Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що квартира [ADDRESS] перебуває у власності територіальної громади міста Маріуполя. Так на підставі ордеру № 2129 від 30 квітня 1969 року [PERSON] було надано право на зайняття вказаної трикімнатної квартири. За копією особового рахунку № [NUMBER] в квартирі зареєстровані [PERSON] квартиронаймач, [PERSON] невістка квартиронаймача, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] онуки квартиронаймача та відповідно до довідки з реєстру територіальної громади міста Маріуполя в квартирі зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 21 травня 2020 року комісією департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради у присутності мешканця квартири [PERSON] складено акт обстеження житлового приміщення та встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які за даною адресою не мешкають, при цьому мається заборгованість за комунальні послуги. У зв`язку з тим, що відповідачі не проживають в квартирі [ADDRESS] понад шість місяців без поважних причин, не сплачуючи комунальні послуги та не забезпечуючи належне утримання кімнати, вони вважаються такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Крім того, реєстрація відповідачів перешкоджає виконавчому комітету Маріупольської міської ради, як органу, який наділений повноваженнями з управління об`єктами жилого фонду, розпорядитися жилими приміщеннями, виділивши їх у встановленому законодавством порядку, особам, які потребують поліпшення житлових умов. На підставі викладеного просить визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] , а також судові витрати, пов`язані із зверненням до суду. На розгляд справи представник позивача не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі на розгляд справи до суду не з`явилися за невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, тому суд за наявності письмової згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник Служби у справах дітей Маріупольської міської ради до судового засідання не з`явилася надала заяву про розгляд справи в її відсутність, просила винести рішення на розсуд суду.\~ Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що трикімнатна квартира [ADDRESS] надана на підставі ордеру № 2129 від 30 квітня 1969 року відповідно до рішення виконкому Маріупольської міської ради від 28 квітня 2004 року № 93 [PERSON] , що підтверджується копією такого ордеру (а. с. 16). З копії особового рахунку № [NUMBER] на квартиру [ADDRESS] від 20 липня 2020 року, наданого ЖКП «Азовжитлокомплекс», вбачається, що за вказаною адресою зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а. с. 14). За відомостями Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 19 травня 2020 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а. с. 13). Згідно інформації від 02 лютого 2021 року щодо нявчання та місця проживання дітей, наданої Департаментом освіти Маріупольської міської ради вбачається, що [PERSON] , [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS] , навчається в Маріупольській ЗОШ № 65. Наявність заборгованості з оплати комунальних платежів на квартиру [ADDRESS] , підтверджується інформацією від 14 липня 2020 року ККП «Маріупольтепломережа» та КП «Комунальник» від 26 червня 2020 року (а. с. 17, 21). За відомостями ККП «Міське бюро технічної інвентаризації\~Маріупольська нерухомість» від 20 травня 2020 року вбачається, що право власності на трикімнатку квартиру [ADDRESS] не зареєстровано, що також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а. с. 15, 25). Відповідно до ст.18 ЖК УРСР \~управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником. Згідно вимог \~ст.15 ЖК УРСР \~виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів на території району, міста, району в місті здійснюють управління житловим фондом місцевих Рад, здійснюють контроль за використанням і схоронністю житлового фонду, приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої Ради, видають ордери на жилі приміщення. За положеннями ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування»\~до відання виконавчих органів міських рад належать повноваження щодо управління об`єктами житлово-комунального господарства, що перебуває у комунальній власності відповідних територіальних громад, розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності. Стаття 71\~ ЖК УРСР передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до\~ ст.72 ЖК УРСР \~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. З акту обстеження жилого приміщення від 21 травня 2020 року, складеного представниками департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради у присутності мешканця будинку [PERSON] , вбачається, що відповідачі [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані в квартирі [ADDRESS] , однак не проживають в ній більше року.(а.с.24). Суд враховуючи, що повнолітні відповідачі, не проживаючи в квартирі понад шість місяців без поважних причин, приходить до висновку про те, що вони втратили право користування вказаним житловим приміщенням на підставі ст.ст.71,72\~ ЖК\~ УРСР. Щодо неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , суд зазначає наступне. У відповідності до висновку виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 14 січня 2021 року, з метою соціального захисту неповнолітніх дітей, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради, вважає неможливим визнання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Частиною 2\~ статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» \~передбачено, що діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Згідно ч.1 ст.163 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Принципом 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, передбачено, що малолітня дитина не може бути розлучена з матір`ю, батьком крім випадкових обставин.\~\~ Окрім того, обмеження дієздатності особи у віці до чотирнадцяти років в інших правовідносинах, в тому числі і у праві самостійно та вільно обирати місце свого проживання, кореспондується і з правилами\~\~частини 4\~ статті 29 ЦК України. Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що неповнолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає. Права неповнолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини непроживання дитини за місцем реєстрації не залежать від її волі, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для неповнолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків. Неповнолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками. З огляду на це, позовні вимоги в частині визнання неповнолітнього [PERSON] , таким, що втратив право користування житлом є обґрунтованими і також підлягають задоволенню. Ухвалюючи рішення, суд має вирішити питання про розподіл судових витрат. Частиною 1\~ст.141 ЦПК України\~визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що суд ухвалює рішення на користь позивача, судовий збір у розмірі 2102 гривні, сплачений позивачем за подання даного позову, підлягає стягненню з повнолітніх відповідачів у дольовому порядку, по 525,50 гривень з кожного. На підставі наведеного,

Outcome: approved