Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 16.03.2011 в сумі 52 516 грн. 23 коп., яка складається з наступного: 4626,98 грн. тіло кредиту; 41\~573,57 грн. відсотки за користування кредитом; 3338,72 грн. пеня; 500 грн.00 коп. - штраф (фіксована частина), 2476,96 грн. штраф (процентна складова). Також, просив стягнути сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1600 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору №б/н від 16.03.2011 [PERSON] отримав кредит в розмірі 5300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну відповідно до п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач не виконує взяті на себе зобовязання, у звязку з чим станом на 30.06.2017 має заборгованість в сумі 52 516 грн. 23 коп., яка складається з наступного: 4626,98 грн. тіло кредиту; 41\~573,57 грн. відсотки за користування кредитом; 3338,72 грн. пеня; 500 грн.00 коп. - штраф (фіксована частина), 2476,96 грн. штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягав, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судові засідання, призначені на 22.08.2017, на 25.09.2017 не зявився, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до ст.74 ЦПК України; заперечень проти позову не надав, клопотань про перенесення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України та ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч.2 ст.197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно з ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до положень ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.ст.1054, 1056-1 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписав заяву № б/н від 16.03.2011, згідно з якою отримав кредит в розмірі 5300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з п.2.1.1.12.2 Договору в разі непогашення позичальником боргових зобовязань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійсненні трати, за користування кредитом відповідач сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Договору. Відповідач при укладенні договору, дав свою згоду, щодо прийняття будь якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку, відповідно до п.п.2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Власник картрахунку зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно з п.2.1.1.5.7 Договору. Згідно з п.п.1.1.6.1, 1.1.6.2. Договору зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в однобічному порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів звязку. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Згідно з ст.ст. 610, 611 ЦК України\~\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідач зобов'язувався погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором, слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно з п.2.1.1.5.5 та п.2.1.1.5.7 Договору, а у разі невиконання зобов'язань за Договором, у відповідності до п.2.1.1.5.6. на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Згідно з ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. В даному випадку укладений сторонами кредитний договір на підставі заяви позичальника від 16.03.2011 з ознайомленням відповідача при її складанні з Умовами та правилами надання кредиту відповідає загальним вимогам чинності правочину, при підписанні вказаної заяви позичальника всі передбачені чинним законодавством вимоги для укладення договорів були дотримані, заява позичальника та Умови містять усі передбачені діючим законодавством відомості. Крім того, Умови надання кредиту не порушують співвідношення майнових інтересів сторін та не позбавляють заінтересовану особу того, на що вона розраховувала при укладенні договору, оскільки укладаючи кредитний договір, відповідач зобов'язувався повернути позивачу кредит, сплатити відсотки, комісію за користування кредитом. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач в свою чергу у порушення зазначених норм закону та умов договору зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, допустивши станом на 30.06.2017 заборгованість в сумі 52 516 грн. 23 коп., яка складається з наступного: 4626,98 грн. тіло кредиту; 41\~573,57 грн. відсотки за користування кредитом; 3338,72 грн. пеня; 500 грн.00 коп. - штраф (фіксована частина), 2476,96 грн. штраф (процентна складова). Відповідач взагалі не сплачував грошові кошти в погашення заборгованості за кредитним договором, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. Розмір заборгованості за кредитом становить 4626,98 грн., що підтверджується розрахунком наданим позивачем. Позовні вимоги в цій частині підлягають повному задоволенню з огляду на вимоги статей 526 та 1054 ЦК України. Згідно з п.2.1.1.5.5 Умов, позичальник зобовязаний сплатити Банку заборгованість по відсоткам за користування Кредитом. Обовязок позичальника своєчасно сплачувати проценти за кредитом, встановлений також ст.1048 ЦК України. Відповідно до розрахунку суми позову, наданим позивачем, заборгованість за відсоткам за користування кредитом становить 41\~573,57 грн. Ця сума підлягає стягненню відповідно до статей 1048 та 1056-1 ЦК України. Суд не знаходить підстав для зменшення розміру процентів за користування кредитом, оскільки, вони є платою за користування коштами та не відносяться до поняття неустойки, також, у звязку з відсутністю заяви відповідача про зменшення розміру неустойки, суд не вбачає підстав для її зменшення. Аналогічна позиція закріплена в п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин». Що стосується вимог позивача про стягнення штрафів, суд виходить з наступного. Представником позивача заявлені вимоги про стягнення штрафів: 500,00 грн. - фіксована частина та 2476,96 грн. - процентна складова, які передбачені п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг. Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15 про визнання кредитного договору недійсним, висловила правову позицію відповідно до якої цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідно до п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати неустойки. Пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. З матеріалів справи вбачається, що підставами стягнення як штрафу, так і пені, як різновидів неустойки, є порушення позичальником строків повернення кредиту та сплати відсотків за його користування. Отже, по суті таке стягнення є подвійною цивільно-правовою відповідальністю одного й того ж виду за одне й теж порушення договірного зобовязання. Так, на думку суду, не підлягають стягненню з відповідача штрафи, які позивач просив стягнути на підставі п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, оскільки вказаним пунктом штрафи нараховуються за порушення позичальником строків платежів по грошовим зобов'язанням, в той же час відповідно до п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, за порушення строків платежу банком нараховується пеня, яку також просив стягнути позивач з відповідача. Отже, стягнення одночасно пені та штрафів є подвійною відповідальністю за одне порушення, що діючим законодавством не передбачено. Враховуючи наведене слід відмовити у стягненні з відповідача штрафів. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1600 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial