Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

Публічне акціонерне товариство [PERSON] Аваль (далі ПАТ [PERSON] Аваль) звернулося до Южноукраїнського міського суду з позовом до [PERSON], [PERSON]., в якому просить стягнути з останніх у солідарному порядку заборгованість за відсотками, нарахованими по кредитному договору №010/01-04/08-108 від 25.02.2008 року за період 19.07.2011 по 05.02.2015 року в сумі 197397,31 грн. (сто девяносто сім тисяч триста девяносто сім гривень 31 копійка) та 15405,08 доларів США та судовий збір у розмірі 3654 грн. 00 коп. Позовні вимоги мотивує тим, що 25.02.2008 року ВАТ [PERSON] Аваль (правонаступник ПАТ [PERSON] Аваль) та фізична особа підприємець [PERSON], уклали між собою кредитний договір №010/01-04/08-108 від 25.02.2008 року, згідно з яким банк надав відповідачу (позичальнику) кредит у розмірі 1062850,00 грн. (один мільйон шістдесят дві тисячі вісімсот пятдесят гривень 00 копійок), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,55% річних при кредитуванні у національній валюті та 12,75% річних при кредитуванні у доларах США. Термін дії договору до 24.02.2018 року. В якості забезпечення виконання кредитного договору між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки, за яким остання зобовязувалась відповідати за виконання [PERSON] кредитних зобовязань. Банк виконав умови надавши відповідачу кредит у розмірі 358372,72 грн. та 34000,00 дол. США, а позичальник свої зобовязання не виконав, що підтверджується рішеннями Господарського суду Миколаївської області від 26.09.2011 року та Южноукраїнського міського суду від 13.10.2011 року, за яким позов банку задоволено повністю та стягнено достроково з [PERSON] та [PERSON] всю заборгованість за кредитом та відсотки нараховані по 18.07.2011 року. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Обґрунтовуючи позов тим, що рішення Южноукраїнського міського суду 13.10.2011 року та Господарського суду Миколаївської області від 26.09.2011 року про стягнення з відповідачів кредитної заборгованості не виконано, зобовязання за кредитним договором від 25.02.2008 року не припинилося, тому кредитор не позбавлений права на отримання процентів, пені та інших штрафних санкцій, передбачених договором, до дня фактичного виконання умов договору. Відповідач [PERSON] заперечувала проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні також заперечував проти задоволення позову. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, обґрунтовуючи це тим, що згідно із ст.599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, здійсненим належним чином, а, оскільки вже були прийняті судові рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, нарахування відсотків за користування кредитом, поза терміном дії кредитного договору законом не передбачено. Вислухавши сторін по справі та їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 лютого 2008 року між ВАТ [PERSON] Аваль (правонаступник ПАТ [PERSON] Аваль) та фізичною особою підприємцем [PERSON], було укладено кредитний договір №010/01-04/08-108 від 25.02.2008 р., відповідно до умов якого відповідачу [PERSON] було відкрито мультивалютну невідновлювальну кредитну лінію у сумі 1062850,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,55% річних при кредитуванні у національній валюті та 12,75% річних при кредитуванні у доларах США з кінцевим терміном повернення кредиту до 24.02.2018 року (а.с.6-10). 25 лютого 2008 року між ПАТ [PERSON] Аваль та [PERSON] було укладено договір поруки, за яким остання на добровільних засадах взяла на себе зобовязання перед кредитором відповідати по борговим зобовязанням боржника ФОП [PERSON], які виникають з умов кредитного договору, а саме: повернути кредит у розмірі 1062850,00 грн., сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи), в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі. Відповідальність позичальника та поручителя є солідарною (а.с.15-16). У звязку із допущеною заборгованістю зі сплати чергових платежів позивач у 2011 році скористався своїм правом на предявлення вимоги до позичальника про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором. Наслідком такого звернення стало ухвалення 26 вересня 2011 року Господарським судом Миколаївської області рішення, яким з ФОП [PERSON] на користь ПАТ [PERSON] Аваль стягнуто 414015,66 грн. та 36017,08 доларів США заборгованості за кредитним договором від 25 лютого 2008 року №010/01-04/08-108 (а.с.67-68) та рішення та 13 жовтня 2011 року Южноукраїнського міського суду Миколаївської області, яким з [PERSON] на користь ПАТ [PERSON] Аваль стягнуто 414015,66 грн. та 36017,08 доларів США заборгованості за вищезазначеним кредитним договором (а.с.18-20). 26 червня 2012 року державним виконавцем відділу ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47, ст.50 ЗУ Про виконавче провадження (а.с.21). 28 вересня 2012 року постановою заступника начальника відділу ДВС Арбузинського районного управління юстиції було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі ст.38, п.3 ч.1 ст.47 ЗУ Про виконавче провадження (за заявою стягувача від 20.09.2012 р.), у звязку з відмовою стягувача залишити за собою майно боржника не реалізоване під час виконання рішення (а.с.69, 70). 26 червня 2013 року постановою заступника начальника відділу ДВС Арбузинського районного управління юстиції було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.1 ч.1 ст.47, ст.50 ЗУ Про виконавче провадження (за заявою стягувача від 14.06.2013 р.) (а.с.71, 72). Згідно розрахунку заборгованості по нарахованим відсоткам за кредитним договором від 25.02.2008 року за період з 19.07.2011 р по 05.02.2015 року відповідачам нараховано 197397,31 грн. та 15405,08 дол. США (а.с.17). В судовому засіданні повністю знайшов своє підтвердження той факт, що вищезазначені рішення судів не виконані, а отже і зобовязання за кредитним договором сторонами належним чином не виконано. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу, зокрема, договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобовязання перестають діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). Підстави припинення зобовязань зазначені в ст. ст.599, 600, 601, 604-609 ЦК України та не передбачають можливості припинення зобовязань у звязку з ухваленням судом рішення про задоволення вимог кредитора. За відсутності інших підстав припинення зобовязання, передбачених договором або законом, зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання. Із матеріалів справи вбачається, що договірні відносини позивача та [PERSON] виникли 25 лютого 2008 року та мали припинитись 24 лютого 2018 року у звязку з погашенням кредиту. У той же час, відповідно до п.7.3 кредитного договору від 25.02.2008 року Кредитор має право достроково вимагати погашення заборгованості позичальника за кредитом, включаючи нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У абз. 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин судам розяснено, що зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України. Із ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора, яким є й судовий наказ, припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, разом із тим виникає грошове зобовязання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст.625 ЦК України. Згідно із ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. За ч.1 ст.554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частиною другою цієї ж статті визначено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь ПАТ КБ ПриватБанк підлягає стягненню сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 3654 грн. 00 коп.

Outcome: approved