Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду та просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Автокредит Плюс» заборгованість за договором фінансового лізингу №ZR00A!0000603415 від 14.08.2014 у розмірі 269196 грн. 97 коп., яка складається з: заборгованості по відшкодуванню предмету лізингу - 3625 грн. 94 коп., простроченої заборгованості по вартості предмету лізінгу - 49 438 грн. 07 коп., заборгованості за нарахованими відсотками - 20 грн. 48 коп., заборгованості за простроченими відсотками - 32301 грн. 42 коп., заборгованості за простроченою комісією - 5 992 грн. 80 коп. та заборгованості за нарахованою пенею - 177818 грн. 26 коп., а також стягнути судовий збір в розмірі 4037 грн. 95 коп., мотивуючи тим, що 14.08.2014 між ТОВ «Автокредит Плюс» та [PERSON] підписано заяву про приєднання до публічного договору №ZR00A! 0000603415 і тим самим, остання надала згоду на приєднання до публічного договору про надання фінансового лізингу на умовах, визначених публічним договором про надання фінансового лізингу, що розміщений на офіційному веб-сайті ТОВ «Автокредит Плюс» https://planetavto.ua/page/leasing/. Публічним договором про надання фінансового лізингу, що розміщений на офіційному веб-сайті ТОВ «Автокредит Плюс», затверджено порядок отримання послуг фінансового лізингу від ТОВ «Автокредит Плюс», відповідно до якого отримання послуг фінансового лізингу від ТОВ «Автокредит Плюс» є публічною пропозицією ТОВ «Автокредит Плюс» укласти договір фінансового лізингу. Договір фінансового лізингу укладається шляхом приєднання лізингоодержувача до публічного договору. Приєднання лізингоодержувача до публічного договору здійснюється через підписання ним «Заяви про приєднання до публічного договору». Вищевказаний публічний договір та «Заява про приєднання до публічного договору» становлять договір фінансового лізингу. Відповідно до п. 14.1.1 Заяви про приєднання - предмет лізингу та його вартість: автомобіль згідно специфікації, викладеної в додатку №1. Згідно п. 14.1.2 Заяви про приєднання - строк лізингу: 60 місяців з моменту підписання графіку лізингових платежів. Відповідно до п. 14.3 Заяви про приєднання щомісяця в період сплати лізингоодержувач сплачує щомісячний платіж в розмірі 1 910, 83 грн. та відшкодовує лізингодавцю всі витрати лізингодавця, що пов`язані з виконання договору, та які виникли у лізингодавця протягом місяця, який передує поточному місяцю. Згідно з п. 9.2 Договору у випадку порушення лізингоодержувачем зобов`язань, передбачених статтями 6.2.1, 6.2.2 та 6.2.4 Договору, щодо сплати відсотків за користування предметом лізингу, комісії за проведення щомісячного моніторингу предмета лізингу, комісії за надання предмету лізингу та відшкодувань вартості предмету лізингу, у тому числі зобов`язань, передбачених статтею 9.10 лізингоодержувач сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 (однієї) гривні за кожен день прострочки. Відповідно до п. 9.3 Договору у випадку порушення лізингоодержувачем зобов`язань, передбачених статтею 6.2.3 цього Договору, лізингоодержувач сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 (однієї) гривні за кожен день прострочки; 9.4 - у разі порушення лізингоодержувачем будь-якого із зобов`язань, передбачених у статтях 6.2.6 - 6.2.8, Договору, він сплачує лізингодавцю штраф у розмірі 100% від загальної вартості рредмета лізингу (у т.ч. ПДВ), зазначеної в Специфікації. Відповідно до п. 9.5 Договору у випадку порушення лізингоодержувачем будь-якого із зобов`язань, передбачених у статтях 6.2.14 - 6.2.16 Договору, він сплачує на користь лізингодавця штраф у розмірі 25 % від загальної вартості предмета лізингу (у т.ч. ПДВ), передбаченої в специфікації. Згідно з п. 9.6 Договору при порушенні лізингоодержувачем будь-якого грошового зобов`язання за договором понад 30 календарних днів, лізингодавець має право нарахувати, а лізингоодержувач зобов`язується сплатити лізингодавцю штраф у розмірі 250 (двісті п`ятдесят) гривень плюс 5% від суми невиконаного зобов`язання (у т.ч. ПДВ). Відповідно до п.9.11,9.12 Договору нарахування неустойки за цим Договором здійснюється протягом 3 (трьох) років з дня, коли відповідне зобов`язання повинно бути виконане відповідною стороною. Сторони встановлюють строки позовної давності за вимогами про стягнення винагород та платежів по відшкодуванню витрат лізингодавця, пов`язаних з виконанням цього договору тривалістю у 5 (п`ять) років. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання та відповідно до акту прийому-передачі від 27.08.2014 передав лізингоодержувачу, а лізингоодержувач зі свого боку прийняв об`єкт лізингу, а саме: транспортний засіб марки Chevrolet Aveo, 2004 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , тип-Седан/Лифтбек, реєстраційний номер [NUMBER] . Однак, відповідач порушила умови договору та допустила заборгованість за вказаним договором лізингу, яка станом на 07.06.2019 склала вищевказану суму, а тому ТОВ «Автокредит Плюс» змушене було звернутися до суду. Відповідач надала відзив на позов, в якому просить проводити розгляд справи без її участі та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. При цьому, вказала, що при укладенні договору фінансового лізингу №ZR00A!0000603415 від 14.08.2014 у вигляді заяви про приєднання до публічного договору про надання фінансового лізингу між нею - [PERSON] та ТОВ «Автокредит Плюс» не було дотримано вимог законодавства щодо його обов`язкового нотаріального посвідчення. Також, умови вказаного договору не відповідають положенням законодавства про захист прав споживачів, оскільки є несправедливими та створюють істотний дисбаланс між договірними правами та обов`язками сторін, що є окремою підставою для визнання цього договору нікчемним з відповідним настанням наслідків, передбачених ст. 216 ЦК України. Вчинений даний договір без відповідного дозволу - ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, зокрема надання послуг фінансового лізінгу. 10.12.2014 працівниками поліції Коростенського МВ УМВС України в Житомирській області вказаний автомобіль Chevrolet Aveo, реєстраційний номер [NUMBER] , був вилучений в рамках кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №120140600600001424 від 10.12.2014 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Відповідно, вона з 11.12.2014 не користувалася ним та не сплачувала щомісячні платежі та платежі по відшкодуванню витрат лізингодавця. Остання проплата мала місце 28.11.2014, а з позовом позивач звернувся в 2019 році, тобто з пропуском строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові. Вона на даний час є інвалідом І-ї групи. У неї ампутовані нижні кінцівки, а тому вона потребує постійної сторонньої допомоги. За станом здоров`я вона не зможе бути присутня в судових засіданнях, а тому просить їх проводити без її участі, але за участі її представника - [PERSON] .. Крім того, відповідач подала до суду із зустрічний позовом і просить, в свою чергу, визнати недійсним договір про надання фінансового лізингу від 14.08.2014 №ZR00A! 0000603415 , укладений між нею - [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс», мотивуючи тим, що 14.08.2014 між нею та відповідачем було укладено договір про надання фінансового лізингу №№ZR00A! 0000603415 шляхом підписання заяви про приєднання до публічного договору про надання фінансового лізингу ТОВ «Автокредит ПЛЮС», згідно з умовами якого їй було передано у лізинг автомобіль марки Chevrolet Aveo, 2004 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , тип-Седан/Лифтбек, реєстраційний номер [NUMBER] строком на 60 місяців. Згідно з умовами даного договору вона зобов`язувалася сплачувати щомісячні платежі та платежі по відшкодуванню витрат лізингодавця, пов`язаних з виконанням договору, на умовах цього договору. По закінченню строку лізингу до неї, як лізінгоодержувача, мало перейти право власності на предмет лізінгу згідно з умовами договору. Розмір щомісячних платежів за договором становить 1910 грн. 83 коп.. Заяву про приєднання до публічного договору вона підписувала в Овруцькому відділенні «ПриватБанку», керівник якого Заєць А. В . також підписав заяву як уповноважена особа. 27.08.2014 згідно з додатком №1 до даного договору їй було передано у користування зазначений автомобіль вартістю 65000 грн.. На виконання умов договору на рахунок відповідача у період з 27.08.2014 по 28.11.2014 було сплачено згідно додатку №2 до договору фінансового лізингу 15577 грн. 35 коп.. Однак, 10.12.2014 працівниками міліції Коростенського МВ УМВС України в Житомирській області автомобіль марки Chevrolet Aveo, реєстраційний номер [NUMBER] , був вилучений в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №120140600600001424 від 10.12.2014 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Про ДТП за участю автомобіля марки Chevrolet Aveo, реєстраційний номер [NUMBER] , та його вилучення нею було повідомлено керівника Овруцького відділення ПАТ КБ «Приватбанк». З цього часу вона не користувалася автомобілем марки Chevrolet Aveo, реєстраційний номер [NUMBER] , та не сплачувала щомісячні платежі та платежі по відшкодуванню витрат лізингодавця. Вважає, що даний договір лізингу в порушення вимог ст.220 ЦК України, не посвідчений нотаріально, що є підставою для визнання його нікчемним з відповідним настанням наслідків, передбачених ст.216 ЦК України. Також даний договір підлягає визнанню недійсним, оскільки вчинений ТОВ «Автокредит Плюс» без відповідного дозволу ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, зокрема надання послуг фінансового лізингу. Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» права позивача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Вона на даний час є інвалідом І-ї групи. У неї ампутовані нижні кінцівки, а тому вона потребує постійної сторонньої допомоги. За станом здоров`я вона не зможе бути присутня в судових засіданнях, а тому просить їх проводити без її участі, але за участі її представника - [PERSON] .. Представник позивача в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями, але в позовній заяві просив провести розгляд справи без його участі. Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення первісного позову заперечила, з підстав наведених у відзиві. Зустрічний позов підтримала з наведених у ньому підстав. Вислухавши пояснення представника відповідача та дослідивши письмові докази в справі, суд вважає, що позови не підлягають задоволенню з наступних підстав. За змістом ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що позивач є власником транспортного засобу марки Chevrolet Aveo, 2004 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , тип-Седан/Лифтбек, реєстраційний номер [NUMBER] /а.с.8/. 14.08.2014 між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання фінансового лізингу шляхом підписання відповідачем заяви про приєднання до публічного договору №ZR00A! 0000603415 (а.с. 5). Відповідно до підпункту 14.1.1. пункту 14 заяви про приєднання, за цим договором позивач передав відповідачу в лізинг автомобіль згідно із специфікацією, викладеною в додатку № 1, а саме: транспортний засіб марки Chevrolet Aveo, 2004 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , тип-Седан/Лифтбек, реєстраційний номер [NUMBER] , вартістю 65000 грн. (а.с.6). Статтею 14 заяви передбачено, що відповідач впродовж 60 місяців мав вносити на транзитний рахунок № [NUMBER] у ПАТ КБ «ПриватБанк» щомісячний платіж відповідно до графіку лізингових платежів. Згідно з пунктом 14.3. заяви про приєднання відповідач щомісяця в період сплати сплачує позивачу платіж в розмірі 1 910 грн. 83 коп. та відшкодовує позивачу всі його витрати, що пов`язані з виконанням договору, та які виникли протягом місяця, який передує поточному місяцю. Згідно Додатку № 2 до Договору зазначено детальний розпис згідно графіку обов`язкових щомісячних лізингових платежів, які складаються з відшкодування частини вартості Предмету лізінгу, відсотків за користування предметом лізінгу, комісії за проведення щомісячного моніторінгу предмету лізінгу (а.с.7). Крім того, на підтвердження своїх позовних вимог, позивачем надано копію договору фінансового лізингу, що роздруковано 19.07.2019 з сайту https://planetavto.ua/page/leasing/ (а.с. 12-17), однак не надано підтвердження, що умови саме цього договору були вказані на сайті під час підписання відповідачем заяви про приєднання до публічного договору 14.08.2014. На підставі вищенаведеного судом встановлена наявність між сторонами цивільно-правових відносин, які виникли у зв`язку з укладанням сторонами договору про надання фінансового лізингу. Статтею 806 ЦК України передбачено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду)з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом. Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про фінансовий лізинг», фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннямиЦивільного кодексу Українипро лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. За своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу або договору поставки. За договором найму (оренди) здійснюється передача майна наймачеві у користування. Положення найму (оренди) транспортних засобів врегульовано параграфом 5 глави 58 ЦК України. За загальним правилом, передбаченим ч. 1 ст. 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Якщо стороною у цьому договорі виступає фізична особа, то згідно з ч. 2 ст. 799 ЦК України договір підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню. Відповідно ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Укладений між сторонами договір фінансового лізингу №ZR00A!0000603415 від 14.08.2014 нотаріально не посвідчувався. Отже, у зв`язку з недотриманням сторонами вимог щодо нотаріального посвідчення укладеного між ними договору про надання фінансового лізингу №ZR00A!0000603415 від 14.08.2014 цей договір є нікчемним, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Нікчемний договір не породжує тих прав і обов`язків, настання яких бажали сторони, й визнання такого договору недійсним судом не вимагається. Він дає підстави для застосуванняст. 216 ЦК України. Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України: від 16.12.2015 року (справа № 6-2766цс15), від 19.10.2016 (справа № 6-1551цс16), від 18.01.2017 (справа № 6-648цс16). Пленум Верховного Суду України у п.4 постанови від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними`роз`яснив, що судам відповідно до с. 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (ч. 1 ст. 219, ч. 1 ст. 220, ч. 1 ст. 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (ч. 2 ст. 222, ч. 2 ст. 223, ч. 1 ст. 225 ЦК України тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. У пункті 7 цієї постанови Верховного Суду України роз`яснено, що у разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Правові наслідки недійсності договору передбачені ст. 216 ЦК України. Положення ст. 216 ЦК України застосовуються також при вирішенні вимог про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 18.01.2017 у справі № 6-648цс16, що є обовязковим для врахування судом на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Відповідно до ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а у випадку неможливості такого повернення (зокрема, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі) необхідно відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Отже, у разі застосування реституції за нікчемним договором лізингу, лізингоодержувач зобов`язаний повернути лізингодавцю майно, а саме об`єкт лізингу, яким він користувався. Представник відповідача пояснювала, що 10.12.2014 працівниками міліції Коростенського МВ УМВС України в Житомирській області автомобіль марки Chevrolet Aveo, реєстраційний номер [NUMBER] , був вилучений в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №120140600600001424 від 10.12.2014 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Про ДТП за участю автомобіля марки Chevrolet Aveo, реєстраційний номер [NUMBER] , та його вилучення відповідачем було повідомлено керівника Овруцького відділення ПАТ КБ «Приватбанк». З цього часу вона не користувалася автомобілем марки Chevrolet Aveo, реєстраційний номер [NUMBER] , та не сплачувала щомісячні платежі та платежі по відшкодуванню витрат лізингодавця. Однак, з долучених до відзиву та зустрічного позову постанови по справі про притягнення до адміністративної відповідальності та постанови про закриття кримінального провадження (а.с.73-74) вбачається лише факт притягнення до відповідальності [PERSON]. 03.03.2015 за ст.ст. 130 ч.1, 124 КУпАП, який керував автомобілем марки Chevrolet Aveo, реєстраційний номер [NUMBER] , в стані алкогольного сп`ягніння, а також факт закриття кримінального провадження 23.12.2014. Наразі факт повернення автомобіля позивачу не доведено. За встановлених обставин, зважаючи, що договір фінансового лізингу №ZR00A!0000603415 від 14.08.2014 є нікчемним, тобто недійсним через невідповідність його вимогам закону, та не потребує визнання його таким судом; відповідач у зустрічному позові не просить застосувати наслідки його недійсності, а тому відсутні правові підстави для задоволення і зустрічного позову. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 4037 грн. 95 коп. в доход держави, а відповідача звільнено від сплати судового збору на підставі п.9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», як інваліда І -ї групи (а.с. 72).

Outcome: dismissed