Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], в якій просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за Договором кредиту №839/3/27/38/7-480 від 08 жовтня 2007 року в сумі 337 346, а також судові витрати в розмірі 5060 гривень 20 копійок. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 08 жовтня 2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку Укрсоцбанк (в подальшому реорганізовано в Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та [PERSON] уклали Договір кредиту № 839/3/27/38/7-480 з урахуванням усіх додаткових угод про внесення змін до нього, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 303\~000 гривень зі сплатою 13,25 відсотків річних та кінцевим терміном повернення всієї заборгованості до 07 жовтня 2022 року або достроково у випадках, передбачених Договором кредиту. В якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором позивач та [PERSON] уклали Договір поруки №839/4/27/38/7-721 від 08.10.2007 року з урахуванням додаткових угод до нього, відповідно до якого [PERSON] зобовязалась перед позивачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання [PERSON] Свої зобовязання, визначені договором кредиту, позивачем виконано належним чином в повному обсязі, а саме, відкрито позичковий рахунок та надано суму кредиту готівкою, що підтверджується документами, доданими до позовної заяви, однак відповідачем не виконуються умови договору кредиту порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів. Заборгованість відповідача станом на 07.11.2017 року складає 337 346,58 коп., з яких заборгованість за кредитом 77\~592,79 грн., заборгованість за відсотками 183\~647,29 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків 49\~293,99 грн., інфляційні втрати за відсотками 26\~812,51 грн. Ухвалою Московського районного суду м.\~Харкова від 02.02.2018 справа передана до Харківського районного суду Харківської області для розгляду. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08.11.2018 справу прийнято до провадження судді Савченка Д.М. та відкрито провадження. Розгляд справи суд вирішив проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03.04.2019 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду. Представник позивача у судове засідання не зявився, повідомлявся своєчасно і належним чином, надав суду заява про розгляд справи без його участі. Відповідачі, які були повідомлені про день, час та місце проведення судового засідання своєчасно і належним чином, у засідання не зявились, про причини неявки суду не повідомили. 08.01.2019 від [PERSON] надійшли письмові пояснення та заява про застосування строків позовної давності, в яких відповідач зазначає, що відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 839/3/27/38/7 - 480 від 08.10.2007 року, який долучено до позовної заяви позивачем, останній платіж відповідачем щодо сплати заборгованості за кредитом (строкова заборгованість) та за відсотками (відсотки нараховані на строкову заборгованість) було проведено 01.10.2013 року. Позовна давність за вимогою банку щодо стягнення заборгованості за кредитом та за відсотками обчислюється із 10.11.2013 року складає 3 (три) роки, а позовна давність щодо сплати заборгованості за кредитом та відсотками закінчилась 10.11.2016 року. Згідно офіційного сайту «Судова влада Україна», позивач звернувся до Московського районного суду м. Харкова 11.01.2018 року, згодом ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 02.02.2018 року справу було передано за підсудністю до Харківського районного суду Харківської області, про що було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі від 08.11.2018 року, тим самим позивач пропустив строк позовної давності, тому строк звернення із даним позовом про стягнення основної вимоги сплинув і до додаткової вимоги (пені за несвоєчасне поверненням кредиту та відсотків у розмірі 26 812, 51 грн., поруки за Договором № 839/4/27/38/7- 721 від 08.10.2007 року), у зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позову. Інших заяв та клопотань від сторін не надійшло. Враховуючи, що в засідання не зявились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Згідно з договором кредиту №\~839/3/27/38/7-480 від 08.10.2007 року з урахуванням додаткової угоди №1 від 15.10.2008 року, укладеним між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON], відповідач отримав кредит в розмірі 303000,00 гривень, з порядком повернення кредиту, передбаченим статтею 1 Договору кредиту, зі сплатою 13,25 відсотків річних та кінцевим терміном поверненням всієї заборгованості за договором кредиту до 07 жовтня 2022 року. Пунктами 3.3.7., 3.3.8. Договору кредиту встановлено, що [PERSON] як позичальник зобов`язаний сплачувати проценти за використання кредиту в порядку, визначеному п. п. 2.4., 2.5. цього Договору, своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п.1.1. цього договору. В якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором позивач та [PERSON] уклали Договір поруки №839/4/27/38/7-721 від 08.10.2007 року, а також додаткову угоду №1 від 15.10.2008 року, відповідно до якого [PERSON] зобовязалась перед позивачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання [PERSON] зобовязань перед ПАТ «Укрсоцбанк». Згідно п. 1.1 договору поруки Поручитель зобовязується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання Позичальником зобов`язань щодо повернення суми Кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених Договором кредиту №839/3/27/38/7-480 від 08.10.2007 року. Пунктом 2.1, 2.1.1, 2.1.2, 2.1.3 договору поруки передбачено, що змістом забезпеченого порукою зобовязання є повернення кредиту в розмірі 303 000 гривень за графіком, з кінцевим терміном погашення 07.10.2022 року, а також дострокового погашення у випадках, передбачених договором, зі сплатою 13,25 відсотків річних, можливі штрафні санкції за порушення договору. Відповідно до п.п. 3.3.1. договору поруки Кредитор зобовязаний протягом одного робочого дня після дати невиконання Позичальником забезпеченого порукою зобов`язання направити Поручителю письмову вимогу з визначеним обсягом виконаного чи не виконаного Позичальником відповідного зобов`язання. З наданого до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] повністю припинив здійснювати виплати за кредитним договором №839/3/27/38/7-480 від 08.10.2007 року з 02.10.2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст.ст. 525, 526\~ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Оскільки позивачем надано докази наявності заборгованості відповідача 1 за тілом кредиту у сумі 77\~592,79 грн., водночас останнім наявність такої заборгованості не спростована, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 1 вказаної заборгованості є обгрунтованими і підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення з заборгованості за процентами в сумі 183\~647,29 грн., суд зазначає наступне. Позивач звернувся із вказаним позовом до суду 27.12.2017 (згідно зі штампом на поштовому конверті). Оскільки останній щомісячний платіж здійснено відповідачем 1 02 жовтня 2013 року, трирічний строк позовної давності на стягнення заборгованості зі щомісячних платежів до моменту звернення до суду обраховується з 27.12.2014. Водночас з розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за процентами нарахована позивачем за період з 09.01.2008 по 28.11.2011, тобто за межами строків позовної давності, про застосування якої завлено відповідачем у відзиві на позов та відповідній письмовій заяві, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами у сумі 183\~647,29 грн. задоволенню не підлягають. Згідно зі статтею 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Враховуючи висновок суду про сплив позовної давності щодо вимоги про стягнення процентів, не підлягають задоволенню й позовні вимоги щодо стягнення пені за несвоєчасне повернення відсотків у сумі 49\~293,99 грн. та інфляційних втрат за відсотками у сумі 26\~812,51 грн. Враховуючи вимоги статті 553 ЦК України, згідно з якою за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку і поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником, а також приймаючи до уваги укладений між позивачем і відповідачем 2 договір поруки, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за тілом кредиту у сумі 77\~592,79 грн. Надаючи оцінку доводам відповідачів в обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог, суд зазначає наступне. Як зазначає відповідач 1, останній платіж на погашення кредиту ним здійснено 01.10.2013, у зв`язку з чим позовна давність за вимогою банку щодо стягнення заборгованості за кредитом та за відсотками обчислюється з 10.11.2013 та закінчується 10.11.2016, позивач звернувся до суду 11.01.2018, тим самим пропустив строк позовної давності. З приводу наведеного суд зазначає, що кінцевий термін погашення кредиту відповідно до п. 1.1. кредитного договору від 08.10.2007 є 07 жовтня 2022 року. Направивши відповідачам вимогу від 29.11.2017 про дострокове погашення кредиту у зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань (а.с. 17), позивач тим самим змінив предмет і строки виконання договору, з цієї дати строк погашення кредиту у повному обсязі є таким, що настав, і відповідно, з дати пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту розпочався перебіг строку позовної давності щодо звернення до суду з вимогами про повернення кредиту у повному обсязі. Таким чином, трирічний строк позовної давності з вимогою до позичальника про повернення кредиту триває з 29.11.2017 по 29.11.2020, водночас з даним позовом позивач звернувся до суду 27.12.2017, тобто з межах строків позовної давності. Аналогічно, з дати пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту обчислюється шестимісячний строк дії поруки (стаття 559 ЦК України), у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вимогою до відповідача 2 в межах строку дії поруки. Згідно з платіжним дорученням №0000441902 від 19 грудня 2017 року, при пред'явленні позову до суду позивачем понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 5060,20 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 581,92 гривень з кожного. На підставі викладеного і

Outcome: partial