Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Представник публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» звернувся в Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30.12.2010 року між ВАТ «Плюс Банк», яке перейменовано у ПАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №Ю98.120.71852 від 31.12.2010 року. Згідно кредитного договору [PERSON] отримав кредит в розмірі 9360.00 грн., та інше, зі сплатою 2,3500 % за кожен день користування кредитом, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Заявником було письмово повідомлено боржника про зміну кредитора у зобов»язанні. Протягом строку дії кредитного договору боржник систематично порушував терміни сплати кредиту і процентів за користування кредитом, у зв»язку з чим йому було надіслано заявником листи-повідомлення з вимогою повернення боргу, які боржник залишив без відповіді і задоволення, заперечень на вимоги заявника не надав. Останній платіж боржником здійснено 30 грудня 2011 року. Так, як у добровільному порядку виплатити всю суму заборгованості відповідач відмовляється, то в зв»язку з цим сума підлягає примусовому стягненню. Представник відповідача-позивача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтримав подані на позовну заяву заперечення та пояснив, що в своїй позовній заяві позивач стверджує, що між ним та ПАТ «Ідея Банк» був укладений договір №Ю98.120.71852 від 30.12.2010 року про отримання кредиту в розмірі 9360.00 грн. На даний момент позивач вимагає з нього стягнути заборгованість в сумі 10 069 грн. 25 коп. на користь позивача. Вважє суму заборгованості в позові неправдоподібною, вона перевищує суму заборгованості майже в 12 роазів. Так в довідці - розрахунку заборгованості за кредитним договором №Ю98.120.71852 від 30.12.2010 року в графі - прострочені проценти та в графі - разом пеня (за останній рік) не вказано з якої суми боргу, в яких відсотках нараховані суми 5139,3 грн. та 3984,64 грн. Розрахунки повинні бути складені по кожному боргу окремо і додані до загальної довідки. Нарахування прострочених процентів в сумі 5139,3 грн. та пені в розмірі більше 3984,64 грн. свідчить про те, що прострочені проценти та пеня у даному випадку відіграє роль не способу забезпечення зобов»язання чи міри цивільно-правової відповідлальності, а виступає у вигляді способу нечесного заробляння грошей з боку позивача. Кредитний договір №98.120.71852 від 30.12.2010 року та довідка за кредитним договором №98.120.71852 від 30.12.2010 року не можуть бути належними та допустимими доказами у справі, тому що вище зазначені документи, які є письмовими доказами по справі з боку позивача викликають сумнів з привиду їх достовірності або є фальшивими, оформлені та складені з грубим порушеннями та не відповідають нормативним вимогам до оформлення документів, закріплених в ДСТУ 4163-2003 «Вимоги до оформлення документів», затвердженого наказом Держспоживстандарту України №55 від 17.04.2003р. Відповідно до ч.3 ст.5 КМУ «Про стандартизацію та сертифікацію» від 10.05.1993 р. обов»язкові вимоги державних стандартів підлягають безумовному виконанню органами державної виконавчої влади, всіма підприємствами, їх об»єднаннями, установами, організаціями та громадянами - суб»єктами підприємницької діяльності, на діяльність яких поширюється дія стандартів. Отже не мають юридичної сили та по своїй суті є недостовірними. Просить відмовити ПАТ «Ідея Банк» в задоволенні позову. Представник відповідача-позивача в судовому засіданні подав суду зустрічну позовну заяву до ПАТ «Ідея Банк» про визнання недійсним кредитного договору, обґрунтовуючи тим, що 30 грудня 2010 року між ним та ПАТ «Ідея Банк» заключено кредитний договір №98.120.71852 від 30.12.2010 року про отримання кредиту на споживчі цілі в сумі 9360,00грн. на умовах зазначених в кредитному договорі. При підписанні даного договору, відповідачем було порушено його законні права, за своїм змістом, текстом та письмовим оформленням не відповідає законодавству України, його інтересам і волі, порушує права та законні інтереси. Просить зустрічний позов задоволити в повному обсязі. Представник позивача-відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у встановлений законом строк, заяву про перенесення розгляду справи не подавав. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача-позивача, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку, що в задоволенні позову ПАТ «Ідея Банк» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором - відмовити, а зустрічний позов [PERSON] задоволити. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 30 грудня 2010 року між [PERSON] та ПАТ «Ідея Банк» укладено кредитний договір №98.120.71852 від 30.12.2010 року про отримання кредиту на споживчі цілі в сумі 9360,00грн. на умовах зазначених в кредитному договорі. Відповідно до ст.215 Цивільного кодексу України (ЦКУ), підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами або однією із сторін, зокрема вимоги про те, що зміст правочину не може суперечити ЦКУ, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 628 ЦКУ зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов»язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В даному випадку спірний договір є договором про надання банком ПАТ «Ідея Банк» фінансової полслуги - споживчого кредиту, тому правовідносини які виникають на підставі цього договору регулюють ЦКУ, Законами України: «Про банки та банківську діяльність», «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», «Про фінансові поллуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про захист прав споживачів, Постановою НБУ №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» та Державного стандарту України 4163-2003 «Вимоги до оформлення документів», затвердженого наказом Держспоживстандарту України №55 від 17.04.2003р. Зміст кредитного договору суперечить ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», ні перед укладенням Договору, ні протягом його дії, відповідач не повідомив позивача у письмовій формі про умови надання кредиту, та не надав в повному обсязі інформації про умови кредитування як того вимагає Закон. Всупереч ст.15 ЗУ «Про захист прав споживачів», позивач не отримав необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформації про продукцію (кредит), що мала забезпечити можливість його свідомого і правильного вибору. Також, відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів» встановлено, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору-вважається нечесною підприємницькою практикою. Відповідно до ч.6 ст.19 ЗУ «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Кредитний договір №Ю98.120.71852 від 30.12.2010 року, графік щомісячних внесків за кредитним договором №Ю98.120.71852 від 30.12.2010 року та довідка-розрахунок заборгованості по кредитному договору №Ю98.120.71852 від 30.12.2010 року не оформлені належним чином, у відповідності до ст.9 ЗУ Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та до Державного стандарту України 4163-2003 «Вимоги до оформлення документів» затвердженого наказом ДержспоживстандартуУкраїни №55 від 17.04.2003р. Так кредитний договір був оформлений в м. Рівне по вул. Соборна, 65 представництві ПАТ «Плюс Банк», без зазначення в кредитному договорі прізвища особи, яка вчиняє правочин (оформляє кредитний договір від імені банку) номеру та дати доручення від ПАТ «Плюс Банк» про надання повноважень [PERSON] Перед укладенням кредитного договору про надання споживчого кредиту, [PERSON] письмової заяви про надання йому кредиту в розмірі 9360,00 грн. не писав. Заява про надання кредиту є невід»ємною частиною кредитного договору, яка не надана ПАТ «Ідея Банк» до позовної заяви. Кредитний договір №Ю98.120.71852 від 30.12.2010 року та графік щомісячних внесків за кредитним договором підписаний [PERSON] без зазначення найменування її посади, вчиненні не у відповідності до вимог п.2 ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». В кредитному договорі взагалі відсутній розділ «Відповідальність сторін», які б регулювали відповідальність банку ПАТ «Ідея Банк» за невиконання або неналежне виконання умов договору. Проте, згідно п.9 ч.1 ст. 6 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір повинен містити : права та обов»язки сторін та відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ПАТ «Ідея Банк» слід слід відмовити, оскільки зміст кредитного договору є невідповідним актам законодавства України. На підставі викладеного,

Outcome: approved