Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Представник ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернувся до суду з позовом зобов»язання відповідача зняти арешт з автомобіля марки Daewo Lanos, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON], накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.03.2015 р. Свої вимоги мотивує тим, що 22.05.2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11157907000 відповідно до умов якого [PERSON] було отримано грошові кошти в сумі обумовленій договором. В якості забезпечення виконання взятих зобов»язань за кредитним договором позичальник надав банку в приватне обтяження належний йому автомобіль Daewo Lanos, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. 20.04.2015 р. між банком та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу № 17 за умовами якого банк передав позивачу право вимоги до [PERSON] по кредитному договору та право вимоги за договором застави, здійснивши заміну заставодержателя у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Станом на день звернення до суду заборгованість позичальника за договором становить 402 732, 48 грн. Чинні норми законодавства України надають позивачу право здійснити стягнення на предмет застави. Однак, згідно з витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна автомобіль боржника перебуває під арештом, що його накладено державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Фастівського міськрайонного управління юстиції. Зважаючи на те, що заставодержатель має пріоритет над іншими стягувачами, представник ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» і звернувся до суду з даним позовом. В подальшому представник позивач змінив вимоги та остаточно просив суд звільнити майно з під арешту, що його накладено відповідачем. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги, просив задовольнити. Представник відповідача, третя особа в судове засідання не з»явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки не повідомили. Заяв та клопотань від них в адресу суду не надходило. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 22.05.2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11157907000 відповідно до умов якого [PERSON] було отримано грошові кошти в сумі обумовленій договором 15 120,00 доларів США строком до 22.05.2014 р. Відповідно до вимог ст. 546 ЦК України встановлено, що зобов»язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов»язань. Як свідчать матеріали справи з метою забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором [PERSON] передав банку у приватне обтяження (заставу) належний йому автомобіль Daewo Lanos, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до положень ст.. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов»язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов»язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої сторони (боржника). Також встановлено, що 20.04.2015 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу № 17 за умовами якого банк передав позивачу права вимоги за кредитним договором укладеним з [PERSON] та вимоги щодо заставного майна, здійснивши заміну заставодержателя в Державному реєстрі обтяжень державного майна. Як свідчать матеріали справи станом на день звернення до суду з даним позовом заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 402 732,48 грн. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави), відповідно до ст. 572 ЦК України. В свою чергу положеннями ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», зокрема, ст.. 25, встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення пуд бічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст.. 26 цього Закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави як передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження у власність обтяжувала в рахунок виконання забезпечувального обтяженням зобов»язання. Представник позивача зазначає, що заставодержатель має право на свій розсуд обирати спосіб щодо виконання умов договору, проте на даний час відсутня можливість реалізації предмета застави, оскільки відповідачем винесено постанову про накладення арешту на майно боржника - [PERSON] За положеннями ч. 1 ст.. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» Якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Наявність арешту, що його накладено відповідно до постанови № ВП № 41034665 13.03.2015 р. державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Фастівського міськрайонного управління юстиції підтверджується відповіддю відповідача на запит суду. Таким чином, існування арешту накладеного на предмет застави унеможливлює реалізацію позивачем свого права заставодержателя звернути на нього стягнення шляхом набуття права власності. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження». В свою чергу положеннями ст. 15 ЦК України передбачено право особи звернутися до суду на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом своїх прав. З вищенаведеного вбачається, що позивач має пріоритетне право на задоволення своїх вимог в рахунок погашення заборгованості на предмет застави, а наявність арешту унеможливлює вчинити такі дії. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку щодо задоволення вимог ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Виходячи з наведеного,

Outcome: approved