Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Представник позивача звернувся з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого покликався на те, що згідно Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н, укладеної 25.12.2012р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON], останній отримав кредитні кошти у розмірі 5880,97грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, за користування яким зобовязався сплатити 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір. Однак, відповідач взяті на себе зобовязання не виконав у звязку з чим станом на 08.11.2016р. заборгованість по кредиту становить 12519,45грн. з яких: 4914,84грн. заборгованість за кредитом; 2689,86грн. заборгованість по процентами за користування кредитом; 4914,75грн. заборгованість за пенею та комісією. У звязку з наведеним просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задоволити, при цьому уточнив, що заборгованість в розмірі 4914,75грн. є нарахованою комісією. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд, враховуючи думку представника позивача, який не заперечив проти вирішення справи за відсутності відповідача, розглянув справу за відсутності останнього та ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, дослідивши які вважає наступне. Ч. 1 ст. 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. 25.12.2012р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н (а.с.6,7-30), згідно якої останній отримав кредитні кошти у розмірі 5880,97грн. на платіжну картку, за користування яким зобовязався сплатити 5% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, на строк 36 місяців до 31.12.2015р. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) зобовязання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Однак, як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.4) [PERSON] порушував графік погашення заборгованості, внаслідок чого кредит вчасно не сплачував, таким чином станом на 08.11.2016р. має непогашену заборгованість в розмірі 12519,45грн. з яких: 4914,84грн. заборгованість за кредитом; 2689,86грн. заборгованість по процентами за користування кредитом; 4914,75грн. заборгованість за комісією. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаною Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості відповідачем суду не подано. Отже, оцінюючи зібрані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Судові витрати суд розподілив відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved