Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк», з метою отримання кредитних послуг, у зв»язку з чим підписала заяву від 25 жовтня 2012 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та «Тарифами Банку», складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні Договору сторони досягли усіх істотних домовленостей щодо порядку та умов виконання кредитного зобов»язання.. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного Кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, у звязку з чим, станом на 31 березня 2016 року має заборгованість 19695 грн. 95 коп., яка складається з: 1827 грн. 79 коп. заборгованість за кредитом, 13404 грн. 07 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3050 грн.00 коп. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. 00 коп.- штраф (фіксована частина); 914 грн. 09 коп. штраф (процентна складова). У судове засідання представник позивача, не з»явився, надав до суду клопотання від 12 квітня 2016 року про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та відповідно до заяви від 21 червня 2016 року за №ЕП-684/16-Вх просив стягнути судові витрати за розміщення оголошення в газеті про виклик до суду відповідачки в сумі 630 , 00 грн.. Відповідачка [PERSON] у судове засідання на розгляд справи не зявилася по невідомій суду причині, хоча про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень від 07 червня 2016 року за №1950201196339, від 15 червня 2016 року за №1950201208736 та оголошення про виклик до суду на розгляд справи, яке було розміщено в газеті «Урядовий кур»єр» від 18 червня 2016 року №115, причину своєї неявки суду не повідомила, як і не надіслала заяв чи то клопотань про розгляд справи у її відсутність або перенесення розгляду. На виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України, судом було направлено запит до Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області щодо реєстрації місця проживання відповідачки по справі. Згідно отриманої відповіді від 24 травня 2016 року за вх.№2561/16, відповідачка [PERSON] зареєстрована в [INFO] і знятою з реєстрації не значиться. Згідно ст. 74 ЦПК України, судові повістки про виклик зі зворотнім повідомленням направлялись за зареєстрованим у вставленому законом порядку місцем проживання фізичної особи - відповідача. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Як вбачається з клопотання від 12 квітня 2016 року, представник позивача не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. З огляду на вище викладене, дослідивши клопотання представника позивача, поштові повідомлення надіслані на адресу відповідачки, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача та відповідачки на підставі наявних у ній доказів, ухваливши рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідачка виявила бажання оформити на своє ім»я платіжну картку кредитка «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с.5). Щодо зміни кредитного ліміту [PERSON] керується п.2.1.1.2.3. та п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг де зазначено, що клієнт дає свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПриватБанку» та «Тарифами банку» складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.9-18). Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Умовами та правилами надання банківських послуг». Одночасно п.1.1.3.2.3 «Умовами та правилами надання банківських послуг» передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід»ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.п.1.1.3.2.9, 2.1.1.3.7. Відповідно до п.2.1.1.5.3, до обов»язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам, але на підставі п.1.1.5.2 Умов та Правил неотримання або несвоєчасне отримання клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє його від виконання зобов»язань за даним Договором. Сторонами було визначено, що засобами доступу до картрахунку є кредитна карта та телефон клієнта, який проходить верифікацію з підтвердженням відповідно до п.1.1.1.16 даних Умов. За допомогою встановлених засобів доступу до карткового рахунку, відповідачці надано можливість здійснювати дистанційне обслуговування. Таким способом позивач забезпечив відповідачу можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 та п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг» клієнт зобов»язаний: погашати заборгованість по кредиту, процентах за користування ним, по перевитратах платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Також, на умовах пунктів 5.6, 5.14, відповідач зобов»язаний сплачувати комісії та інші плати, встановлені банком за банківське обслуговування клієнта у відповідності до тарифів. Власник картрахунку зобов»язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту, з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7 «Умов та правил надання банківських послуг», а у разі невиконання зобов»язань за договором, у відповідності до п.2.1.1.5.6, на вимогу банку виконати зобов»язання з повернення кредиту, у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту, оплати винагороди банку. Відповідно до п.2.1.1.12.3 «Умов та правил надання банківських послуг», поповнення картрахунку здійснюється шляхом внесення коштів в готівковій або безготівковій формі і зарахування їх банком на картрахунок держателя, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі договору. У разі непогашення суми простроченого кредиту та виникнення прострочених зобов»язань відповідно до п.2.1.1.12.6.1 «Умов та правил надання банківських послуг», клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується згідно «Тарифів банку» на час порушення зобов»язання та може змінюватися у відповідності до п.1.1.3.2.3. Згідно до п.2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг» при порушенні строків платежів по кожному із грошових зобов»язань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, сплатити банку судовий штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п.2.1.1.3.3 «Умов та правил надання банківських послуг» відповідач доручив Банку списувати з картрахунку суми грошових коштів у розмірі здійснення ним операцій, а також вартість послуг, а при виникненні боргових зобов»язань, згідно п.