Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Представник позивачів [PERSON] звернулась до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що 10 жовтня 2008 року між КС «Альянс Україна» та [PERSON] було укладений кредитний договір №263-08 кМ. Згідно договору позичальнику був наданий кредит на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості у розмірі 5000 грн. зі сплатою за користування кредитом 0,1918% за день, плюс один відсоток від суми кредиту, який сплачується позичальником в день отримання кредиту, строком на 18 фактичних місяців від дати надання позичальнику кредиту, тобто до 10 квітня 2010 року. Позичальник не виконала умови договору і, заборгованість по договору становить 14927,22 грн. Крім того, 10 жовтня 2008 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між кредитором та [PERSON] укладено договір поруки. 05 липня 2012 року між позивачами та КС «Альянс Україна» було укладено договір про відступлення прав вимоги (цесії), за яким позивачі набули права вимоги до [PERSON] та [PERSON] згідно договору кредиту №263-08 кМ та договору поруки №263-08 кМ від 10 жовтня 2008 року. Боржник сплатила на рахунок позивачів частину боргу в загальному розмірі 3600 грн., що свідчить про визнання нею договору про відступлення права вимоги (цесії). Позичальник та його поручитель не виконали взяті на себе зобов'язання щодо повного погашення всієї суми заборгованості за кредитним договором чим порушено умови договору, щодо строків повернення кредиту, а також сплати відсотків, що і стало підставою для звернення до суду з позовом в якому представник позивачів просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивачів зазначену вище суму боргу по договору кредиту. В судовому засіданні представник позивачів позивні вимоги підтримав в повній мірі та просив суд позов задовольнити. Представник КС «Альянс України» в судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просила суд провести розгляд справи за її відсутності. В судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином, за місцем реєстрації, в зв'язку з чим за згодою представника позивачів суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази суд, прийшов до переконання в тому, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п.3 ч.1 ст.3 ЦК України. В ч.1 ст.626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. 10 жовтня 2008 року між КС «Альянс Україна та [PERSON] було укладено кредитний договір № 263-08 кМ, відповідно до якого позичальник отримала кредит в сумі 5000 грн., на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, строком на 18 фактичних місяців від дати надання позичальнику кредиту, а позичальник зобов'язалась повернути кредит та проценти за його користування до 10 квітня 2010 року, що передбачено п.п.1.1.,2.1.,2.3.договору кредиту (далі - договір кредиту) (а.с.20). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Факт виконання кредитором взятих на себе зобов'язань по договору кредиту та факт отримання позичальником кредитних коштів підтверджується видатковим касовим ордером №405 від 10.10.2008 (а.с.23). Відповідно до положень ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, зокрема, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно п.п.3.1.,3.2. кредитного договору плата за користування кредитом (проценти) становить 0,1918% за день плюс один відсоток від суми кредиту, який сплачується позичальником авансово в день отримання кредиту. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня надання кредиту. Нарахування процентів за договором здійснюється з урахуванням числа днів у календарному році (вихідних, святкових та неробочих днів включно). Кількість днів у році приймається за 365 (366). Погашення кредиту та процентів за користування кредитом відбувається в такому порядку : першочергово проценти, а в наступну чергу сума кредиту (а.с.20). Частиною ч.1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч.1.ст.526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В позові вказано, що в строки встановлені договором боржник взяті на себе зобов'язання не виконала. 05.07.2012 з однієї сторони цемент КС «Альянс-Україна» (іменований як первісний кредитор) з другої сторони цесіонарії - громадяни України (позивачі) уклали договір цесії, за яким нові кредитори набули права (замість первісного кредитора), зокрема, вимагати від боржників (у тому числі звернення до суду) належного виконання зобов'язань, а саме сплатити заборгованість у сумі 18527,22 грн., на підставі договору кредиту №263-08км від 10.10.2008 та договору поруки 103-08 пМ від 10.10.2008. До нового кредитора переходять права вимоги виконання зобов'язання від боржників (а.с.25-29). Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України підставою зміни кредитора на іншу особу у зобов'язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Як слідує з квитанції, що містяться в матеріалах справи після укладення договору цесії боржник сплачувала на рахунок нових кредиторів заборгованість по договору кредиту. Сума сплаченого боргу склала 3600,00 грн. (а.с. 43-55). Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, однак згідно розрахунку позивачів, станом на 18.09.2014 року, по договору кредиту рахується заборгованість в розмірі 14927,22 грн., а саме: 4439,21 сума неповернутого тіла кредиту; 7887,24 грн. сума процентів за користування кредитом; 2600,77 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання по сплаті боргу в розмірі 1% від загальної суми неповернутого кредиту за кожен день прострочення, згідно п. 6.1. кредитного договору (а.с.3). Вказані вище обставини свідчать про той факт, що [PERSON] отримала на підставі кредитного договору № 263-08кМ від 10 жовтня 2008 року кредитні кошти в розмірі 5000 грн., зі сплатою 0,1918% за день плюс один відсоток від суми кредиту, який сплачується позичальником авансовано в день отримання кредиту, з поверненням кредиту та процентів до 10 квітня 2010 року. Взяті на себе зобов'язання за договором позичальник належним чином не виконала. 05.07.2012 між кредитором боржника та позивачами укладено договір цесії за яким позивачі набули права вимоги по договору кредиту. Після укладення договору цесії боржник сплачувала кошти з метою погашення боргу на рахунок нових кредиторів. Станом на 18.09.2014 по договору кредиту рахується борг в загальній сумі 14927,22 грн., який підлягає стягненню на користь нових кредиторів. Разом з тим, суд вважає, що в задоволенні вимог до поручителя слід відмовити враховуючи таке. 10.10.2008 в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між КС «Альянс Україна» та [PERSON] укладено договір поруки №103-08 пМ, згідно якого поручитель взяла на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями [PERSON] по договору кредиту (а.с.22). Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку дії поруки, а тому до правовідносин, що виникли між кредитором та поручителем застосовуються норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні спору суд не бере до уваги положення п.4.1. договору поруки в якому вказано, що договір діє до повного виконання сторонами його умов, оскільки така умова не може вважатись встановленим сторонами строком дії поруки, оскільки вона не відповідає вимогам частини першої статті 251 та частини першої статті 252 ЦК України. Так, відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). Така правова позиція Верховного Суду України зазначена в постанові №6-78цс12 від 18.07.2012. В кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко зазначений, а саме до 10 квітня 2010 року. В судовому засіданні представник позивачів пояснив суду, що його невідомо про факти пред'явлення судових вимог до поручителя первісним кредитором. Також зазначив, що даний позов, який було пред'явлено 22.09.2014, це перша судова вимога пред'явлена новими кредиторами боржника [PERSON] до поручителя [PERSON] Таким чином, враховуючи те, що строк виконання основного зобов'язання встановлювався до 10.04.2010, кредитор мав право на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя до 10.10.2010, включно, згідно ч.4 ст. 559 ЦК України. Суд, враховуючи те, що всупереч частині четвертій статті 559 ЦК України кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимог до поручителя, право кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя є припиненим, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог до поручителя. Така правова позиція Верховного Суду України зазначена в постанові №6-170цс13 від 17.09.2014. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. В даному випадку при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial