Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Представник позивача просить суд визнати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. При цьому посилається на те, що відповідачі [PERSON], [PERSON] з 1992 року не проживають у вказаній квартирі, а [PERSON] взагалі ніколи не проживала в спірній квартирі. Позивач виконує обов'язки щодо утримання житла та вимушена здійснювати переплату при сплаті житлово-комунальних послуг та платити за осіб, які фактично за даною адресою не проживають. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] до суду не з'явились, про час і місце розгляду справи [PERSON], [PERSON] повідомлялися належним чином, неодноразово, про причини неявки суд не повідомили, заперечення на позов до суду не надали. Представник Харківської міської ради надала суду письмові заперечення, в яких вказує на безпідставність та не обґрунтованість позову, на відсутність необхідних доказів, просить у позові відмовити. Представник Служби у справах дітей [PERSON] проти позову заперечує, так як не знає думку з цього питання матері неповнолітньої дитини. Представник Комунального підприємства «Жилкомсервіс» проти позову не заперечує посилаючись на те, що суду надані необхідні докази не проживання відповідачів у квартирі. Приймаючи до уваги, що представник позивача просить суд провести заочний розгляд справи, у відповідності до ст.224 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] складається з двох житлових кімнат, не приватизована, будинок належить територіальній громаді м.Харкова, особовий рахунок в квартирі відкрито на ім'я позивачки по справі (а.с.6). Позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON], [PERSON] вселилися до вказаної квартири на підставі ордера на житлове приміщення № [NUMBER], який було видано позивачу (а.с.7). У вказаній квартирі зареєстровані позивач - [PERSON], дочка позивача -[PERSON], онук позивача - [PERSON] та неповнолітня правнучка позивача - [PERSON], [INFO] (а.с.6,108). Факт не проживання відповідачів у квартирі [ADDRESS] з 2007 року та відсутності особистих речей відповідачів у вказаній квартирі підтверджується актами про не проживання від 05.10.2016 року, 10.12.2016 року, 07.02.2017 року (а.с.27-29). Крім того, відповідачі не зверталися зі скаргами чи заявами до Комунального підприємства «Жилкомсервіс» (а.с.70), дільничний лікар Харківської міської дитячої поліклініки №18 не викликався до дитини [PERSON] (а.с.71), заяв чи повідомлень з приводу користування житлом до Індустріального відділу поліції ГУНП в Харківській області від відповідачів не надходило (а.с.72). Крім того, викладене підтверджується показаннями свідків [PERSON], [PERSON], які зазначили, що вони як сусіди спірної квартири на протязі останніх 10 років не бачили відповідачів у спірній квартирі. Вказані свідки зазначили, що відповідачі по справі дійсно тривалий час не проживають в спірній квартирі і не намагалися до неї вселитися. Згідно із частиною 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від 10 до 14 років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Відповідно до вимог ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Зважаючи на викладене, надані суду докази, суд приходить до висновку про те, що відповідачі не проживають в спірній квартирі з 2007 року, тобто більше 6 місяців без поважних причин. При цьому суд враховує, що за час не проживання в спірній квартирі відповідачі не звертався в житлові органи і до органів внутрішніх справ з заявами про збереження за ним права користування житлом, про перешкоди в проживанні в квартирі. Заперечення на позов представника Харківської міської ради суд не бере до уваги, так як представник позивача по справі надав суду докази, на відсутність яких вказував у своїх запереченнях представник ХМР. Також не заслуговують на увагу і пояснення представника Служби у справах дітей щодо необхідності з'ясування думки матері, так як відповідачка [PERSON] і відповідач [PERSON] на неодноразові виклики до суду не з'явилися. З урахуванням вищевикладеного, у відповідності до вимог ст.ст.71, 72 Житлового Кодексу України суд позовні вимоги задовольняє і визнає [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS].

Outcome: approved