Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача із вимогами звільнити самовільно зайняту земельну ділянку із приведенням її у придатний для використання стан. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що управлінням земельних відносин Маріупольської міської ради було проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства в Лівобережному районі м. Маріуполя, в ході якої 17 листопада 2016 року спеціалістами вказаного управління була проведена перевірка дотримання таких вимог [PERSON], внаслідок чого було складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, за яким [PERSON]. самовільно займає та використовує земельну ділянку по вул. 9 Травня,10 в місті Маріуполі загальною площею 0,0028 га під розміщення гаражу, чим порушує вимоги ст. ст. 125, 126, 211, 212 Земельного кодексу. На підставі наведеного [PERSON] було направлено вказівку (попередження) про необхідність усунення порушень вимог земельного законодавства від 17 листопада 2016 року № 204/2016 з наданням строку на усунення виявлених порушень протягом 10 днів. Натомість спеціалістами відділу контролю за використанням земель управління земельних відносин міської ради було вдруге складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 05 грудня 2016 року, згідно з яким виявлено, що [PERSON] вимоги попередження від 17.11.2016 року про усунення порушень земельного законодавства не виконав, бо земельна ділянка не звільнена та у придатний до використання стан не була приведена. При цьому Маріупольською міською радою, в адміністративному підпорядкуванні якої знаходиться вказана земельна ділянка, рішення про передачу у власність або надання у користування відповідачу земельної ділянки по вул. 9 Травня,10 для вказаних цілей не приймалось. Правовстановлюючі документи на земельну ділянку у відповідача відсутні, а добровільно самовільно зайняту земельну ділянку відповідач не бажає звільняти. Таким чином, самовільно зайнявши та використовуючи земельну ділянку з земель житлової та громадської забудови загальною площею 0,0028 га під розміщення гаражу, відповідач порушив права територіальної громади м. Маріуполя. На підставі переліченого просив суд зобовязати [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку зазначеної площі, на якій розміщено гараж по вул.9 Травня,10 у м. Маріуполі, з приведенням земельної ділянки в придатний для використання стан. Також просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору. Представник Маріупольської міської ради,[PERSON] який діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявився, надавши суду заяву з проханням вирішити справу за її відсутності, наполягаючи при цьому на задоволенні заявлених позовних вимог та не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився повторно за невідомих суду причин, будучи про час та місце розгляду справи повідомленим належним чином, не надавши суду заяву з проханням вирішити спір у його відсутність. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 169, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 142 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім іншого, належить земля, що є у власності територіальних громад, управління якою вона здійснює. За п. п. «Б» та «В» ч. 1 ст. 12 ЗК України до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, а також передача земельних ділянок у власність громадян та юридичних осіб. Відповідно ч. 1 ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. На підставі ч. 2 ст. 83 ЗК України в комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування. Згідно ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. За ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки є будь-якими діями, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. На підставі ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. За ст. 387 ЦК України власник має право на витребування свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно до п. «Б» ч. 1 ст. 211 ЗК України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок. Відповідно ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Згідно протоколу засідання правління ОСББ «9 Травня 1» №1 від 12 серпня 2016 року було вирішено клопотати перед Інспекцією Маріупольської міської ради з благоустрою м. Маріуполя щодо вжиття заходів з приводу незаконного розташування гаража гр. [PERSON] Постановою Виконавчого комітету Маріупольської міської ради №1355 від12 жовтня 2016 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, а саме встановлено: 16.09.2016 року о 08-30 год. виявлено, що [PERSON] самовільно встановив металевий гараж на прибудинковій території біля жилого будинку №10 по вул.9 Таврня. За вказане правопорушення [PERSON] було піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 17 листопада 2016 року,Управлінням земельних відносин Маріупольської міської ради було встановлено, що [PERSON] самовільно зайнята та використовується земельна ділянка із земель житлової та громадської забудови за адресою: м. Маріуполь, вул. 9 Травня,10 під розміщення гаражу загальною площею 0,0028 га. На підставі виявленого порушення відповідачкою норм земельного законодавства було винесено вказівку (попередження) № 204/2016 від 17 листопада 2016 року про необхідність усунення виявлених за актом від 17 листопада 2016 року порушень, яка була [PERSON], якого було зобовязано усунути вказані порушення земельного законодавства у 10-денний строк. Натомість перевіркою від 05 грудня 2016 року дотримання вимог земельного законодавства відділом землеустрою та охорони земель управління земельних відносин Маріупольської міської ради на підставі вкладеного акту від 05 грудня 2016 року було виявлено, що [PERSON]вимоги вказівки (попередження) від 17 листопада 2016 року № 204/2016 не виконав, оскільки земельна ділянка по вул. 9 Травня,10 в м. Маріуполі площею 0,0028 га не звільнена та до придатного для використання стану не приведена. В судовому засіданні таким чином було встановлено, що на момент розгляду справи суду не було надано відповідачем жодних правовстановлюючих документів на земельну ділянку площею 0,0028 га, розташованої по вул. 9 Травня 10 в м. Маріуполі, щодо якої виник спір. З наданих суду доказів натомість вбачається, що у порушення норм земельного законодавства вказана земельна ділянка із земель житлової та громадської забудови самовільно зайнята та використовується по вул. 9 Травня,10 в м. Маріуполі під розміщення гаража відповідачем в порушення земельного законодавства за відсутності правовстановлюючих документів на право власності або право користування нею. На підставі наведеного позовні вимоги Маріупольської міської ради підлягають задоволенню шляхом зобовязання відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0028 га, на якій розміщено гараж, розташовану по вул. 9 Травня,10 в м. Маріуполі, з приведенням земельної ділянки в придатний для використання стан, шляхом демонтажу гаражу. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати в сумі 1378 грн., понесені Маріупольською міською радою при зверненні до суду із вказаним позовом.

Outcome: approved