Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (надалі по тексту - Позивач, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна») звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі по тексту - Відповідач), в якому просив суд відшкодувати з відповідача на їх користь шкоду в розмірі 84 719, 53 грн. та судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21.03.2017 року між ПАТ «СК «ПЗУ Україна» та Корпорацією «Перша Ріелторська Група» був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 115699 від 21.03.2017 року, за яким страховик застрахував майновіі інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу , а саме автомобіля Audi А8, д.р.н. [NUMBER] . 01.11.2017 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля Audi А8, д.р.н. [NUMBER] . під управлінням водія [PERSON] та автомобіля Nissan Qushqai, д.р.н. [NUMBER] під управлінням водія [PERSON] ДТП сталася внаслідок порушення [PERSON] правил дорожнього руху,за які передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП, що підтверджується постановою Печерського районного суду м. Києва від 19.03.2018 року. ПрАТ «СК «Українська страхова група» на виконання умов договору страхування здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 183 719, 53 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 28.11.2017 року № 8872 та від 28.12.2017 року № 010138. За таких обставин, позивач просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду за виплачене страхове відшкодування та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15.10.2020 року відкрито провадження за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. Як вбачається відповідач не скористався правом на подачу відзиву на позовну заяву, заяв, заперечень, клопотань суду не надав. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за наявними в справі доказами. Згідно ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Статтею 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вказане, суд визнав за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 21.03.2017 року між ПАТ «СК «ПЗУ Україна» та Корпорацією «Перша Ріелторська Група» був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 115699 від 21.03.2017 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу , а саме автомобіля Audi А8, д.р.н. [NUMBER] . 01.11.2017 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля Audi А8, д.р.н. [NUMBER] . під управлінням водія [PERSON] та автомобіля Nissan Qushqai, д.р.н. [NUMBER] під управлінням водія [PERSON] . Вина [PERSON] у скоєнні ДТП та притягнення останнього до відповідальності за ст. 124 КУпАП підтверджується постановою Печерського районного суду м. Києва від 19.03.2018 року. На виконання умов договору страхування ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на підставі рахунку № 37110954 від 09.11.2017 року та акту прийому-передачі наданих послуг № 171211818 від 26.12.2017 року, здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 183 719, 53 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 28.11.2017 року № 8872 та від 28.12.2017 року № 010138. Як вбачається, 29.03.2018 року ПАТ «СК «Універсальна» сплатила на рахунок ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» кошти в розмірі 99 000, 00 грн., тобто вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу в межах ліміту відповідальності за мінусом франшизи. 21.01.2019 року представник ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» направив на адресу [PERSON] вимогу про відшкодування шкоди в розмірі 84 719, 53 грн., як різницю між розміром страхової виплати, яку здійснило ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та розміром страхового відшкодування від ПАТ СК «Універсальна». Проте, відповідач не надав відповіді на зазначену вимогу, не виконав її вимог, а відтак позивач був змушений звернутися до суду. Так, відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За правилами ст. 1191 ЦК України, особа яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування вимог ПрАТ «ПЗ Україна» відповідачем не подано. Враховуючи вище зазначене, суд вважає позовні вимоги про відшкодування заподіювачем шкоди витрат, пов`язаних з виплатою різниці страхового відшкодування законними та обґрунтованими. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved