Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] 20957 грн. 46 коп. боргу за спожиту теплову енергію, 2019 грн. 92 коп. суму, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції, 908 грн. 39 коп. три проценти річних та судовий збір у розмірі 2270 грн. 00 коп. Мотивуючи свої вимоги тим, що в опалюваних сезонах 2017-2020 позивач здійснював постачання теплової енергії, зокрема, у квартиру [ADDRESS] . На ім`я боржника [PERSON] , відповідального квартиронаймача, було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] для розрахунків за надані послуги теплопостачання та було видано розрахунковий документ, по якій боржник повинен виконувати оплату. Позивач надав теплову енергію за період з 01.10.2017 по 01.04.2021 на суму 22315,31 грн., за яку відповідач сплатив лише частково, залишок боргу за спожиту теплову енергію на теперішній час складає 20957,46 грн. Надіслане відповідачу попередження залишилося без задоволення та відповіді. Ухвалою суду від 30.08.2021, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Відповідно до ч. 5 ст.\~279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль», є суб`єктом господарської діяльності з постачання теплової енергії споживачам м. Миколаєва, в тому числі до квартири [ADDRESS] , що підтверджується нарядами на підключення будинку до теплових мереж на початку опалюваного сезону. Позивач в своєму позові зазначає, що на ім`я [PERSON] , відповідального квартиронаймача, було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] для розрахунків за надані послуги теплопостачання та було видано розрахунковий документ, по якій боржник повинен виконувати оплату. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.12.2009, виданим державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори Рибачук О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1-1405, [PERSON] прийняв у спадщину Ѕ частку квартири [ADDRESS] . Вказане підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, сформованого 01.02.2010. Відповідно до довідки з відділу обліку і моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС в Миколаївській області, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Позивач здійснював постачання теплової енергії до вищевказаної квартири в період з 01 жовтня 2017 р. по 01 квітня 2021 р., що підтверджується копіями нарядів на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону. Однак, відповідачем оплата послуг за надану теплову енергію здійснювалася не в повному обсязі, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, з урахуванням перерахунку, яка становить, 23885,77 грн., яка складається з: основного боргу за надані послуги 20957,46 грн., трьох відсотків річних - 908,39 грн., сума, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції 2019,92 грн. 21 травня 2020 позивачем на адресу відповідача за вих. № 301-ф2 надсилалося попередження (в порядку досудового урегулювання сплати боргу) про оплату боргу в сумі 19794,87 грн., який утворився станом на 21.05.2020. Відповідачем борг не погашено, спір не урегульовано. Згідно із частиною першою\~статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до пункту 1 частини 3\~статті 20 вказаного Закону\~споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Приписами\~статті 24 Закону України «Про теплопостачання»\~визначено, що обов`язком споживача теплової енергії є своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Таким чином, правовідносини між сторонами за своїм змістом є зобов`язальними, позивач повинен надавати відповідачу послуги з постачання теплової енергії, а відповідач повинен за них сплачувати в силу приписів\~статті 11 ЦК України. Статями\~68,\~162 ЖК України\~визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. За змістом статей\~526,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк. Положеннями статей\~610,\~611 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно частини 2\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка висловлена в постанові від 20 червня 2012 року по справі № 6-68цс12, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1\~ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Приймаючи до уваги те, що відповідач є споживачем послуг з постачання теплової енергії, та враховуючи неналежне виконання відповідачем зобов`язань, позов підлягає задоволенню. 24 липня 2020 ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» було подано до Ленінського районного суду м. Миколаєва заяву про видачу судового наказу про стягнення в солідарному порядку із [PERSON] , [PERSON] на користь приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» борг за спожиту теплову енергію за період з 01.10.2017 року по 01.05.2020 року, що складає 14858 грн. 68 коп., індексацію суми боргу в розмірі 1015 грн. 72 коп. та три відсотки річних 547 грн. 23 коп. за період з 01.10.2017 року по 01.07.2020 року, всього 16421 грн. 63 коп. (шістнадцять тисяч чотириста двадцять одна гривня 63 копійки). Ухвалою суду від 05.04.2021 у справі №489/3402/20, судовий наказ №2-н/489/603/20 скасовано. У відповідності до ст. 166 ЦПК України, у разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, заявник має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку. Згідно з п. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувану не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2270 грн. 00 коп.

Outcome: approved