Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

Приватне акціонерне товариство « Полтавська пересувна механізована колона № 39 « звернулося в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про виселення з кімнати без надання іншого жилого приміщення та стягнення заборгованості. Позов обгрунтувало наступним. Приватне акціонерне товариство « Полтавська пересувна механізована колона № 39 « уклало з громадянином [PERSON] договір № 134 від 27.12.2002 року ( далі Договір ) по наданню послуг з найму кімнати у гуртожитку за адресою: м. Полтава, пров. Монтажний, 4. Гуртожиток належить Позивачу на праві приватної власності відповідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28.02.2005 року. Відповідач [PERSON] у трудових відносинах з позивачем не перебував, рішення про надання йому жилої площі адміністрацією не приймалося, ордер на проживання не видавався, у гуртожитку він не зареєстрований. Поселення відповідача [PERSON] відбулося на підставі цивільно-правового договору, який було укладено строком на один рік з моменту його підписання. В подальшому відбувалася пролонгація даного договору і кінцевий термін його дії було визначено до 27.12.2015 року. Відповідно п. 4.1. Договору наймач не має права без згоди наймодавця підселяти до себе осіб не вказаних у договорі. Однак, порушуючи умови договору, відповідач [PERSON] підселив до себе в кімнату гр-н [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на що позивач згоди не давав. Вказані відповідачі у гуртожитку також не зареєстровані. Відповідно ст. 128 Житлового кодексу Української РСР ( далі ЖК УРСР ) жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. Згідно ст. 129 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Згідно п. 2 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 року № 572 користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків здійснюється згідно з свідоцтвом на право власності або договором найму ( оренди ). Згідно ч. 1 ст. 810 ЦК України \~за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Згідно ст. 815 ЦК України: 1.Наймач зобов'язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані. 2. Наймач не має права провадити перевлаштування та реконструкцію житла без згоди наймодавця. 3. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Згідно ч. 3 ст. 820 ЦК України наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Пунктом 7 Договору передбачено, що наймач зобов»язаний здійснювати оплату згідно договору до 5 числа поточного місяця у розмірі 105 грн. Пунктом 8 Договору визначено, що за несвоєчасну оплату за надані послуги наймач сплачує наймодавцеві 0, 5 % за кожний день прострочення від суми платежу. Відповідно до п. 10 Договору договір вважається продовженим на наступний строк, якщо жодна із сторін не повідомила іншу сторону за місяць до розірвання договору. Всупереч умовам укладеного Договору відповідач, починаючи з 2004 року, взагалі не сплачує за проживання у гуртожитку, а також за послуги опалення та підігріву води. Позивач 04.11.2015 року за вих. № 41/15-01 повідомив [PERSON] про припинення дії укладеного раніше договору з 27.12.2015 року та зобов»язав останнього звільнити займану кімнату, а також інші кімнати, які відповідачі займають самовільно до 17.00 год 27.12.2015 року. Цей лист було отримано відповідачем, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 17.11.2015 року. Однак відповідачі у вказаний термін не звільнили займані кімнати та станом на день подання позову без достатніх правових підстав продовжують проживати та користуватися відповідними приміщеннями у гуртожитку позивача. Згідно ст. 509 ЦК України: 1. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. 2. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11\~цього Кодексу. 3. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 625 ЦК України: 1. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. 2. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ст. 816 ЦК України: 1. У договорі найму житла мають бути вказані особи, які проживатимуть разом із наймачем. Ці особи набувають рівних з наймачем прав та обов'язків щодо користування житлом. 2. Наймач несе відповідальність перед наймодавцем за порушення умов договору особами, які проживають разом з ним. 3. Якщо наймачами житла є кілька осіб, їхні обов'язки за договором найму житла є солідарними. 4. Порядок користування житлом наймачем та особами, які постійно проживають разом з ним, визначається за домовленістю між ними, а у разі спору - встановлюється за рішенням суду. Оскільки відповідно до ст. 816 ЦК України у договорі найму житла не вказані інші особи, які проживали разом з відповідачем [PERSON] тому обов»язки по сплаті заборгованості виникають у [PERSON] особисто, а не солідарно з іншими відповідачами. Відповідно п. 8 Договору та з урахуванням вимог ст. 258 ЦК України відповідачу [PERSON] нараховується пеня у розмірі 0, 5 % за кожний день прострочення від суми платежу, що становить 119, 83 грн за період з 06.04.2015 року по 30.03.2016 року ( розрахунок у додатку № 1 до позовної заяви ). Основний борг за період з 06.04.2013 року по 30.03.2016 року становить 3780 грн ( 105 грн х 36 міс. ). Згідно ст. 625 ЦК України та з урахуванням вимог ст. 257 ЦК України відповідач [PERSON] зобов»язаний сплатити за період з 06.04.2013 року по 30.03.2016 року три проценти річних у розмірі 247, 54 грн ( розрахунок у додатку № 2 до позовної заяви ) та інфляційні у розмірі 1384, 53 грн ( розрахунок у додатку № 4 до позовної заяви ). Відповідачі також, крім кімнати № 20, займають самовільно ще три кімнати: № 14, 16, 24. У двох кімнатах ( № 20 та 24 ) вони проживають, а інші дві ( № 14 та 16 ) використовують як підсобні приміщення для зберігання власних речей. Дозволу позивач на зайняття цих кімнат не давав, а відтак і договір укладено не було. Факт самовільного зайняття кімнат підтверджується актом від 24.12.2015 року. Отже, за користування кімнатами № 14, 16 та 24 позивач нараховує оплату з загального розрахунку 105 грн на місяць, що становить заборгованість за період з 06.04.2013 року по 23.03.2016 року основний борг у розмірі 11\~340 грн ( 105 грн х 3 кімнати х 36 місяців ), 3 % річних у розмірі 514, 26 грн та інфляційні у розмірі 4514, 58 грн. Оскільки відповідачі займають вказані кімнати без укладення договору, а факт зайняття підтверджується письмовими доказами, відповідачі зобов»язані сплатити виниклу заборгованість солідарно. Стягненню солідарно з відповідачів підлягає також заборгованість по сплаті послуг опалення та підігріву води по кімнаті № 20 ( за період з 06.04.2015 року по 01.02.2016 року у розмірі 5\~103, 43 грн ( розрахунок у додатку № 6 до позовної заяви ). Позивач не має наміру переукладати з відповідачами договір найму кімнати у гуртожитку у зв»язку з несплатою взагалі з 2004 року за послуги проживання та опалення, а також через порушення відповідачами правил поведінки, правил проживання у гуртожитку. Мешканці гуртожитку усно та письмово неодноразово скаржилися на аморальну поведінку відповідачів, також були неодноразові виклики правоохоронних органів, що в свою чергу унеможливлює подальше перебування відповідачів у гуртожитку. З огляду на викладене та з урахуванням тієї обставини, що спірне житлове приміщення відповідачам надавалося на підставі цивільно-правової угоди, строк дії якої закінчився 27.12.2015 року, відповідачі підлягають виселенню з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення. В подальшому позивач збільшив розмір своїх позовних вимог подавши відповідну заяву. Заяву обґрунтував тим, що уточнив розрахунки і прохав стягнути з відповідача [PERSON] за період з 06.04.2013 року по 30.03.2016 року заборгованість за проживання в гуртожитку в розмірі 6823 грн 30 коп в тому числі: основний борг 3780 грн, пеню 1119 грн 83 коп, 3 % річних у розмірі 172, 82 грн ( розрахунок у додатку № 2 до позову ) та інфляційні у розмірі 1750, 65 грн ( розрахунок у додатку № 4 до позовної заяви ). Також прохав стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] заборгованість за проживання у гуртожитку в розмірі 22\~213, 82 грн з яких: основний борг 11\~340 грн, 3 % річних 518, 43 грн, інфляційні 5251, 96 грн та послуги з підігріву води та опалення 5103, 43 грн. Представник позивача в судове засідання не з»явився, але надав заяву де позов підтримав повністю, прохав розглянути справу без їх участі та заявив, що не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачі, в судове засідання не з»явилися, хоча були належним чином повідомленими про розгляд справи, до суду клопотань не заявляли. Суд ухвалив розглянути справу у відповідності до ст. 224 ЦПК України. Судом досліджено наступні докази по справі. Згідно договору про надання послуг від 27.12.2002 року № 134 наймодавець здав наймачу [PERSON] приміщення за адресою: 36002, м. Полтава, пров. Монтажний, 4 строком на один рік з моменту підписання договору з усім належним майном. Договір вважається продовженим на слідуючий строк, якщо ні одна із сторін не поставила до відома іншу сторону за місяць до розірвання договору ( п. 10 ). Згідно п. 3.2. договору за несвоєчасну сплату кімнати або ліжко-місця протягом двох місяців наймодавець має ставити питання про дострокове розірвання договору найму приміщення. Відповідно п. 4.1. Договору наймач не має права без згоди наймодавця підселяти до себе осіб не вказаних у договорі. Згідно п. 7 договору наймач зобов»язаний проводити оплату згідно договору до 5-го числа поточного місяця в сумі 105 грн. Згідно п. 8 договору за несвоєчасну оплату за надані послуги наймач оплачує наймодавцю 0, 5 % за кожен день прострочки від суми платежу. Згідно п. 9 договору наймодавець має право на перерахунок оплати за надані послуги. Згідно повідомлення від 04.11.2015 року № 41/15-01, опису вкладення та поштової листівки позивач повідомив відповідача [PERSON] про припинення дії договору від 27.12.2002 року № 134. Згідно розрахунку пені 0, 5 % ( Додаток № 1 ) нараховано пені за період з 06.04.2015 року по 30.03.2016 року в сумі 1119, 83 грн. Згідно розрахунку 3 % річних ( Додаток № 2 ) відповідно ст. 625 ЦК України нараховано річні за період з 06.04.2013 року по 30.03.2016 року за користування кімнатою № 20 в сумі 247, 54 грн. Згідно уточненого розрахунку 3 % річних ( Додаток № 2 ) відповідно ст. 625 ЦК України нараховано річні за період з 06.04.2013 року по 30.03.2016 року за користування кімнатою № 20 в сумі 172, 82 грн. Згідно розрахунку 3 % річних ( Додаток № 3 ) відповідно ст. 625 ЦК України нараховано річні за період з 06.04.2013 року по 30.03.2016 року за користування кімнатами № 24, 14, 16 в сумі 514, 26 грн. Згідно уточненого розрахунку 3 % річних ( Додаток № 3 ) відповідно ст. 625 ЦК України нараховано річні за період з 06.04.2013 року по 30.03.2016 року за користування кімнатами № 24, 14, 16 в сумі 518, 43 грн. Згідно розрахунку інфляційних ( Додаток № 4 ) нараховано інфляційні за період з квітня 2013 року по лютий 2016 року за користування кімнатою № 20 в загальній сумі 1384, 53 грн. Згідно уточненого розрахунку інфляційних ( Додаток № 4 ) нараховано інфляційні за період з квітня 2013 року по березень 2016 року за користування кімнатою № 20 в загальній сумі 1750, 65 грн. Згідно розрахунку інфляційних ( Додаток № 5 ) нараховано інфляційні за період з квітня 2013 року по лютий 2016 року за користування кімнатами № 20, 14, 16 в загальній сумі 4514, 58 грн. Згідно уточненого розрахунку інфляційних ( Додаток № 5 ) нараховано інфляційні за період з квітня 2013 року по березень 2016 року за користування кімнатами № 20, 14, 16 в загальній сумі 5251, 96 грн. Згідно розрахунку за підігрів води та опалення ( Додаток № 6 ) нараховано заборгованість за період з квітня 2013 року по січень 2016 року в загальній сумі 5103, 43 грн. Згідно акту про підтвердження факту самовільного зайняття кімнат від 24.12.2015 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] самовільно займають та використовують для проживання, а також як підсобні приміщення вже більше 10 років кімнати № 14, 16, 20, 24 у гуртожитку за адресою: м. Полтава, пров. Монтажний, 4. Згідно скарги громадяни гуртожитку від 04.08.2013 року повідомляють про порушення громадського порядку в гуртожитку громадянами [PERSON] та [PERSON]. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, наказу Регіонального відділення по Полтавській області Фонду державного майна України від 28.12.2004 року № 559 Пр та рішення Регіонального відділення по Полтавській області Фонду державного майна України від 24.01.1996 року № 11 ВАТ « Полтавська пересувна механізована колона № 39 « належить на праві приватної власності майно: гуртожиток за адресою Полтавська область, м. Полтава, пров. Монтажний, 4. Докази є належними та допустимими, тому суд приймає їх до уваги. Інших доказів сторони по справі та їх представники не надали, клопотань про витребування інших доказів не заявили. Суд вирішує справу на підставі досліджених доказів. Суд, розглянувши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що Приватне акціонерне товариство « Полтавська пересувна механізована колона № 39 « уклало з громадянином [PERSON] договір № 134 від 27.12.2002 року ( далі Договір ) по наданню послуг з найму кімнати у гуртожитку за адресою: м. Полтава, пров. Монтажний, 4. Гуртожиток належить Позивачу на праві приватної власності відповідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28.02.2005 року. Відповідач [PERSON] в трудових відносинах з позивачем не перебував, рішення про надання йому жилої площі адміністрацією не приймалося, ордер на проживання не видавався, у гуртожитку він не зареєстрований. Поселення відповідача [PERSON] відбулося на підставі цивільно-правового договору, який було укладено строком на один рік з моменту його підписання. В подальшому відбувалася пролонгація даного договору і кінцевий термін його дії було визначено до 27.12.2015 року. Відповідно п. 4.1. Договору наймач не має права без згоди наймодавця підселяти до себе осіб не вказаних у договорі. Однак, порушуючи умови договору, відповідач [PERSON] підселив до себе в кімнату гр-н [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на що позивач згоди не давав. Вказані відповідачі у гуртожитку також не зареєстровані. Пунктом 7 Договору передбачено, що наймач зобов»язаний здійснювати оплату згідно договору до 5 числа поточного місяця у розмірі 105 грн. Пунктом 8 Договору визначено, що за несвоєчасну оплату за надані послуги наймач сплачує наймодавцеві 0, 5 % за кожний день прострочення від суми платежу. Відповідно до п. 10 Договору договір вважається продовженим на наступний строк, якщо жодна із сторін не повідомила іншу сторону за місяць до розірвання договору. Всупереч умовам укладеного Договору відповідач, починаючи з 2004 року, взагалі не сплачує за проживання у гуртожитку, а також за послуги опалення та підігріву води. Позивач 04.11.2015 року за вих. № 41/15-01 повідомив [PERSON] про припинення дії укладеного раніше договору з 27.12.2015 року та зобов»язав останнього звільнити займану кімнату, а також інші кімнати, які відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] займають самовільно, до 17.00 год 27.12.2015 року. Цей лист було отримано відповідачем [PERSON], що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 17.11.2015 року. Однак відповідачі у вказаний термін не звільнили займані кімнати та без достатніх правових підстав продовжують займати відповідні приміщення у гуртожитку позивача. Оскільки відповідно до ст. 816 ЦК України у договорі найму житла не вказані інші особи, які проживали разом з відповідачем [PERSON] тому обов»язки по сплаті заборгованості за найм кімнати № 20 виникають у [PERSON] особисто, а не солідарно з іншими відповідачами. Відповідно п. 8 Договору та з урахуванням вимог ст. 258 ЦК України відповідачу [PERSON] нараховано пеню у розмірі 0, 5 % за кожний день прострочення від суми платежу, що становить 119, 83 грн за період з 06.04.2015 року по 30.03.2016 року ( розрахунок у додатку № 1 до позовної заяви ). Основний борг за період з 06.04.2013 року по 30.03.2016 року становить 3780 грн ( 105 грн х 36 міс. ). Згідно ст. 625 ЦК України та з урахуванням вимог ст. 257 ЦК України відповідач [PERSON] зобов»язаний сплатити за період з 06.04.2013 року по 30.03.2016 року три проценти річних у розмірі 172, 82 грн ( уточнений розрахунок у додатку № 2 до позовної заяви ) та інфляційні у розмірі 1750, 65 грн ( уточнений розрахунок у додатку № 4 до позовної заяви ). Відповідачі також, крім кімнати № 20, займають самовільно ще три кімнати: № 14, 16, 24. У двох кімнатах ( № 20 та 24 ) вони проживають, а інші дві ( № 14 та 16 ) використовують як підсобні приміщення для зберігання власних речей. Дозволу позивач на зайняття цих кімнат не давав, а відтак і договір укладено не було. Факт самовільного зайняття кімнат підтверджується актом від 24.12.2015 року. Отже, за користування кімнатами № 14, 16 та 24 позивач нараховує оплату з загального розрахунку 105 грн на місяць, що становить заборгованість за період з 06.04.2013 року по 23.03.2016 року у вигляді: основний борг у розмірі 11\~340 грн ( 105 грн х 3 кімнати х 36 місяців ), 3 % річних у розмірі 518, 43 грн та інфляційні в розмірі 5251, 96 грн. Оскільки відповідачі займають вказані кімнати без укладення договору, а факт зайняття підтверджується письмовими доказами, відповідачі зобов»язані сплатити виниклу заборгованість солідарно. Стягненню солідарно з відповідачів підлягає також заборгованість по сплаті послуг опалення та підігріву води по кімнаті № 20 ( за період з 06.04.2015 року по 01.02.2016 року у розмірі 5\~103, 43 грн ( розрахунок у додатку № 6 до позовної заяви ). Позивач не має наміру переукладати з відповідачами договір найму кімнати у гуртожитку у зв»язку з несплатою взагалі з 2004 року за послуги проживання та опалення, а також через порушення відповідачами правил поведінки та правил проживання у гуртожитку. Мешканці гуртожитку письмово скаржилися на аморальну поведінку відповідачів, що в свою чергу унеможливлює подальше перебування відповідачів у гуртожитку. З огляду на викладене та з урахуванням тієї обставини, що спірне житлове приміщення відповідачам надавалося на підставі цивільно-правової угоди, строк дії якої закінчився 27.12.2015 року, відповідачі підлягають виселенню з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення. Встановлені обставини справи регулюються наступними нормативно-правовими актами. Відповідно ст. 128 Житлового кодексу Української РСР ( далі ЖК УРСР ) жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. Згідно ст. 129 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Згідно п. 2 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 року № 572 користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків здійснюється згідно з свідоцтвом на право власності або договором найму ( оренди ). Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 509 ЦК України: 1. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. 2. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11\~цього Кодексу. 3. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 625 ЦК України: 1. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. 2. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 810 ЦК України \~за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Згідно ст. 815 ЦК України: 1.Наймач зобов'язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані. 2. Наймач не має права провадити перевлаштування та реконструкцію житла без згоди наймодавця. 3. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Згідно ст. 816 ЦК України: 1. У договорі найму житла мають бути вказані особи, які проживатимуть разом із наймачем. Ці особи набувають рівних з наймачем прав та обов'язків щодо користування житлом. 2. Наймач несе відповідальність перед наймодавцем за порушення умов договору особами, які проживають разом з ним. 3. Якщо наймачами житла є кілька осіб, їхні обов'язки за договором найму житла є солідарними. 4. Порядок користування житлом наймачем та особами, які постійно проживають разом з ним, визначається за домовленістю між ними, а у разі спору - встановлюється за рішенням суду. Згідно ч. 3 ст. 820 ЦК України наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. За таких обставин суд вважає, що позов слід задовольнити. Судові витрати необхідно стягнути з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved