Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить зняти арешт з нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] , накладений Саксаганським відділом державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в рамках виконавчого провадження ВП №56533207 від 04.02.2019 року, державний виконавець Боровик Святослав Володимирович. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є співвласником квартири [ADDRESS] на підставі: свідоцтва про право власності на житло №С-2043 від 12.11.1996 року - 1/5 частка та свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.06.2006 року, виданого державним нотаріусом Сьомої криворізької державної нотаріальної контори - 1/10 частка квартири. Одним зі співвласників вказаної квартири є відповідач [PERSON] , який володіє 1/5 часткою квартири та часткою, яку він отримав у спадщину - 1/10. На сьогоднішній день позивач бажає подарувати належні їй частки квартири, однак звернувшись до нотаріуса з цього приводу вона отримала відмову з посиланням на наявні у реєстрі речових прав обтяження нерухомого майна (заборона відчуження). Підставою для накладення арешту на вказану квартиру є відкрите Саксаганським відділом державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області виконавче провадження ВП №56533207 відносно [PERSON] з приводу виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.02.2018 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей. У [PERSON] існує заборгованість зі сплати аліментів. Так, позивач не є боржником за вказаним виконавчим провадженням, у зв`язку з чим накладеним арештом порушено її права як співвласника вказаної квартири, тому вона вимушена була звернутись до суду з даним позов. Позивач у судове засідання не з`явилась, її представник надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити та розглянути справу у його відсутність та у відсутність позивача, не заперечував проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов чи заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлена, до суду не з`явилась, відзив на позов чи заяву про розгляд справи за її відсутності до суду також не надала. Представник третьої особи про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, до суду не з`явився, заяв не надав. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, згідно свідоцтва про право власності на житло №С-2043 від 12.11.1996 року, квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та членам її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що також відповідає інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.6,8). Після смерті [PERSON] позивач оформила право власності в порядку спадкування на 1/10 частину вищевказаної квартири, яка належала спадкодавцеві (а.с.9,10). Згідно Інформації з Єдиного реєстру боржників, інформацію про відповідача [PERSON] внесено до вказаного реєстру через наявність заборгованості зі сплати аліментів (а.с.13). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, окрім інших співвласників, позивач та відповідач [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] . На підставі постанови державного виконавця Саксаганського ВДВС міста Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області від 04.02.2019 року, в межах виконавчого провадження №56533207 на все майно належне [PERSON] накладено арешт (а.с.14-15, 16). Згідно матеріалів виконавчого провадження №56533207, наданого на запит суду, встановлено, що на виконанні державного виконавця Саксаганського ВДВС міста Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області перебуває виконавчий лист №2/214/1187/18, виданий 02.04.2018 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/2 частки доходів на утримання дітей. 04.02.2019 року державним виконавцем винесено постанову про арешт всього нерухомого майна, належного боржникові [PERSON] (а.с.44-85). Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, на підставі наданих письмових доказів, судом установлено, що позивачеві належать частки квартири [ADDRESS] . При цьому, частка вищевказаної квартири, яка належить позивачеві на підставі Свідоцтва про право власності на житло №С-2043 від 12.11.1996 року не виділена. Таким чином, хоча позивач і не є боржником за виконавчим провадженням №56533207 в рамках якого накладено арешт на нерухоме майно належне [PERSON] , у тому числі квартиру [ADDRESS] , проте, суд уважає, що підстави для зняття арешту зі всієї квартири, в якій позивачеві належать лише частки та яка не є власницею всієї квартири, у суду відсутні. Дослідивши докази у їх сукупності та кожен окремо, суд уважає позовні вимоги необґрунтованими та таким, що не підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати по справі суд залишає за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed