Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, покликаючись на те, що 12.04.2007 року ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ТзОВ «Комерційний банк «Дельта») було укладено кредитний договір № 003-13987-120407, згідно якого відповідачу банком було надано кредит в сумі 4715 грн. 20 коп. зі ставкою 12% річних (ставка могла змінюватися відповідно до умов даного договору). Крім того за обслуговування кредитної заборгованості відповідач сплачує банку плату в розмірі 1,95 % в місяць (розмір даної плати міг також змінюватися відповідно до умов договору). Вказував, що станом на 06.11.2014 року відповідач не виконує належним чином зобов'язання перед банком згідно умов кредитного договору, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 3668 грн. 91 коп., що складається з: заборгованості за сумою кредиту - 3477 грн. 90 коп.; заборгованості за відсотками - 7 грн. 11 коп.; заборгованості за комісіями - 183 грн. 90 коп. З огляду на наведене, просив суд стягнути з [PERSON] у користь банку заборгованість за кредитною лінією на загальну суму 3668 грн. 91 коп. та сплачений судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Представник позивача в судовому засіданні не з'явився, так як у позовній заяві, окрім позовних вимог, просив розглянути дану справу без його участі; позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак в попереднє судове засідання ним пред'явлено заперечення проти позову, в якому він зсилається на сплив строку позовної давності. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку в задоволенні даного позову відмовити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.04.2007 року між ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ТзОВ «Комерційний банк «Дельта») та відповідачем було укладено кредитний договір № 003-13987-120407, на підставі якого банк надав останньому кредит в сумі 4715 грн. 20 коп., що складає 4210 грн. 00 коп. на придбання позичальником майна та 505 грн. 20 коп. на оплату позичальником страхового платежу ЗАТ «СК «Брама життя» за договором добровільного страхування життя. Факт надання кредиту підтверджується меморіальним ордером № 12248027 від 12.04.2007 року. Згідно умов вказаного кредитного договору кредит надавався терміном на 12 місяців з кінцевою датою погашення не пізніше 11.04.2008 року. За користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 12% в рік. За ведення кредитної справи позичальник сплачує кредитору плату в розмірі 1.95% в місяць. Як вбачається зі змісту кредитного договору № 003-13987-120407, кредит отриманий відповідачем носить споживчий характер, так як у відповідності до тлумачень Закону України «Про захист прав споживачів», споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції, тобто зазвичай, надається для придбання товарів тривалого користування (автомобілі, меблі, складна побутова техніка), на споживчі цілі, на навчання, лікування тощо. Ст.1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється у три роки. Згідно ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року, при застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Таким чином, підсумовуючи все вищенаведене, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні даного позову, на підставі положень ст.257 ЦК України, тобто у зв'язку зі спливом строків позовної давності. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: dismissed