Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною власністю, в обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] помер [PERSON], батько позивача [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно - однокімнатна квартира [ADDRESS]. Заповіту [PERSON] не залишив, право на спадкування у першу чергу за законом мають діти спадкодавця та батьки, а саме [PERSON] та [PERSON] - сини спадкодавця, [PERSON] - мати спадкодавця. Першою Краматорською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа, державним нотаріусом було роз'яснено спадкоємцям про необхідність подання відповідних документів для оформлення спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину. У встановлений законом шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, [INFO], зазначені спадкоємці подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, при цьому [PERSON] відмовилась від своєї частки спадщини на користь [PERSON] 07.04.2012 р. [PERSON] отримав свідоцтво на право спадщину за законом на 2/3 спірної квартири, [PERSON] на протязі трьох з половиною років не виконав встановлений законом обов'язок , у період з [INFO] по теперішній час не звертався до нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про спадщину. З [INFO] [PERSON] одноособово сплачує комунальні платежі за спірну квартиру. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] є власником 2/3 спірної квартири. Після смерті спадкодавця позивач і далі продовжує добросовісно, відкрито, безперервно володіти спірною квартирою. Просить суд приєднати до часу його володіння увесь час, протягом якого цим майном володів спадкодавець, визнати право власності за набувальною давністю на 1/3 частку квартири [ADDRESS] та зобов'язати реєстраційну службу Краматорського міського управління юстиції внести запис про скасування державної реєстрації прав і виключити з власників квартири [PERSON] У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, крім того пояснив, що представник відповідача [PERSON] в спірній квартирі мешкала 12 років зі спадкодавцем та 40 днів після його смерті, відповідач взагалі не володіє та не користується спірною квартирою, він має майнове право на неї, але не є власником. Тільки після того, як позивач подав позов про визнання права власності на 1/3 спірної квартири, відповідач теж звернувся до суду з позовом про визнання права власності на цю частку квартири. Добросовісність заволодіння чужим майном підтверджується тим, позивач не знав та не міг знати про відсутність у нього підстав для набуття права власності на 1/3 частку спірної квартири та про наміри відповідача стати її власником, оскільки після смерті спадкодавця позивач вважав про наявність у нього підстав для набуття права власності на цю частку спірної квартири. Відповідач не звертався до добросовісного набувача з вимогою про витребування 1/3 частки квартири. Відкритість та безперервність володіння підтверджується тим, що позивач не приховував факт знаходження квартири в його володінні, робить покращення не тільки на 2/3 частини, що йому належить, а у всій квартирі: ремонт, заміну сантехніки, шпалер, ремонт підлоги, сплачує комунальні послуги. Безперервність володіння підтверджується також і тим, що представник відповідача [PERSON] через 40 днів після смерті спадкодавця виселилась з квартири та більше туди не з»являлась. Ніяких претензій, що позивач змінив замки у спірній квартирі, ні відповідачем, ні його представником не заявлялось. До нотаріуса для прийняття спадщини відповідач не звертався. Просить зарахувати у строк володіння квартирою весь час володіння квартирою батьком позивача по теперішній час. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила у їх задоволенні відмовити, та пояснила, що після смерті спадкодавця [PERSON], позивач та відповідач звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. 07.04.2012 р. позивачу було видане свідоцтво про право на 2/3 частки спірної квартири. Позивачем [PERSON] був поданий позов до відповідача [PERSON] про усунення останнього від права на спадщину та визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. 26.06.2013 р. рішенням суду першої інстанції позовні вимоги [PERSON] задоволені, але рішенням суду апеляційної інстанції від 27.03.2014 р. рішення суду від 26.06.2013 р. скасовано. 28.03.2015 р. вона звернулась до нотаріальної контори від імені відповідача із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частину спірної квартири, але у його видачі було відмовлено, оскільки відсутній оригінал документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спірну квартиру, який знаходиться у позивача. Позивач його добровільно не надає відповідачу, чим перешкоджає відповідачу отримати право власності на 1/3 частину спірної квартири. Представник відповідача Краматорської міської ради - Шейко І.О. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила у їх задоволенні відмовити, та пояснила, що для визнання права власності за набувальною давністю володіння повинно бути добросовісним, відкритим та безперервним, ці умови спростовуються поясненнями представника відповідача [PERSON], яка мешкала у спірній квартирі 12 років до смерті спадкодавця. Не надано доказів, що володіння було добросовісним, оскільки добросовісним є володіння, коли б позивач не знав і не міг здогадуватись про володільця майна, а позивач знав, що спадкоємцем за законом на 1/3 спірної квартири є відповідач [PERSON] Представник відповідача реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції та третя особа - державний нотаріус Першої Краматорської нотаріальної контори Фареник О.О. до судового засідання не з»явились, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Представник відповідача реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції у заяві зазначила, що заперечень проти пред'явленого позову не має. Заслухавши сторін, повно та всебічно проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області 06.10.2011р. (а.с. 5) Після його смерті спадкоємцями його майна, а саме квартири [ADDRESS] стали його син [PERSON] на 2/3 частки цієї квартири та син [PERSON] на 1/3 частку квартири, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07.04.2012 р., виданого державним нотаріусом Першої Краматорської нотаріальної контори Фареником О.О. (а.с.7) Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, власником 2/3 частки квартири [ADDRESS] є [PERSON]. (а.с. 8) Постановою державного нотаріуса Першої Краматорської нотаріальної контори Фареником О.О. від 28.03.2015 р. у видачі свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON], після смерті спадкодавця [PERSON], було відмовлено, оскільки не було надано оригінал документу, що підтверджує право власності останнього на спірну квартиру (а.с. 29) Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Як видно, представником позивача на підтвердження добросовісності володіння 1/3 часткою спірної квартири зазначено, що позивач не знав та не міг знати про відсутність у нього підстав для набуття права власності на 1/3 частку спірної квартири та про наміри відповідача стати її власником, оскільки після смерті спадкодавця позивач вважав про наявність у нього підстав для набуття права власності на цю частку спірної квартири. Відповідач не звертався до добросовісного набувача з вимогою про витребування у позивача 1/3 частки квартири. Однак це не відповідає дійсності та суд критично відноситься до цих пояснень представника позивача, оскільки володіння є добросовісним тоді, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Позивачу [PERSON] про відсутність у нього підстав для набуття права власності на 1/3 частку спірної квартири стало відомо вже тоді, коли державним нотаріусом Першої Краматорської нотаріальної контори Фареником О.О. було видане свідоцтво про право на спадщину за законом від 07.04.2012 р., відповідно до якого спадкоємцями майна [PERSON], а саме квартири [ADDRESS], стали його син [PERSON] на 2/3 частки цієї квартири та син [PERSON] на 1/3 частку квартири, яке [PERSON] хотів визнати недійсним та усунути відповідача від права на спадщину, звернувшись 11.12.2012 р. із відповідним позовом до суду, але рішенням апеляційного суду Донецької області від 27.03.2014 р. рішення суду першої інстанції від 25.06.2013 р. було скасовано та у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. Зазначене рішення суду набрало законної сили та не оскаржувалось (а.с. 27-28) Тобто, [PERSON] знав про право [PERSON] на спадщину, від якого останній не відмовлявся та бажав відповідно до закону зареєструвати право власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. На підтвердження факту відкритості володіння 1/3 часткою спірною квартири представником позивача зазначено, що позивач не приховував факт знаходження квартири в його володінні, робить покращення не тільки на 2/3 частини, що йому належить, а у всій квартирі: ремонт, заміну сантехніки, шпалер, ремонт підлоги, сплачує комунальні послуги. Доказів на підтвердження цього представником позивача не надано, а надані тільки копії квитанцій про сплату за вивіз твердих побутових відходів за березень 2015 р., за теплову енергію за березень 2015 р., квартплату за січень, лютий, березень 2015 р., грудень та вересень 2014р., за комунальні послуги за вересень, грудень 2013 р., січень, червень, вересень, листопад 2014 р., січень, лютий 2015 р., за електроенергію за жовтень - грудень 2013 р., січень, березень, червень, липень серпень, листопад, грудень 2014 р., січень - березень 2015 р. (а.с. 35-69) Суд також не приймає до уваги докази на підтвердження факту відкритості володіння, оскільки позивачем на вхідних дверях квартири були змінені замки, що підтверджується і представником позивача під час судового розгляду справи; з часу відкриття спадщини у вигляді спірної квартири позивачем чинились перешкоди у оформленні права власності на частку спадкового майна відповідачем, а саме не наданий оригінал документу про право власності спадкодавця [PERSON] на спірну квартиру, що підтверджується постановою про відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину, а також поясненнями представника відповідача [PERSON] у судовому засіданні. Крім того, представником позивача не надано суду доказів про володіння майном протягом десяти років на підтвердження факту безперервності володіння 1/3 часткою спірної квартири, оскільки під час судового засідання представник позивача пояснив, що фактично позивач володіє спірною квартирою тільки після смерті спадкодавця, а саме з 04.10.2011р. Перевіривши доводи представника позивача - [PERSON] щодо застосування до спірних правовідносин ч.2 ст. 344 ЦК України, якою встановлено, що особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є, суд вважає, що дані доводи не відповідають положенням зазначеної статті ЦК України, оскільки, у судовому засіданні встановлено, що спадкодавець [PERSON] володів спірною квартирою не на підставі ст. 344 ЦК України, а на підставі довідки № 30 ЖБК «Жовтень» про виплату паєнакопичення, яка зареєстрована у БТІ м. Краматорська, тобто на іншій правовій підставі. Таким чином, представником позивача не доведені умови, за яких набувається право власності за набувальною давністю, а тому, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати віднести на рахунок позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed