Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

Приватне підприємство «Комфорт-К», в особі ліквідатора [PERSON], звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування позову вказує, що постановою Господарського суду Черкаської області від 27.02.2014 року Приватне підприємство «Комфорт-К» визнано банкрутом, ліквідатором підприємства призначено арбітражного керуючого [PERSON]. В ході ліквідаційної процедури було встановлено, що діями [PERSON] приватному підприємству «Комфорт-К» було заподіяно збитків на суму 3221200 грн., які спричинені наступними діями. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.03.2010 по справі № 2- 1965/2010 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], Приватного підприємства «Комфорт-К» задоволено: визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 22.01.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований за № 326; зобов'язано ПП «Комфорт-К» повернути [PERSON] нежитлові приміщення - приміщення підвалу загальною площею 874.5 кв.м., приміщення 1-го поверху, загальною площею 958,5 кв.м., приміщення 2-го поверху, загальною площею 838,2 кв.м., приміщення 3-го поверху, загальною площею 943,8 кв.м., приміщення 4-го поверху, загальною площею 963,8 кв.м., що знаходиться по вулиці Добровольського, 1, в м. Черкаси; визнано недійсною згоду [PERSON] на продаж нежитлових приміщень, викладену у заяві від 22.01.2007 року, підпис якої засвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований за № 325; стягнуто з [PERSON] на користь приватного підприємства «Комфорт-К» 3221200 грн. На виконання вказаного рішення судом 04.04.2010 року було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] Ю.Б. на користь ПП «Комфорт-К» 3221200 грн. Вказаний виконавчий лист в квітні 2010 року був предявлений до примусового виконання до Соснівського відділу ДВС Черкаського МУЮ. Єдиним керівником підприємства з часу його створення по момент визнання ПП «Комфорт-К» банкрутом в тому числі й момент прийняття Придніпровським районним судом м. Черкаси рішення від 23.03.2010 року, був відповідач [PERSON], який також є і співзасновником підприємства. 26.04.2010 року виконавче провадження з виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.03.2010 року про стягнення з [PERSON] на користь ПП «Комфорт-К» 3221200 грн. було закінчено в зв'язку з поданням стягувачем заяви про повернення виконавчого листа. В подальшому [PERSON], як керівником підприємства, виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь ПП «Комфорт-К» 3221200 грн. до відділу ДВС повторно не пред'являвся. Вказує, що ліквідатор ПП «Комфорт-К» дізнався про такий виконавчий лист вже після того, як слив строк на його предявлення до виконання в звязку з чим звертався до суду із заявою про його поновлення. Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 26.03.2015 року в поновленні строку для пред'явлення виконавчого листа по справі № 2-1965/2010 до виконання було відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.04.2015 року зазначену ухвалу Апеляційного суду залишено без змін. Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 26.03.2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.04.2015 року встановлено факт відкликання ПП «Комфорт-К», від імені якого діяв [PERSON], виконавчого документа по справі № 2-1965/2010, невжиття керівником ПП «Комфорт-К» заходів до його повторного пред'явлення та стягнення боргу. Згідно з ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів». Вказує, що директор ПП «Комфорт-К» [PERSON] добре знаючи та усвідомлюючи неможливість повторного пред'явлення виконавчого листа до виконання, подаючи заяву до відділу ДВС заяву про повернення стягувану виконавчого листа по справі № 2-1965/2010 стягувачу, діяв не в інтересах ПП «Комфорт-К». Відкликання виконавчого листа призвело до того, що борг не погашений і стягнути його вже неможливо через те, що виконавчі листи були відкликані і наступні пред'явлення їх до відділу ДВС у відповідності до ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» матимуть наслідком повернення виконавчого документа та відмову у відкритті виконавчого провадження. В подальшому через відсутність коштів ПП «Комфорт - К» визнано банкрутом. Таким чином, директором ПП «Комфорт-К» [PERSON], який мав би діяти в інтересах підприємства, в період з березня 2010 року по 2014 рік свідомо неналежно виконувалися обов'язки керівника, що призвело до порушення прав підприємства та завдання йому збитків. Відповідно до ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону; орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. Згідно з п. 10 ст. 1 Статуту ПП «Комфорт-К» орган або особа, яка відповідно до статуту підприємства чи закону виступає від його імені, зобов'язана діяти в його інтересах добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. Згідно з п. 14 ст. 8 Статуту ПП «Комфорт-К» управління поточною діяльністю підприємства здійснюється виконавчим органом - Директором. Згідно з п. 17 ст. 8 Статуту ПП «Комфорт-К» директор діє від імені підприємства. Директор має право без доручення виконувати дії від імені підприємства. Після визнання підприємства банкрутом, директор ПП «Комфорт-К» [PERSON] при передачі документів підприємства ліквідатору за актом приймання-передачі не передав жодного документу, пов'язаного з судовими спорами, в тому числі документів по вказаній вище судовій справі, таким чином приховавши відомості про наявність цієї справи та не стягнутої заборгованості від ліквідатора. Вказані дії директора ПП «Комфорт-К» призвели до завдання підприємству збитків на суму 3221200 грн. сума коштів, що підлягала до стягнення з [PERSON] та, яку неможливо тепер стягнути через неможливість відновити виконавче провадження. Вина [PERSON] полягає у свідомих протиправних діях, якими завдано збитків банкруту, зокрема, відкликанні виконавчого листа та його тривалого в продовж чотирьох років не пред 'явлення до органів ДВС. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Вказує, що позивач реалізуючи своє право, має намір стягнути лише частину завданих йому збитків, а саме збитки в сумі 80000 грн. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь Приватного підприємства «Комфорт-К» збитки в сумі 80000 грн. та судові витрати. Ухвалою суду, занесеною до журналу судових засідань до участі в справі в якості третьої особи притягнуто співзасновника ПП «Комфорт-К» - [PERSON] В судовому засіданні представник позивача, за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду заяви був повідомлений в установленому законом порядку. В поданому до суду 17.03.2016 року запереченні просив застосувати вимоги ст. 267 ЦК України та відмовити в задоволенні позову. В судове засідання третя особа [PERSON] не зявився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду заяви був повідомлений в установленому законом порядку. Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК). В судовому засіданні встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.03.2010 по справі № 2-1965/2010 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], приватного підприємства «Комфорт-К» задоволено: визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлових будівель, що знаходяться за адресою: м. Черкаси вул. Добровольського, 1, укладений 22.01.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований за № 326; зобов'язано ПП «Комфорт-К» повернути [PERSON] нежитлові приміщення: приміщення підвалу загальною площею 874.5 кв.м., приміщення 1-го поверху, загальною площею 958,5 кв.м., приміщення 2-го поверху, загальною площею 838,2 кв.м., приміщення 3-го поверху, загальною площею 943,8 кв.м., приміщення 4-го поверху, загальною площею 963,8 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Черкаси, вул. Добровольського, 1; стягнуто з [PERSON] на користь приватного підприємства «Комфорт-К» 3221200 грн. На виконання вказаного рішення Придніпровським районним судом м. Черкаси 04.04.2010 року було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь ПП «Комфорт-К» 3221200 грн. Строк предявлення виконавчого листа до виконання до 04.04.2013 року. Вказаний виконавчий лист своєчасно був предявлений до примусового виконання до Соснівського відділу ДВС Черкаського МУЮ однак в подальшому 26.04.2010 року був відкликаний стягувачем без подальшого виконання. Як вбачається з постанови головного державного виконавця Соснівського відділу ДВС Черкаського МУЮ про закінчення виконавчого провадження ВП № 18815953 від 26.04.2010 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1965 від 04.04.2010 року, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси 04.04.2010 року, про стягнення з [PERSON] на користь ПП «Комфорт-К» боргу в сумі 3221200 грн. було закінчене на підставі п. 9 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» в звязку з надходженням заяви стягувача від 26.04.2010 року про повернення виконавчого документа без подальшого виконання. Більше вказаний виконавчий лист до примусового виконання не предявлявся. На той час єдиним керівником підприємства ПП «Комфорт-К» був [PERSON], який також є і співзасновником даного підприємства. Також в судовому засіданні встановлено, що рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.03.2010 року було оскаржено в апеляційному та касаційному порядку. За результатами такого перегляду рішення суду першої інстанції було залишено в силі ухвалами Апеляційного суду Черкаської області від 12.09.2012 року та Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 05.12.2012 року. Оскільки оскарження рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.03.2010 року (яке не було скасоване) змінило дату набрання ним законної сили, це давало можливість стягувачу отримати виконавчий лист після перегляду рішення, однак цим правом ПП «Комфорт-К» не скористалося, не вчиняло дій на отримання та предявлення виконавчого листа до примусового виконання. Вказана обставина встановлена ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 26.03.2015 року. Постановою Господарського суду Черкаської області від 27.02.2014 року Приватне підприємство «Комфорт-К» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого [PERSON]. Дізнавшись, в ході ліквідаційної процедури, про існування рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.03.2010 року про стягнення з [PERSON] на користь ПП «Комфорт-К» 3221200 грн., яке не було виконане і строк на виконання якого закінчився 14.09.2013 року ліквідатор ПП «Комфорт-К» звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси спочатку із заявою про видачу виконавчого листа і такий виконавчий лист йому було видано 08.08.2014 року, а потім із заявою про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого листа до виконання. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.10.2014 року заяву ліквідатора ПП «Комфорт-К» про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого листа до виконання задоволено. Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 26.03.2015 року ухвала Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.10.2014 року скасована, в задоволенні заяви ліквідатора ПП «Комфорт-К» [PERSON] про поновлення строку для предявлення виконавчого листа № 2-1965/10, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси 08.08.2014 року про стягнення з [PERSON] на користь ПП «Комфорт-К» 3221200 грн. відмовлено. Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28.04.2015 року відмовлено ліквідатору ПП «Комфорт-К» [PERSON] у відкритті касаційного провадження у справі за його заявою про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого листа до виконання у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], ПП «Комфорт-К» про визнання правочинів недійсними. Частиною 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За загальними правилами відшкодування шкоди, визначеними у ст. 1192 ЦК України, особа, яка завдала шкоди майну, може відшкодувати її способом відшкодування в натурі або відшкодуванням завданих збитків. В пункті 2 постанови Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ст. 92 Цивільного кодексу України: юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону; орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. Відповідно до п. 10 ст. 1 Статуту ПП «Комфорт-К» орган або особа, яка відповідно до статуту підприємства чи закону виступає від його імені, зобов'язана діяти в його інтересах добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. Згідно з п. 14 ст. 8 Статуту ПП «Комфорт-К» управління поточною діяльністю підприємства здійснюється виконавчим органом - Директором. Згідно з п. 17 ст. 8 Статуту ПП «Комфорт-К» директор діє від імені підприємства. Директор має право без доручення виконувати дії від імені підприємства. Оскільки відповідач [PERSON] здійснював безпосереднє управління товариством то саме він в силу Закону та Статуту зобов'язаний був діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. Дії директора ПП «Комфорт-К» [PERSON], яким 26.04.2010 року було відкликано виконавчий лист Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2-1965/10 від 04.04.2010 року про стягнення з [PERSON] на користь ПП «Комфорт-К» 3221200 грн., і яким в подальшому не було здійснено жодних дій направлених на його виконання (бездіяльність), не відповідали інтересам ПП «Комфорт-К» та призвели до збитків, так як борг не погашений і стягнути його вже не виявляється неможливим в звязку із закінченням виконавчого провадження без виконання за заявою стягувача, що позбавляє стягувача права на повторне предявлення виконавчого документу до виконання у визначені законодавством строки. Крім того, він, як директор ПП «Комфорт-К», після постановлення Апеляційним судом Черкаської області ухвали від 12.09.2012 року, ще до винесення постанови про визнання підприємства банкрутом, свідомо, за відсутності будь-яких обєктивних причин чи перешкод, із заявою в порядку ст. 368 ЦПК України про видачу виконавчого листа з метою звернення такого рішення до виконання не звертався, в звязку з чим 14.09.2013 року у стягувача закінчився строк на його предявлення до виконання. Вказана обставина встановлена ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 26.03.2015 року. Така бездіяльність директора ПП «Комфорт» [PERSON] також не відповідає інтересам самого підприємства, керівництво якого він здійснює. А тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову ПП «Комфорт-К» за заявлену ним суму збитків, а саме 80000 грн., оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог позивача. В даному випадку суд не застосовує вимоги ст. 267 ЦК України (наслідки спливу позовної давності), про застосування якої в своїх запереченнях просив відповідач, оскільки в судовому засіданні встановлено, що про існування заяви директора ПП «Комфорт-К» [PERSON] від 26.05.2010 року про повернення виконавчого листа № 2-1965/2010 без виконання ліквідатору ПП «Комфорт-К» стало відомо лише на початку 2015 року, а до суду він звернувся в грудні 2015 року, тобто в межах строку позовної давності. Так, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Черкаської області від 09.09.2013 року прийнято до розгляду заяву про порушення справи про банкрутство ПП «Комфорт-К», а ухвалою від 04.10.2013 року порушено провадження у справі про банкрутство ПП «Комфорт-К», розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого [PERSON] На заяву до Придніпровського районного суду м. Черкаси про надання інформації про судові справи, де стороною було ПП «Комфорт-К», ліквідатору ПП «Комфорт-К» [PERSON] в травні 2014 року стало відомо про існування судової справи № 2-1965/2010 за позовом [PERSON] до [PERSON], ПП «Комфорт-К» про визнання правочинів недійсними та 08.08.2014 року отримано виконавчий лист в даній справі про стягнення з [PERSON] на користь ПП «Комфорт-К» 3221200 грн., строк на предявлення якого закінчився. Це зумовило звернення ліквідатора ПП «Комфорт-К» до суду із заявою поновлення строку предявлення вказаного виконавчого листа до виконання, під час розгляду якої і було вставлено, що виконавчий лист Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2-1965, виданий 04.04.2010 року, вже перебував на виконанні у Соснівському відділі ДВС Черкаського МУЮ та був повернутий на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого документу. Доказів противного відповідачем суду не надано. А тому, з врахуванням викладеного, суд вважає, що позивачем строк позовної давності пропущений не був, в звязку з чим не застосовує і наслідків його пропуску. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 1218 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved