Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Представник позивача ПАТ КБ «Укрсоцбанк» [PERSON] звернулася до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 21 травня 2014 року між ПАТ «ВБР» та [PERSON] було укладено кредитний договір №IKCASHSTG.240701.001, згідно з умовами якого відповідачу було надано у строковий кредит на споживчі цілі кошти у сумі 24 720 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,001% річних, зі сплатою комісії за надання фінансового інструменту в розмірі 720 грн. у день укладання кредитного договору, зі сплатою комісії за надання кредитних ресурсів у розмірі 3,20% від суми кредиту по договору щомісячно і період сплати, на строк з 21 травня 2014 року по 20 травня 2017 року. Позивач вказує, що п. 2.4. кредитного договору встановлено період сплати процентів з першого по десяте число включно за попередній місяць та на момент повернення кредиту кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання даного Договору. Позивач зазначає, що позичальник умови кредитного договору протягом тривалого часу належним чином не виконує, у звязку з чим, станом на 14 січня 2016 року заборгованість по тілу кредиту перед банком становить 22 358 (двадцять дві тисячі триста пятдесят вісім) грн. 33 коп. 14 березня 2016 року позивач на адресу суду надіслав уточнюючу позовну заяву, згідно якої зменшено суму заборгованості відповідача та просив стягнути з останнього 18718,45 грн. З огляду на вищенаведене, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 18718,45 грн. та суму сплаченого судового збору. Представник позивача ПАТ «ВБР» [PERSON], у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить ухвалити рішення у справі у її відсутність. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 травня 2014 року між ПАТ «ВБР» та [PERSON] було укладено кредитний договір №IKCASHSTG.240701.001, згідно з умовами якого відповідачу надано кредит на споживчі цілі у сумі 24 720 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,001% річних, зі сплатою комісії за надання фінансового інструменту в розмірі 720 грн. у день укладання кредитного договору, зі сплатою комісії за надання кредитних ресурсів у розмірі 3,20% від суми кредиту по договору щомісячно, на строк з 21 травня 2014 року по 20 травня 2017 року (а.с.11-15). Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі та надав [PERSON] в день підписання договору грошові кошти у повному розмірі, що підтверджується заявою на видачу готівки № 413305 від 21 травня 2014 року (а.с. 17). У п. 3.1.13. кредитного договору зазначено, що банк має право стягнути кредит до настання дати, передбаченої п. 1.3. даного Договору (тобто до 20 травня 2017 року), при настанні умов передбачених п. 3.1.11. У п. 3.1.11. кредитного договору зазначено, що при порушенні позичальником зобовязань, передбачених умовами даного договору, у т.ч. при порушенні цільового використання коштів, банк на власний розсуд має право змінити умови договору, або розірвати договір у судовому порядку. При цьому, в останній день дії договору позичальник зобов`язується повернути Банку суму кредиту в повному обсязі, комісію, проценти за фактичний строк його користування, в повному обсязі виконати інші зобов`язання за договором, відповідно до чинного законодавства України. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу або пені). Як вбачається з представленого позивачем розрахунку заборгованості, повернення кредиту та сплата процентів здійснювалися відповідачем нерегулярно з порушенням встановленого графіку, і загальна сума заборгованості по тілу кредиту перед банком станом на 14 березня 2016 року становить 18718 грн. 45 коп. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на те, що відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором щодо вчасного погашення кредиту належним чином не виконував, що призвело до утворення заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку, що заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню в користь позивача з відповідача [PERSON] як позичальника. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved