Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до Комінтернівського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, треті особи [PERSON], Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про зняття арешту з майна. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.12.207 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №ML706/004/2007, згідно з яким [PERSON] отримав кредит в розмірі 240 149,00 грн., строком до 14.12.2007 року, зі сплатою відсотків у порядку та розмірах, встановлених договором. В забезпечення виконання зобов'язань між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки №PML-706/004/2007, предметом якого є житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS]. 20 липня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання за кредитним договором №ML706/004/2007. Також, 20.07.2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки №PML-706/004/2007. Представник позивача зазначає, що йому стало відомо, що 23.07.2014 року на все нерухоме майно [PERSON], в тому числі на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS], в межах суми боргу 694 540,54 грн. Комінтернівським ВДВС ХМУЮ було накладено арешт. Позивач вказує, що законних підстав для звернення стягнення на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] для задоволення вимог будь-яких стягувачів окрім іпотекодержателя немає, у зв'язку з чим він і був змушений звернутися до суду з даним позовом. 16 грудня 2014 року представником відповідача було подано до суду письмові заперечення, в яких було вказано, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» передчасно звернулися до суду у зв'язку з тим, що не було здійснено оцінку ринкової вартості житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS], оскільки ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» допускає звернення стягнення на заставлене майно боржника для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями у разі коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованість боржника заставодержателю. У зв'язку з викладеним представник відповідача просив суд відмовити ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у задоволенні позовної заяви у зв'язку з її необґрунтованістю. Представник позивача Шапошник Н.А., яка діє на підставі довіреності від 11.04.2014 року, в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Інші сторони в судове засідання не з'явились, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про причину неявки суд не повідомили, заяву про відкладання розгляду справи суду не надавали. Згідно з вимогами ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню, з наступних підстав. Так, у судовому засіданні достовірно встановлено, що 14 грудня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №ML-706/004/2007, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит, а позичальник приймає його у сумі 240 149,00 грн., строком до 14.12.2017 року, зі сплатою відсотків у порядку та розмірах, визначених договором. (а.с. 4-8) В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 14.12.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] було укладено договір іпотеки №PML-706/004/2007, предметом якого є житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований на земельній ділянці площею 607,0 кв.м., та знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] 03.12.2002 року за реєстровим №2-845, право власності на який зареєстровано в КП «Харківське БТІ» 09.12.2002 та записано в реєстрову книгу за №1602. (а.с. 9-11) 20 липня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, та договір про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО [PERSON], реєстровий №5127. (а.с. 12-19, 20-22) Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до умов договорів та Додатків до них, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги за кредитним договором №ML-706/004/2007 від 14.12.2007 року, боржником за яким є [PERSON], та за договором іпотеки №PML-706/004/2007 предметом якого є житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS], який належить [PERSON] Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до умов договору іпотеки, вартість предмета іпотеки становить 338 000 грн. Обтяження нерухомого майна іпотекою зареєстровано приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] 14.12.2007 року, за реєстровим №1665. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. (ч.2 ст.3 Закону України «Про іпотеку») Відповідно до ст. 4 Закону України «Про іпотеку», обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Державна реєстрація застави повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання, космічних об'єктів проводиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так, у ПАТ «ОТП Банк» права іпотекдержателя на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований на земельній ділянці площею 607,0 кв.м., та знаходиться за адресою: [ADDRESS] виникли 14.12.2007 року, які перейшли до ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Визначення поняття іпотеки наведене у ст.1 Закону України «Про іпотеку», де зазначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Частиною 1 ст. 575 ЦК України окремим видом застави визначено іпотеку - заставу нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право заволодіти в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги. якщо інше не встановлено договором. Стаття 7 Закону України «Про іпотеку» регламентує, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що постановою старшого державного виконавця Комінтернівського ВДВС ХМУЮ від 23.07.2014 року ВП №44155841 на все майно, що належить [PERSON] було накладено арешт у межах суми звернення стягнення 694 540,54 грн. (а.с. 33) 10 листопада 2014 року державним виконавцем Комінтернівського ВДВС ХМУЮ було складено Акт опису та арешту майна, відповідно до якого було накладено арешт і встановлено обмеження користування ним на житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 63,8 кв.м., житловою площею 40,1 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 607 кв.м., за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 34) Постанова та акт державного виконавця складені в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Києва №755/13243/14-ц, виданого 23.06.2014 року. Представник позивача вказує, що обтяження нерухомого майна встановлене державним виконавцем Комінтернівського ВДВС ХМУЮ порушує права ТОВ «ОТП Факторинг Україна», як іпотекодержателя, оскільки [PERSON] порушив умови кредитного договору, та має прострочену заборгованість у розмірі 170 743,66 грн., а тому ТОВ «ОТП Факторинг Україна» має право звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно ч.6,7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Отже, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» має право на звернення стягнення на предмет іпотеки переважно перед ПАТ «Укрсоцбанк», права якого на передане в іпотеку нерухоме майно виникли після державної реєстрації іпотеки. При цьому спеціальним нормативно-правовим актом щодо звернення стягнення на предмет іпотеки є Закон України «Про іпотеку». Стосовно заперечень представника відповідача щодо застосування до спірних правовідносин положень ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відтак, законом передбачено дві обставини за якими державний виконавець мав би право звернути стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог стягувача, який не є іпотекодержателем - це виникнення права іпотеки після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів та перевищення вартості предмета іпотеки розміру заборгованості боржника перед іпотекодержателем. Але, в даному випадку по-перше: право іпотеки позивача виникло 14.12.2007 року, тобто до ухвалення судом рішення про солідарне стягнення коштів з [PERSON] та [PERSON], яке набрало законної сили 10.06.2014 року; по-друге: розмір заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Укрсоцбанк» складає 694 540,54 грн., що враховуючи солідарний обов'язок боржників за виконавчим листом №755/13243/14-ц від 23.06.2014 року, не суттєво перевищує вартість предмета іпотеки встановлену у розмірі 338 000 грн. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Так, у державного виконавця були відсутні підстави для накладання арешту на предмет іпотеки в рамках виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду стягувачем за яким не є іпотекодержатель, оскільки спірний житловий будинок перебуває в іпотеці ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та саме позивач має право на першочергове звернення стягнення на предмет застави. Згідно ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання право на майно і про звільнення з під арешту. Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду з позовом про звільнення заставленого майно з під арешту. Відповідно п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved