Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~Приватне акціонерне\~товариство «Українська\~страхова компанія\~«Княжа Вієнна\~[PERSON]»\~звернулося до\~Рівненського міського\~суду Рівненської\~області з\~позовом до\~[PERSON]\~про стягнення\~50%\~ виплаченого\~страхового відшкодування\~в розмірі\~3760,22\~грн.В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 31 серпня 2015 року у м.Рівне з вини відповідача [PERSON] сталась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Ford mondeo» була застрахована у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна [PERSON]». В порядку регресу позивачем було виплачено 7520,43 грн. страхового відшкодування, 50% якого останній просить стягнути з відповідача як особи винної у заподіянні шкоди. \~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] подав до суду відповідь на відзив, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задоволити, в задоволенні клопотання [PERSON] про застосування строків позовної давності відмовити. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON]\~направлялася ухвала\~суду про\~відкриття провадження\~та позовна\~заява з\~додатками,\~із зазначенням\~строку для подання відзиву на позов. У зазначений судом строк відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву та пояснення на відповідь на відзив. Просить суд застосувати строки позовної давності до даних правовідносин та відмовити ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна [PERSON]» в задоволенні позову. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до ч.13\~ст.7\~ЦПК України.\~ \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши письмові докази\~по справі, приходить до наступного: \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 16 липня 2015 року між ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна [PERSON]» та [PERSON] був укладений Поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/3912446 строком до 15 липня 2016 року, за яким забезпеченим транспортним засобом є автомобіль [NUMBER]. Згідно даного\~полісу обовязкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів визначений розмір франшизи становить 500 грн. 31 серпня 2015 року о 19 год. 00 хв. в м.Рівне по вул.24 Серпня, 5, [PERSON], керуючи транспортним засобом «Форд-Мондео» д.н.з. [NUMBER], рухаючи заднім ходом здійснила наїзд на автомобіль [NUMBER], який стояв позаду, якого припаркував [PERSON] Внаслідок ДТП транспортні засоби отримала механічні пошкодження. \~ \~ \~ \~Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 23 вересня 2015 року, [PERSON] визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. \~ \~ \~ \~Частиною 4 статті 82\~ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, вина відповідача у вчинені даної дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Згідно ремонтної калькуляції №15-40882 від 11.09.2015 року, наявної в матеріалах справи, загальна вартість ремонту автомобіля [NUMBER] становить 10157,03 грн., загальна сума після вирахування зношення запчастин складає 8020,43 грн. 15 жовтня 2015 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна [PERSON]» із заявою про виплату матеріального збитку. Виплата страхового відшкодування [PERSON] була здійснена позивачем 19 листопада 2015 року, що підтверджується платіжним дорученням №ЗР061951 від 19.11.2015 року та відомістю №r14F97_20151119 за 19.11.2015 року в сумі 7520,43 грн. з відрахуванням суми франшизи в розмірі 500 грн. (8020,43 грн.-500 грн.) 30 листопада 2015 року [PERSON] була направлена претензія з вимогою відшкодування в порядку регресу 50% страхового відшкодування виплаченого [PERSON] в розмірі 3760,22 грн. Однак в добровільному порядку вказані кошти повернуті не були. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до\~ч.ч.1,2\~ст.1166\~ЦК України\~майнова шкода,\~завдана неправомірними\~рішеннями,\~діями чи\~бездіяльністю особистим\~немайновим правам\~фізичної або\~юридичної особи,\~а також\~шкода,\~завдана майну\~фізичної або\~юридичної особи,\~відшкодовується в\~повному обсязі\~особою,\~яка її\~завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ст.1188\~ЦК України визначені загальні підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. Зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 38-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за \~шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13\~цього Закону (при\~\~укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов'язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Згідно п. 13.2. ст.13 зазначеного Закону, розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування\~\~зменшується\~\~на\~\~50\~\~відсотків,\~\~за\~\~умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, інвалід II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об'єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. Із полісу страхування від 16 липня 2015 року страховий платіж за вказаним полісом встановлений у сумі 203,15 грн. у зв'язку із наявністю у страхувальника пільги (пенсіонер), зменшення розміру страхового платежу визначено на рівні 50%. Згідно ст. 256 ЦК України\~позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до п.38.1.1 ч.38.1 ст.38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. У відповідності до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Статтею 257 ЦК України\~встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до\~статті 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята\~статті 261 ЦК України. Відповідач [PERSON] у поданому до суду відзиві на позовну заяву та поясненні на відповідь на відзив просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності до позовних вимог ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна [PERSON]» та відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що 01 вересня 2015 року письмово повідомила позивача про настання страхового випадку. Із копії страхового акту №150000040882 від 18 листопада 2015 року вбачається, що про настання страхового випадку, який стався 31 серпня 2015 року, було повідомлено позивача 01 вересня 2015 року на підставі письмового повідомлення №150000040882 За змістом ч. 1 ст. 261\~ЦК України для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об'єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. При цьому норма ч. 1 ст. 261\~ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб'єктивних прав, відтак обов'язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. Згідно ч.6 ст.261 ЦК України за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання. Відповідно до ч.7 ст.261 ЦПК України винятки з правил, встановлених частинами першою та другою цієї статті, можуть бути встановлені законом. Дані винятки встановлені в п.38.-1.1 ст.38-1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та в ч.6 ст.261 ЦК України. Виплата страхового відшкодування [PERSON] була здійснена позивачем 19 листопада 2015 року, що підтверджується платіжним дорученням №ЗР061951 від 19.11.2015 року та відомістю №r14F97_20151119 за 19.11.2015 року. Таким чином, початок перебігу позовної давності розпочався 19 листопада 2015 року та закінчився 19 листопада 2018 року. До Рівненського міського суду Рівненської області з позовною заявою представник ПрАТ «Княжа Вієнна [PERSON]» звернувся 18 жовтня 2018 року, тобто в межах строку позовної давності. Враховуючи згадані положення чинного законодавства та встановлені по справі обставини, суд визнає правомірними, обґрунтованими та доведеними вимоги ПрАТ «Княжа Вієнна [PERSON]» про стягнення з [PERSON] 50 % виплаченого страхового відшкодування в розмірі 3760,22 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved