Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Прокурор В.Писарівського району в інтересах держави в особі управління фінансів Охтирської міської ради звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ухвалою В.Писарівського районного суду Сумської області від 25.11.2014 року кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення № 12014200150000164 від 21.09.2014 року відносно [PERSON], обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, закрито у зв'язку з відмовою потерпілого від обвинувачення. Потерпілий [PERSON], 1985 року народження, з приводу отриманих тілесних ушкоджень знаходився на стаціонарному лікуванні в ортопедичному відділенні Охтирської ЦРЛ з 22.09.2014р. по 01.10.2014р. і на його лікування витрачені державні кошти у розмірі 1435,50 грн. У зв'язку з наведеним прокурор В.Писарівського району просить позов задовольнити, оскільки лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності. У судовому засіданні прокурор В.Писарівського району Нікітченко В.Г. позов підтримав. У судове засідання представник позивача - управління фінансів Охтирської міської ради - не з'явився, однак направив на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує. Відповідач - [PERSON] - у судовому засіданні позов визнав повністю, проти його задоволення заперечень не має. Суд, заслухавши пояснення прокурора В.Писарівського району, відповідача, всебічно і повно дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що ухвалою В.Писарівського районного суду Сумської області від 25.11.2014 року кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення № 12014200150000164 від 21.09.2014 року відносно [PERSON], обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, закрито у зв'язку з відмовою потерпілого [PERSON] від обвинувачення (а.с.3). У відповідності до вказаної ухвали суду кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, вчинене [PERSON] за наступних обставин. Так, [PERSON] 21.09.2014 року близько першої години, перебуваючи біля бару «Оксамит» по вул.Коцюбинського,2 в смт.В.Писарівка Сумської області, в ході сварки з [PERSON], яка переросла у бійку, [PERSON] спричинив потерпілому [PERSON] тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров'я, більше 21 дня, що підтверджено висновком експерта № 297 від 07.10.2014р. (а.с.5). З приводу отриманих тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в ортопедичному відділенні Охтирської ЦРЛ з 22.09.2014р. по 01.10.2014р., згідно довідки-розрахунку вказаного закладу охорони здоров'я вартість лікування становить 1435,50 грн. (а.с. 4). Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно абз.2 п.2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Абзацом 1,3 п.3 Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора; у такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. У відповідності до ч.3 ст.1206 ЦК України якщо лікування проводилось закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved