Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Прокурор Великобурлуцького району в інтересах держави в особі Рубленської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області звернувся до суду із заявою про визнання відумерлою та передачу у власність територіальної громади Рубленської сільської ради спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], яка померла [INFO] (у заяві прокурора помилково зазначено 03.06.1999 р.), до складу якої входить право на земельну частку (пай) розміром 7,71 умовних кадастрових га, вартістю 121074,85 грн., згідно з сертифікатом серії ХР № 0160686. У судовому засіданні прокурор Стецюк Т.І. підтримав заяву, заявивши при цьому, що при поданні заяви не було враховано норми, закріплені у ст. 555 ЦК України 1963 року. Рубленський сільський голова до суду не з'явилася, подала заяву з проханням розглянути справу у відсутність представника сільської ради, заявила про згоду з позицією прокурора. Представник заінтересованої особи Куліш А.І. - начальник відділу Держземагенства у Великобурлуцькому районі, висловив думку, що прокурор не має законних повноважень на подання подібної заяви в інтересах територіальної громади, про що також зазначено у письмових поясненнях іншого представника заінтересованої особи (а.с.18-20). Також Куліш А.І. зазначив, що після видачі сертифікатів у зв'язку з допущеними при цьому помилками було переглянуто розмір земельної частки (паю) і остаточно розмір земельної частки (паю) члена колишнього КСП «Рублене» на території Рубленської сільської ради складає 7,71 умовних кадастрових га. На підставі досліджених доказів судом встановлені обставини справи і визначено відповідно до них правовідносини. [PERSON] померла [INFO] у віці 76 років в с. Артільне Великобурлуцького району Харківської області, згідно з записом акту про смерть від 03.06.1999 року № 10 (а.с. 7). В довідці, наданій Рубленською сільською радою Великобурлуцького району Харківської області, зазначається, що [PERSON] дійсно померла [INFO], спадщина після її смерті ніким не прийнята, і з нею на день її смерті ніхто не проживав. Сертифікат на право власності на земельну частку (пай), який належить [PERSON] зберігається у відділі Держземагенства у Великобурлуцькому районі Харківської області (а.с. 4). За життя [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Рублене», розміром 10,58 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартість земельної частки (паю) становить тридцять одна тисяча дев'ятсот шістдесят три гривні, що засвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0160686, зареєстрованим 26.02.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів про право на земельну частку (пай) за № 319 (а.с. 6). Розмір земельної частки (паю) члена колишнього КСП «Рублене» на території Рубленської сільської ради складає 7,71 умовних кадастрових га, вартість станом на 01.01.2014 року становить 121074,85 грн., відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної частки (паю) та довідки, наданих відділом Держземагенства у Великобурлуцькому районі Харківської області (а.с. 8-9). Великобурлуцька державна нотаріальна контора надала довідку, що після смерті [PERSON] не подавалися письмові заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, спадкова справа не заведена (а.с.17). Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. Тобто зазначені правила застосовуються до спадщини, що відкрилася після 01.07.2003 року. Оскільки відносини щодо спадкування майна [PERSON] виникли [INFO], до набрання чинності ЦК України 2003 року, тому застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, тобто ЦК Української РСР 1963 року. В нормах ЦК Української РСР 1963 року не існує такого поняття як відумерла спадщина. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в ст. 548 ЦК УРСР 1963 року дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дна відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] шестимісячний строк для прийняття спадщини спадкоємцями закінчився 01.12.1999 року і упродовж нього ніхто спадщину не прийняв. Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР 1963 року було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. Таким чином, оскільки упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, спадщина, що відкрилася після смерті [PERSON], перейшла до держави. За таких обставин заява прокурора, у якій фактично ставиться питання про передачу до комунальної власності землі, яка наразі перебуває у державній власності, не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed