Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 16984,00 грн. та понесених судових витрат. Позивач позов мотивує тим, що між ТОВ «Лайм Мані» та [PERSON] 18 червня 2019 року був укладений кредитний договір № ЛМ-00569859 на суму 2500 грн. з оплатою процентів за користування кредитом. Зазначений кредитний договір про надання фінансового кредиту був укладений за допомогою відповідного електронного сервісу, що міститься на офіційному сайті Товариства: www.vashagotivochka.ua. ТОВ «Лайм Мані» відступило право вимоги за кредитним договором на підставі договору факторингу від 06 серпня 2019 року на користь нового кредитора, яким є ТОВ «Грін Фактор». У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою взятих на себе за вищевказаним кредитним договором зобов`язань у останньої виникла заборгованість станом на 06 лютого 2020 року, в сумі 16981 грн. Позивач вказує, що вищевказана заборгованість відповідачкою не погашена до цього часу. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у наданій суду письмовій заяві просив справу слухати за його відсутності, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явився і не повідомив суд про причини неявки, заяви про розгляд справи без його участі чи відзиву на позов не надав. Ухвалою суду від 12 листопада 2021 року встановлено заочний розгляд справи. За вказаних обставин, відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 18 червня 2019 року ТОВ «ЛАЙМ МАНІ» та [PERSON] уклали кредитний договір ЛМ-00569859 на суму 2500,00 грн. з оплатою процентів за користування кредитом./а.с. 6-10/ За умовами даного договору Позикодавець передає Позичальнику грошові кошти (позику) в сумі 2500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування нею на умовах цього договору. Згідно з п. 1.2. строк дії кредитного договору складає 365 календарних днів. Кредитний договір набирає чинності у день надання кредиту (безготівкового перерахунку суми кредиту на банківський (картковий) рахунок, вказаний Позичальником або надання готівкових кошті Позичальникові). Закінчення строку дії Кредитного договору не припиняє зобов`язання, яке не було виконане належним чином однією зі сторін. Пунктом 1.3 визначено, що строк користування Кредитом складає 16 (шістнідцять) днів, а у випадках, передбачених цим Кредитним договоро, може бути продовжений до 96 (дев`яносто шести) днів включно. Згідно з п. 3.3. Сума Кредиту, проценти за користування Кредитом, штрафні санкції складають заборгованість за Кредитним договором. Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Кредитодавця, або внесенням готівки до каси Кредитодавця, або через онлайн сервіс https://vashagotivochka.ua у розмірі суми Заборгованості у строк, встановлений Кредитним договором. Відповідно до п. 5.6 п.5.6 Кредитного договору, у випадку порушення Позичальником своїх зобов`язань щодо погашення суми Кредиту та/або процентів за користування Кредитом Кредитодавець має право нарахувати Позичальнику пеню в розмірі 2,5% (два цілих п`ять десятих відсотка) від суми залишку Кредиту за кожен день прострочення повернення заборгованості, починаючи з дев`яносто сьомого дня з моменту надання Кредиту до дня повного погашення заборгованості за Кредитом. Позичальник на час укладання Договору позики був ознайомлений з детальним розписом сукупної вартості кредиту, який є додатком № 1 до Договору (а.с.11). Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши 18 червня 2019 року через платіжний сервіс «Platon» виплату у сумі 2500.00 грн. на карту [PERSON] . Як вбачається з доводів позовної заяви, розрахунку заборгованості за Договором та не спростовано відповідачкою та остання свої зобов`язання за договором позики не виконала, в передбачені Договором строки суму позики та відсотки за користування нею Позичальнику не сплатила. Відповідно до розрахунку заборгованості, проведеного станом на 06 лютого 2020 року Заборгованість Відповідачки за договорм № ЛМ-00569859 від 18 червня 2019 року становить16981 грн. яка складається з: заборгованість по сумі кредиту - 2500,00 грн., заборгованість по процентам - 5800 грн., з яких 800 грн. нараховано відповідно до п. 1.4.1 кредитного договору, а 5000 грн. нараховано відповідно до п. 1.4.2 кредитного договору, пеня - 8625 грн., три проценти річних від простроченої суми 56 грн.. 06 серпня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРІН ФАКТОР» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ МАНІ» (Клієнт) укладено договір факторингу № ЛМ-06/08-19, за умовами якого клієнт відступив фактору право грошової вимоги до третіх осіб, що виникли на підставі кредитних договорів, зазначених в Додатку 1 до цього Договору. /а.с.17-21/ Відповідно до п. 2.6 Договору факторингу після відступлення прав грошових вимог до Фактора переходить право нарахування процентів та штрафних санкцій за кредитними договорами Боржників. Згідно з актом приймання-передачі документів до Договору факторингу № ЛМ-06/08-19 від 06 серпня 2019 року датованого тим же числом та реєстру документів, що передаються до нового кредитора ТОВ «ГРІН ФАКТОР» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором ЛМ-00569859 від 18 червня 2019 року - боржник [PERSON] /а.с.22-23/ 06 серпня 2019 року відповідачці [PERSON] направлено письмове повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором ЛМ-00569859 від 18 червня 2019 року з зазначенням банківських реквізитів нового кредитора для погашення заборгованості./а.с. 24 ТОВ «ГРІН ФАКТОР» від 16 вересня 2019 року за вих. № ГФ-1053 відповідачці [PERSON] направлено вимогу про утворення заборгованості за договором № ЛМ-00569859 від 18 червня 2019 року. /а.с. 25/ Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.) Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч.2 ст. 2046 ЦК). Згідно з ч.ч. 1-2,4 ст. 8 Закону України «Про електронну комерцію» покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції за обсягом своїх прав та обов`язків прирівнюється до споживача у разі укладення договору поза торговельними або офісними приміщеннями та у разі укладення договору на відстані відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів». Покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення. Фізична особа повинна надати інформацію про себе, необхідну для вчинення електронного правочину, створення електронного підпису, ідентифікації в інформаційній системі суб`єкта електронної комерції, шляхом введення (створення) особою спеціального набору електронних даних, а також вчинення інших дій у такій системі. Перелік інформації, необхідної для вчинення електронного правочину, визначається законодавством України або за домовленістю сторін. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.ч.1-2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно приписів ст.ст. 514 та 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Незважаючи на обов`язки, визначені законом та встановлені договором, відповідач свої зобов`язання перед позивачем не виконав. Враховуючи наведене, суд доходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з Відповідачки заборгованіст за договором № ЛМ-00569859 від 18 червня 2019 року: заборгованості по сумі кредиту - 2500,00 грн., заборгованість по процентам - 5800 грн., з яких 800 грн. нараховано відповідно до п. 1.4.1 кредитного договору, а 5000 грн. нараховано відповідно до п. 1.4.2 кредитного договору та три проценти річних від простроченої суми 56 грн.. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для стягнення пені в розмірі 8625 грн., суд керується таким. Згідно з п.1.4-1.4.2 зазначеного договору проценти за користування Кредитом нараховуються за фактичну кількість днів користування Кредитом: у розмірі 2,0% (два цілих нуль десятих відсотки) від суми наданого Кредиту за кожен день користування Кредитом протягом 16 календарних днів з дня надання Кредиту; у розмірі 2,5 % (два цілих п`ять десятих відсотка) від суми наданого Кредиту за кожен день користування Кредитом з дня, наступного за днем закінчення строку, передбаченого пунктом 1.4.1 Договору, якщо зобов`язання не виконанні Позичальником належним чином, наступні 80 календарних днів до 96 календарного дня включно з дати надання Кредиту. Умовами договору позики передбачено, що способом забезпечення виконання зобов`язань відповідача є неустойка. При порушенні відповідачем строку повернення позики, він повинен сплатити позивачу пеню в розмірі 2 % від розміру позики за кожен день прострочення повернення позики (п. 6.2. договору). Як вбачається з наданих представником позивача розрахунків, пеня нарахована в розмірі 8625 грн. Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (частина перша статті 624 ЦК України), то вона також не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер (п. 8.24). Така неустойка стягується не понад дійсні збитки, а лише понад збитки у доведеному розмірі, які, як правило, є меншими за дійсні збитки. Для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві (п. 8.25). В постанові Верховного Суду від 30.03.2021 у справі № 902/538/18 зазначено, що зменшення неустойки (зокрема пені) є протидією необґрунтованому збагаченню однієї із сторін за рахунок іншої; відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін; право на зменшення пені спрямоване на захист слабшої сторони договору, яка не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій (п. 32). В цій же постанові Верховний Судом зазначено, що в тому числі на підставі частини 3 статті 551 ЦК України, а також, виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (пені) до її розумного розміру (п. 32). Суд враховує, що нарахована Позивачем пеня в розмірі 8625 грн. значно перевищує розмір позики, яка становить 2500 грн. Згідно ст. 2 ЦПК України завдання справедливого розгляду і вирішення цивільних справ превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Враховуючи завдання справедливого вирішення даної цивільної справи, принципи добросовісності, розумності та пропорційності, положення ч. 3 ст. 551 ЦК України та вказані вище висновки щодо застосування норм права, суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойки, стягнувши з відповідача на користь позивача неустойку в розмірі 2500 грн., оскільки стягнення неустойки в більшому розмірі, на переконання суду, набуло би ознак каральної санкції, суперечило засадам справедливості цивільного судочинства та фактично призвело би до необґрунтованого збагачення однієї із сторін за рахунок іншої. За таких обставин, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог на підставі наданих Позивачем доказів, суд частково задовольняє позовні вимоги та стягує з Відповідачки на користь Позивача заборгованість за договором № ЛМ-00569859 від 18 червня 2019 року в розмірі 10856 грн., що складається: заборгованість по сумі кредиту - 2500,00 грн.; заборгованість за процентами - 5 800,00 грн., з яких 800,00 нараховано відповідно до п. 1.4.1 Кредитного договору, а 5000,00 нараховано відповідно до п. 1.4.2 Кредитного договору; пеня - 2500 грн.. В решті позовних вимог відмовити. Згідно зі ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 2102,00 грн. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved