Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~Представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості у розмірі 13\~793,79 грн. за кредитним договором № 6116 від 18.05.2007 р. та договорами поруки № 6116 від 18.05.2007 р. про отримання кредиту у розмірі 15 000 грн., з оплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 22 % річних з терміном остаточного погашення не пізніше 18.05.2010 р. Представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, доповнень не має, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з`явились про дату, час та місце його проведення сповіщались належним чином, в порядку п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, відзив на позов не надходив. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: відповідач\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання; відповідач\~не з`явився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин; відповідач\~не подав\~відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідачів є неповажними, відзив на позовну заяву відповідачі не направили, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, таким чином є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: розрахунок загальної заборгованості за договором № 6116 від 18.05.2007 р. станом на 23.02.2017 р.; розрахунок нарахованих процентів за користуванням кредитом за договором № 6116 від 18.055.2007 р. станом на 23.02.2017 р. за період з 04.03.2011 р. по 23.02.2017 р.; розрахунок пені за несвоєчасну сплату процентів за користуванням кредитом за договором № 6116 від 18.055.2007 р. станом на 23.02.2017 р. за період з 04.03.2011 р. по 23.02.2017 р.; розрахунок пені за несвоєчасне погашення кредиту за договором № 6116 від 18.055.2007 р. станом на 23.02.2017 р. за період з 04.03.2011 р. по 23.02.2017 р.; розрахунок пені за несвоєчасну сплату комісійної винагороди за супроводжування кредиту за договором № 6116 від 18.055.2007 р. станом на 23.02.2017 р. за період з 04.03.2011 р. по 23.02.2017 р.; звіт щодо розрахунку сум інфляційних витрат та 3% річних з 23.02.2014 р. по 23.02.2017 р.; кредитний договір № 6116 від 18.05.2007 р., укладений між Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та [PERSON] ; договір поруки № 6116 до кредитного договору № 6116 від 18.05.2019 р., укладений між [PERSON] та ПАТ «Державний ощадний банк України»; договір поруки № 6116 до кредитного договору № 6116 від 18.05.2019 р., укладений між [PERSON] та ПАТ «Державний ощадний банк України»; рішення Ренійського районного суду Одеської області від 27.10.2011 р.. Судом в ході судового розгляду справи було встановлено, що позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» просить стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитними зобов`язаннями в розмірі 13\~793,79 грн., та стягнути з них судовий збір у сумі 1600 грн. 00 коп., зазначивши, що 18.05.2007 р. між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 6116 на суму 15\~000 грн., з оплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 22 % річних з терміном остаточного погашення не пізніше 18.05.2010 р.. У забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору № 6116 між банком [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки № 6116 від 18.05.2007 р. У зв`язку із тим, що відповідач [PERSON] (позичальник) не виконав умови договору, тобто своєчасно не повернув позивачеві (кредитору) встановлену суму кредитних коштів та не сплатив відсотки за користування ними, а також винагороду банку, у нього склалася заборгованість за кредитними зобов`язаннями у розмірі 15\~891,49 грн., яку було стягнуто з відповідачів за рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 27.10.2011 р.. Оскільки кредитний договір не було розірвано, а рішення не є підставою для припинення нарахування відсотків та пені за кредитом, то з моменту ухвалення рішення виникла заборгованість за кредитом, яка станом на 23.02.2017 р. становить 13\~793, 79 грн. та складається з: прострочених процентів за користування кредитом за період з 01.04.2011 р. по 23.02.2017 р. 6\~050,27 грн.; простроченої комісійної винагороди за супроводження кредиту за період з 01.04.2011 р. по 23.02.2017 р. 200 грн.; пеня за прострочений основний борг по кредиту за період з 23.02.2016 р. по 23.02.2017 р. 370 грн. 45 коп.; пеня за прострочену комісійну винагороду за період з 23.02.2016 р. по 23.02.2017 р. 153, 37 грн.; інфляційні витрати за основним боргом за період з 23.02.2014 р. по 23.02.2017 р. 3\~368,45 грн.; інфляційні витрати за несвоєчасну сплату процентів за період з 23.02.2014 р. по 23.02.2017 р. 3\~176,50 грн.; 3% річних по основному боргу за період з 23.02.2014 р. по 23.02.2017 р. 474,75 грн. Сума заборгованості відповідачами у добровільному порядку досі не погашена. Заподіяння відповідачами матеріальних збитків та їх невідшкодування негативно впливає на фінансову діяльність кредитної установи, заборгованість підлягає стягненню у примусовому порядку. Крім того, судом встановлено, що 05.06.2019 р. КМУ прийнято постанову № 568 «Питання акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», яка набрала чинності 10.07.2019 р., відповідно до якої, в тому числі, змінено тип публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з публічного на приватне та змінено назву на акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Відповідні зміни внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 18.07.2019 р. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч.2 ст. 1054 ЦК України до даних відносин можуть застосовуватися положення ст.ст. 1046-1053 ЦК України. Згідно із ст.ст. 1048-1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. При чому у разі порушення боржником зобов`язання, кредитор має право на стягнення неустойки (штрафу, пені) (ст. ст. 549-552 ЦК України).. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Між позивачем та [PERSON] 18.05.2007 р. був укладений кредитний договір, ним були передбачені умови надання та порядок повернення кредиту, які позичальник порушив, у зв`язку з чим, склалась заборгованість за кредитом у сумі 15891,49 грн., яку за рішенням Ренійського районного суду від 27.10.2011 р. було стягнуто з відповідачів. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р., зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 601, 604- 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою ст. 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526, 599 ЦК України. У постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 р. у справі № 6-120цс15, зазначено, що виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору, суд дійшов висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконував, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Такого ж самого висновку дійшов Верховний Суд України і в постановах № 6-1252цс16 від 21.09.2016 р., № 6-1047цс16 від 06.07.2016 р., № 6-1412ці16 від 07.09.2016 р., № 6-209цс16 від 27.09.2016 р. Таким чином, оскільки кредитний договір не було розірвано, а ухвалене рішення не є підставою для припинення нарахування відсотків та пені за кредитом, то з моменту ухвалення рішення виникла заборгованість за кредитом, яка згідно з розрахунком станом на 23.02.2017 р., становить 13\~793,79 грн. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 13\~793, 79 грн. є правомірними і законними, виходять із кредитних договірних зобов`язань та норм ЦК України. У відповідності із ст. 141 ЦПК України, суд також задовольняє вимоги позивача про стягнення з відповідачів судового збору: 1600 грн. 00 коп.

Outcome: approved