Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Український страховий стандарт» (далі - позивач, ПрАТ «СК «Український страховий стандарт») звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON]), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 1 529,91 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 22.12.2010 року між ЗАТ «СК «Український страховий стандарт», правонаступником якого є ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, згідно якого позивачем застраховано цивільно-правову відповідальність страхувальника, пов'язану з експлуатацією автомобіля «Hyundai», державний номер [NUMBER]. 08.02.2011 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mazda», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля «Hyundai», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою суду винним у дорожньо-транспортній пригоді визнано [PERSON] 08.02.2011 року позивачем було одержано заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від [PERSON] Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mazda», державний номер [NUMBER], внаслідок дорожньо-транспортної пригоди склала 2 422,39 грн. На підставі страхового акту та заяви позивач виплатив [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 1 529,91 грн. Оскільки відповідач не повідомив про настання випадку, що мав ознаки страхового, у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.02.2014 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з викладених в позовній заяві підстав та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи, в порядку ст.ст. 74. 76 ЦПК України, повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. За таких обставин, суд визнав можливим ухвалити рішення у відсутність представника відповідача на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 09.02.2011 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mazda», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля «Hyundai», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], про що свідчить довідка про дорожньо-транспортну пригоду (а. с. 20). Автомобіль «Mazda», державний номер [NUMBER], внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено, про що було видано довідку від 08.02.2011 року (а. с. 19). Постановою Печерського районного суду м. Києва від 19.04.2011 року винним у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] (а. с. 21-22). Згідно п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Як визначено ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, шкода, завдана позивачеві з вини відповідача підлягає відшкодуванню за рахунок останнього. Разом з тим, згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВЕ/7993525, цивільно-правова відповідальність у період з 22.12.2010 року по 21.12.2011 року щодо автомобіля «Hyundai», державний номер [NUMBER], була застрахована за типом договору № 1 у ПрАТ «СК «Український страховий стандарт». Відповідно до п. 15.1 ст. 15 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, що була чинна на час укладення полісу, договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності можуть укладатися на умовах, зокрема, страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в договорі страхування, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах (договір I типу). Отже, оскільки [PERSON] керував транспортним засобом «Hyundai», державний номер [NUMBER], на законних підставах, то цивільно-правова відповідальність останнього була застрахована. Як визначено у ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції закону від 17.02.2011 року, при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції закону від 17.02.2011 року, обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Договором страхування на індивідуальних умовах можуть бути визначені ліміти, вищі, ніж зазначені у цьому Законі ліміти. Так, відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВЕ/7993525, ліміт відповідальності ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» за шкоду, заподіяну майну потерпілого, становить 50 000,00 грн., франшиза - 510,00 грн. Як визначено у ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно звіту № 0020 про оцінку автомобіля «Mazda Xedos 9», держномер [NUMBER], від 09.02.2011 року, складеного на підставі договору, укладеного з ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», матеріальний збиток внаслідок пошкодження автомобіля «Mazda», державний номер [NUMBER], складає 2 422,39 грн. (а. с. 28-45). Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції закону від 17.02.2011 року, для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику (або якщо страховик невідомий - МТСБУ) відповідну заяву. Враховуючи викладене, [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від постраждалої особи (а. с. 26-27). Згідно п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції закону від 17.02.2011 року, після розгляду страховиком наданих йому визначених у статті 35 цього Закону документів про дорожньо-транспортну пригоду страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування. Так, відповідно до страхового акту № 223-48/11ЦВ від 12.08.2011 року, ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 1 529,91 грн. (а. с. 23). Згідно платіжного доручення від 28.09.2011 року № 4297, ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» виплатило [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 1 529,11 грн. (а. с. 46). Відповідно до пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону; якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Згідно пп. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції закону від 02.12.2010 року, учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані, зокрема, вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати зазначені дії, вони мають підтвердити це документально. Так, [PERSON] протягом трьох робочих днів не повідомив ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» про настання дорожньо-транспортної пригоди, про що позивач зазначив у страховому акті від 12.08.2011 року № 223-48/11ЦВ; а також не надав документів в обґрунтування поважності причин такого неповідомлення позивача. Крім того, [PERSON] самовільно залишив місце пригоди, за що також був притягнутий до адміністративної відповідальності постановою Печерського районного суду м. Києва від 19.04.2011 року. Отже, за таких обставин, ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» після виплати страхового відшкодування має право регресної вимоги до [PERSON] 30.03.2012 року ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» направило на адресу [PERSON] вимогу про відшкодування шкоди в порядку регресу від 27.03.2012 року (а. с. 48-49). Вказану вимогу [PERSON] одержав 06.04.2012 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 50), проте, залишив без виконання. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження відшкодування шкоди в розмірі 1 529,91 грн. позивачеві відповідач не надав. Таким чином, позовні вимоги ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в розмірі 1 529,91 є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд задовольняє позов повністю, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 243,60 грн. у відшкодування судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved