Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Представник позивача у судове засідання не з'явився, але надав письмову заяву в якій просив проводити розгляд без нього та підтримав позов і просив стягнути з відповідача 200 000 грн., посилаючись на те, що 08.09.2006 року між АТ «ПроКредит Банк» та фізичною-особою підприємцем [PERSON] було укладено рамкову угоду та додаткову угоду до рамкової угоди, відповідно до якої АТ «ПроКредит Банк» зобов'язався перед [PERSON] здійснювати кредитування його у межах лімітів кредитування у порядку та на умовах визначених рамковою угодою та кредитними договорами, а [PERSON] зобов'язався належно виконувати усі умови, необхідні для отримання кредитів, своєчасно і належно здійснювати погашення грошових зобов'язань, а також належно виконувати усі інші зобов'язання передбачені рамковою угодою та кредитними договорами. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що відповідно до укладеної рамкової угоди №205 від 08.09.2006 року та додаткової угоди №1 до рамкової угоди №205, відповідно до якої АТ «ПроКредит Банк» зобов'язався перед [PERSON] здійснювати кредитування його у межах лімітів кредитування у порядку та на умовах визначених рамковою угодою та кредитними договорами, а [PERSON] зобов'язався належно виконувати усі умови, необхідні для отримання кредитів, своєчасно і належно здійснювати погашення грошових зобов'язань, а також належно виконувати усі інші зобов'язання передбачені рамковою угодою та кредитними договорами. 19.10.2007 року було укладено між АТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] договір про надання траншу №12.15532/205, зміни до якого були внесені договором №1 про внесення змін до договору про надання траншу від 30.12.2008 року, договором про внесення змін №2 до договору траншу від 12.07.2010 року та додатковими графіками, відповідно до якого АТ «ПроКредит Банк» на підставах рамкової угоди №205 від 08.09.2006 року, а також вищевказаного договору №2 від 12.07.2010 року надав [PERSON] кредит у розмірі 50 000 доларів США на строк 60 місяців від дати видачі кредиту включно, під 14% річних для задоволення особистих споживчих потреб, а [PERSON] зобов'язався належно виконати усі умови, необхідні для його отримання, належно здійснювати погашення грошових зобов'язань, а також належно виконати усі інші зобов'язання, передбаченій договором №2 від 12.07.2010 року. 18.09.2006 року з метою забезпечення зобов'язань, що виникають із рамкової угоди між АТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] був укладений договір застави транспортного засобу №37-Д37, відповідно до якого [PERSON] передав у заставу АТ «ПроКредит Банк» транспортний засіб - Рено Самсунг Мотор, 2004 р.в., державний номерний знак [NUMBER]. 29.01.2007 року з метою забезпечення зобов'язань що виникають із рамкової угоди між АТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] був укладений договір застави транспортного засобу №230-Д31, відповідно до якого [PERSON] передав у заставу АТ «ПроКредит Банк» транспортний засіб - Subaru Legacy, 2003 р.в., № [NUMBER]. Проте, [PERSON] взятих на себе зобов'язань щодо своєчасного повернення сум кредиту не виконав, у зв'язку з чим, станом на 10.09.2013 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 441 179,39 грн., яка складається з: - заборгованості капіталу: 40 791,71 доларів США, що еквівалентно 326 048,14 грн.; - заборгованості за відсотками по графіку: 3442,37 доларів США, що еквівалентно 27 514,86 грн.; - заборгованості по процентам за фактичне (неправомірне) користування простроченим капіталом: 10 961,64 доларів США, що еквівалентно 87 616,39 грн. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог даного кодексу. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст.ст.1049,1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель мас право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про заставу». Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч. 6 ст. 20 ЗУ «Про заставу»). Відповідно до ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Таким чином, відповідачем порушено наведені норми матеріального права, а тому стягненню підлягає поточна заборгованість за кредитним договором. Відповідно до вимог ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2 000 грн., сплачені позивачем при подачі позову.

Outcome: partial