Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути з відповідача на користь Національної академії внутрішніх справ, вартість витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі у сумі 42\~556,40 грн., з урахуванням встановленого індексу інфляції у сумі 2\~303,14 грн. та трьох відсотків річних від простроченої суми у розмірі 1\~720,91 грн., всього у розмірі 46\~580,45 грн. та судові витрати. Мотивуючи свої вимоги тим, що Наказом ректора Національної академії внутрішніх справ від 08.08.2013 року № 99 о/с [PERSON] з 28 серпня 2013 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Національної академії внутрішніх справ\~\~(далі-НАВС). Статтею 18 Закону України «Про міліцію»,\~наказом МВС України від 14.05.2007 р. № 150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця І у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України»\~(зареєстрований Міністерством юстиції України 29.05.2007 р. за № 547/13814) (діючих на момент виникнення правовідносин), передбачено, що підготовка фахівців у ВНЗ МВС України здійснюється на підставі договору, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням (управлінням) МВС України та особою, яка навчається. На виконання вищевказаних нормативних документів 09.09.2013 року між НАВС, комплектуючим підрозділом - ГУМВС України в Київській області та відповідачем укладено Договір № 13-411 про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України (НАВС) (далі - Договір). За умовами договору відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов`язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати витрати пов`язані з утриманням у навчальному закладі (п. 2.3. договору). Наказом НАВС від 06 листопада 2015 року № 192 о/с відповідача було звільнено з ОВС з продовженням навчання в НАВС у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації). Наказом НАВС від 11 листопада 2015 року № 202 о/с відповідача з 07 листопада 2015 року призначено на посаду курсанта 3-го курсу з присвоєнням спеціального звання рядового поліції. З 28 серпня 2013 року по 03 березня 2017 року відповідно до умов договору у період навчання перебувала на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом з наданням комунальних послуг. Відповідно до наказу НАВС від 03.03.2017 № 279 відповідачу було присуджено ступінь вищої освіти бакалавр за напрямом підготовки «Правознавство» та видано диплом бакалавра. Після закінчення навчання, відповідно до умов договору, відповідача направлено для подальшого проходження служби до комплектуючого підрозділу. В серпні 2019 року на адресу НАВС супровідним листом ГУНП в Миколаївській області від 05.08.2019 № 2225/125/26/01-2019, надійшла інформація, що наказом ГУНП в Миколаївській обл. від 01.08.2019 № 775 о/с відповідача звільнено зі служби в Національній поліції на підставі поданого ним рапорту, за власним бажанням. Тобто, в порушення вимог Договору, відповідач з власної ініціативи звільнився зі служби в Національній поліції до спливу встановленого Договором трирічного терміну перебування на службі після закінчення навчання. Ухвалою суду від 02.03.2021, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що наказом ректора Національної академії внутрішніх справ від 08.08.2013 року № 99 о/с [PERSON] з 28 серпня 2013 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Національної академії внутрішніх справ (надалі-НАВС). 09 вересня 2013 року між НАВС, Головним управлінням МВС України в Миколаївській області та [PERSON] укладено договір № 13-411 про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України (НАВС) (а.с. 11). За умовами договору відповідач навчавсь за рахунок коштів державного бюджету і зобов`язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати витрати пов`язані з утриманням у навчальному закладі (п. 2.3. договору). Наказом НАВС від 06 листопада 2015 року № 192 о/с рядового міліції [PERSON] , курсанта 3-го курсу було звільнено з ОВС з продовженням навчання в НАВС у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) (а.с. 12). Наказом НАВС від 11 листопада 2015 року № 202 о/с [PERSON] з 07 листопада 2015 року призначено на посаду курсанта 3-го курсу з присвоєнням спеціального звання рядового поліції (а.с. 13). Відповідно до наказу НАВС від 03.03.2017 № 279 [PERSON] було присуджено ступінь вищої освіти бакалавр за напрямом підготовки «Правознавство» та видано диплом бакалавра. Після закінчення навчання, відповідно до умов договору, відповідача направлено для подальшого проходження служби до комплектуючого підрозділу. Згідно листа Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Миколаївській обл. від 05.08.2019 за вих. № 2225/125/26/01-2019, встановлено, що наказом ГУНП в Миколаївській обл. від 01.08.2019 № 775 о/с [PERSON] звільнено зі служби в Національній поліції на підставі поданого ним рапорту, за власним бажанням (а.с 16-20). З позову вбачається, що з 28 серпня 2013 року по 03 березня 2017 року відповідно до умов договору у період навчання перебувала на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом з наданням комунальних послуг. Відповідно до п. 2.3.6. договору, відповідач зобов`язалась у разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п. 3 договору відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Пунктом 3.3. Договору передбачено, що однією з підстав відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення зі служби в ОВС протягом перших трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням. Аналогічні положення щодо обов`язку відшкодування витрат за навчання у разі дострокового звільнення містяться у Типовому договорі затвердженому\~Наказом МВС України від 14.05.2007 р. № 150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України»\~(зареєстрований Міністерством юстиції України 29.05.2007 року за № 547/13814). Крім того, аналогічні за своєю суттю Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у ВНЗ та Типова форма Контракту про здобуття освіти у ВНЗ, затверджені\~постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 р. № 261\~та\~наказом МВС України від 01.03.2017 № 173\~відповідно. Відповідно до ч. 4\~ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію»\~особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої\~статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої\~статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Вбачається, що невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо відпрацювання за місцем розподілу не менше трьох років є підставою для виникнення в останньої обов`язку з відшкодування вартості навчання. Відповідно до п. 4.1. Договору, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Зазначене також підтверджується Порядком відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженим\~постановою КМУ від 12 квітня 2017 року № 261. Вартість витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у навчальному закладі за період з 28 серпня 2013 року по 03 березня 2017 року становить 42556 гривень 40 копійок, з урахуванням\~встановленого індексу\~інфляції у\~сумі 2303,14\~грн.\~та трьох\~відсотків річних\~від простроченої\~суми у\~розмірі 1720,91\~грн.,\~всього у\~розмірі 46580,45\~грн. Із цією сумою витрат відповідача було ознайомлено під підпис, що підтверджується повідомленням про зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням в навчальному закладі. Пунктом 4.4. договору передбачено, що у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх суми здійснюється в судовому порядку. У позовній заяві та доданих до неї документах містяться докази фактичних витрат, пов`язаних з утриманням відповідача в НАВС, які становлять 42556 гривень 40 копійок, яких: - грошове забезпечення 9823 гривні 16 копійки; - продовольче забезпечення 10204 гривень 39 копійок; - речове забезпечення - 5467 гривень 82 копійок; - оплата комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв - 17061 гривень 03 копійки. Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та у порядку, що встановлені договором. Частиною 2\~ст. 903 ЦК України, передбачено, що у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач, не оплативши у вказаний в договорі строк плату за навчання, порушив вимоги\~ст. 530 ЦК України\~відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст.ст. 610-611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, установлені договором або законом. На підставі ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Враховуючи вищевказані положення норм матеріального права та те, що відповідач належним чином не виконував договірні зобов`язання перед позивачем, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 46580,45 грн., суд вважає, що є всі підстави для задоволення вимог позивача, оскільки вони є законними та обґрунтованими. Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2270 грн. 00 коп..

Outcome: approved