п.2.1.1.3.5, 2.1.1.7.6, боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в банку, а саме картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов»язань, а також списання коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами. Пунктом 5.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє напротязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо напротязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про поширення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Предметом вимоги позивача є порушення відповідачем у справі вимог ст.ст.509, 526, 530, 527, 610,611,1054 ЦК України та відшкодування понесених судових витрат. Правові відносини, які склалися між позивачем та відповідачкою, на думку суду, підпадають під вид цивільно-правових відносин зобов»язання і є зобов'язальними та регулюються нормами ЦК України. Зобовязання, згідно до ст. 509 Цивільного Кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобовязанні ст. 530 ЦК України. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 610, 611 ЦК України, зазначають, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, і за порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до змісту ч.1 ст1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Згідно до положень ч.1,2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, [PERSON] відповідачка по справі, звернулася 25 жовтня 2012 року до ПАТ КБ «ПриватБанк» м.Дніпропетровськ, позивача по справі, про надання кредиту, і 25 жовтня 2012 року отримала платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, тобто, між сторонами укладено договір, що складається із анкети-заяви позичальника (а.с.7), умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с.8) та умови і правила надання банківських послуг, де передбачено термін дії даного договору, сплату відсотків за користування кредитом, який позивачем був виконаний (а.с.9-18). Як вбачається з анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 25 жовтня 2012 року, яку відповідачка підписала, в ній не зазначено контактний телефон відповідачки, не вказано вид картки та бажаний кредитний ліміт за кредитною карткою «Універсальна». З огляду на те, що відповідачка у судове засідання не з»явилася, суд, при прийнятті рішення бере до уваги, що відповідно до розрахунку заборгованості за договором від 25 жовтня 2012 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON], станом на 31 березня 2016 року остання користувалася коштами, які були зараховані на кредитну картку (а.с.7), але відповідачка зобовязання щодо повернення кредиту належним чином не виконує і відповідно до розрахунку заборгованості на 31 березня 2016 року має заборгованість 19695 грн. 95 коп., яка складається з: 1827 грн. 79 коп. заборгованість за кредитом, 13404 грн. 07 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3050 грн.00 коп. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. 00 коп.- штраф (фіксована частина); 914 грн. 09 коп. штраф (процентна складова). Пунктом 2.10.7 «Умов та правил надання банківських послуг» обумовлено, що договір діє без обмеження строку, і саме п.5.3 встановлено, що картрахунок відповідача відкритий на невизначений термін і на сам перед до цього часу не настали події, які могли б припинити дії договору, а саме закриття рахунків відповідача, що передбачені п.2.10.8 цих Умов або інформування банку про намір розірвати даний договір. Як вбачається з матеріалів справи, своїм правом відповідачка не скористалася. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України та ч. 3 ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається, як пеня та штраф, і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України плата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання. До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову та протягом усього часу розгляду справи не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред'явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Заходи забезпечення позову судом не вживалися. Враховуючи те, що у звязку із розглядом справи в суді позивач, поніс судові витрати в розмірі 2008,00 грн., а саме, сплатив судовий збір в сумі 1378,00 грн. та витрати пов»язані із розміщенням оголошення в газеті «Урядовий кур»єр» в сумі 630 грн. 00 коп., суд стягує вищенаведені витрати у повному обсязі, на користь позивача, згідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як, вважає їх підтвердженими у відповідності із цивільно процесуальним законодавством України. Позов підтверджується: копією анкети-заяви [PERSON] від 25 жовтня 2012 року, копією довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», копією розрахунку заборгованості за кредитним договором від 31 березня 2016 року, копією витягу умов та правил надання банківських послуг, копією довідки АА №241170 з Єдиного Державного реєстру підприємств та організацій України, копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №054809, копією статуту ПАТ КБ «ПриватБанк» м.Дніпропетровськ, копією банківської ліцензії №22 від 05.10.2011 року, платіжним дорученням №ВОК33B0SBG від 13 квітня 2016 року, рахунком №7724 від 10 червня 2016 року. На підставі наведеного та

Outcome: approved