Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

Представник позивачки адвокат Сумцов Є.С. у вересні 2021 року звернувся до суду в інтересах [PERSON] із вказаним позовом, який мотивував тим, що 18.05.1996 позивачка та відповідач зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Семереньківської сільської ради Тростянецького району Сумської області, актовий запис №4. У 2010 році відповідач поїхав на заробітки до м. Київ та більше не повертався до с. Поляне. Починаючи з 2012 року позивачка перебувала у фактичних шлюбних відносинах із іншим чоловіком [PERSON] . Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 18.03.2014 шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. [INFO] позивачка народила доньку [PERSON] , біологічним батьком якої є [PERSON] . Оскільки дитина народилася до спливу десяти місяців від дня розірвання шлюбу з відповідачем, а інший повторний шлюб між [PERSON] та [PERSON] не було зареєстровано, то при реєстрації народження дитини її батьком був записаний відповідач, хоча він не є біологічним батьком дитини. Посилаючись на зазначені обставини представник позивачки просить суд виключити запис про [PERSON] , як батька, із актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , складеного за №03 від 07.10.2014 виконавчим комітетом Семереньківської сільської ради Тростянецького району Сумської області. Ухвалою суду від 05.10.2021 було відкрито провадження у даній справі, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. У судовому засіданні позивачка та представник позивачки заявлений позов підтримали повністю з підстав указаних у ньому, просили позов задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про причину неявки суд не повідомив і не подав відзив. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином. Згідно вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд вважає можливим провести по справі заочний розгляд. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце сімейні правовідносини, однак позов необґрунтований і не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що з 18.05.1996 позивачка та відповідач перебували у шлюбі, який рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 18.03.2014 було розірвано (а.с. 5). Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що позивачка та відповідач є батьками [PERSON] , яка народилася [INFO] у с. Поляне Тростянецького району Сумської області (а.с. 6). Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 15.09.2021 виданої Семереньківським старостинським округом Тростянецької міської ради до складу сім`ї позивачки входять: син [PERSON] , [INFO] ; дочка [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] ; дочка [PERSON] , [INFO] . Також у вказаній довідці зазначений відповідач, як чоловік позивачки, який зареєстрований за однією адресою з позивачкою, але фактично не проживає з 2010 року. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] кожен окремо пояснили, що позивачка та відповідач були чоловіком та дружиною та проживали у с. Поляне Тростянецького району Сумської області. У 2010 році відповідач поїхав на заробітки до міста Києва і з того часу про нього нічого невідомо. Також свідок [PERSON] пояснила, що позивачка та відповідач є батьками чотирьох дітей, так як вони народилися за час їхнього шлюбу, однак батьком дочки [PERSON] є [PERSON] з яким позивачка проживає разом починаючи з 2010 року. Крім того, свідок [PERSON] пояснив, що починаючи з 2010 року він проживає разом із позивачкою однією сім`єю та [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . Заяву про своє батьківство він не подавав, оскільки це є ініціатива позивачки. Відповідно до положень статті 51 Конституції України, та статті 5 Сімейного кодексу України (далі - СК України), сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Згідно зі статтею 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя (частина перша та друга статті 122 СК України). Відповідно до положень частини першої статті 138 СК України жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Відповідно до пунктів 2.13, 2.16 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану, різновидом яких є актовий запис про народження дитини, є серед іншого і рішення суду про виключення відомостей про батька дитини з актового запису про народження. Зміни, доповнення, виправлення, зазначені в рішенні суду, вносяться в паперові носії актових записів цивільного стану та одночасно до Державного реєстру актів цивільного стану. За змістом частини другої статті 138 СК України вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. Стороною позивача у судовому засіданні не було доведено, що інша особа подала заяву про своє батьківство відносно [PERSON] , [INFO] , а вимога [PERSON] про виключення запису про [PERSON] , як батька дитини без подання іншою особою відповідної заяви буде суперечити вимогам частини другої статті 138 СК України та інтересам самої дитини. Положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Встановлена національним сімейним законодавством (частиною другою статті 138 СК України) конструкція, за якою вимога матері про виключення даних про її чоловіка як про батька дитини задовольняється лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство, спрямована саме на захист інтересів дитини, щоб забезпечити стабільність умов життя дитини, уберегти її від душевних потрясінь та унеможливити ситуацію, за якої жоден чоловік не визнає своє батьківство щодо дитини. Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову та вважає, що відмова задовольнити вимогу позивачки про виключення із актового запису про народження відомостей про батька дитини відповідає інтересам дитини, оскільки не допускає перетворення соціального статусу дитини, народженої батьками, які перебували у шлюбі, у соціальний статус дитини, народженої батьками, які не перебувають у шлюбі, із записом прізвища батька за вказівкою матері. Офіційно визнаний факт батьківства відповідача на підставі презумпції шлюбного батьківства породжує передбачені сімейним законодавством його обов`язки щодо виховання та матеріального утримання дитини, що також відповідає її інтересам. Аналогічні висновки щодо застосування норм права містяться у постанові Верховного Суду від 06.10.2021 по справі №577/14176/18. Відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed