Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом та просить стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за договором №2007707488 від 13.01.2014 про надання споживчого кредиту в розмірі 38241,56 грн. та судові витрати у розмірі 382,42 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав заяву про проведення судового розгляду за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав заперечення проти позову. Відповідно до наявних в матеріалах справи документів 13.01.2014 між ТОВ «ОТП Банк» та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту №2007707488. За умовами договору ТОВ «ОТП Банк» надав відповідачу споживчий кредит на придбання товару в сумі 31331,04 грн. зі сплатою 15 % за користування кредитом, строком на 12 місяців з дня укладення договору кредиту по 13.01.2015. За умовами договору погашення кредиту відповідач зобов'язаний здійснювати щомісячно частинами відповідно до графіку платежів. ТОВ «ОТП Банк» виконав свої зобов'язання за договором споживчого кредиту, здійснив видачу коштів у сумі 31331,04 грн. відповідачу, шляхом перерахування продавцю суми кредиту в рахунок оплати товару. Що не заперечується відповідачем. Відповідач [PERSON] належним чином не виконує зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла заборгованість в сумі 38241,56 грн., що підтверджується розрахунком, з яких: 28902,48 грн. залишок заборгованості за кредитом, 9339,08 грн. нараховані відсотки за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язання є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до умов договору факторингу №22/12/2014 від 22.12.2014, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», банк передав, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна прийняв право грошової вимоги до відповідача і стає кредитором за кредитним договором укладеним між банком та відповідачем в розмірі передбаченим цим договором. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. За правилами ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів встановлених договором. Оцінюючи підстави та обставини, викладені у запереченні відповідача щодо того, що позивач не набув права вимоги до відповідача стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором, суд дійшов висновку, що зазначене твердження не ґрунтується на матеріалах справи та положеннях ст. 516 ЦК України. Зокрема, у цій статті передбачається, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Обмежень щодо іншого порядку заміни кредитора за вищезгаданим договором кредитування з досліджених доказів судом не встановлено. Відповідач не вказав про виконання своїх зобов'язань перед первісним кредитором. Щодо зауваження, вказаного у запереченні, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем судові, містить інформацію про менший розмір заборгованості на день підписання договору факторингу судом встановлено, що зазначена обставина при дослідженні доказів знайшла своє підтвердження, однак суд не може її визнати такою, що впливає на обґрунтованість позовних вимог. Так, відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Предметом договору факторингу № 22/12/14/1-2 від 22.12.2014, на підставі якого у позивача виникло права кредитора перед відповідачем за договором про надання споживчого кредитну від 13.01.2014, відповідно до п.1.3 цього договору є у тому числі й одержання фактором права (замість кредитора) вимагати від боржника належного виконання всіх зобов'язань за кредитним договором. Зазначене свідчить про те, що позивач отримав право вимоги від відповідача як щодо зобов'язань, які виникли на день укладення договору факторингу, так й тих, що мали місце після цього з моменту настання строку (події) такого зобов'язання. Відповідно до наданого позивачем розрахунку позовні вимоги стосуються зобов'язань відповідача, які настали з 13.01.2014 по 13.01.2015. Тобто, зважаючи на те, що позов надійшов до суду 10.09.2015 (надіслано 31.08.2015), позивач мав право вимоги за усіма заявленими ним у позові вимогами. Таким чином, суд доходить висновку, що позов про стягнення заборгованості з відповідача підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved