Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

Представник позивачів [PERSON] та [PERSON] - адвокат Штендер М.В. звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що [PERSON] , яка померла [INFO] , належала земельна ділянка площею 0,82949га (кадастровий номер земельної ділянки №4622488900:07:000:0031), розташована на території Хлиплівської сільської ради Мостиського району Львівської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №058428 від 17.05.2004р. Вказує, що спадкодавець [PERSON] за життя всім своїм майном розпорядилася, склавши заповіт на користь сина - [PERSON] (чоловікова, батька позивачів). Покликається на те, що [PERSON] у встановленому законом порядку прийняв дану спадщину, факт прийняття ним спадщини стверджується поданою до нотаріуса заявою про прийняття спадщини. Зазначає, що [INFO] помер [PERSON] (чоловік, батько позивачів), який за життя своїм майном не розпорядився, заповіту не склав. До складу спадщини, яка відкрилась внаслідок його смерті, входить право на вищевказану спірну земельну ділянку, яку такий успадкував після смерті своєї матері [PERSON] . Позивачі є спадкоємцями першої черги спадкування за законом, у встановленому законом порядку прийняли дану спадщину, однак через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу про право власності на зазначену земельну ділянку, позивачі позбавлені можливості реалізувати та оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. З огляду на наведені обставини, просить суд ухвалити рішення, яким визнати за позивачами право власності по 1/2 частці спірної земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, батька [PERSON] , котрий помер [INFO] . Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак в матеріалах справи міститься ордер про надання правової допомоги, згідно якого їх інтереси представлятиме представник адвокат Штендер М.В. Також в матеріалах справи міститься заява адвоката Штендера М.В., в якій такий зазначає, що підтримує позовні вимоги своїх довірителів, просить розглядати справу за наявними матеріалами та без його (представника) участі. Представник відповідача - Хлиплівської сільської ради Мостиського району Львівської області в судове засідання не з`явився, проте подав заяву, в якій зазначив, що позов визнає та просить розглядати дану цивільну справу у його відсутності. Представник третьої особи - в.о. завідувача Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області в судове засідання не з`явився, проте надіслав заяву-повідомлення №01-16/102; копії сторінок спадкової справи №240/2013, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 13.04.2020р. №59997645, з якої слідує, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкова справа не заводилась; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 13.04.2020р. № [NUMBER] , згідно якого спадкодавцем [PERSON] , котрий помер [INFO] , заповіт не складався. Просив розглядати дану справу у його (представника) відсутності. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Судом встановлено, що [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (свекрухи, баби позивачів). До складу даної спадщини входить земельна ділянка площею 0,82949 га (кадастровий номер земельної ділянки №4622488900:07:000:0031), розташована на території Хлиплівської сільської ради Мостиського району Львівської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №058428 від 17.05.2004р. Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном розпорядилася, а саме 24.12.2001 року склала заповіт, яким усе свої майно заповіла своєму синові [PERSON] . Даний заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі за №85. Відповідно до довідки, виданої 02.10.2017р. виконавчим комітетом Хлиплівської сільської ради Мостиського району Львівської області за №740, спадкодавець [PERSON] , яка померла [INFO] , на час смерті була зареєстрована та проживала одна за адресою: с.Хлиплі Мостиського району Львівської області. Як вбачається із матеріалів справи, зокрема копії сторінок спадкової справи №240/2013, заведеної після смерті [PERSON] , котра померла [INFO] , її син [PERSON] як спадкоємець за заповітом у встановлений законом строк, зокрема 20 травня 2013р., звернувся в Мостиську державну нотаріальну контору Львівської області із заявою про прийняття спадщини. Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, [PERSON] не заявив про відмову від даної спадщини. Тобто, у відповідності до вимог ст.1269 ЦК України, [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті спадкодавця [PERSON] . Інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині спадкодавця [PERSON] , та які б прийняли таку, судом не встановлено. Підсумовуючи, суд вважає, що належне спадкодавцю [PERSON] спадкове майно, в тому числі право власності на спірну земельну ділянку успадкував саме [PERSON] , чоловік, батько позивачів по справі. [INFO] відкрилася спадщина внаслідок смерті [PERSON] (чоловіка, батька позивачів). До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить, в тому числі, право власності на вищевказану земельну ділянку 0,82949 га (кадастровий номер земельної ділянки №4622488900:07:000:0031), розташовану на території Хлиплівської сільської ради Мостиського району Львівської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку такий успадкував в порядку спадкування після смерті своєї матері [PERSON] . Згідно матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном не розпорядився, заповіту не склав. У зв`язку з відсутністю заповіту спадкування здійснюється за законом. Згідно повідомлення Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області від 22.04.2020р. за №01-16/102 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 13.04.2020р. №59997645 відомо, що після смерті [PERSON] , котрий помер [INFO] , спадкова справа не заводилась. Як вбачається із матеріалів справи, зокрема довідки, виданої Львівським комунальним підприємством «Левандівка» від 29.05.2017 року за №1197, - на час смерті [PERSON] , який помер [INFO] , разом з ним за адресою [ADDRESS] , були зареєстровані та проживали дружина [PERSON] і дочка [PERSON] (позивачі). Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, позивачі не заявили про відмову від даної спадщини. Тобто, в силу ст.1261 ЦК України та ст.ст.1268-1269 ЦК України позивачі [PERSON] і [PERSON] є спадкоємцями першої черги спадкування за законом і вважаються таким, що прийняли спадщину, яка відкрилась після смерті спадкодавця [PERSON] , котрий помер [INFO] . Підсумовуючи вищевказане, суд вважає, що належне спадкодавцю [PERSON] право власності на спірну земельну ділянку успадкували саме дружина і дочка спадкодавця - позивачі [PERSON] і [PERSON] . Інших спадкоємців першої черги спадкування за законом, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] , судом не встановлено. В той же час, через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку позивачі не можуть в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у зв`язку із чим звернулися до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтва про смерть та заповіту спадкодавця [PERSON] ; копією свідоцтва про смерть [PERSON] ; копією довідки, виданої 02.10.2017р. виконавчим комітетом Хлиплівської сільської ради Мостиського району Львівської області за №740, про склад сім`ї на час смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] ; копією довідки, виданої Львівським комунальним підприємством «Левандівка» від 29.05.2017 року за №1197, про склад сім`ї на час смерті [PERSON] , котрий помер [INFO] ; копіями сторінок спадкової справи №240/2013, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 13.04.2020р. №59997645, з якої слідує, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкова справа не заводилась; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 13.04.2020р. № [NUMBER] , згідно якого спадкодавцем [PERSON] , котрий помер [INFO] , заповіт не складався; копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №058428 від 17.05.2004р.; копіями сторінко паспортів позивачів, іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України). Оскільки у зв`язку з вищевикладеними обставинами питання про право власності позивачів на спірне майно (земельну ділянку) не може бути вирішено в позасудовому порядку, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання за ними (позивачами) права власності на вищевказане майно. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положення ст.ст.81, 131 ЗК України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. З врахуванням викладеного, зокрема того, що судом достовірно встановлено, що позивачі [PERSON] і [PERSON] є спадкоємцями першої черги спадкування за законом спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця [PERSON] ; вони у передбачений законом спосіб (строк і порядок) прийняли дану спадщину; інших спадкоємців першої черги спадкування за законом, судом не встановлено; до складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить зазначена земельна ділянка; право власності на спірну земельну ділянку було посвідчене Державним актом на право власності на земельну ділянку, виданим і зареєстрованим у встановленому законом порядку, однак оригінал такого втрачено, суд приходить до висновку, що обраний позивачами спосіб захисту своїх порушених прав як визнання за ними права власності на спадкове майно є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самих порушених прав позивачів, а тому може бути застосований судом. Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачами права власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, батька (спадкодавця) [PERSON] , котрий помер [INFO] .

Outcome: approved