Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту та визнання права власності. З позовної заяви, вбачається, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , який на день смерті був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складалося з житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] таземельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області площею 2,93 га, кадастровий номер [NUMBER] , відповідно до витягу з ДРРПНМ про реєстрацію права власності № 102228398, виданий приватним нотаріусом Юрченко М.Є. 01.11.2017 року. При житті батько позивача [PERSON] успадкував права на житловий будинок по [ADDRESS] , та на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області площею 2,93 га, кадастровий номер [NUMBER] , після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 03.12.2008 року. При житті [PERSON] , як спадкоємець після смерті свого батька [PERSON] , померлого [INFO] , оформив спадкові права лише на вищезазначену земельну ділянку площею 2,93 га, внаслідок чого йому приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Юрченко М.Є. було видано свідоцтво про право на спадщину номер 2314 від 01.11.2017 року, що підтверджується витягом з ДРРПНМ про реєстрацію права власності № 102228398, виданий приватним нотаріусом Юрченко М.Є. 01.011.2017 року. Правовстановлюючий документ на земельну ділянку - свідоцтво про право на спадщину був втрачений [PERSON] при житті. Під час звернення позивача до приватного нотаріуса Юрченко М.Є., нотаріусом було надане усне роз`яснення з приводу того, що свідоцтво про право на спадщину, за яким [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] , неможливо поновити у зв`язку зі смертю особи - спадкоємця та рекомендовано звернутися до суду. Додатково було встановлено, що [PERSON] при житті не оформив спадкові права на житловий будинок, який залишився після смерті [PERSON] , а відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданий виконавчим комітетом Кілійської міської ради 05.02.1973 року, житловий будинок по [ADDRESS] ( після уточнень адреси - [ADDRESS] ), відносився до складу колгоспних дворів, голова якого є [PERSON] . Таким чином внаслідок заведення спадкової справи після смерті [PERSON] , успадкуванням земельної ділянки, батько позивача [PERSON] успадкував права і на житловий будинок по [ADDRESS] , але належним чином не оформив свої права у встановленому порядку, і державна реєстрація набутого права власності на спадкове майно за [PERSON] належним чином проведена не була. Позивач, донька померлого, відповідно до ст. 1261 ЦК України є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , спадщину прийняла фактично, у зв`язку з тим, що постійно проживала на момент смерті з спадкодавцем, [PERSON] , [INFO] проживала на день смерті із своїм батьком, [PERSON] , [INFO], який помер [INFO] , в будинку [ADDRESS] , де піклувалася та доглядала за батьком, в зв`язку з тим, що він був хворим, проводила похорон після його смерті. Позивач, як спадкоємець за законом, звернулася до нотаріальної контори за оформленням спадщини після померлого [PERSON] та їй приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Юрченко М.Є. було надано роз`яснення, в якому зазначено, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, а саме на житловий будинок і на земельну ділянку, що унеможливлює оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку. Таким чином свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку відсутнє, відсутня також належна державна реєстрація прав на житловий будинок на спадкодавця, який відноситься до складу колгоспного двору. Нотаріус зазначив, що за вирішенням даного питання необхідно звернутися до суду. Наявність вищезазначених причин унеможливлює оформлення спадкових прав єдиного спадкоємця, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , в нотаріальному порядку, що стало підставою для звернення до суду з вимогою про встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно. В зв`язку з зазначеним, представник позивача просив суд: - встановити факт належності житлового будинку з будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] - [PERSON] , померлому [INFO] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] ; - встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом з спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] , на момент його смерті; - визнати за позивачем [PERSON] , [INFO] , право власності на житловий будинок з будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] , який в цілому складається з: житлового будинку - літ. А, літньої кухні - літ. Б, літньої кухні - літ. Ж, гаражу - літ. Є, сараю - літ. Г, сараю - літ. Е, сараю -літ. З, сараю - літ. И, сараю - літ. І, вбиральні -літ. Ї, надвірних споруд - № 1, 2, 5, 7, І., загальною площею 40 кв.м., житловою площею 25,8 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] ; - визнати за позивачем [PERSON] , [INFO] , право власності на земельну ділянку площею 2,93 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, кадастровий номер [NUMBER] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Представником позивача було надано заяву, відповідно до якої він підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача - Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, в судове засідання не прибув, надав заяву, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив суд розглянути справу за його відсутності. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 320, [PERSON] , помер [INFO] . Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 129, [PERSON] , помер [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] , зареєстрованого в м. Кілія райвідділ ЗАГС Одеської області, актовий запис № 371, - рос. « [PERSON] » та рос. «[PERSON]»є батьками рос. « [PERSON] », [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] , зареєстрованого в Кілійському райбюро ЗАГС Одеської області, актовий запис № 210, - рос. « [PERSON] » та рос. «[PERSON]»є батьками рос. « [PERSON] », [INFO] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був укладений 05.11.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, що підтверджується виданим свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 07.12.2006 року, актовий запис № 111. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєне прізвище « [PERSON] ». Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був укладений 12.07.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, що підтверджується виданим свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 12.07.2013 року, актовий запис № 80. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєне прізвище « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 10.11.2015 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був укладений 10.08.2018 року Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, що підтверджується виданим свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 10.08.2018 року, актовий запис № 105. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєне прізвище « [PERSON] ». Згідно акту депутата Кілійської міської ради [PERSON] від 25.04.2019 року, закріпленого печаткою Кілійської міської ради, згідно якого [PERSON] , [INFO] проживала на день смерті із своїм батьком, [PERSON] , [INFO], який помер [INFO] , в будинку [ADDRESS] , де піклувалася та доглядала за батьком, в зв`язку з тим, що він був хворим, проводила похорон після його смерті. Відповідно до технічного паспорту, складеного ТОВ «Нове БТІ» від 23.04.2019 р., житловий будинок по [ADDRESS] в цілому складається з: житлового будинку - літ. А, літньої кухні - літ. Б, літньої кухні - літ. Ж, гаражу - літ. Є, сараю - літ. Г, сараю - літ. Е, сараю -літ. З, сараю - літ. И, сараю - літ. І, вбиральні -літ. Ї, надвірних споруд - № 1, 2, 5, 7, І. Власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області площею 2,93 га, кадастровий номер [NUMBER] , є [PERSON] , відповідно до витягу з ДРРПНМ про реєстрацію права власності № 102228398, виданий приватним нотаріусом Юрченко М.Є. 01.11.2017 року. Зі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 05.02.1973 р. вбачається, що будинок по [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Згідно довідки КП КМР «БТІ» станом на 31.12.2012 р. право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за колгоспним двором, голова якого [PERSON] . Як вбачається з інформаційного листа від 17.05.2019 р. № 196/01-16, приватний нотаріус Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Юрченко М.Є. на підставі звернення [PERSON] щодо оформлення спадщини після смерті [PERSON] роз`яснив, що за відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, це питання вирішується у судовому порядку. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 56341924 від 29.05.2019 р. сформованої приватним нотаріусом Юрченко М.Є., вбачається, що після смерті [PERSON] , [INFO] . приватним нотаріусом Юрченко М.Є. була заведена спадкова справа з номером у спадковому реєстрі 61473020 та номером у нотаріуса 150/2017. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 56341952 від 29.05.2019 р. сформованої приватним нотаріусом Юрченко М.Є., інформація відносно [PERSON] , відсутня. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 56341995 від 29.05.2019 р. сформованої приватним нотаріусом Юрченко М.Є., інформація відносно [PERSON] , відсутня. При розгляді і вирішенні справи судом застосовано наступні норми права: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР (в ред. 1963 року, що діяла до 15.04.1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної власності. Відповідно до ч. 1-2 ст. 123 ЦК УРСР доля члена колгоспного двору в майні двору визначається при виході його зі складу двору без утворення нового двору (виділ). Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток всіх членів двору включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону Української РСР «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Норма, що передбачала можливість членів сім`ї та інших осіб, які спільно ведуть трудове господарство, мати у власності, зокрема, жилі будинки і господарські споруди, також містилася у ст. 8 Закону СРСР «Про власність в СРСР» 1990 року. Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Згідно п.5 ч. 2 ст. 293, ст. 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Виходячи з наведеного суд вважає обґрунтованими вимоги представника позивача, щодо встановлення факту належності житлового будинку з будівлями та спорудами, [PERSON] , померлому [INFO] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] та встановлення факту постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом з спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] , на момент його смерті. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вказано в ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом ycієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом також встановлено, що в зв`язку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв`язку з чим його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved