Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь свого довірителя за період з 09 квітня 2010 року по 27 серпня 2013 року інфляційні витрати в сумі 513 грн. 52 коп. та три відсотки річних від простроченої суми за період з 09 квітня 2010 року по 27 серпня 2013 року в сумі 48 грн. 25 коп., а також стягнути 50 000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування своєї позовної заяви вказав, що 17 березня 2010 року позивачем у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було відкрито поточний рахунок з використанням спеціального платіжного засобу - пластикової картки, картковий рахунок [NUMBER], і цього ж дня позивачем на цей рахунок були внесені кошти в сумі 475 грн. Але 09 квітня 2010 року банком було здійснено списання коштів з зазначеного карткового рахунку в сумі 475 грн. на рахунок [NUMBER] у рахунок погашення заборгованості по кредитному договору №KRXRR510150662, укладеного 19.08.2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та невідомою особою від імені позивача, який рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15 вересня 2010 року було визнано недійсним, а вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 29 листопада 2010 року встановлено, що зазначений кредитний договір був укладений між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] від імені позивача шляхом обману та підробленого паспорту на ім'я позивача з метою особистого збагачення [PERSON] Однак, не враховуючи викладене, банком 09 квітня 2010 року було здійснено списання коштів з карткового рахунку [NUMBER] при обставинах, зазначених вище, якими Банк користувався до 27 серпня 2013 року. 27 березня 2013 року позивач звернувся до директора Криворізької філії ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з проханням надати пояснення, на яких підставах з пластикової картки [NUMBER] були зняті грошові кошти в сумі 475 грн., на що 24.07.2013 року за №130724/472 позивач отримав відповідь, що зовсім інший картковий рахунок [NUMBER] закрито на його прохання. 22 серпня 2013 року позивач звернувся з претензією до директора Криворізької філії ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з вимогою повернути кошти, що були безпідставно списані банком з карткового рахунку [NUMBER], відкритого на його ім'я, з урахуванням 3% річних і інфляційних витрат та відшкодувати на його користь завдану протиправними діями банку 5000 грн. моральної шкоди. 17 вересня 2013 року позивач отримав відповідь, відповідно до змісту якої банком 27.08.2013 року на картку позивача [NUMBER] було повернуто 475 грн., арешту на картку не накладено. 23 вересня 2013 року позивач зняв кошти з карткового рахунку [NUMBER] в сумі 475 грн. У зв'язку з тим, що, на думку позивача, банк вільно розпоряджався належними йому коштами на поточному рахунку в сумі 475 грн. з 09 квітня 2010 року по 27 серпня 2013 року, чим порушив його права, як споживача, він звернувся до суду з даним позовом. Крім того, позивач вказав, що, намагаючись повернути свої кошти в зазначений період, він був змушений переживати приниження своєї честі та гідності, терпіти бездіяльність банку, йому та його родині завдані душевні страждання, у зв'язку з чим він просить стягнути з банку 50000 грн. моральної шкоди. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, а в разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надавав, тому на підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Згідно вимог ч. 3 ст. 1068 ЦК України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документу, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, 09 квітня 2010 року з карткового рахунку на ім'я позивача [NUMBER] було списано 475 грн. у рахунок погашення заборгованості по кредитному договору №KRXRR510150662, укладеного 19.08.2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та невідомою особою від імені позивача (а.с.8). Згідно вимог ч. 2 ст. 61 ЦПК України обставини, встановленні рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15 вересня 2010 року визнано недійсним кредитний договір №KRXRR510150662, укладений 19.08.2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та невідомою особою від імені позивача (а.с.16). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обов'язковий до суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій осіб, стосовно якої ухвалено вирок з питань чи мали місце ці дії чи вчинені вони цією особою. Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 29 листопада 2010 року встановлено, що кредитний договір №KRXRR510150662 від 19.08.2008 року був укладений між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] від імені позивача шляхом обману та підробленого паспорту на ім'я позивача з метою особистого збагачення [PERSON] (а.с.17-23). 27 березня 2013 року позивач звернувся до директора Криворізької філії ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з проханням надати пояснення, на яких підставах з пластикової картки [NUMBER] були зняті грошові кошти в сумі 475 грн. та чому на пластикову картку [NUMBER] накладено арешт, на що 24.07.2013 року за №130724/472 позивач отримав відповідь, що зовсім інший картковий рахунок [NUMBER] закрито на його прохання (а.с.6-7). 22 серпня 2013 року позивач звернувся з претензією до директора Криворізької філії ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з вимогою повернути кошти, що були безпідставно списані банком з карткового рахунку [NUMBER] відкритого на його ім'я з урахуванням 3% річних, інфляційних витрат та відшкодувати на його користь завдану протиправними діями банку 5000 грн. моральної шкоди (а.с.11-12). 17 вересня 2013 року за №20.1.0.0.0/7-201030327/1844 позивач отримав повторну відповідь на своє звернення від 23 березня 2013 року, відповідно до змісту якої банком 27.08.2013 року на картку позивача [NUMBER] було повернуто 475 грн., а арешту на картку не накладено (а.с.13). 23 вересня 2013 року позивач зняв кошти з карткового рахунку [NUMBER] в сумі 475 грн. (а.с.14). Згідно зі змістом ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Зі змісту позовної заяви слідує, що позивач неодноразово 09 квітня 2010 року звертався до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з вимогою провернути кошти, які були безпідставно списані банком з карткового рахунку [NUMBER] відкритого на його ім'я з урахуванням 3% річних (а.с.1). Однак із наданих суду доказів убачається, що лише 22 серпня 2013 року позивач звернувся з вимогою до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у вигляді претензії про повернення йому коштів з банківського-карткового рахунку [NUMBER], які були внесені на рахунок позивачем 17.03.2010 року в сумі 475 грн. (а.с.8). Дану претензію про повернення коштів позивачу було розглянуто банком в строк, установлений законом, а 23 вересня 2013 року позивачем було отримано кошти, вимоги про які викладені в його претензії. Інших доказів суду, що підтверджували б звернення позивача до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з вимогою про повернення коштів з карткового рахунку [NUMBER] позивачем не надано, як і не надано договору банківського рахунку. Що стосується списання 09 квітня 2010 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» коштів з карткового рахунку [NUMBER] в сумі 475 грн., то вказана операція не суперечить вимогам ч. 2 ст. 1066 ЦК України, відповідно до яких банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодного розпорядження цими коштами. А оскільки при зверненні 22 серпня 2013 року позивача до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» останній забезпечив реалізацію його права на безперешкодне розпорядження коштами в сумі 475 грн., що знаходились на рахунку [NUMBER], шляхом видачі їх позивачу готівкою, то суд не вважає, що таке користування Банком коштами позивача порушило його право як споживача. Отже, враховуючи обставини справи та надані і досліджені судом докази, що підтверджують ці обставини,

Outcome: dismissed