Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Прокурор в інтересах позивачів звернувся до суду з даною позовною заявою, обґрунтовуючи яку зазначив, що в ході проведення перевірки було встановлено, що розпорядженням від 23.06.2003 року Обухівської районної державної адміністрацією, в порушення діючого земельного законодавства, з постійного користування державного підприємства «Київське лісове господарство» було вилучено земельну ділянку лісогосподарського призначення площею 9,0030 га, змінено цільове призначення та передано у приватну власність третім особам, які в подальшому продали їх відповідачу [PERSON] В зв'язку з порушенням норм чинного законодавства при наданні у власність земельних ділянок лісового фонду, прокурор просить позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, так як відповідачами в порушення законодавства отримані земельні ділянки та державі заподіяні збитки. Представник позивача Кабінету Міністрів України Юрченко Ю.Є. в судовому засіданні позов підтримала та просить його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник позивача ДП «Київське лісове господарство» в судове засідання не з'явилась, направила до суду клопотання про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримують та просить їх задовольнити. Представник відповідача Обухівської РДА в судове засідання не з'явилась, направила до суду клопотання про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Відповідач [PERSON] судове засідання не з'явився, направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову заперечив в повному обсязі. Треті особи [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, направили до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову заперечили в повному обсязі. Представник третьої особи ПАТ «Єврогазбанк» Орел С.С. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив в повному обсязі, просив застосувати строк позовної давності, крім того, вказав, що [PERSON] отримав спірні земельні ділянки за оплатними договорами, а від так їх вилучення неможливе. Інші особи, будучи належним чином повідомленні про час і місце судового розгляду повторно в судове засідання не з'явились, про причини неявки не повідомили, заяв чи клопотань до суду не надали. Вислухавши прокурора, представника позивача, представника третьої особи, перевіривши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. На виконання спільного наказу Міністерства аграрної політики України і державного комітету лісового господарства України № 106/60 від 26.06.2000 року «Про ліси сільськогосподарських підприємств» та Указу Президента України від 03.12.1999 року № 1529/99 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки», з урахуванням рішення Обухівської районної ради від 15.09.2000 року № 126.11.ХХ.ІІІ, наказу Київського державного лісогосподарського об'єднання «Київліс» від 10.08.2001 року № 219 «Про приймання земель лісового фонду», рішення Київської обласної ради від 25.01.2001 року № 264-15-ХХІІІ «Про землі лісового фонду Київської області, що вивільнені внаслідок реформування колективних сільськогосподарських підприємств», листа Київського державного лісогосподарського об'єднання «Київліс» від 14.05.2003 року № 01-318, розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації від 23.06.2003 року № 333 «Про передачу земель лісового фонду у постійне користування Обухівському, Козинському лісництвам та Ржищівському Держлісгоспу для ведення лісового господарства» передано, зокрема, Козинському лісництву у постійне користування 1155,1 га земель лісового фонду для ведення лісового господарства, з них 492,5 га на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району. Відповідно до акту прийому-передачі Козинське лісництво КДЛГО «Київліс» прийняло 351,4 га земель лісового фонду на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району (у зв'язку з припиненням діяльності колишніх сільськогосподарських підприємств-лісокористувачів). Крім того, як вбачається з розпорядження Обухівської районної державної адміністрації № 333 від 23.06.2003 року, останнім визначено відповідно до ст. 20 Земельного кодексу України цільове призначення земельної ділянки, як землі лісового фонду - для ведення лісового господарства. На підставі вказаного розпорядження лісовпорядною організацією ВО «Укрдержліспроект» виготовлено планово-картографічні матеріали лісовпорядкування, які були погоджені з органом контролю у сфері земельних ресурсів та передані для користування ДП «Київському лісгоспу». Відповідно до ч. 5 Розділу VІІІ Прикінцевих положень Лісового кодексу України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування. Так, відповідно до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування ДП «Київський лісгосп», кварталу 110 Козинського лісництва, виділів 13,14,15, 16, 17, 18, 19, 20 спірні земельні ділянки, які були відчужені на користь [PERSON] є земельними ділянками лісового фонду, покриті лісовою рослинністю, які у 2003 році протаксовані та мають відповідні таксаційні характеристики. (зазначене підтверджується листом Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства від 26.11.2014 року № 02-868, актом перевірки Головного управління Держкомзему у Київській області від 28.02.2012 року № А45/01, викопіюванням з чергового кадастрового плану Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району). Однак, в подальшому, без урахування вищевикладеного, розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації від 29.12.2003 року № 746 «Про передачу земельних ділянок у власність» затверджено технічну документацію зі складання державних актів на право приватної власності на землю громадянам в межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району та передано у приватну власність земельні ділянки 41-му громадянину України, згідно додатку, для ведення особистого селянського господарства загальною площею 41,046 га, про що останнім видано державні акти на право власності на землю. В подальшому, частина із них отримала державні акти на право власності, а саме: [PERSON] (державний акт на право власності на землю площею 1,000 га серії [NUMBER] від 30.12.03), [PERSON] (державний акт на право власності на землю площею 1,001 га серії [NUMBER] від 30.12.03), [PERSON] (державний акт на право власності на землю площею 1,000 га серії [NUMBER] від 30.12.03), [PERSON] (державний акт на право власності на землю площею 1,000 га серії [NUMBER] 30.12.03), [PERSON] (державний акт на право власності на землю площею 1,000 га серії [NUMBER] від 30.12.03), [PERSON] (державний акт на право власності на землю площею 1,000 га серії [NUMBER] від 30.12.03), [PERSON] (державний акт на право власності на землю площею 1,000 га серії [NUMBER] від 30.12.03), [PERSON] (державний акт на право власності на землю площею 1,000 га серії [NUMBER] від 30.12.03), [PERSON] (державний акт на право власності на землю площе 1,001 га серії [NUMBER] від 30.12.03). У подальшому, зазначені громадяни, на підставі договорів купівлі-продажу від 09.03.2006 року за №№ 716, 681, 691, 692, 695, 717, 686, 758, 764 відчужили земельні ділянки загальною площею 9,0030 га на користь [PERSON], про що внесено відповідні відомості до Державного реєстру правочинів. В результаті, на підставі вищевказаних договорів купівлі-продажу від 09.03.2006 року [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 9,0030 га. з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, серії [NUMBER], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів від 25.03.06 № 1591. В подальшому, рішенням Старобезрадичівської сільської ради 4 сесії 5 скликання від 18.08.2006 року № 93 (підпункт 2 додатку до пунктів 1-3 рішення) цільове призначення земельної ділянки [PERSON] змінено з особистого селянського господарства на землі для будівництва та обслуговування жилого будинку, про що останньому видано Державний акт на право власності на землю серії [NUMBER] від 25.10.2006 року, кадастровий номер земельний ділянки [NUMBER]. Відповідно до договору іпотеки від 29.12.2012 року між [PERSON] та ПАТ «Європейський газовий банк» було укладено договір іпотеки земельної ділянки площею 9,0035 га, що належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 25.10.2006 року, на забезпечення Кредитного договору №85-180208 від 18.02.2008 року укладеного між ТОВ «Видавничий дім «Інтегра» та ПАТ «Європейський газовий банк». Згідно висновків про оціночну вартість земельних ділянок загальною площею 9,0030 га, які належать на праві власності [PERSON], їх ринкова вартість становить 958 500 грн. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з матеріалів проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON]., [PERSON], розробленого ТОВ «Науково-виробнича компанія «Горизонт», що їх відведення передбачалось за рахунок земель сільськогосподарського призначення. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що земельні ділянки, які передбачалось відвести вищевказаним громадянам відносились до категорії земель лісового фонду та перебували у користуванні ДП «Київське лісове господарство». Так, з листів Головного управління Держземагенства у Київській області від 25.11.2014 року, Державного підприємства «Київське лісове господарство» від 26.11.2014 року № 02-868 земельні ділянки, які перебувають у власності [PERSON] знаходяться на території земель лісогосподарського призначення лісового фонду Козинського лісництва квартал 110. Вказане, також підтверджується викопіюваннями з планшету матеріалів лісовпорядкування 2003 року, з корегування проекту формування та встановлення меж Старобезрадичівської сільської ради, із чергового кадастрового плану Старобезрадичівської сільської ради та викопіювання з карти території Старобезрадичівської сільської ради. Вищезазначене, також, підтверджується Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 28.02.2012 року № 45/01, складеним державними інспекторами контролю за використанням та охороною земель Управління Держземінспекції Головного управління Держкомзему у Київській області Бендерцем О.В. та Кабаном В.Ф. Так, з вказаного акта перевірки вбачається, що за документами та матеріалами, наданими Управлінням Держкомзему в Обухівському районі, даними Геодезичної інформаційної системи управління, матеріалами наданими ДП «Київліс» встановлено, що спірні земельні ділянки повністю або частково накладаються на землі лісового фонду (квартал 110 Козинського лісництва, виділи 13-20). З огляду на викладене, державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 9,0030 га, виданий на ім'я [PERSON] підлягає визнанню недійсним в судовому порядку, виходячи з наступних підстав. Так, нормами ст. 6 Лісового кодексу України визначено, що всі ліси в Україні є власністю держави. Ради народних депутатів в межах своєї компетенції надають земельні ділянки лісового фонду у постійне користування або вилучають їх в порядку, визначеному земельним та цим кодексами. Відповідно до ст. 55 Земельного кодексу України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. Частиною першою ст. 57 Земельного кодексу України визначено, що земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 149 Земельного кодексу України, земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Також, відповідно до ч. 5 ст. 149 Земельного кодексу України районні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства, крім випадків, визначених частиною дев'ятою цієї статті; в) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, лікарень, підприємств торгівлі тощо), крім випадків, визначених частиною дев'ятою цієї статті. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4, 5, 7, 10 ст. 151 Земельного кодексу України особи, зацікавлені у вилученні (викупі), виборі земельних ділянок, зобов'язані погодити з власниками землі і землекористувачами та органами державної влади або органами місцевого самоврядування, згідно з їх повноваженнями, розміри земельних ділянок, передбачені для вилучення (викупу), умови їх вилучення (викупу), а також розміри земельної ділянки, передбачені для її передачі (надання), умови її передачі (надання) з урахуванням комплексного розвитку території, який би забезпечував нормальне функціонування на цій ділянці і прилеглих територіях усіх об'єктів та умови проживання населення і охорону довкілля. Вибір місця розташування земельних ділянок здійснюють відповідні сільські, селищні, міські, районні, обласні ради, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, Кабінет Міністрів України відповідно до їх повноважень щодо вилучення та передачі (надання) цих ділянок. Особи, зацікавлені у вилученні (викупі) земельних ділянок, звертаються із заявою (клопотанням) про вибір місця розташування земельних ділянок до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації. Клопотання щодо вибору місця розташування земельних ділянок за рахунок земель, вилучення (викуп) яких провадиться Кабінетом Міністрів України та Верховною Радою Автономної Республіки Крим, подаються відповідно до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. До заяви (клопотання) додаються: а) обґрунтування необхідності вилучення (викупу) та/або відведення земельної ділянки; б) позначене на відповідному графічному матеріалі бажане місце розташування земельної ділянки з її орієнтовними розмірами; в) засвідчена нотаріально письмова згода землекористувача (землевласника) на вилучення (викуп) земельної ділянки (її частини) із зазначенням розмірів передбаченої для вилучення (викупу) земельної ділянки та умов її вилучення (викупу); г) копія установчих документів для юридичних осіб, а для громадянина - копія документа, що посвідчує особу. Відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування згідно із своїми повноваженнями розглядає заяву (клопотання) і в тижневий строк з дня її реєстрації направляє її копії на розгляд територіальних органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів, органів містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини, природоохоронних і санітарно-епідеміологічних органів, а також до відповідних територіальних органів виконавчої влади з питань лісового або водного господарства (у разі вилучення (викупу), надання, зміни цільового призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення чи водного фонду). Зазначені органи протягом трьох тижнів з дня одержання заяви (клопотання) надають відповідній сільській, селищній, міській, районній, обласній раді чи Кабінету Міністрів України, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевій державній адміністрації висновок про можливість відведення земельної ділянки для цілей, зазначених у заяві (клопотанні), граничні розміри земельної ділянки та її площу, склад угідь земель, вимоги щодо відведення земельної ділянки. Перевіркою встановлено, що Київським обласним управління лісового та мисливського господарства та ДП «Київське лісове господарство» погодження про можливість вилучення та зміни цільового призначення земель лісогосподарського призначення загальною площею 9,0030 га в кварталі 110 Козинського лісництва, виділах 13-20 ДП «Київське лісове господарство» [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], не надавались. Таким чином, з державної власності без згоди Київського обласного управління лісового та мисливського господарства та згоди землекористувача ДП «Київське лісове господарство», незаконно вибули вказані земельні ділянки шляхом прийняття оскаржуваного розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 29.12.03 № 746 та виготовлення оспорюваних державних актів на право власності на земельні ділянки, чим порушено інтереси держави. Відповідно до ст. 84 Земельного кодексу України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, державних органів приватизації відповідно до закону. Так, за змістом ст.3 Земельного кодексу України, земельні відносини, що виникають зокрема, при використанні лісів, регулюються цим Кодексом. Інші нормативні акти застосовуються у випадку, якщо вони не суперечать останньому. За загальним правилом, визначеним у ст. 84 Земельного кодексу України, до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, серед іншого, і землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом. А єдиний можливий такий випадок, передбачений ч. 2 ст. 56 даного Кодексу, згідно якої громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств. В той же час, ч. 1 ст. 57 даного Кодексу, передбачено, що земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства. Інших випадків, які б передбачали можливість передачі земель лісогосподарського призначення у власність громадянам та юридичним особам законодавство не містить. Таким чином, в даному випадку спірні розпорядження прийняті всупереч вимогам ст.ст. 56, 84 Земельного кодексу України, оскільки ними передано у власність землі, які заборонено передавати у власність та тим самим змінено їх цільове призначення із земель лісогосподарського призначення на землі сільськогосподарського. Відповідно до вимог ст. 373 ЦК України, право власності на землю (земельну ділянку) набувається та здійснюється відповідно до закону. За таких умов технічна документація із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність вищевказаним громадянам для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області не підлягала затвердженню розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації, як така, що не відповідає вимогам і нормам земельного та лісового законодавства України. Також допущено порушення вимог законодавства при зміні цільового призначення спірних земельних ділянок, а саме порушено порядок зміни цільового призначення земельних ділянок. Згідно ст. 207 ЗК України, відшкодуванню підлягають втрати сільськогосподарських угідь (ріллі, багаторічних насаджень, перелогів, сінокосів, пасовищ), лісових земель та чагарників як основного засобу виробництва в сільському і лісовому господарстві внаслідок вилучення (викупу) їх для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом. Однак, в порушення ст. 207 Земельного кодексу України втрати лісогосподарського виробництва у зв'язку з вилученням лісових земель для нелісогосподарських потреб не нараховувались та не сплачувались. Відповідно до ст. 21 Земельного кодексу України, порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для: а) визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; б) визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; в) відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною. Прийняття оспорюваного розпорядження суперечить принципам діяльності, встановлених ст. 3 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», а саме законності, верховенства права, є недоцільним, неефективним та в цілому таким, що не сприяє підвищенню авторитету органів виконавчої влади. Таким чином, оспорюване розпорядження прийняте Обухівською районною державною адміністрацією в порушення ст.ст. 6,14,19 Конституції України, ст.ст. 20, 21, 57, 116, 118, 122, 149, 207 Земельного кодексу України, ст.ст. 27, 31, 57 Лісового кодексу України, ст.ст. 3, 21, 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації». Згідно з ч. 3 ст. 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, їхніх посадових і службових осіб. Згідно ст. 393 Цивільного кодексу України правовий акт органу державної влади, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. А згідно ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Частиною 3 статті 388 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Крім того, відповідно до вимог п. 3 ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Таким чином, ДП «Київське лісове господарство», відповідно до вимог ст. 388 ЦК України має право вимагати від добросовісного набувача, а саме [PERSON] як у особи, у власності якого перебуває на даний час спірні земельні ділянки та повернення вказаних земельних ділянок. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 396 Цивільного кодексу України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Враховуючи викладене, спірні земельні ділянки вибули з власності держави поза волею користувача та в порядку безкоштовної приватизації відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України а в подальшому відчудженні за договорами купівлі-продажу відповідачу [PERSON], а тому існують всі правові підстави для витребування їх з незаконного володіння відповідачів на користь ДП «Київське лісове господарство» на підставі ст. ст. 387, 388, 396 Цивільного кодексу України. Стаття 153 Земельного кодексу України визначає, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Зважаючи на те, що відповідачем [PERSON] спірний державний акт на право власності на земельну ділянку був зареєстрований у встановленому законом порядку, відновити становище, яке існувало до порушення можливо лише шляхом визнання недійсним цього державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування реєстрації державного акту та витребування земельної ділянки на користь держави. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» діяльність Кабінету Міністрів України спрямовується на забезпечення інтересів Українського народу шляхом виконання Конституції та законів України, актів Президента України, вирішення питань державного управління у сфері, зокрема, охорони навколишнього природного середовища та природокористування. До основних повноважень Кабінету Міністрів України відповідно згідно з п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» у сфері охорони навколишнього природного середовища належить здійснення в межах своїх повноважень державного управління у сфері охорони та раціонального використання землі, її надр, водних ресурсів, рослинного і тваринного світу, інших природних ресурсів. Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Земельного кодексу України до повноважень Кабінету Міністрів України в галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом. Так, згідно ч. 9 ст. 149 Земельного кодексу України Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси площею понад 1 гектар для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, крім випадків, визначених частинами п'ятою - восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу. Всупереч вищезазначених вимог Закону, з перевищенням наданих Обухівській районній державній адміністрації повноважень, останньою незаконно вилучено з державної власності земельну ділянку лісового фонду загальною площею 9,0030 га в кварталі 110 Козинського лісництва, виділах 13-20 ДП «Київське лісове господарство» та передано третім особам у справі для нелісогосподарських потреб. Таким чином, Обухівською районною державною адміністрацією, з порушенням порядку вилучення та встановлення цільового призначення земельних ділянок, видані державні акти на право власності на земельні ділянки лісового фонду загальною площею 9,0030 га для сільськогосподарських потреб. З вищевказаних підстав, також підлягає визнанню недійсним та скасуванню рішення Старобезрадичівської сільської ради від 18.08.06 № 93 (підпункт 2 додатку до пунктів 1-3 рішення), яким цільове призначення земельної ділянки [PERSON] змінено з особистого селянського господарства на землі для будівництва та обслуговування жилого будинку, про що останньому видано Державний акт на право власності на землю серії [NUMBER] від 25.10.06, кадастровий номер земельний ділянки [NUMBER]. Щодо застосування строків давності, суд виходить з наступного. 28.02.2012 року Головним управлінням Держкомзему у Київській області було проведено перевірку та складено акт дотриманні вимог земельного законодавства. Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу яка його порушила. В судовому засіданні не надано належних та допустимих доказів, що Прокуратура Київської області, як орган який подав дану позову заяву знала чи могла дізнатися про наявність оскаржуваних рішень до 2012 року, а від так підстав для застосування строку позовної давності судом не встановлено. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved