Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором №500915685 від 24 вересня 2013 року у розмірі 64880,81 гривень та судових витрат у розмірі 1378,00 гривень. В обґрунтування вимог зазначено, що відповідно до умов кредитного договору №500915685 від 24 вересня 2013 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON], останній отримав кредит у сумі 43338,28 гривень під умовою сплати відсотків за його користування у розмірі 15,99% на рік з кінцевим строком повернення 25 вересня 2018 року. Умови договору відповідач належним чином не виконав, у звязку із чим утворилась заборгованість перед банком, яка станом на 15 червня 2016 року становить 64880,81 гривень та складається з наступного: заборгованість за кредитом 42718,55 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 13622,31 гривень, комісія у розмірі 8539,95 гривень. 30 вересня 2014 року між позивачем та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір факторингу з подальшими змінами і доповненнями. 08 грудня 2014 року відповідно Додаткової угоди №2 до Договору доповнено перелік кредитних договорів, що відступаються. Внаслідок укладення вказаних договорів відбулась заміна кредитора, та позивач набув статусу нового кредитора (стягувача) за кредитним договором №500915685 від 24 вересня 2013 року, позичальником за яким є [PERSON] На підставі викладеного, позивач просить стягнути вказану заборгованість з відповідача, а також судові витрати в сумі 1378,00 гривень. Представник позивача надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі, одночасно в заяві міститься прохання про ухвалення заочного рішення у звязку з повторною неявкою відповідачки. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. З огляду на те, що в матеріалах справи досить даних про права і взаємини сторін, справа розглянута за відсутністю відповідача. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм відносини. 24 вересня 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №500915685. Згідно з п.2.1 договору Банк надав відповідачу кредит у сумі 43338,28 гривень для власних потреб. Процентна ставка за користування кредитом встановлена на рівні 15,99% на рік, є фіксованою. Кінцевий строк повернення кредиту не пізніше 25 вересня 2018 року, що є датою припинення нарахування відсотків та комісій. Пунктом 2.6 Розділу №1 кредитного договору визначено порядок повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за цим договором, а саме: платежі з повернення кредиту, проценти за його користування, суми комісійної винагороди та інші платежі за цим договором сплачуються щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим договором та відповідно до графіку платежів, який є додатком №1 до цього договору та його невід'ємною частиною. При цьому відповідач [PERSON] був ознайомлений з положеннями зазначеного договору, графіком погашення заборгованості, та, підписавши їх, погодився з їх умовами та зобовязався виконувати. Проте, належним чином власні кредитні зобовязання не виконав. Судом встановлено, що 30 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа банк» та ТОВ «Дата [PERSON]» було укладено договір факторингу з подальшими змінами та доповненнями, відповідно до умов якого ТОВ «Дата [PERSON]» (фактор) передав грошові кошти в розпорядження ПАТ «Альфа банк» (клієнту) як плату, а клієнт відступив факторові свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. 08 грудня 2014 року між ПАТ «Альфа банк» та ТОВ «Дата [PERSON]» було укладено додаткову угоду №2 до вищевказаного договору, якою доповнено перелік договорів, що відступаються, до якого включено, зокрема, і кредитний договір №500915685 від 24 вересня 2013 року, укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] Таким чином, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Дата [PERSON]» набуло статусу нового кредитора за договором, позичальником згідно якого є відповідач. Як вбачається з наданого представником позивача розрахунку, станом на 15 червня 2016 року прострочена заборгованість [PERSON] за кредитом становить 64880,81 гривень та складається з наступного: заборгованість за кредитом 42718,55 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 13622,31 гривень, комісія у розмірі 8539,95 гривень. Із вимоги про досудове врегулювання спору вих.№Д/500915685 від 23 червня 2016 року вбачається, що ТОВ «Дата [PERSON]» повідомляло [PERSON] про існуючу заборгованість, зверталося із проханням не пізніше трьох днів з моменту отримання вимоги, достроково повернути кредит, сплатити нараховані проценти за користування кредитом і нараховані штраф/пеню. Однак, до теперішнього часу, вимоги банку відповідачем не задоволені. Відповідно до ст.1048, ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитор) зобовязується передати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і умовах передбачених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит і сплатити відсотки. Кредитор має право на отримання з позичальника відсотків на суму позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок отримання відсотків встановлюється договором. Відповідно до ст.525,526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, суд вважає, що невиконання відповідачем зобовязань щодо повернення кредитної заборгованості порушує права позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У звязку із чим, предявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1378,00 гривень.

Outcome: approved