Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Прокурор Полтавського району Полтавської області в інтересах держави в особі Державного підприємства «Полтавське лісове господарство» звернувся до суду з позовом до Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним рішення 11 сесії 5 скликання Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 21 вересня 2007 року, визнання недійсним державного акту на земельну ділянку та витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння. Підстави позову обґрунтовував тим, що рішенням 11 сесії п'ятого скликання Ковалівської сільської ради Полтавського району від 29 вересня 2007 року громадянці [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 1,0 га ( пасовище) для ведення особистого селянського господарства в с. Верхоли на території Ковалівської сільської ради. 09 жовтня 2007 року відповідач отримала Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку. Згідно з Актом обстеження зелених насаджень біля с. Верхоли Полтавського району та області від 08.02.2011 року, складеного комісією Головного управління Держкомзему у Полтавській області, на зазначеній земельній ділянці налічується 702 дерева сосни звичайної від 8 до 48 см. Також за повідомленням ДП «Полтавський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» ця земельна ділянка знаходиться поза межами населеного пункту с. Верхоли та розташована у межах державного лісового фонду. У подальшому, набувши безпідставно у власність спірну земельну ділянку, [PERSON] за договором купівлі-продажу від 09 червня 2011 року продала її [PERSON], яка отримала Державний акт серії ЯМ № 000091 про право власності на вказану земельну ділянку. У судовому засіданні прокурор та представник позивача позов підтримали повністю, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені в заяві. Представники співвідповідачів позов не визнали повністю, посилаючись на недоведеність факту знаходження спірної земельної ділянки за межами населеного пункту та належність її до земель лісового фонду; також вважають неможливим витребування набутого майна від добросовісного набувача - [PERSON] Окрім того, просили застосувати до вимог про визнання недійсним рішення сесії сільської ради, Державного акту на земельну ділянку та витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння строк позовної давності та відмовити в позові з цих підстав. Представник третьої особи - відділу Держземагентсва у Полтавському районі Полтавської області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з таких підстав. Статтею 214 ЦПК визначено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Встановлено, що рішенням 11 сесії п'ятого скликання Ковалівської сільської ради Полтавського району від 29 вересня 2007 року громадянці [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 1,0 га ( пасовище) для ведення особистого селянського господарства в с. Верхоли на території Ковалівської сільської ради. 09 жовтня 2007 року відповідач отримала Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку. За протестом прокурора рішенням 20 сесії п'ятого скликання Ковалівської сільської ради від 30 січня 2009 року скасовано рішення 11 сесії п'ятого скликання Ковалівської сільської ради від 21 вересня 2007 року про передачу безоплатно у власність [PERSON] земельної ділянки площею 1,0 га передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 1,0 га ( пасовище ) для ведення особистого селянського господарства в с. Верхоли на території Ковалівської сільської ради. На замовлення [PERSON] фізична особа підприємець [PERSON] виготовила технічну документацію із землеустрою для складення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку за наданими сільською радою план-схемою земельної ділянки. 02 жовтня 2007 року відповідно до акту виділено в натурі та погоджено межі земельної ділянки. В цей же день передано [PERSON] межові знаки із закріпленням меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості). 09 жовтня 2007 року [PERSON] отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 648501 площею 1,0 га, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди за № 010754600167. Також судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 09 червня 2011 року, укладеного між [PERSON] і [PERSON], спірна земельна ділянка була продана останній. [PERSON] 23.05.2012 року отримала Державний акт серії ЯМ № 000091 на право власності на вказану земельну ділянку. Проведеною прокураторою Полтавської області перевіркою в Ковалівській сільській раді у 2011 році встановлено, що земельна ділянка, передана [PERSON] згідно з технічною документацією з перерозподілу земель на території Ковалівської сільської ради, знаходиться поза межами населеного пункту с. Верхоли. Згідно з Актом обстеження зелених насаджень поблизу с. Верхоли Ковалівської сільської ради від 08 лютого 2011 року, затвердженого директором ДП «Полтавський лісгосп», встановлено, що зазначена земельна ділянка площею 1,0 га розташована у межах державного лісового фонду Чалівського лісництва ДП «Полтавське лісове господарство» в кварталі № 7 виділах № 3, 13, 20 ( відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2007 року, проведеного українським державним проектним лісовпорядним виробничим об'єднанням, органами центрального органу виконавчої влади з питань лісового господарства та погодженим з органами виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища). На ділянці налічується 702 дерева - сосни звичайної, діаметром від 8 до 48 сантиметрів. Як вбачається з Акту та не заперечується сторонами, ДП «Полтавське лісове господарство» та Полтавським обласним управлінням лісового та мисливського господарства погоджень на вилучення та передачу даної земельної ділянки не надавалося. У Постанові Пленуму ВСУ № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що, вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суди повинні враховувати, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише у порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140-149 Земельного кодексу. У випадках, визначених цими нормами, припинення права власності на землю чи права землекористування провадиться за позовом відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування в судовому порядку, недодержання якого є підставою для визнання рішення цього органу виконавчої влади або місцевого самоврядування позову про незаконність припинення права землекористування через відсутність судового рішення про вилучення земельної ділянки відповідач вправі пред'явити зустрічний позов про таке вилучення, а суд має розглянути його разом із первинним позовом. За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог прокурора у частині визнання недійсним рішення 11 сесії 5 скликання Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 21 вересня 2007 року. Разом з тим, співвідповідач [PERSON] надала суду заяву про застосування строку позовної давності та відмову у позову у зв'язку з його пропущенням у частині вимог про визнання недійсним рішення сесії сільської ради, Державного акту на земельну ділянку та витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності , про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За змістом ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. Як встановлено Апеляційним судом Полтавської області у рішенні від 02.10.2013 року по цивільній справі за позовом прокурора Полтавського району Полтавської області в інтересах держави в особі Полтавської районної державної адміністрації до [PERSON], [PERSON] про визнання нечинними державних актів на право власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, та витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння, 11 грудня 2008 року прокурором Полтавського району Полтавської області району внесено протест на рішення 11 сесії п'ятого скликання Ковалівської сільської ради від 21 вересня 2007 року; рішенням 20 сесії п'ятого скликання Ковалівської сільської ради від 30 січня 2009 року скасовано рішення 1 сесії п'ятого скликання Ковалівської сільською радою від 21 вересня 2007 року про передачу безоплатно у власність [PERSON] земельної ділянки площею 1,0 га. За таких обставин суд приходить до висновку, що прокурору було відомо про наявність спірного рішення ще 11.08.2008 року. Посилання прокурора на те, що дізнався про незаконність передачі спірної земельної ділянки у 2011 році є необґрунтованими, оскільки спростовуються вищенаведеними доказами. Зміна правових підстав та обґрунтувань позову не є поважною причиною для поновлення пропущеного строку для звернення до суду з позовом. Виходячи з положень ч. 4 ст. 267 ЦК України, суд вважає, що прокурор пропустив строк звернення до суду з вимогами про визнання недійсним рішення 11 сесії 5 скликання Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 21 вересня 2007 року, тому в цій частині позову слід відмовити. У частині вимог щодо визнання недійсним Державного акту серії ЯМ № 000091 від 23.05.2012 року, виданого на ім'я [PERSON], та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Як встановлено судом, на підставі договору купівлі-продажу від 09 червня 2011 року, укладеного між [PERSON] і [PERSON], спірна земельна ділянка була продана останній. Внаслідок цього [PERSON] отримала Державний акт серії ЯМ № 000091 на право власності на вказану земельну ділянку. Відповідно до частини п'ятої статті 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується. Згідно зі статтею 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Пунктом 3 частини 1 статі 388 ЦК України передбачено, що в разі придбання майна за відплатним договором у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Сторони не надали доказів недобросовісності набуття [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку, не встановлено таких обставин і судом. Також суд враховує ту обставину, що правомірність договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки у даному випадку сторонами не оспорюється. Окрім того, відповідно до частини 3 статті 61 ЦПК України ця обставина встановлена рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 02.10.2013 року по цивільній справі за позовом прокурора Полтавського району Полтавської області в інтересах держави в особі Полтавської районної державної адміністрації до [PERSON], [PERSON] про визнання нечинними державних актів на право власності на земельну ділянку та визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки - у позові відмовлено. Таким чином, позов у частині вимог щодо визнання недійсним Державного акту та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, задоволенню не підлягає за безпідставністю. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed