються. Зупинення фінансових операцій здійснюється на строки і в порядку, передбаченому чинним законодавством. П.2.1.1.10.10, п. 2.1.1.10.11. Умов та правил передбачено, що клієнт дає свою згоду на те, що за замовчуванням при видачі картки банк блокує можливість використання карти в мережі Інтернет, а також при здійсненні ризикових операцій у країні та за кордоном. Клієнт може отримати можливість здійснення операцій електронної комерції та мото-операцій, як в рахунок використання власних коштів, так і в рахунок використання кредитних коштів, розміщених на кредитній картці. При подачі клієнтом заявки в системі Приват-24 на розблокування карткового рахунку банк приймає рішення про зміну режиму використання картки. Відповідно до п. 2.1.1.11.6. Умов та правил, суми коштів по операціях, які оскаржуються держателем, повертаються на Картрахунок до повного врегулювання питання з протилежною стороною - банком який представив операцію. Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб'єктів переказу, а також визначення загального порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Згідно ст. 40-1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», еквайр та емітент повинні проводити моніторинг з метою ідентифікації помилкових та неналежних переказів, суб'єктів помилкових та неналежних переказів та вжиття заходів із запобігання або припинення зазначених переказів. Моніторинг має проводитися постійно за параметрами, встановленими правилами відповідної платіжної системи. Відповідно до ст. 37-1 вищевказаного Закону, для встановлення правомірності переказу еквайр, за результатами моніторингу або в разі опротестування переказу держателем, емітентом або платіжною організацією платіжної системи, має право призупинити завершення переказу на час, передбачений правилами відповідної платіжної системи, але не більше ніж на дев'яносто календарних днів. Згідно п. 8 Розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з к використанням, затверджених Постановою правління НБУ № 705 від 05.12.2014 р. визначено, що емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Судами встановлено, що [PERSON] не подавала заяв на розблокування карткового рахунку для його використання в мережі Інтернет, а також в системі Приват-24, у якій вона не зареєстрована і ніколи не користувалася її послугами, та на підтвердження своїх вимог надала документи щодо звернення до Банку та правоохоронних органів, і дана обставина банком не спростована. Банком порушено законодавство про захист прав споживачів, положення договору про надання банківських послуг, приписи Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з к використанням, що свідчить про порушення прав [PERSON] як споживача фінансових послуг. Несанкціонована [PERSON] транзакція щодо переказу коштів з її кредитної карти не відповідає загальним вимогам, встановленим ст. 203 ЦКУ, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, суперечить ч. З ст. 203 ЦКУ, яка встановлює, що волевиявлення учасника правочину має бути спрямоване на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Тому, враховуючи п. 8 Розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затверджених Постановою правління НБУ № 705 від 05.12.2014 р. яким визначено, що емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції саме Банк повинен відновити залишок коштів на рахунку. Враховуючи зазначене відповідач вважає, що позивач зловживає своїми правами та обов'язками та безпідставно перекладає відповідальність на відповідача, адже предметом даного спору є стягнення неіснуючої заборгованості відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядує цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. \~ \~ Статтею 214 ЦПК України визначено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. \~ Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір № б/н від 26.07.2012 року, згідно якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 9900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 30 листопада 2015 року по справі № 545/2749/15-ц за позовом [PERSON] до ПАТ КБ Приватбанк про захист прав споживачів та стягнення шкоди позов задоволено частково - визнано транзакцію щодо переказу 18.07.2015 року з кредитної картки ПАТ КБ «Приватбанк» виданої на ім'я [PERSON], недійсною. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 10 грудня 2015 року виправлена описка у рішенні Полтавського районного суду Полтавської області від 30 листопада 2015 року. Другий абзац резолютивної частини викладено у редакції: « Визнано транзакції щодо переказу 18.07.2015 року з кредитної картки ПАТ КБ «Приватбанк» за, виданої на ім'я [PERSON], недійсними». Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 05 січня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ КБ Приватбанк відхилено, а Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 30.11.2015 року залишено без змін. Отже, судами встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг, що підтверджується анкетою-заявою від 26.07.2012 року, відповідно до якого [PERSON] видана картка з кредитним лімітом 9 900 грн. 18.07.2015 року з картки [PERSON] здійснено списання коштів на загальну суму 9 881 грн. Оскільки, [PERSON] не подавала заяв на розблокування карткового рахунку для його використання в мережі Інтернет, а також в системі Приват-24, у якій вона не зареєстрована і ніколи не користувалася її послугами, та на підтвердження своїх вимог надала документи щодо звернення до Банку та правоохоронних органів, і дана обставина банком не спростована. Банком порушено законодавство про захист прав споживачів, положення договору про надання банківських послуг, приписи Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з к використанням, що свідчить про порушення прав [PERSON] як споживача фінансових послуг. Несанкціонована [PERSON] транзакція щодо переказу коштів з її кредитної карти не відповідає загальним вимогам, встановленим ст. 203 ЦКУ, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, суперечить ч. 3 ст. 203 ЦКУ, яка встановлює, що волевиявлення учасника правочину має бути спрямоване на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» є не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Судові витрати підлягають стягненню відповідно до ст..88 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed