Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства [PERSON] «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернувся до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості з [PERSON]. Свої вимоги представник позивача обґрунтував наступним. Відповідно до укладеного договору № б/н від 26.10.2007 року [PERSON] (далі Відповідач) отримала кредит у розмірі 9.000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Сторони підтвердили, що заява позичальника, «Умови та правила надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою» та «Тарифи Банку» складають між ними Договір. У порушення умов договору, Відповідач зобов'язання за вказаним вище договором належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 30.09.2015 року склала 12.766,25 грн. Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд стягнути вищевказану кредитну заборгованість з відповідача. В судове засідання відповідач не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений (ч. 5 ст. 74 ЦПК України), про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. Представник позивача, до судового засідання, надав заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутність заочно, викладене в позовній заяві підтримує в повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Частиною 2 ст. 197 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо взаємовідносин сторін, а також маючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд ухвалив заочно розглядати справу у відсутності належно повідомленого відповідача без фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом. Суд, дослідивши матеріали справи, наявні у справі докази, дійшов висновку про можливість задоволення позову, виходячи із нижче викладених підстав. Як випливає з матеріалів справи, відповідно до укладеного договору № б/н від 26.10.2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 9.000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Публічне акціонерне товариство [PERSON] «ПРИВАТБАНК» є правонаступником прав та обовязків Закритого акціонерного товариства [PERSON] «ПРИВАТБАНК» на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року, державна реєстрація проведена 17.07.2009 року. Сторони підтвердили, що заява позичальника, «Умови та правила надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою» та «Тарифи Банку» складають між ними Договір. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно статей 526-527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У порушення зазначених норм закону та умов договору, Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань, [PERSON] станом на 30.09.2015 року має заборгованість перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у розмірі 12.766,25 грн., з яких: - 7.789,29 грн. - заборгованість за кредитом; - 3.342 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; - 550,00 грн. - заборгованість по комісії та пені за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 (пятсот) гривень - штраф (фіксована частина); - 584,11 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених містом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Також ч. 1 ст. 1054 ЦК України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У відповідності до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК У країни, судові витрати складаються з судового боргу та витрат, пов'язаних з розглядом справи. На підставі ст. ст. 526-527, 530, 610, 612, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 6, 8, 10-11, 15, 58, 60, 79, 88, 109, 209, 212-215, 218, 224-226, 228, 294 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved