Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, змінивши предмет позову в ході судового розгляду, в якому просив визнати недійсним договір іпотеки нерухомого майна (квартири), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шаповаленком А.І. 29.05.2015 року за реєстровим номером 1596. В обґрунтування позову представник вказував, що [INFO] померла [PERSON], яка приходилась племінницею позивача. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входила вищезазначена квартира. В свою чергу 23.05.2013 позивач як спадкодавець третьої черги, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де йому було повідомлено про те, що право власності на зазначену квартиру отримав [PERSON] на підставу акту про проведення прилюдних торгів від 02.04.2013 року виданого відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві. В подальшому [PERSON] здійснив відчуження квартири на користь [PERSON] за договором купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д. 01.10.2013 року за реєстровим номером 1365. Як зазначав позивач, що на підставі документів наданих ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, згідно з даними Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень у відділі не перебували виконавчі документи щодо боржника [PERSON], не проводились прилюдні торги із відчуження спірної квартири та не видавався акт державного виконавця про продаж зазначеної квартири на прилюдних торгах. Спеціалізоване ПП «Нива-В.Ш.» не проводило реалізацію вказаної квартири з прилюдних торгів. Крім того, згідно листа Жовтневого районного відділу в м. Кривий Ріг державної міграційної служби України, [PERSON] не документувався паспортом громадянина України та значиться як громадянин Латвії та згідно його заяви ніколи не отримував паспорт громадянина України, зазначений в договорі купівлі-продажу квартири від 04.10.2013 року. Однак, під час звернення до державного реєстратора з метою реєстрації права власності, позивачу стало відомо, що 29.05.2015 року [PERSON], незважаючи на ухвалу про накладення арешту на спірне майно та кримінальне провадження щодо заволодіння спірним майном шахрайським шляхом, уклав договір іпотеки спірного майна (квартири), що знаходиться за адресою: [ADDRESS], згідно якого передав його у заставу - [PERSON]. Зазначений договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шаповаленком А.І. за реєстровим номером 1596. Також зазначає, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 29.05.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шаповаленком А.І. внесено запис щодо об'єкту вищезазначеного нерухомого майна, до згаданого реєстру було внесено запис про іпотеку № 9862013, підстава виникнення іпотеки: договір іпотеки, серія та номер: 1596, виданий 29.05.2015 року посвідчений тим же приватним нотаріусом КМНО Шаповаленком А.І. Враховуючи зазначене вище, позивач вважає та просить укладений між [PERSON] та [PERSON] договір іпотеки нерухомого майна (квартири), що знаходиться за адресою: [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шаповаленко А.І., 29.05.2015 року визнати недійсним, оскільки це суперечить чинному законодавству України та порушує законні майнові права та інтереси позивача, як власника. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив слухати справу без його участі, вказував, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату і час судового розгляду повідомлялися належним чином, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надходило. Третя особа Приватний нотаріус КМНО Шаповаленко А.І. в судове засідання не з'явився, про дату і час судового розгляду повідомлений належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Судом встановлено, що [INFO] року померла племінниця позивача [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входила квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 23.05.2013 року позивач як спадкодавець третьої черги, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де йому було повідомлено в звязку з отриманням право власності на зазначену квартиру [PERSON] на підставі акту про проведення прилюдних торгів від 02.04.2013 року виданого відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві. В подальшому [PERSON] здійснив відчуження квартири на користь [PERSON] (надалі - Відповідач 1) за договором купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д. 01.10.2013 року за реєстровим номером 1365. 14.07.2014 року Голосіївським районним судом м. Києва у справі № 752/18470/14-ц було винесено ухвалу про забезпечення позову та накладено арешт на спірне майно, а саме квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. І хоча зазначений арешт не був внесений до електронних реєстрів, [PERSON], як стороні спору та учаснику процесу, було відомо про винесення зазначеної ухвали про арешт майна. 02.06.2015 року рішенням Голосіївського районного суду м. Києва у справі № 752/18470/14-ц позов позивача [PERSON] задоволено та визнано за ним право власності на нерухоме майно (квартиру), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д. 01.10.2013, витребувано з чужого незаконного володіння вказану вище квартиру. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 17.02.2016 рішення суду першої інстанції скасовано в частині задоволення вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири в іншій частині рішення залишено без змін. 04.11.2016 року на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02.06.2015 по справі № 752/18470/14-ц до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором внесено запис про право власності номер: 17391067, відповідно до якого позивач [PERSON] є власником нерухомого майна (квартири), що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на нерухоме майно 29.05.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шаповаленком А.І. внесено запис щодо об'єкту нерухомого майна (квартири), що знаходиться за адресою: [ADDRESS], до згаданого реєстру було внесено запис про іпотеку № 9862013, підстава виникнення іпотеки: договір іпотеки, серія та номер: 1596, виданий 29.05.2015 посвідчений тим же приватним нотаріусом КМНО Шаповаленком А.І. Іпотекодержатель: [PERSON] ідентифікаційни код [NUMBER] виданий Фастівським РВ Управління ДМС України в Київській обл., Іпотекодавець: [PERSON], виданий 14.09.2001 року Сарненським РВ УМВС України в Рівненській обл.; та запис про обтяження № 9861552, підстава виникнення обтяження: договір іпотеки, серія та номер: 1596, виданий 29.05.2015, посвідчений тим же приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шаповаленком А.І., обтяжував [PERSON], виданий 05.09.2013 року Фастівським РВ Управління ДМС України в Київській обл. Частиною 1 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки могли бути один або декілька об'єктів нерухомого майна; об'єкт нерухомого майна, яке стане власністю Іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що Іпотекодавець може документально підтвердити право набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому; частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом; предметом іпотеки могли бути право оренди чи користування нерухомим майном, яке надає орендарю чи користувачу право будувати, володіти чи відчужувати об'єкт нерухомого майна. Таке право оренди чи користування нерухомим майном для цілей цього Закону вважається нерухомим майном. Згідно ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги. За ч. 1 ст. 18 Закону України «Про іпотеку» - іпотечний договір повинен містити таку істотну умову, як опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що Іпотечний договір від 29.05.2015 року № 1596, було укладено з порушенням ст.5 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній на час укладання оспорюваного договору, а тому відповідно до вимог ч.1 ст.215 та ч.1 ст.203 ЦК України його слід визнати недійсним, задовольнивши в цій частині позовні вимоги. За змістом статей 215, 216 Цивільного кодексу України вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності можуть бути заявлені як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином. Оскільки оспорюваним іпотечним договором передано в іпотеку майнові права на квартиру, яка належать [PERSON], то позивач відповідно до положень статей 15, 16, 215, 216 ЦК України, має право оспорити зазначений іпотечний договір в судовому порядку, оскільки указані договори стосуються його прав та інтересів. Вказана позиція наведена у постанові Верховного суду України у справі № 6-2994цс15 від 20.04.2016 року. Приписами п. 5 статті 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. На підставі іпотечного договору, що був укладений між відповідачами було накладено заборону на обтяження предмету іпотеки, а також, у відповідності до вимог ст. 4 Закону України «Про іпотеку», оспорюваний договір було зареєстровано в державному реєстрі іпотек за № 9861552 від 05.09.2013 року. Разом з тим, відповідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Тому обґрунтованою є похідною від основної, вимога про вилучення з реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та з державного реєстру іпотек записів зроблених на підставі оспорюваного договору. У зв'язку з чим суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, якими обґрунтовуються вимоги позивача підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, копіями: свідоцтва, довідок, та іншим. Так, суд, виходячи із засад цивільного судочинства - справедливості, добросовісності та розумності і з урахуванням балансу інтересів, вважає за необхідне задовольнити позов.

Outcome: approved