Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з вказаним позовом і просить: -в рахунок виконання основного зобовязання щодо оплати заборгованості за кредитним договором у розмірі 2770362,45 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 1690682,22 грн., сума заборгованості за відсотками 1079680,23 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме земельну ділянку площею 0,0915 га, кадастровий номер 5121084200:02:004:0410, що розташована за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Нерубайське, вул. Гагаріна, яка належить [PERSON] на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 915651, виданого Біляївським районним відділом земельних ресурсів Одеської області 10.07.2006 року шляхом визнання права власності на неї за публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (код ЄДРПОУ 34047020); -визнати за публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (ЄДРПОУ 34047020) право власності на земельну ділянку, площею 0,0915 га, кадастровий номер 5121084200:02:004:0410, що розташована за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Нерубайське, вул. Гагаріна. Свої вимоги мотивує тим, що 14.02.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі по тексту позивач, банк) та [PERSON] (далі по тексту відповідач, позичальник) був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11298965000 (далі по тексту кредитний договір), за умовами якого останній одержав кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 80000 дол. США, які зобовязався повернути у повному обсязі не пізніше 14.02.2018 року зі сплатою 13,4 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за зазначеним кредитним договором, цього ж дня з відповідачем [PERSON] був укладений іпотечний договір, предметом якого є земельна ділянка площею 0,0915 га, що розташована в с. Нерубайське, Біляївського району, Одеської області, по вул. Гагаріна. Позивач зазначає, що 08.12.2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, АКІБ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АКІБ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від АКІБ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта банк» переходить (відступається) право вимоги (замість АКІБ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами.Посилаючись на те, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання умов вищезазначеного кредитного договору, зокрема не сплачує банку кредитні кошти та відсотки за їх використання, у звязку з чим перед банком виникла заборгованість у розмірі 2770362,45 грн., яка до теперішнього часу не погашена, в рахунок оплати даної заборгованості, позивач просить звернути стягнення на зазначену вище земельну ділянку. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву, якою позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення і просить справу розглянути у його відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день розгляду справи, а судові повістки направлені за місцем його реєстрації повернуті до суду в звязку з його не проживанням. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України відповідач вважається таким, що повідомлений про день розгляду справи належним чином. За згодою представника позивача розгляд справи проведено за відсутності відповідача заочно, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Ст. 629 ЦК України встановлює, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Під час розгляду справи судом було встановлено, що 14.02.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11298965000, за умовами якого останній одержав кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 80000 дол. США, які зобовязався повернути у повному обсязі не пізніше 14.02.2018 року зі сплатою 13,4 % річних за користування кредитом (а.с.17-26). Відповідно до абз. 3 п. 1.2.2. кредитного договору, позичальник зобовязався повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 1215 дол. США в день сплати ануїтетних платежів. При цьому, п. 5.7. кредитного договору встановлено, що у випадку невиконання позичальником своїх зобовязань щодо своєчасної сплати ануїтетного платежу, банк має право стягнути з позичальника суму боргу, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет забезпечення, зазначений в п. 2.1. договору та інше майно позичальника. 08.12.2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, АКІБ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АКІБ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від АКІБ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта банк» переходить (відступається) право вимоги (замість АКІБ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами.Отже, відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги, в тому числі, по кредитному договору № 11298965000 від 14.02.2008 року. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч. 1 ст. 516 цього Кодексу встановлено, що заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, у розмірі, встановленому зазначеним договором. В свою чергу, відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконує, у звязку з чим станом на 28.07.2015 року перед банком утворилась заборгованість у розмірі 125570,10 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 2770362,45 грн., яка складається з: 76632,26 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 1690682,22 грн. заборгованість за кредитом; 48937,84 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 1079680,23 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.35). Відповідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а ч. 1 ст. 1049 вказаного Кодексу встановлено, що позичальник зобовязаний повернути кредитору кредит у строк та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. При цьому, ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. В порушення вказаних вимог позичальник не виконав умови кредитного договору гроші не повернув, тобто не належним чином виконав зобовязання. З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за зазначеним кредитним договором, 14.02.2008 року з відповідачем [PERSON] був укладений іпотечний договір, предметом якого є земельна ділянка, площею 0,0915 га, кадастровий номер 5121084200:02:004:0410, в тому числі під будівлями, лісами та іншими угіддями: 0,0095 га, з них під будівлями 0,0095 га, площі с/г угідь 0,0820 га, в т.ч. по угіддям: рілля 0,020 га, пасовища 0,0000 га, багаторічних насаджень 0,0000 га, у межах згідно з планом, що розташована за адресою: вул. Гагаріна, с. Нерубайське, Біляївського району, Одеської області. Цільове призначення (використання) земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Земельна ділянка є власністю іпотекодавця на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 915651, виданого Біляївським районним відділом земельних ресурсів Одеської області 10 липня 2006 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.06.516.00697 від 10.07.2006 року, виданого на підставі договору купівлі-продажу серія ВСР № 677472 від 12.04.2006 року, посвідченому [PERSON], державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області, зареєстрованому в реєстрі за № 1-1161 (а.с.29-33). За змістом ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а ч. 3 вказаної передбачає способи звернення стягнення на предмет іпотеки: на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно зі ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письму вимогу про усунення порушення у не менш ніж тридцятиденний строк. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. З матеріалів справи вбачається, що 26.08.2015 року банк надіслав на адресу відповідача [PERSON] лист-вимогу рекомендованою поштою, який залишений останнім без уваги. Таким чином, позивач дотримався процедури звернення стягнення на предмет іпотеки. Ст. 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання. Як розяснено в п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання. Отже, наведеними вище нормами законодавства (насамперед ст. ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку») не виключається можливість звернення стягнення в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду. У цих нормах задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття ним права власності на предмет іпотеки ототожнюється передусім із способом звернення стягнення, який, разом з іншими, може застосовуватися, якщо це передбачено договором. Тому, в разі встановлення такого способу звернення стягнення у договорі іпотекодержатель, на підставі ч. 2 ст. 16 ЦК України, має право вимагати застосування його судом. Враховуючи викладене суд вважає вимоги позивача обґрунтованими і законними, а тому вони підлягають задоволенню. В той же час, 07.07.2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Відповідно до п. 1.1 вказаного Закону, протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно і загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Не може бути примусове стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у п. 1 цього Закону, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки). Кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. Судом встановлено, що правовідносини між позивачем ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем [PERSON] містять всі умови, передбачені вищевказаним Законом від 03.06.2014 року. \~Положенням\~ст. 217 ЦПК України\~встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Отже, з урахуванням вимог Закону України № 1304-18 від 03.06.2014 року та ст. 217 ЦПК України, суд вважає можливим відстрочити виконання рішення суду, в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, а самеземельну ділянку, площею 0,0915 га, що розташована за адресою: вул. Гагаріна, с. Нерубайське, Біляївського району, Одеської області, на час дії Закону України № 1304-18 від 03.06.2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк», код ЄДРПОУ 34047020, [PERSON]. З дня свого призначення уповноважена особа фонду гарантування набула всі повноваження органів управління та органів контролю банку і розпочала здійснювати заходи для забезпечення активів банку, запобігання втрати майна, захисту інтересів вкладників і кредиторів банку (а.с.46-49, 50-51). За правилами п. 22 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку Ч. 3 ст. 88 ЦПК України встановлено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права юридичних осіб у спосіб, визначений законами України. Приймаючи до уваги вищевикладене та

Outcome: approved