Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Просто-страхування» (далі - ПрАТ «Просто-страхування») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми. 05 квітня 2017 року ПрАТ «Просто-страхування» та [PERSON] уклали договір страхування № PKS 1700561 майнових інтересів власника автомобіля «Тойота Хайлендер», н. з. [NUMBER] . 31.08.2017 в м. Києві на бульварі Тараса Шевченка сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів: автомобіля «ЗАЗ Віда», н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Тойота Хайлендер», н. з. [NUMBER] ., під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «Тойота Хайлендер» було завдано механічних пошкоджень. Згідно з постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 09.02.2018 винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] . Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що 28.09.2018 року складено страховий акт № 122955, відповідно до якого страхове відшкодування становить 445 525 грн. ПрАТ «Просто-страхування» виплатило страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 445 525 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрAT «Просто-страхування» відповідно до полісу № АМ/1342375, відповідно до якого ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000 грн., франшиза - 510 грн. ПрAT «Просто-страхування» у відповідності до умов полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/1342375 та договору добровільного страхування № PKS 1700561 від 05.04.2017 провело залік між даними договорами в розмірі 99 490 грн. Посилаючись на те, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, позивач просив стягнути з [PERSON] на його користь суму в розмірі 346 035 грн. та судовий збір в розмірі 5190,52 грн. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у якій вказав на те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності представника позивача. [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явився в судове засідання без повідомлення причин; не подав відзив; позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 05 квітня 2017 року ПрАТ «Просто-страхування» та [PERSON] уклали договір страхування № PKS 1700561 майнових інтересів власника автомобіля «Тойота Хайлендер», н. з. [NUMBER] (а.с. 5). 31.08.2017 в м. Києві на бульварі Тараса Шевченка сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів: автомобіля «ЗАЗ Віда», н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Тойота Хайлендер», н. з. [NUMBER] ., під керуванням [PERSON] (а.с. 6-7). Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «Тойота Хайлендер» було завдано механічних пошкоджень. Згідно з постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 09.02.2018 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнано [PERSON] (а.с. 10-11). 05.09.2018 [PERSON] звернувся до ПрАТ «Просто-страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 46). Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що 28.09.2018 року складено страховий акт № 122955, відповідно до якого страхове відшкодування становить 445 525 грн. (а.с. 47). 02.11.2018 ПрАТ «Просто-страхування» виплатило страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 445 525 грн. (а.с.48). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрAT «Просто-страхування» відповідно до полісу № АМ/1342375, відповідно до якого ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000 грн., франшиза - 510 грн. (а.с. 49). ПрAT «Просто-страхування» у відповідності до умов полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/1342375 та договору добровільного страхування № PKS 1700561 від 05.04.2017 провело залік між даними договорами в розмірі 99 490 грн. (а.с. 50). Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Обґрунтовуючи позов про стягнення з відповідача суми у розмірі 346 035 грн. позивач послався на те, що [PERSON] застрахував свою цивільну відповідальність в ПрAT «Просто-страхування», ПрAT «Просто-страхування» у відповідності до умов полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/1342375 та договору добровільного страхування № PKS 1700561 від 05.04.2017 провело залік між даними договорами в розмірі 99 490 грн., а тому відповідач зобов`язаний сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням в розмірі 346 035 грн. Виходячи з наведеного та за наслідками повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, дотримуючись при цьому принципів розумності та справедливості, суд вважає, що позов про стягнення з відповідача на користь позивача різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 346 035 грн. грн. підлягає задоволенню. Ураховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору у розмірі 5190 грн. 52 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, позивач у позовній заяві просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Судом установлено, що 03.01.2019 між АТ «Просто-страхування» (клієнт) та адвокатським бюро «Синюк та партнери» (адвокатське бюро) було укладено договір про надання правової допомоги № 23 (а.с. 56-59). Відповідно до п. 1 договору Клієнт доручає а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором. Згідно з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних для надання правової допомоги, від 30.04.2019 адвокат Синюк С.Л., за дорученням адвокатського бюро «Синюк та партнери» виконало роботи, що передбачені умовами договору, а саме: консультація замовника (1 година - 1000 грн.), підготовчі дії (2 години - 2000 грн.), підготовка та подання позовної заяви в суд (2 години - 2000 грн.) (а.с. 64). На підтвердження сплати зазначених сум надано платіжне доручення № 10487 від 11.06.2019 (а.с. 65). Відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Ураховуючи те, що позивачем надано суду обгрунтований розрахунок суми витрат, понесених на правову допомогу, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача 5000 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: approved