Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

Прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі Департаменту бюджету та фінансів Харківської міської ради з позовом до [PERSON] і просив стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 2666,32 грн., посилаючись на те, що ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.09.2017 у справі 645/896/17-к відповідача було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.124 КК України, закрито кримінальне провадження про кримінальне правопорушення, передбачене ст.124 КК України, та на підставі ст.46 КК України звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності у зв'язку з примиренням винної та потерпілим. Потерпілий від злочину [PERSON] з 25.09.2016 по 04.10.2016 перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні полі травми та хірургічному відділенні КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. Проф. О.І. Мещанінова», з діагнозом «Проникаюче ножове поранення грудної клітини зліва. Лівосторонній гемо пневмоторакс», і витрати, понесені державою до теперішнього часу засудженим не відшкодовані. Представник Департаменту бюджету та фінансів Харківської міської ради в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник Харківської місцевої прокуратури № 3 Кріцина Н.Г. не з`явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглядати справу за відсутності сторони позивача, на підставі наявних в матеріалах справи доказі. Також зазначила, у разі неявки в судове засідання Відповідача, що належним чином повідомлений, від якого не надійшло заяви про причини неявки, або якщо причини неявки, зазначені в заяві, будуть визнані судом не поважними, на підставі ст. 280 ЦПК України, просила розглядати справу у заочному порядку. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, був повідомлена належним чином про час і місце судового розгляду справи, про що свідчать зворотні повідомлення в матеріалах справи, заперечень не надала. Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. У відповідності до приписів ч. 6, 7, 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явилася в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомила, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи Третя особа [PERSON]М в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представник третьої особи КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» не з*явився про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, надали суду заяву, за підписом головного лікаря Ковальова О.О. про розгляд справи за їх відсутності, позов просили задовольнити. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова №645/896/17-к 13.09.2017 [PERSON] було визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 124 КК України, закрито кримінальне провадження про кримінальне правопорушення, передбачене ст.124 КК України, та на підставі ст.46 КК України звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності у зв'язку з примиренням винної та потерпілим (а.с. 9-11). Під час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України, [PERSON] умисно заподіяла потерпілому [PERSON] тяжкості тілесні ушкодження, внаслідок отримання яких потерпілий знаходилася на стаціонарному лікуванні у відділенні полі травми та хірургічному відділенні КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. Проф. О.І. Мещанінова», з діагнозом «Проникаюче ножове поранення грудної клітини зліва. Лівосторонній гемо пневмоторакс», в період з 06 червня 2016 року по 09 червня 2016 року та в період з 25 вересня 2016 року по 04 жовтня 2016 року, і на його лікування державою були понесені витрати в сумі 2 666 грн. 32 коп., що підтверджується довідкою про фактичні затрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON]., який знаходився на лікуванні у відділенні полі травми та хірургічному відділенні № 3 від 25.09.2016 р. по 30.09.2016 р. та з 01.10.2016 р. по 04.10.2016 р. (9 ліжко-дні). На його лікування закладом охорони здоровя витрачено кошти у сумі 2666,32 грн. (а.с. 6-8). Згідно наданих доказів, до теперішнього часу затрати на стаціонарне лікування потерпілого не відшкодовані. Статтею 128 КПК України передбачено, що цивільний позов в інтересах держави пред'являється прокурором. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Згідно із ч. 2 ст. 1206 ЦК України якщо лікування проводилось закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіка Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Пунктами 1,2,3 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 15.07.1993 року передбачено, що кошти, витрачені закладом охорони здоров*я на стаціонарне лікування особи потерпілої від злочину, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин, у розмірі фактичних витрат. Сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоровя, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого, або інших документів які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. Таким чином, суд вважає позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості законною, обґрунтованою та підлягаючою задоволенню. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже судовий збір в розмірі 1600,00 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Відповідно до ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 224 - 226 ЦПК України, ст. 1206 ЦК України, суд -

Outcome: approved