Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути з відповідача, [PERSON] на користь Кредитної спілки «Лозівський взаємний кредит» суму заборгованості в розмірі 2946,22 грн., яка складається з 1837,42 грн. простроченої суми по кредиту, 1108,80 грн. заборгованість по відсоткам, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн. Ухвалою від 26.03.2018 року провадження у справі відкрито з подальшим розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачем не було подано відзив на позов протягом строку, встановленого судом, відповідно до положень ч.1 ст.278 ЦПК України. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило, відповідно до положень ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: 15.07.2016 року між Кредитною спілкою «Лозівський взаємний кредит» та [PERSON] було укладено договір споживчого кредиту ПС №351, згідно якого відповідачу було надано кредит в розмірі 6200 грн., під 54% річних, загальним строком користування 12 місяців, з обовязком погасити кредит до 15.07.2017 року. У відповідності до п.3.3 договору сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься щомісячно згідно графіку шляхом внесення готівки в касу або платіжним дорученням на поточний рахунок позивача не пізніше, ніж в останній робочий день поточного місяця. Згідно п.4.2 договору протягом дії кредитного договору або до повного погашенні заборгованості по кредиту відповідач зобовязується отримувати пенсію у Кегичівському відділенні АТ «Ощадбанк» та щомісячно сплачувати кредит згідно графіку з пенсійного рахунку відкритого в вищевказаному банку починаючи з наступного місяця після укладання кредитного договору (а.с.8-10). З довідок про стан заборгованості по кредиту за договором споживчого кредиту ПС №351 від 15.07.2016 року, наданого позивачем вбачається, що відповідач [PERSON] зобовязання за вказаним договором належним чином не виконував, у звязку з цим прострочена сума боргу по кредиту за період з липня 2016 року по липень 2017 року включно складає 1837,42 грн., заборгованість по відсотках з липня 2016 року по лютий 2018 року включно становить 1108,80 грн. (а.с.11,12). Для врегулювання спору в досудовому порядку позивачем 11.01.2018 року за вих.№11/01 було направлено на адресу відповідача вимогу про виконання зобовязань за кредитним договором та сплатою заборгованості в розмірі 2819,37 грн., однак останній на неї не відреагував (а.с.14). Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Уклавши кредитний договір сторони взяли на себе певні зобовязання. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Відносно викладеного, необхідно зазначити, що згідно зі ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved