Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

прокурор звернувся до суду в інтересах Львівської місткої ради з позовом, уточнивши вимоги якого просить скасувати рішення державного реєстратора ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 06.06.2012 року про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на нежитлову будівлю павільйону літ. «Б» пл. 56,7 кв.м., що розташований на проспекті [PERSON], 75-77 у м.Львові, зобовязати Державну реєстраційну службу Львівського міського управління юстиції внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на вказаний обєкт; визнати недійсним договір купівлі- продажу павільйону літ. «Б» пл. 56,7 кв.м., що розташований на проспекті [PERSON], 75-77 у м.Львові укладений 26.06.2012 року між [PERSON] та [PERSON] та договір купівлі-продажу від 11.07.2012 року укладений між [PERSON] та [PERSON]; скасувати рішення від 12.07.2012 року про державну реєстрацію права власності на павільйон літ. «Б» пл. 56,7 кв.м., що розташований на проспекті [PERSON], 75-77 у м.Львові за [PERSON], зобовязати Державну реєстраційну службу Львівського міського управління юстиції внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на вказаний обєкт; зобовязати [PERSON] привести земельну ділянку пл.. 0,0133 га, що знаходиться у м.Львові по проспекту Червоної Калини,75-77 у попередній стан, шляхом знесення самочинного будівництва. В обгрунтування позову покликаються на те, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 17.05.2012 року визнано за [PERSON] право особистої приватної власності на павільйон площею 56,7 кв.м., позначений літ. «Б», що знаходиться за адресою : м.Львів, проспект Червоної Калини, 75-77. На підставі вказаного судового рішення [PERSON] здійснила реєстрацію права власності на павільйон, про що 06.06.2012 року державним реєстратором внесено запис у реєстр прав власності на нерухоме майно. На підставі договору купівлі-продажу № 1958 від 26.06.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], право власності на вказаний павільйон передано [PERSON] 11.07.2012 [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу № 2159 від 11.07.2012 року продав об'єкт нерухомого майна [PERSON], яка станом на 08.05.2015 року і являється власником вказаного павільйону. Однак, земельна ділянка на проспекті [PERSON], 75-77 у м. Львові перебуває у власності Львівської міської ради та на підставі договору оренди від 01.08.2011 року була передана [PERSON] у строкове платне користування для обслуговування малої архітектурної форми. [PERSON] на вказаній земельній ділянці самовільно, без відповідного проекту та погодження відповідних служб спорудила будівлю павільйону площею 56,7 кв.м. У звязку із чим прокурором Львівської місцевої прокуратури № 1 Львівської області судове рішення у справі № 1319/2103/2012 про визнання за [PERSON] права власності на павільйон оскаржено до апеляційного суду Львівської області. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 12.09.2013 року рішення Сихівського районного суду м. Львова від 17.05.2012 року в частині задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на павільйон площею 56,7 кв.м. позначений на плані літерою «Б», що знаходиться за адресою: м. Львів, просп. Червоної Калини, 75-77 скасовано та ухвалено нове рішення, яким в позові про визнання права власності на вказаний об'єкт відмовлено. У зв'язку із скасуванням рішення Сихівського районного суду м. Львова від 17.05.2012 року на даний час перестали існувати підстави для реєстрації права власності на вказаний об'єкт за [PERSON] З огляду на те, що скасовано рішення суду, яке стало підставою для реєстрації права власності за [PERSON], державна реєстрація права власності за [PERSON] на павільйон підлягає скасуванню. Крім того, враховуючи положення ч. 2 ст. 376 ЦК України, яким встановлено, що особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває право власності на нього та зважаючи на те, що право власності на павільйон набуте [PERSON] неправомірно, а отже відчужувати даний об'єкт нерухомого майна у останньої не було права, відтак здійснені в подальшому правочини відносно вказаного павільйону є недійсними. Крім того, [PERSON] на наданій їй в користування Львівською міською радою земельній ділянці по просп. Червоної Калини 75-77 здійснила самочинне будівництво, у звязку із чим просить зобовязати останню привести земельну ділянку до попереднього стану та повернути в розпорядження Львівської міської ради. Прокурор в судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просить позов задоволити. Представник Львівської міської ради в судовому засіданні позов підтримала, дала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просить позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що 06.06.2012 р. [PERSON] на підставі рішення Сихівського районного суду м. Львова від 17.05.2012 р., яке набрало законної сили здійснила реєстрацію права власності на павільйон площею 56,7 кв.м. позначений на плані «Б», що знаходиться за адресою: м. Львів, пр. Червоної Калини, 75-77. Та на законних підставах набула право власності на спірний павільйон, а тому немає жодних підстав для його скасування чи будь-якого іншого обмеження. Ч.1 ст. 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. 26.06.2012 р. [PERSON], як законний власник спірного павільйону на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу № 1958 продала нерухоме майно [PERSON], який в подальшому відчужив його на підставі нотаріально посвідчого договору купівлі - продажу № 2159 від 11.07.2012 р. [PERSON], яка на даний час являється його законним власником. На момент укладення між [PERSON] та [PERSON]С зазначеного вище договору купівлі-продажу № 1958 від 26.06.2012 р.. у [PERSON] були всі необхідні документи визначені законодавством, а також даний правочин вчинений у формі визначений законом та з дотриманням інших визначених законодавством вимог щодо дійсності правочинів. Позивачем не наведено жодної законної підстави, яка існувала на час проведення державної реєстрації права власності на спірний павільйон за [PERSON], та створювала б перешкоди у проведенні такої реєстрації, а також не наведено жодної підстави визначеної ст. 215 ЦК України, за наявності якої спірні договори купівлі-продажу підлягають визнанню недійсними. Для обслуговування вищевказаного павільйону [PERSON] у встановленому Земельним кодексом України порядку було укладено із Львівською міською радою договір оренди землі від 07.07.2014р., відповідно до якого [PERSON] було передано у строкове (до 10.04.2024р.) платне користування земельну ділянку загальною площею 0,0133 га за адресою: м.Львів, пр.Ч.Калини, 75-77 для обслуговування павільйону, який як капітальна споруда відображений на кадастровому плані земельної ділянки. Право користування [PERSON] земельною ділянкою загальною площею 0,0133 га за адресою: м.Львів, пр.Ч.Калини, 75-77, що виникло на підставі договору оренди землі від 07.07.2014р. було зареєстроване 17.07.2014р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Оскільки, [PERSON] не здійснювала самовільного будівництва на земельній ділянці позивача за адресою: м.Львів, пр.Ч.Калини, 75-77, а право власності на павільйон за цією адресою набула на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 11.07.2012р. Таким чином, наведені обставини підтверджують, що [PERSON] на законних підставах користується земельною ділянкою площею 0,0133 га за адресою: м.Львів, пр.Ч.Калини, 75-77, не здійснювала самовільного зайняття цієї земельної ділянки чи самочинного будівництва на ній, у звязку з чим позовні вимоги про зобовязання [PERSON] привести земельну ділянку пл.0,0133 га на пр.Ч.Калини, 75-77 в м.Львові у попередній стан шляхом знесення самочинного будівництва не підлягають задоволенню. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та представники відповідачів ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», Львівської реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції в судове засіданні не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому, суд вважає, за можливе розглядати справу у їхній відсутності. Заслухавши пояснення прокурора, представника позивача, представника відповідача [PERSON], зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Підставою для державної реєстрації права на нерухоме майно відповідно до ст. 19 вказаного Закону є рішення судів, що набрали законної сили. Відповідно до п. 26 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів У країни № 703 від 22.06.2011 необхідними для проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності. Відповідно до п. 27 вказаного порядку одним із документів, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Частиною 2 статті 376 Цивільного кодексу України, встановлено, що особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває право власності на нього. Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Рішенням Сихівського районного суду м.Львові від 17.05.2012 року за [PERSON] визнано право особистої приватної власності на павільйон площею 56,7 кв.м., позначений літ. «Б», що знаходиться за адресою : м.Львів, проспект Червоної Калини, 75-77. На підставі рішення Сихівського районного суду від 17.05.2012 року [PERSON] 06.06.2012 року здійснила реєстрацію права власності на павільйон площею 56,7 кв.м. позначений на плані «Б», що знаходиться за адресою: м. Львів, пр. Червоної Калини, 75-77, про що внесено запис у реєстр прав власності на нерухоме майно. Проте, рішенням Апеляційного суду Львівської області від 12.09.2013 року апеляційну скаргу прокурора Сихівського району м. Львова в інтересах держави в особі Львівської міської ради задоволено. Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 17.05.2012 року в частині задоволення зустрічного позову скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задволенні позову [PERSON] до [PERSON] Михайловитча про визнання права власності на павільйон площею 46,7 кв.м. позначений на плані «Б», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул.. Угорська,2 та павільйон площею 56,7 кв.м. позначений на плані «Б», що знаходиться за адресою: м. Львів, пр. Червоної Калини, 75-77 відмовлено. Вказаним рішення суду встановлено, що [PERSON] самовільно, без відповідних дозвільних документів, на земельній ділянці наданій їй в короткострокову оренду по проспекту Червоної Калини, 75-77 у м.Львові спорудила будівельний павільйон, який є обєктом нерухомості ІІ ступеня капітального будівництва. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючи зазначене, суд вважає, що обставина щодо самочинного будівництва [PERSON] будівельного павільйону по проспекту Червоної Калини, 75-77 у м.Львові, не підлягає доказуванню. З огляду на вищевикладене, право власності на павільйон набуте [PERSON] неправомірно, оскільки рішення суду про визнання такого скасовано, а відтак, рішення державного реєстратора Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 06.06.2012р. про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на нежитлову будівлю павільйону під літ. Б, пл. 56,7 кв.м. по пр. Червоної Калини, 75-77 у м.Львові підлягає скасуванню. Відповідно до ст.658 Цивільного кодексу України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Згідно з ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити вимогам цього кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Недодержання вказаних вимог, відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України є підставою недійсності правочину. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу № 1958 від 26.06.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], право власності [PERSON] на вказаний павільйон відчужено [PERSON] Як вбачається із договору купівлі-продажу нежитлового примішення (павільйону) укладеного 11.07.2012 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] остання приняла павільйон і оплатила за нього обговорену грошову суму. Приміщення павільйону розташоване на земельній діялнці площею 0,0030 га, кадастровий номер ділянки 4610136800:003:007:0020 та на земельній діялнці площею 0,0050 га, кадастровий номер 4610136800:003:007:0045 та 12.07.2012 року було проведено державну реєстрацію права власності [PERSON] на вказаний павільйон. Враховуючи те, що рішення суду, яким було визнано за [PERSON] право власності на будівлю павільйону, скасовано, остання не набула права власності, а відтак, не могла його відчужувати, а тому договір купівлі-продажу павільйону під літ. Б, пл. 56,7 кв.м. по пр. Червоної Калини, 75-77 у м.Львові, укладений 26.06.2012р. між [PERSON] та [PERSON] та договір купівлі-продажу павільйону під літ. Б, пл. 56,7 кв.м. по пр. Червоної Калини, 75-77 у м.Львові, укладений 11.07.2012р. між [PERSON] та [PERSON], предметом якого було самочинно збудоване [PERSON] нежитлове приміщення павільйон, слід визнати недійсними, а відтак, і рішення про державного реєстратора Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 12.07.2012р. за [PERSON] на нежитлову будівлю павільйону під літ. Б, пл. 56,7 кв.м. по пр. Червоної Калини, 75-77 у м.Львові слід скасувати. В частині позову про зобовязання [PERSON] привести земельну ділянку пл. 0,0133 га, що знаходиться у м.Львові по проспекту Червоної Калини,75-77 у попередній стан, шляхом знесення самочинного будівництва слід відмовити, з огляду на наступне. Відповідно до ст.376 Цивільного кодексу України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Відповідно до ч.2 ст.212 Земельного кодексу України приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Судом встановлено, самовільне будівництво на земельній ділянці Львівської міської ради за адресою: м.Львів, пр.Ч.Калини, 75-77 здійснено [PERSON], а не [PERSON] 07 липня 2014 року між Львівською міською радою та [PERSON] було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого [PERSON] було передано у строкове (до 10.04.2024р.) платне користування земельну ділянку загальною площею 0,0133 га за адресою: м.Львів, пр.Ч.Калини, 75-77 для обслуговування павільйону. З огляду на те, що [PERSON] на законних підставах користується земельною ділянкою площею 0,0133 га за адресою: м.Львів, пр.Ч.Калини, 75-77 та не здійснювала самовільного зайняття цієї земельної ділянки чи самочинного будівництва на ній позов в цій частині не підлягає до задоволення. Не підлягають до задоволення і вимоги про зобовязання Державної реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] та [PERSON] на вказаний обєкт, оскільки вказаною службою не приймались рішення про державну реєстрацію таких прав. На підставі ст.212 Земельного кодексу України, ст.ст.203, 328, 376, 658 Цивільного кодексу України, ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та

Outcome: dismissed