Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

прокурор Городоцького р-ну Львівської обл. 15.06.2015р. звернувся з позовом в інтересах Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги до [PERSON] про відшкодування витрат, понесених на лікування потерпілої [PERSON] в сумі 36 725 грн. 02 коп. мотивуючи тим, що вироком Городоцького райсуду Львівської обл. від 31.12.2014р. [PERSON] засуджений по ч. 2 ст. 286 КК України на чотири роки позбавлення волі з позбавленням права керувати усіма видами транспортних засобів на два роки, із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням на один рік. Внаслідок отриманих при ДТП травм, пасажир автомобіля «Volkswagen Golf» н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON] - [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у реанімаційно-анастезіологічному відділенні Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги з 25.08.2014р. по 26.09.2014р., від отриманих ушкоджень померла. Загальна сума затрачених закладом охорони здоров'я коштів на лікування [PERSON] становить 36 725 грн. 02 коп. і в порядку ст. 1206 ЦК України підлягає стягненню з відповідача в користь медичного закладу. В суді прокурор позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, просить стягнути з [PERSON] в користь Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги 36 725 грн. 02 коп. витрат, понесених на лікування потерпілої від злочину [PERSON] Представник Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги [PERSON] висловилась на підтримку позову, з мотивів наведених у ньому. Представник Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги [PERSON] позов підтримала, пояснила, що потерпіла [PERSON] перебувала на лікуванні в реанімаційно-анестезіологічному відділенні лікарні з 25.08.2014р. по 26.09.2014р., на її лікування затрачено 36 725 грн. 02 коп., сума цих коштів розрахована відповідно до п.2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою КМУ № 545 від 16.07.1993р. та Методики розрахунку витрат Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, затвердженої наказом в.о. головного лікаря лікарні від 22.11.2013р. № 250. Відповідач позовні вимоги визнав частково, пояснив, що згідний компенсувати половину від заявлених до відшкодування вимог - 18 362 грн. 51 коп., понесених Комунальною міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги на лікування потерпілої [PERSON] Представник відповідача [PERSON] висловився на відмову в позові мотивуючи тим, що згідно Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою КМУ від 16.07.1993р. № 545 визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу. Оскільки Комунальною міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги визначення витрат на лікування потерпілої [PERSON] проводилось виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат на утримання реанімаційного відділення лікарні, просить в позові відмовити. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд задоволює позов. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно ч. 3 ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545 «Про затвердження порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» у разi коли при постановленнi вироку сума коштiв, витрачених на стацiонарне лiкування потерпiлого, ще не була визначена i рiшення про їх вiдшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивiльного судочинства за позовом вказаних юридичних осiб. Із пояснень сторін, долученої до справи копії вироку Городоцького районного суду Львівської обл. від 31.12.2014р. (а.с. 7-8), оглянутих у судовому засіданні матеріалів кримінального провадження № 1-кп/441/131/2014р. убачається, що [PERSON], водій автомобіля «Volkswagen Golf» н.з. [NUMBER], за порушення 25.08.2014р. ПДР України, які призвели до скоєння ДТП і смерті пасажира [PERSON], засуджений по ч. 2 ст. 286 КК України на чотири роки позбавлення волі з позбавленням права керувати усіма видами транспортних засобів на два роки, із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням на один рік. За нормами п. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України №11 від 17.07.1995р. «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» кошти, витрачені на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на засуджених при заподіянні шкоди як умисними, так і необережними діями, при цьому відшкодуванню підлягають тільки кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого у лікарні, госпіталі, диспансері чи в іншому стаціонарному лікувальному закладі, і зазначене відшкодування можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебування потерпілого на такому лікуванні. Відповідно до Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993р. № 545, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебуває на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та вартості витрат на його лікування. Як убачається із довідки Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги № 07-05вих.2244 від 30.06.2015р., внаслідок спричинення тілесних ушкоджень потерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у Комунальній міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги у реанімаційно-анестезіологічному відділенні з 25.08.2014р. по 26.09.2014р. (а.с. 13-14). Із пояснень представників Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, довідок № 14-06-вих-3061 від 25.09.2015р. і № 05-06-вих-3301 від 19.10.2015р. цієї лікарняної установи (а.с. 50-52, 75-77) убачається, що потерпіла [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні у реанімаційно-анестезіологічному відділенні вказаного медичного закладу, на її лікування витрачено 36 725 грн. 02 коп. Отже, оскільки [PERSON] вчинив злочин, внаслідок якого потерпіла [PERSON] з 25.08.2014р. по 26.09.2014р. перебувала на лікувані у Комунальній міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги у реанімаційно-анестезіологічному відділенні, він зобов'язаний відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на її лікування. Покликання представника відповідача про неправильність проведених закладом охорони здоров'я нарахувань, суд, з огляду на пояснення з цього приводу представника позивача [PERSON] та Методику розрахунку витрат Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги на стаціонарне лікування потерпілих від злочинного діяння, затверджену наказом в.о. головного лікаря лікарні від 22.11.2013р. № 250 (а.с. 53-55), розцінює як необгрунтовані. Згідно із вимогами ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в користь УДКСУ у Городоцькому районі 487 грн. 20 коп. судового збору. За наведеного та

Outcome: approved