Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій» 04.11.2015 року звернулося до суду з позовом, в якому прохає стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість виниклу внаслідок невиконання договірних зобов»язань у розмірі 90629,83 грн. Свої вимоги мотивувало наступним. Відповідно до укладеного договору № 120442059 від 02.04.2013 року [PERSON] передано в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання магнітний лінесброс PELENGAS Mares. Про передачу обладнання свідчить акт прийому-передачі майна № 120442059 від 02.04.2013 року. Таким чином, товариство в повному обсязі виконало свої договірні зобов»язання. За умовами договору відповідач мав сплатити платіж при отриманні обладнання 16,67 % від загальної суми платежів, 5 лізингових платежів рівними частинами щомісячно до 20 числа кожного місяця по 1760 грн., передбачалося, що перехід права власності на передане обладнання настає після виплати повної вартості обладнання. Взяті на себе зобовязання щодо сплати платежів [PERSON] не виконує. Станом на 19.10.2015 року його заборгованість перед товариством складає 90629,83 грн., що підтверджується структурою грошових нарахувань та надходжень № [NUMBER]. У судове засідання представник позивача не зявився. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. В заяві на адресу суду прохав розглянути справу без його участі, вказав, що позов підтримує, згоден на ухвалення заочного рішення у справі в разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Згідно ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. За письмовою згодою позивача справа вирішена на підставі наданих доказів (заочний розгляд). Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку встановив наступне. Згідно\~ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона зобов'язана\~довести\~ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 2 квітня 2013 року між Приватним акціонерним товариством «Лізинг інформаційних технологій», та [PERSON] було укладено Договір №120442059 про отримання обладнання в системі LeaseІT, за умовами якого відповідачу надано в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання, зазначене в акті приймання-передачі майна №120442059 від 02.04.2013 року, загальна первісна вартість якого становить 10560 грн. Відповідно до п.1.2. Договору, порядок отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг клієнтом визначається Правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseІT, які є невід»ємною частиною цього договору. Згідно п.2.1. вказаного Договору умови, за яким ІТ-обладнання, інші товари та послуги надаються клієнту, визначаються пакетом LeaseІT. Відповідачем [PERSON] обрано пакет LeaseІT Шістка1, умовами пакету LeaseІT є: -перший платіж у розмірі 16,67 % від загальної суми платежів; - п»ять платежів рівними частинами щомісячно до 20 числа кожного місяця по 1760 грн. Перехід права власності\~відбувається після виплати повної вартості обладнання. П.6.2. Правил визначено, що строк протягом якого клієнт повинен сплачувати платежі, починається з дня передачі обладнання клієнту і закінчується в останній день останнього календарного місяця, встановленого пакетом LeaseІT строку. Таким чином, позивач у повному обсязі виконав свої договірні зобов»язання щодо надання обладнання відповідачеві згідно договору у відповідні строки та належної комплектації, але відповідач не виконав своїх грошових зобов»язань за укладеним Договором, внаслідок чого йому нараховувалась плата за прострочення платежу, передбачена п.14.2 Правил та п.5.4.2. Договору, тому за ним рахується заборгованість, підтверджена розрахунком - структурою грошових нарахувань та надходжень. Відповідно до Структури грошових нарахувань та надходжень №2015101919 від 19.10.2015 року, яка відображає належні до виплати відповідачем [PERSON] суми та порівнює їх з фактично здійсненими останніми платежами відповідачем, останній стовпчик структури є різницею між належними до сплати і фактично сплаченими сумами та відображає заборгованість відповідача щомісяця наростаючим підсумком. Згідно Структури відповідач сплатив лише 2460 грн. (в структурі колонка «Оплата всього»), з яких на підставі п.6.8. Правил зараховано: 1760 грн. на погашення місячних орендних платежів (в Структурі колонка «Розподіл оплат. Місячний платіж»). Згідно Структури грошових нарахувань та надходжень №2015101919 від 19.10.2015 року сума заборгованості відповідача [PERSON] становить 90629,83 грн. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства та у встановлені договором строки. Ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. За ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання. За ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1\~ст.623 ЦК України\~боржник, який порушив зобов»язання має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Згідно зі\~ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно до ч.2\~ст.651 ЦК України\~договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої ним шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Статтею 2 Закону України\~«Про фінансовий лізинг»\~від 16 грудня 1997 року передбачено, що відносини, які виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями\~Цивільного кодексу України\~про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Статтею 806 ЦК України\~встановлено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом, до відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. За змістом\~статті 807 ЦК України\~і статті 3 Закону України\~ «Про фінансовий лізинг» \~предметом договору лізингу (предмет лізингу) може бути виключно неспоживча річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів.\~\~\~\~ Згідно із ч.2 ст.1 вказаного Закону, за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).\~\~\~\~ Статтею 16 Закону визначено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавцю, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу. Відповідно до п.6.5 Правил оператор LeaseІT щомісячно формує та надсилає рахунки клієнту для інформування клієнта про розмір сум належних до сплати у відповідному місяці. Неотримання рахунку не звільняє клієнта від зобов'язань щодо своєчасної оплати платежів. Оператор LeaseІT не несе відповідальності за не доставку або несвоєчасну доставку рахунків поштою.\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно п.9.2.4. Правил отримання IT-обладнання, інших товарів та послуг у системі LeaseIT, клієнт зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати платежі, передбачені Пакетом LeaseIT. Пунктом 6.6 Правил передбачено, що розрахунковий період становить 1 календарний місяць. Оплата платежів здійснюється до 20 числа поточного місяця. Якщо до 15 числа поточного місяця рахунок не надійшов клієнтові, він повинен повідомити про це оператора LeaseІT або самостійно розрахувати суму платежу. Якщо клієнт, якому не надійшов рахунок, не повідомив про це оператора LeaseІT, він вважається таким, що отримав рахунок. Пунктом 14.2 Правил встановлено, що у разі несвоєчасної оплати відповідачем нарахованого платежу останній сплачує на користь оператора LeaseIT плату за прострочення платежу: в розмірі п'яти відсотків від погашеної суми простроченого платежу, якщо погашення простроченого платежу здійснюється у розрахунковому періоді, на який припадає дата оплати за договором, в розмірі десяти відсотків від суми простроченого платежу, якщо погашення здійснюються після закінчення розрахункового періоду, на який припадає дата оплати за договором. Сплата плати за прострочення платежу не звільняє клієнта від обов»язку в повному обсязі оплатити платежі, передбачені пакетом LeaseIT. Встановивши, що відповідач, не виконав зобовязань за договором і, як наслідок, допустив заборгованість по оплаті за надане обладнання, врахувавши вищеназвані норми закону та умови договору, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Ст. 82 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі. Позивач при поданні позову до суду надав заяву про відстрочку сплати судового збору через матеріальний стан, яка судом була задоволена. Згідно ухвали суду від 4 листопада 2015 року сплату судового збору було відстрочено до ухвалення судового рішення у справі. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача, на підставі ч.2 ст. 88 ЦПК, на користь держави стягується несплачений судовий збір у сумі 1218 грн.

Outcome: approved