overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

Представник стягувача звернувся до суду із заявою про внесення виправлень до судового наказу. 26.02.2018 у справі №756/2340/18 за заявою ПАТ «Київенерго» про видачу судового наказу видано судовий наказ №2-н/756/132/18 про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги з централізованого опалення в розмірі 13649,48 грн. та централізованого постачання гарячої води в розмірі 18703,48 грн., штрафні санкції за несвоєчасну оплату послуг в розмірі 5863,81 грн., а також судовий збір в розмірі 176,20 грн. 02.05.2018 за заявою представника заявника йому видано судовий наказ №2-н/756/132/18. 09.01.2020 представник стягувача звернувся до суду з заявою про внесення виправлень у судовому наказі, посилаючись на те, що в судовому наказі допущено описку в адресі боржника, а саме помилково зазначено номер будинку «56» замість вірного «56-а». Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлялись належним чином, відповідно до ч. 3 ст. 433 ЦПК України їхня неявка не є перешкодою для розгляду заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи із наступного. Згідно ч.1 ст.432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Як вбачається зі змісту екземпляру судового наказу наданого представником стягувача, адресою боржника зазначено [ADDRESS] . Разом з тим, з матеріалів справи убачається, що боржник зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Таким чином, адреса боржника підлягає виправленню з « [ADDRESS] » на « [ADDRESS] ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

Представник стягувача звернувся до суду із заявою про внесення виправлень до судового наказу. У справі №756/290/19 за заявою [PERSON] про видачу судового наказу видано судовий наказ №2-н/756/26/19 про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. 06.02.2019 за заявою представника заявника йому видано судовий наказ №2-н/756/26/19. 08.08.2019 року представник стягувача звернувся до суду з заявою про внесення виправлень у судовому наказі, посилаючись на те, що наказ був пред`явлений до примусового виконання проте повернутий органом ДВС, оскільки відповідно до ЄДРСРУ дата набрання чинності наказом 20.02.2019, а в судовому наказі вказано 21.01.2019, при цьому дата видачі 06.01.2019. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлялись, відповідно до ч. 3 ст. 433 ЦПК України їхня неявка не є перешкодою для розгляду заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи із наступного. Згідно ч.1 ст.432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Як убачається з екземпляру судового наказу наданого представником стягувача, його було повернуто стягувачу органом ДВС 24.07.2019 без прийняття до виконання на підставі п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження». Зі змісту вказаного екземпляру убачається, що судовий наказ набрав чинності 21.01.2019 року, судовий наказ видано 06.01.2019 року. Разом з тим, з матеріалів справи убачається, що судовий наказ №2-н/756/26/19 виданий Оболонським районним судом м. Києва 21.01.2019 року про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, видано представнику стягувача 06.02.2019. Таким чином, дата видачі судового наказу підлягає виправленню з «06 січня 2019 року» на «06 лютого 2019 року».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Представник стягувача звернувся до суду із заявою про поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання мотивуючи це тим, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 22.10.2010 року позов ВАТ КБ «Надра» до [PERSON] про стягнення заборговані за кредитним договором було задоволено повністю та стягнено з нього заборгованість в розмірі 17188 дол. США. Свої вимоги мотивував тим, що строк пред'явлення виконавчого листа до виконання було пропущено з поважних причин, а тому, заява підлягає задоволенню. Представник стягувача в судове засіданні не з'явився, про час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином. Від його представника до суду надійшла заява про розгляд його заяви за його відсутності. Боржник в судове засіданні не з'явився, про час та місце розгляду заяви судом повідомлявся. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Оболонським районним судом м. Києва 09.12.2011 року було видано виконавчий лист в справі за позовом позов ВАТ КБ «Надра» до [PERSON] про стягнення заборговані за кредитним договором. 28.10.2013 року представником ПАТ КБ «Надра» було подано заяву до Оболонського районного суду м. Києва про виправлення помилки у виконавчому листі №2-7243/10 від 09.12.2011 року, оскільки в даному виконавчому листі помилково зазначено строк пред'явлення виконавчого листа до виконання один рік замість трьох. Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 22.11.2013 року було виправлено описки у виконавчому листі. Однак станом на 03.11.2013 року термін пред'явлення виконавчого листа до виконання до виконання був пропущений. З цих підстав представник стягувача просив визнати причину пропуску строку на пред'явлення виконавчого листа до виконання поважною та поновити пропущений строк для виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22.10.2010 року по цивільній справі №7243/10 за позов ВАТ КБ «Надра» до [PERSON] про стягнення заборговані за кредитним договором. Згідно ст. 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання і розглядається в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що стягувачем строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання пропущений з поважних причин, а тому приходить до висновку, що заява публічного акціонерного товариства КБ «Надра» про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Представник ТДВ «Шахта «Білозерська» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг за централізоване опалення, зазначивши, що надавали житлово-комунальні послуги з централізованого опалення житлового приміщення, розташованого за адресою: м. Білозерське, вул. Південна, 1/7. Згідно особового рахунку, основним квартиронаймачем вказаного приміщення є [PERSON], з 05.09.2001 року виписана. За вказаною адресою зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які вказаними послугами користувалися, у встановленому законом порядку не відмовлялися від їх надання та за період з 01.01.2006 р. по 01.02.2016 р. у них виникла заборгованість у сумі 12\~165,62 грн. за вказаний період оплата за надані послуги здійснювалась частково, не в повному обсязі. Заборгованість станом на 01.02.2016 р. підтверджується розрахунком, долученим до матеріалів справи. Представник позивача в судове засідання не зявився, проте надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином: неодноразово направлялися судові повістки за місцем реєстрації відповідачів. З огляду на наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Представник територіальна громада Авдіївської міської ради звернулась до суду з заявою про передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність. Свої вимоги мотивувала тим, що виконкомом Авдіївської міської ради виявлена безхазяйна квартира [ADDRESS]. Протягом 15 років в квартирі ніхто не зареєстрований, комунальні послуги не сплачуються, квартира знаходиться в занедбаному стані, в результаті чого виникло питання щодо звернення до суду. У судовому засіданні представник заявника - Авдіївської міської Ради - [PERSON], який діє на підставі довіреності, підтримав вимоги щодо передачі безхазяйної нерухомої речі квартири [ADDRESS] у комунальну власність. Згідно листа КП «Бюро технічної інвентаризації» Ясинуватської міської ради № 59 від 02.12.2013 року квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.10.1996 року належить [PERSON]. Згідно акту філії «Технодом» ЧП «ІРД» від 02.12.2013 року на теперішній час зазначена квартира знаходиться в занедбаному стану, [PERSON] у квартирі не зареєстрований, власник не мешкає в ній протягом 15 років. В квартині вікна, двері перебувають в антисанітарному стані, квартира потребує капітального ремонту, електрика, теплопостачання та водопостачання відсутні. З пояснень представника заявника встановлено, що зі слів сусідів [PERSON] мешкає у [ADDRESS]. На письмове звернення з проханням привести квартиру у належний стан та сплатити комунальні послуги, [PERSON] не відреагував. На теперішній час місцезнаходження власника зазначеної квартири не відоме. На підставі довідки КП «Бюро технічної інвентаризації» Ясинуватської міської Ради від 29 листопада 2012 року за реєстром № 313 квартира [ADDRESS] взята на облік як безхазяйна. Згідно оголошення у газеті «Авдіївський вісник» від 7 листопада 2013 року, про безхазяйність зазначеного житлового будинку було надруковано у засобах масової інформації та було оголошено про пошук власників. Суд, вислухав представника заявника, вивчив матеріали справи, дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно ст. 335 ЦК України, безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих засобах масової інформації. Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі, вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність. Аналізуючи усі наведені факти в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що квартира [ADDRESS] взята на облік КП «БТІ» як безхазяйна, , після цього вже минуло більше року, про що було зроблено оголошення у засобах масової інформації, тому є підстави для передачі зазначеного нерухомого майна у комунальну власність територіальної громади міста Авдіївка.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

Представник Територіального медичного об'єднання «Психіатрія» звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], якого 09 вересня 2016 року було госпіталізовано до Територіального медичного об'єднання «Психіатрія», у зв'язку з погіршенням психічного стану, а саме проявами агресивної поведінки. Свою заяву обґрунтовують тим, що [PERSON] був оглянутий комісіє лікарів та комісією було встановлено, що останній страждає на шизоафективний розлад, змішаний тип. Маніаформний синдром. За своїм психічним станом виявляє безпосередню загрозу для себе та оточуючих. Посилаючись на те, що за результатами психіатричного освідування було складено висновок, що [PERSON] потребує примусової госпіталізації, ТМО «Психіатрія» звернулося до суду із даною заявою. У судовому засіданні представник заявника підтримала заяву, обґрунтувавши необхідність примусової госпіталізації [PERSON], просила суд задовольнити заяву, оскільки на даний час останній у випадку його виписки представляє небезпеку для себе та оточуючих, відмовою від лікування. [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви та примусової госпіталізації. Сестра [PERSON] - [PERSON] та прокурор у судовому засіданні підтримали заяву щодо примусової госпіталізації. Заслухавши пояснення учасників процесу, висновок прокурора, який вважає необхідним примусово госпіталізувати [PERSON], дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку про необхідність задоволення зазначеної заяви, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 09 вересня 2016 року [PERSON] відмовляється проходити лікування на загальних підставах, останній страждає на шизоафективний розлад, змішаний тип, маніаформний синдром, враховуючи те, що своєю неадекватною поведінкою представляє небезпеку своєму життю та життю оточуючих, потребує примусовій госпіталізації. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Враховуючи, що у зв'язку з наявністю шизоафективного розладу, змішаний тип, маніаформний синдром, відмовою добровільно лікуватися [PERSON] може бути небезпечним для оточуючих у випадку його виписки, суд вважає необхідним заяву ТМО «Психіатрія» про примусову госпіталізацію [PERSON] задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

Представник Територіального медичного об'єднання «Психіатрія» звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], якого 27 серпня 2015 року було госпіталізовано до Територіального медичного об'єднання «Психіатрія», у зв'язку з проявами неадекватної поведінки. Свою заяву обґрунтовують тим, що [PERSON] був оглянутий комісіє лікарів та встановлено комісією, що останній страждає на важкий психічний розлад. За своїм психічним станом представляє реальну загрозу життю оточуючих. Вказують, що він відмовляється від лікування. Посилаючись на те, що за результатами психіатричного освідування було складено висновок, що [PERSON] потребує примусової госпіталізації, ТМО «Психіатрія» звернулося до суду із даною заявою. У судовому засіданні представник заявника підтримала заяву, обґрунтувавши необхідність примусової госпіталізації [PERSON], просила суд задовольнити заяву, оскільки на даний час останній у випадку його виписки представляє небезпеку для себе та оточуючих наявністю психотичної симптоматики, відмовою від лікування. [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви та примусової госпіталізації. Представник органу опіки та піклування у судове засідання не з'явився. Прокурор прокуратури Подільського району м. Києва заяву підтримала. Заслухавши пояснення учасників процесу, висновок прокурора, який вважає необхідним примусово госпіталізувати [PERSON], дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку про необхідність задоволення зазначеної заяви, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що згідно висновку комісії від 28 серпня 2015 року [PERSON] відмовляється проходити лікування на загальних підставах, має психопатоподібний синдром з агресивними тенденціями, враховуючи те, що за своїм психічним станом представляє реальну небезпеку своєму життю та життю оточуючих, потребує примусовій госпіталізації. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Враховуючи, що у зв'язку з наявністю психопатоподібного синдрому з агресивними тенденціями та елементів соціальної та власної небезпечності, відмовою добровільно лікуватися [PERSON] може бути небезпечним для оточуючих у випадку його виписки, суд вважає необхідним заяву ТМО «Психіатрія» про примусову госпіталізацію [PERSON] задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Представник Територіального медичного об'єднання «Психіатрія» звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яку 06 травня 2016 року було госпіталізовано до Територіального медичного об'єднання «Психіатрія», у зв'язку з погіршенням психічного стану, а саме проявами неадекватної поведінки, агресія до рідних, суіцидальна поведінка. Свою заяву обґрунтовують тим, що [PERSON] була оглянута комісіє лікарів та комісією було встановлено, що остання хворіє на шизофренію, параноїдна форма, безперервний перебіг, галюцинаторно-параноїдний синдром. За своїм психічним станом виявляє безпосередню загрозу для себе та оточуючих. Посилаючись на те, що за результатами психіатричного освідування було складено висновок, що [PERSON] потребує примусової госпіталізації, ТМО «Психіатрія» звернулося до суду із даною заявою. У судовому засіданні представник заявника підтримала заяву, обґрунтувавши необхідність примусової госпіталізації [PERSON], просила суд задовольнити заяву, оскільки на даний час остання у випадку її виписки представляє небезпеку для себе та оточуючих, відмовою від лікування. [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви та примусової госпіталізації. Представник органу опіки та піклування у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви. Заінтересована особа [PERSON], яка є сестрою [PERSON], заяву підтримала. Заслухавши пояснення учасників процесу, висновок прокурора, який вважає необхідним примусово госпіталізувати [PERSON], дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку про необхідність задоволення зазначеної заяви, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що згідно акту психіатричного освідчення від 06 травня 2016 року [PERSON] відмовляється проходити лікування на загальних підставах, має діагноз - шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, галюцинаторно-параноїдний синдром (F 20.00), враховуючи те, що своєю неадекватною поведінкою представляє небезпеку своєму життю та життю оточуючих, потребує примусовій госпіталізації. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Враховуючи, що у зв'язку з наявністю галюцинаторно-параноїдного синдрому, відмовою добровільно лікуватися [PERSON] може бути небезпечною для оточуючих у випадку її виписки, суд вважає необхідним заяву ТМО «Психіатрія» про примусову госпіталізацію [PERSON] задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Представник Територіального медичного об'єднання «Психіатрія» звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яку 11 жовтня 2015 року було госпіталізовано до Територіального медичного об'єднання «Психіатрія», у зв'язку з погіршенням психічного стану. Свою заяву обґрунтовують тим, що [PERSON] була оглянута комісіє лікарів та встановлено комісією, що остання має шизоафективний розлад, маніакальний тип, маніоформно-параноїдний синдром. За своїм психічним станом представляє безпосередню загрозу для себе та оточуючих. Посилаючись на те, що за результатами психіатричного освідування було складено висновок, що [PERSON] потребує примусової госпіталізації, ТМО «Психіатрія» звернулося до суду із даною заявою. У судовому засіданні представник заявника підтримала заяву, обґрунтувавши необхідність примусової госпіталізації [PERSON], просила суд задовольнити заяву, оскільки на даний час остання у випадку її виписки представляє небезпеку для себе та оточуючих наявністю психотичної симптоматики, відмовою від лікування. [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви та примусової госпіталізації. Представник органу опіки та піклування у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Зацікавлена особа заяву підтримала. Заслухавши пояснення учасників процесу, висновок прокурора, який вважає необхідним примусово госпіталізувати [PERSON], дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку про необхідність задоволення зазначеної заяви, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що згідно висновку комісії від 12 жовтня 2015 року [PERSON] відмовляється проходити лікування на загальних підставах, має шизоафективний розлад, маніакальний тип, маніоформно-параноїдний синдром, враховуючи те, що своєю неадекватною поведінкою представляє небезпеку життю оточуючих, потребує примусовій госпіталізації. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Враховуючи, що у зв'язку з наявністю шизоафективного розладу, маніоформно-параноїдного синдрому, відмовою добровільно лікуватися [PERSON] може бути небезпечною для оточуючих у випадку її виписки, суд вважає необхідним заяву ТМО «Психіатрія» про примусову госпіталізацію [PERSON] задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved