Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариства «Райффайзен Банк Аваль» звернулось в суд з позовом до [PERSON] в якому просить: 1. Стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Житомирської обласної дирекції публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/7655/82/124885 від 20.11.2007 року станом на 27.11.2014 року у сумі 257978 гривень 84 копійки, із них: заборгованість за кредитом 57964 гривні 92 копійки; заборгованість за відсотками 22331 гривня 50 копійок; пеня за несвоєчасне повернення кредиту, відсотків 177682 гривні 42 копійки. 2. В рахунок дострокового погашення заборгованості [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором № 014/7655/82/124885 від 20.11.2007 року станом на 27.11.2014 року в сумі 257978 гривень 84 копійки звернути стягнення на заставлене нерухоме майно - квартиру за адресою: [ADDRESS], що складається з трьох кімнат загальною площею 59,4 кв.м., житловою площею 36,2 кв.м., яка належить іпотекодавцю [PERSON] на праві власності на підставі реєстраційного посвідчення, виданого на підставі довідки ЖБК «Пролісок» від 18.01.1993 року № 4 та зареєстрованого Коростенським бюро технічної інвентаризації 17.05.1993 року та записано в реєстрову книгу № 28 за реєстром № 4172, РПВН № 20964791, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження». Початковою ціною для реалізації предмета іпотеки встановити ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки під час проведення виконавчих дій. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та про підтримання позовних вимог. Відповідач також подала заяву про розгляд справи без її часті в якій вказала, що вона визнає позов в частині стягнення заборгованості. В частині звернення стягнення на майно не визнає. Крім того просить звільнити її від сплати неустойки у зв?язку із скрутним матеріальним становищем. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 листопада 2007 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» був укладений кредитний договір № 014/7655/82/124885 (а.с. 6-13). Відповідно до умов цього договору [PERSON] отримала кредит в розмірі 71400 гривень строком на 10 років - з 20.11.2007 року по 20.11.2017 року із сплатою коштів за користування кредитом в розмірі 13,5% річних на суму залишку кредиту. Погашення заборгованості по кредиту повинно було здійснюватись шляхом щомісячної сплати коштів в розмірі 1235 гривень 66 копійок. Вищевказаний договір свідчить про те, що між сторонами склались договірні відносини з надання кредиту, які регулюються § 1 та §2 глави 71 Цивільного кодексу України. Згідно частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Також в частині 1 статті 1049 зазначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Цій статті відповідає пункт 10.1. кредитного договору в якій зазначено (а.с. 8), що за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочки. [PERSON] умови кредитного договору у встановлені строки не виконувала. Згідно розрахунку (а.с. 101-106) її заборгованість становить 257978 гривень 84 копійки, яка складається з: заборгованості за кредитом 57964 гривні 92 копійки; заборгованості за відсотками 22331 гривня 50 копійок; пені за несвоєчасне повернення кредиту, відсотків 177682 гривні 42 копійки. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Отже в даному випадку позивач має право вимагати від відповідача дострокового повернення несплаченої суми кредиту, відсотків, а також сплати пені за порушення умов кредитного договору. Однак відповідач надала документи, які свідчать про те (а.с. 110-131), що під час дії кредитного договору помер її син та мати. Дані обставини потягли за собою значні матеріальні витрати. Крім того відповідач є пенсіонером і отримує щомісячну пенсію в розмірі лише 1049 гривень. За таких обставин суд, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, вважає за необхідне зменшити розмір неустойки з 177682 гривень 42 копійок до 1000 гривень. Враховуючи викладене, суд стягує з [PERSON] на користь відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 81296 гривень 42 копійки, яка складається з: заборгованості за кредитом 57964 гривні 92 копійки; заборгованості за відсотками 22331 гривня 50 копійок; пені за несвоєчасне повернення кредиту, відсотків 1000 гривень. В стягненні решти коштів суд відмовляє за безпідставністю. Крім того забезпеченням виконання умов кредитного договору виступала іпотека квартири [ADDRESS], що підтверджується договором іпотеки від 20.11.2007 року (а.с. 14-16). Згідно розділу 5 договору банк набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки при повному чи частковому неповерненні суми кредиту, процентів або неустойки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду. Реалізація предмета іпотеки на який звертається стягнення за рішенням суду проводиться шляхом його продажу на прилюдних торгах. Початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки. Оскільки [PERSON] умови кредитного договору в повному обсязі не виконала та допустила заборгованість зі сплати кредиту, то суд звертає стягнення на квартиру шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на прилюдних торгах для погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 81296 гривень 42 копійки, яка складається з: заборгованості за кредитом 57964 гривні 92 копійки; заборгованості за відсотками 22331 гривня 50 копійок; пені за несвоєчасне повернення кредиту, відсотків 1000 гривень. Початковою ціною для реалізації предмета іпотеки суд встановлює ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки під час проведення виконавчих дій. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати. Враховуючи вищевказане,

Outcome: partial