Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивує тим, [INFO] помер [PERSON] , який 30 липня 199 року склав заповіт на користь [PERSON] (позивача). Нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, про що виніс постанову від 22.09.2020, оскільки у свідоцтві про право власності на жилий будинок від 15 лютого 1988 року зазначено про належність його членам колгоспного двору, головою якого є [PERSON] . Також відмовлено у видачі цього свідоцтва на земельну ділянку, оскільки у державному акті, серія І V-ІФ № 015287, є виправлення, які не оговорені початковою органу, що видав. 10 серпня 2005 р. [PERSON] складено заповіт, який посвідчено секретарем Голинської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області та зареєстровано в реєстрі за № 160. Відповідно до заповітного розпорядження [PERSON] , все своє майно та майнові права вона заповіла [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.12.2020 у справі № 345/4385/20 встановлено факт, що заповіт від 10 серпня 2005 року, складений від імені [PERSON] , посвідчений секретарем Голинської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області, зареєстрований в реєстрі за № 160, належить [PERSON] , [INFO] . 15 лютого 1988 року на ім`я [PERSON] видано свідоцтво про право власності на жилий будинок, яким підтверджується належність членам колгоспного двору домоволодіння по [ADDRESS] . Як видно з довідки ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» від 01.07.2020 № 00209, [ADDRESS], перейменовано на [ADDRESS]. З довідки виконкому Голинської сільської ради від 13.08.2013 № 384 вбачається, що за [PERSON] , яка померла [INFO] , значиться частина житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд по [ADDRESS] . З витягу від 11.05.2021 № 92 з погосподарської книги № 5, ст.93, номер об`єкта погосподарського обліку 224 Голинського старостинського округу Калуської міської ради Івано-Франківської області, за 1991-1995 роки, слідує, що господарство по [ADDRESS] , станом на 15 квітня 1991 року відносилось до категорії «колгоспний двір» й у ньому були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] ; його дружина - [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , внук. Що стосується земельної ділянки, то у державному акті на право приватної власності на землю, серія IV-ІФ № 015287 від 31.08.1999, зазначено, що його видано [PERSON] . Згідно із ч. 1 ст. 791 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2610461842020 від 25.06.2020 підтверджується, що інформацію про вищезазначену земельну ділянку внесено до Державного земельного кадастру, з присвоєнням їй кадастрового номера, та вказано, що власником є [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю, серія IV-ІФ № 015287 від 31.08.1999. На підставі наведеного, [PERSON] звернувся до суду із відповідним позовом, в якому просить суд: визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в цілому право власності на індивідуальний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності на земельну ділянку площею 0,3041 га, кадастровий номер 2622881600:02:003:0384, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в с. Голинь Калуського району Івано-Франківської області, яка належала [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю, серія IV-ІФ № 015287 від 31.08.1999. Позивач у судове засідання не з`явився, його представник - адвокат Бойко Р.Б. надав суду заяву, що позов підтримує, просить його задовольнити, слухати справу за його відсутності. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви, у яких зазначили про визнання позову та розгляд справи за їхньої відсутності. Відповідно до ст. 200 ч. 3 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Зважаючи на те, що відповідач по справі визнав вимоги позивача і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у відповідності до частини четвертої статті 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити рішення про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved