Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Прокурор Глибоцького району Чернівецької області звернувся до суду з даним позовом обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [PERSON] сільська рада рішенням XXVI сесії VI скликання №13-26/15 від 04 лютого 2015 року, перевищила свої повноваження та надала [PERSON] в оренду земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,00 га, без розробленої землевпорядної документації. З метою захисту інтересів держави та усунення вказаних порушень земельного законодавства, прокуратура просить суд визнати незаконним і скасувати рішення [PERSON] сільської ради XXVI сесії VI скликання № 13-26/15 від 04 лютого 2015 року та визнати недійсною угоду про платне користування від 06 лютого 2015 року, а земельну ділянку площею 1,00 га повернути до земель запасу [PERSON] сільської ради. Прокурор судовому засіданні, позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] сільської ради та [PERSON] будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, повторно в судове засідання не зявилися та не повідомили суд про причини своєї неявки. Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи та надані сторонами письмові докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з рішенням [PERSON] сільської ради XXVI сесії VI скликання № 13-26/15 від 04 лютого 2015 року відповідачу [PERSON] було надано в оренду строком на 11 місяців земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в урочищі «Зона», площею 1,00 га. Вищевказана земельна ділянка, яка була надана в оренду громадянину [PERSON], без розробленої землевпорядної документації. Відповідно до ч.1 ст. 122 Земельного кодексу України, сільські, селищі, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Згідно ч.3 ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу. Статтею 123 Земельного кодексу України, передбачено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення, формування нових земельних ділянок. Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Із матеріалів справи вбачається, що було укладено угоду 06 лютого 2015 року про платне користування земельної ділянки між [PERSON] сільською радою в особі [PERSON] сільського голови [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч.2 ст. 16 Закону України «Про оренду землі», укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельному кодексом України. або за результатами аукціону. Згідно до вимог статті 126 Земельного кодексу України і ч.5 ст.6 Закону України «Про оренду землі», право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підлягає державній реєстрації відповідно до Закону. Однак, державна реєстрація права оренди земельної ділянки, яка надавалась у користування [PERSON] на підставі рішення сесії [PERSON] сільської ради від 04 лютого 2015 року не проводилась. Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що відповідно до ч.1 ст.125 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 Цивільного кодексу України, саме на момент вчинення правочину. Таким чином, договір оренди землі вважається укладеним не з моменту його державної реєстрації, оскільки реєстрації підлягає лише право оренди, а з моменту досягнення сторонами згоди стосовно істотних умов договору, про що свідчать їх підписи в договорі. Враховуючи, що на підставі вищевказаного незаконного рішення відповідач [PERSON], уклав угоду про платне використання земельної ділянки з [PERSON] сільською радою в особі [PERSON] 06 лютого 2015 року, суд вважає за необхідним визнати її недійсною. Отже, судом встановлено, що [PERSON] сільською радою надання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель запасу сільської ради площею 1 га [PERSON] проводилося із порушенням вимог чинного законодавства, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги прокурора є обґрунтованими і підлягають до задоволення. На підставі наведеного, ст.ст.38, 116, п.12 Перехідних положень Земельного кодексу України, ст.316-318, 373, 378 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved