Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання прилюдних торгів недійсними, посилаючись на те, що оскільки відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, то така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину. Таким чином ПАТ «ПУМБ» вважає, що прилюдні торги, проведені 27 грудня 2012 року ПП «Нива-В.Ш.» та відділом примусового виконання рішень управління ДВС ГУ юстиції у Донецькій області, в результаті яких було реалізовано арештоване нерухоме майно: комплекс нежитлових будівель літ. 3-1, Щ-1 загальною площею 282,6 кв. м., що знаходиться в м. Маріуполі по вул. Ломізова (Цимлянська) 1, є незаконними, такими що проведені з допущенням порушень норм чинного законодавства. Так на примусовому виконанні Управління ДВС ГУ юстиції в Донецькій області знаходиться виконавчий лист № 2-355 від 20 вересня 2011 року, виданий Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ «ПУМБ» у сумі 2124567,88 грн. та 608269,61 доларів США, за яким 15 листопада 2011 року було відкрито провадження, в ході якого державним виконавцем 14 грудня 2011 року було проведено опис і арешт майна боржника: комплекс нежитлових будівель літ. 3-1, Щ-1 по вул. Ломізова 1. 23 серпня 2012 року вартість вказаного обєкта за висновком експерта була визначена в розмірі 15338 грн. З часом позивачу стало відомо, що 27 грудня 2012 року вказаний нежитловий комплекс було продано на прилюдних торгах ПП «Нива-В.Ш.» на користь [PERSON] Відповідно до протоколу прилюдних торгів спірне майно було продано за 15500 грн. При цьому розмір коштів, які має внести [PERSON] на депозитний рахунок ДВС, дорівнював 13206 грн. без ПДВ, яка є різницею між продажною ціною придбаного ним лота та сумою винагороди ПП «Нива-В. Ш.» в сумі 2294 грн. Розмір винагороди на користь торгівельної організації було сплачено за рахунок коштів, які отримані від реалізації майна боржника, що складало 14,8%. Однак позивач вважає, що законні підстави для утримання суми винагороди за рахунок коштів від реалізації зазначеного майна відсутні, що грубо порушує права ПАТ «ПУМБ» як стягувача, оскільки винагорода спеціалізованій організації, яку вона отримує за організацію реалізації арештованого майна та податок на додану вартість, який організація має сплатити як субєкт підприємницької діяльності не відноситься до витрат виконавчого провадження. Торгівельні організації, як субєкти підприємницької діяльності, мають право на одержання прибутку за надані послуги та відшкодування витрат повязаних з реалізацією арештованого майна, а оплата покупцем придбаного на торгах товару разом із сплатою винагороди спеціалізованій організації за надані послуги здійснюється на підставі акту про проведені торги, яким оформлюються договірні відносини купівлі-продажу. Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 29 листопада 2012 року «Про внесення змін до деяких наказів Міністерства юстиції України з питань реалізації арештованого майна» встановлено, що розмір винагороди за надані послуги з реалізації арештованого майна не повинен перевищувати, з урахуванням витрат, повязаних з організацією та проведенням реалізації майна та податку на додану вартість, 15 % від вартості майна. При цьому витрати, повязані з організацією та проведенням реалізації арештованого майна, не повинні перевищувати 5 % вартості реалізації майна. У разі якщо майно реалізовано за ціною, вищою від стартової, спеціалізована організація здійснює перерахунок винагороди пропорційно до збільшення ціни майна та зазначає у протоколі аукціонну суму винагороди, яку покупець повинен додатково сплатити, а також рахунок спеціалізованої організації, на який необхідно сплатити данні кошти. Зазначав, що згідно із системним аналізом цих положень, винагороду спеціалізованій організації за надані послуги з реалізації арештованого майна повинен сплатити покупець реалізованого майна додатково. Таким чином відповідачами не було дотримано положень нормативно-правових актів, бо винагороду у розмірі 2294 грн. було сплачено із грошових коштів, одержаних від реалізації майна боржника, а не додатково переможцем прилюдних торгів, тому це є підставою визнання торгів недійсними внаслідок порушення ч. 1 ст. 203 ЦК України. На підставі переліченого просив визнати прилюдні торги від 27 грудня 2012 року щодо відчуження комплексу нежитлових будівель по вул. Ломізова 1 в м. Маріуполі недійсними. Представник позивача, яка діє на підставі довіреності, [PERSON], в судовому засіданні, підтримуючи заявлені банком вимоги, вказувала на те, що було порушено права позивача при проведенні реалізації майна, належного боржнику, внаслідок чого із вартості майна на прилюдних торгах було сплачено послуги ПП «Нива-В. Ш.» у порушення встановленої процедури, що свідчить про невиконання умов угоди купівлі-продажу нерухомого майна, тому, як наслідок, свідчить про її недійсність. Додавала, що обставини, які стали підставою для визнання прилюдних торгів, проведених 27 грудня 2012 року недійсними, інші, порівняно із тими, що вирішувались господарськими судами раніше. Таким чином просила суд задовольнити позов. Відповідач, [PERSON], до судового засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Представник відповідача, який діє на підставі довіреності, [PERSON], надав суду заяву з проханням вирішити справу за його відсутністю, заперечуючи при цьому проти вимог банку. Представник відповідача, [PERSON], яка діє на підставі договору, [PERSON], заперечуючи проти задоволення поданого позову, вказувала на те, що господарськими судами вже вирішувалось питання про визнання прилюдних торгів недійсними, та рішеннями судів позивачу було відмовлено у заявлених вимогах. Зазначала, що питання витрат на проведення прилюдних торгів не може свідчити про недійсність такого правочину від 27 грудня 2012 року, бо основні умови угоди купівлі-продажу майна були дотримані. В той же час покупець повинен був сплатити витрати ПП «Нива-В. Ш.» саме із суми вартості товару на торгах. На підставі переліченого просила суд відмовити у позові. Представник відповідача, Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, до судового засідання не зявився за невідомих суду причин, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи належним чином. При цьому надав суду заяву з проханням розглянути вказаний позов без його участі. Відповідно до письмових заперечень на поданий банком позов представник УДВС ГУ ТУЮ в Донецькій області, який діє на підставі довіреності, [PERSON], зазначав, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС ГУ юстиції у Донецькій області дійсно перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-355, виданого Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості в сумі 2124567,88 грн. та 608269,61 доларів США. 27 червня 2012 року в рамках вказаного виконавчого провадження був складений акт опису та арешту майна, належного [PERSON], що складається з комплексу нежитлових будівель літ. 3-1, Щ-1 загальною площею 282,6 кв. м., розташованих в м. Маріуполі по вул. Ломізова (Цимлянська) № 1. 27 грудня 2012 року ПП «Нива-В.Ш.» в особі філії № 5 були проведені публічні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, які оформлені протоколом № 0512704-1 від 27 грудня 2012 року, відповідно до яких переможцем став [PERSON] Оскільки вказані прилюдні торги вже оскаржувались позивачем, якому у визнані прилюдних торгів недійсними було судами відмовлено, то встановлені рішеннями господарських судів обставини повторному доведенню не підлягають. Додавав, що за протоколом прилюдних торгів від 27 грудня 2012 року початкова ціна лоту складала 15338 грн. З цієї ціни ПП «Нива-В.Ш.» було взято винагороду у розмірі 2270,02 грн., тобто 14,8%. Ціна фактичного продажу склала 15500 грн. Різниця між початковою ціною продажу та ціною продажу складала 162 грн., тому відповідно до п. 3.1. Тимчасового положення суму, яку переможець додатково сплачував від різниці початкової ціни продажу та ціни продажу у відсотковому виразі 14,8 % складало відповідно 23,98 грн. Таким чином при здійсненні виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя № 2-355 державним виконавцем було дотримано усі існуючі вимоги до організації примусового виконання. На підставі переліченого просив суд відмовити у задоволені поданого позову. Ані представники відповідача, ПП «Нива-В. Ш.», ані ліквідатор відповідача, [PERSON], до судового засідання не зявились за невідомих суду причин, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Згідно із письмовими поясненнями ліквідатора ПП «Нива-В. Ш.» вбачається, що він є неналежним відповідачем у вказані справі, бо не приймав участі у проведенні спірних прилюдних торгів від 27 грудня 2012 року. Суд, вислухавши учасників процесу, які зявились, дослідивши письмові докази, вважає, що поданий позов ПАТ «ПУМБ» не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що на підставі постанови від 15 листопада 2011 року державним виконавцем Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області було відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості в сумі 2124567,88 грн. та 608269,61 доларів США (а. с. 5). На підставі повідомлення від 17 серпня 2012 року державного виконавця вбачається, що 14 грудня 2011 року за актом опису та арешту майна було описано та арештовано майно [PERSON], що складається з комплексу нежитлових будівель літ. 3-1, Щ-1 загальною площею 282,6 кв. м., що розташовані в м. Маріуполі по вул. Ломізова (Цимлянська) № 1, та яке було оцінено за висновком експерта на суму 15338 грн. (без врахування ПДВ) (а. с. 6). За протоколом № 0512704-1 проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого нерухомого майна [PERSON] від 27 грудня 2012 року, вбачається, що ПП «Нива-В. Ш.» було проведено прилюдні торги, за умовами яких комплекс нежитлових будівель літ. 3-1, Щ-1 загальною площею 282,6 кв. м., що знаходиться в м. Маріуполі по вул. Ломізова (Цимлянська) 1 (початкова вартість 15338 грн.), було продано [PERSON] за 15500 грн. Також зазначено, що [PERSON] повинен внести до 9 січня 2013 року на депозитний рахунок державної виконавчої служби 13206 грн. без ПДВ, що дорівнює різниці між продажною ціною придбаного ним майна та сумою винагороди спеціалізованій організації в сумі 2294 грн. з урахуванням ПДВ. При цьому сума гарантійного внеску в розмірі 2270,02 грн. визначається частиною оплати [PERSON] майна та залишається спеціалізованій організації в рахунок наданих нею послуг з реалізації цього майна. Також переможець прилюдних торгів повинен внести різницю між сумою гарантійного внеску та сумою винагороди спеціалізованій організації в сумі 23,98 грн. із врахуванням ПДВ (а. с. 7). Вказаний протокол прилюдних торгів від 27 грудня 2012 року було затверджено актом від 1 березня 2013 року державного виконавця Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області (а. с. 8). Суд при цьому відхиляє доводи представника державної виконавчої служби на наявність судових рішень щодо відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ «ПУМБ» про визнання прилюдних торгів від 27 грудня 2012 року недійсними, враховуючи те, що предметом дослідження у вказаних справах господарськими судами були інші обставини, на які посилались представники банку, як на підставу поданих ними позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За змістом ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, в тому числі ч. 1 ст. 203 ЦК України. На підставі правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24 жовтня 2012 року у справі № 6-116цс12 вбачається, що виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином. Тому, враховуючи, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину. Також зазначено, що оскільки виходячи із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених «Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна». Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-1884цс15 від 18 листопада 2015 року вбачається, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав, встановлених ч. 1 ст. 215 ЦК України. Також зазначено, що нерухоме майно передається на реалізацію з прилюдних торгів за ціною та у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», при цьому умови, процедура підготовки та порядок проведення торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а також розрахунків за придбане майно й оформлення результатів торгів визначено саме «Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна». Тому дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обовязковою умовою правомірності правочину. Зазначено також, що головною умовою, яка повинна бути встановлена судом, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів повинно бути присутнє порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Наслідком визнання результату прилюдних торгів, яким фактично є оформлений у вигляді протоколу про результати торгів договір купівлі-продажу, недійсним є повернення сторін договору купівлі-продажу - продавця і покупця - до первісного стану, тобто реституція як спосіб захисту, що характерний для зобовязальних відносин. За ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в ч. 8 ст. 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Відповідно до п. 3.1 «Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 (в редакції станом на 27 грудня 2012 року), орган державної виконавчої служби укладає із спеціалізованою організацією договір, яким доручає реалізацію майна спеціалізованій організації за визначену винагороду за надані послуги з реалізації арештованого майна, яка встановлюється у відсотковому відношенні до продажної ціни лота. Розмір винагороди за надані послуги з реалізації арештованого майна не повинен перевищувати з урахуванням витрат, пов'язаних з організацією та проведенням реалізації майна, та податку на додану вартість 15 відсотків від вартості майна. При цьому витрати, пов'язані з організацією та проведенням реалізації майна, не повинні перевищувати 5 відсотків вартості реалізації майна. У разі якщо майно реалізоване за ціною, вищою від стартової, спеціалізована організація здійснює перерахунок винагороди пропорційно до збільшення ціни майна та зазначає у протоколі аукціону суму винагороди, яку покупець повинен додатково сплатити, а також рахунок спеціалізованої організації, на який необхідно сплатити дані кошти. Згідно із п. 3.2 «Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна» спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги, за експертною оцінкою та інші відомості, передбачені «Інструкцією про проведення виконавчих дій», затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5. При цьому відповідно до п. 5.1 «Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна» (станом на момент проведення прилюдних торгів 27 грудня 2012 року) на підставі копії затвердженого протоколу переможець прилюдних торгів протягом семи банківських днів з дня затвердження протоколу, не враховуючи дня проведення прилюдних торгів, здійснює розрахунки за придбане на прилюдних торгах майно в такому порядку: а) покупець перераховує на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби зазначену в затвердженому протоколі прилюдних торгів суму грошових коштів, яка дорівнює різницю між продажною ціною придбаного ним лота і сумою винагороди спеціалізованої організації за цим лотом, сплаченої на поточний рахунок організатора прилюдних торгів; сума гарантійного внеску, зарахованого на рахунок організатора аукціону, визнається частиною оплати покупцем придбаного ним на прилюдних торгах майна і залишається спеціалізованій організації в рахунок оплати наданих нею послуг з реалізації цього майна. Таким чином на підставі наведених правових норм та позиції Верховного Суду України суд дійшов наступного. Так реалізація арештованого майна спеціалізованою організацією проводиться за визначену винагороду за надані послуги з реалізації такого майна, яка встановлюється у відсотковому відношенні до продажної ціни лота, та розмір якої не повинен перевищувати з урахуванням витрат, пов'язаних з організацією та проведенням реалізації майна, та податку на додану вартість 15 % від вартості майна. Судом було підтверджено матеріалами справи, що розмір винагороди ПП «Нива-В. Ш.» за послуги по реалізації майна [PERSON] не перевищував 15% від вартості такого арештованого майна. Також було встановлено, що ПП «Нива-В. Ш.» провела прилюдні торги за заявкою державного виконавця із зазначенням початкової вартості арештованого майна [PERSON] за відповідною експертною оцінкою. В той же час суд зазначає, що в п. 5.1 «Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна» чітко визначено, що за результатами прилюдних торгів їх переможець перераховує на рахунок органу державної виконавчої служби зазначену в затвердженому протоколі прилюдних торгів суму грошових коштів, яка дорівнює різницю між продажною ціною придбаного ним майна та сумою винагороди спеціалізованій організації, сплаченої на поточний рахунок організатора прилюдних торгів. З огляду на перелічене посилання представників банку на те, що [PERSON] повинен був сплатити суму винагороди на користь ПП «Нива-В. Ш.» поза межами суми лоту на прилюдних торгах за запропонованою ним вартістю 15500 грн., не ґрунтуються на вимогах закону, бо протирічать положенням п. п. 3.1, 3.2, 5.1 «Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна». Тому суд відхиляє доводи представників банку про те, що [PERSON] повинен був додатково сплатити винагороду спеціалізованій організації в сумі 2294 грн., сплативши в свою чергу всю виграшну суму виставленого лоту в розмірі 15500 грн. на рахунок державної виконавчої служби. На підставі переліченого вимоги ПАТ «ПУМБ» про визнання прилюдних торгів від 27 грудня 2012 року недійсними із врахуванням положень ч. 1 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України не підлягають задоволенню, оскільки при проведенні прилюдних торгів щодо реалізації комплексу нежитлових будівель літ. 3-1, Щ-1 загальною площею 282,6 кв. м. по вул. Ломізова 1 в м. Маріуполі були дотримані правові норми «Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна», тому права позивача-стягувача не були порушені.

Outcome: dismissed