Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , на їх користь шкоду в сумі 187 230 грн 85 коп. та 2 808 грн 46 коп. судових витрат по справі. В обґрунтування позову зазначено, що 20.09.2017 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» (надалі - ПрАТ «СК «УНІКА») та [PERSON] укладений договір добровільного страхування на транспорті № 021192/4017/0000017 (надалі - Договір страхування), предметом якого є страхування транспортного засобу Mazda 3, реєстраційний номер [NUMBER] (далі - застрахований автомобіль). 29.03.2018 в м. Харків на проспекті Науки, 45/1 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Mazda 3, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали пошкодження. Відповідно до довідки Управління патрульної поліції № 3018093430587766 та постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.06.2018 по справі № 638/4690/18, зазначена дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України. Відповідно до рахунку-фактури ТОВ «Акко Моторс» від 08.06.2018, вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля складає 290 281,50 грн (калькуляція до рахунку без врахування знижки СТО). Відповідно до рахунку-фактури ТОВ «Акко Моторс» від 06.04.2018 та акту виконаних робіт № КА5-002999 від 23.08.2018, вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля складає 290 407,14 грн. Відповідно до звіту суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] № 131/04/18, вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля складає 322 538,78 грн. 10.07.2018 на виконання умов договору страхування, ПрАТ «СК «УНІКА» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок СТО - ТОВ «Акко Моторс» в розмірі 287 230,85 грн (шляхом перерахування грошових коштів на рахунок СТО в розмірі 205439,88 грн та утримання коштів в розмірі 81 790,97 грн з авансу раніше перерахованого на СТО), виходячи з наступного розрахунку: 290 281,50 грн (рахунок СТО на меншу суму) - 3 050,65 грн (франшиза = 0,5 % від страхової суми) = 287 230,85 грн. Внаслідок чого, до ПрАТ «СК «УНІКА» перейшло право на отримання від винуватця ДТП - [PERSON] компенсації шкоди завданої власнику застрахованого автомобіля. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» згідно з полісом АК/007543364 (ліміт за шкоду майну 100 000 грн, франшиза 0,00 грн), що підтверджується відомостями з Централізованої бази даних МТСБУ та довідкою про дорожньо-транспортну пригоду. Враховуючи це, ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» було виплачено 100000 грн, як виплату страхового відшкодування за шкоду, завдану транспортному засобу Mazda 3, реєстраційний номер [NUMBER] , і сума збитків, які не відшкодовані на дату подання позову, становить 187 230,85 грн. В судовому засіданні представник позивача Комиса С.В. надав пояснення по справі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача Голованов О.П надав пояснення по справі, заперечував щодо задоволення позову в повному обсязі. 24.09.2020 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому він просить ухвалити рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що матеріальний збиток визначений позивачем по справі для нього є значним і повинен бути обґрунтованим належними та допустимими доказами, проте докази надані позивачем, на думку відповідача, не можуть слугувати доказами розміру понесеного збитку (а.с.128-135). 19.11.2020 від представника позивача Комиси С.В. надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що наведені відповідачем заперечення є необґрунтованими та такими, що підлягають відхиленню (а.с.151-159). Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 29.03.2018 о 12 годині 30 хвилин [PERSON] , керуючи транспортним засобом MAZDA 3 державний номерний знак [NUMBER] в м.Харкові по пр.Науки буд.45/1, здійснюючи розворот не надав дорогу автомобілю MAZDA 3 державний номерний знак [NUMBER] , що рухався прямо назустріч, допустив зіткнення, в результаті якого автомобіль MAZDA 3 державний номерний знак [NUMBER] здійснив наїзд на припаркований автомобіль ЗАЗ державний номерний знак [NUMBER] , який в свою чергу здійснив наїзд на припарковане авто TOYOTA RAV 4 державний номерний знак [NUMBER] . Транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 червня 2018 року у справі № 638/4690/18 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 340 (триста сорок) гривень (а.с.20-22). Постановою Харківського апеляційного суду від 30.07.2019 апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.06.2018 у відношенні [PERSON] без змін (а.с.23-25). Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України наявність винних дій [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 29.03.2018 є доведеною, та не підлягає доказуванню. Автомобіль MAZDA 3, державний номерний знак [NUMBER] , належить [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію (а.с.17). Майнові інтереси [PERSON] , пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням автомобілем MAZDA 3, державний номерний знак [NUMBER] , на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди були застраховані у ПрАТ «СК «УНІКА» за договором добровільного страхування на транспорті № 021192/4017/0000017 від 20.09.2017 (а.с.12-16). Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу, яким керував [PERSON] , на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» за полісом № АК/7543364, забезпечений транспортний засіб - MAZDA 3, д.н.з. [NUMBER] , страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну - 100000 грн. (а.с.73,74). Згідно звіту № 131/04/18 про оцінку вартості відновлювального ремонту від 25 червня 2018 року, складеного ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту та вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля MAZDA 3, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , в результаті пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді 29.03.2018, складає 322538,78 грн, з яких: загальна вартість ремонту без ПДВ 268782,32 грн, ПДВ 20% - 53756,46 грн (а.с.39-54). Відповідно до договору добровільного страхування на транспорті № 021192/4017/0000017 від 20.09.2017, умови виплати страхового відшкодування: на базі авторизованої СТО за вибором страховика. Згідно п.10.14 договору, відшкодування вартості відновлювального ремонту при настанні страхового випадку за ризиком «ДТП» здійснюється на базі авторизованої СТО на вибір Страховика - при розрахунку розміру страхового відшкодування в кошторис збитків включається вартість запасних частин, обладнання, матеріалів та ремонтних робіт, які відносяться до даного страхового випадку та визначаються на базі протоколу огляду ТЗ, складеного представником Страховика та підписаного зацікавленими особами. Страхове відшкодування може бути здійснене на підставі калькуляції СТО, в разі погодження Страховиком, тільки шляхом перерахування на рахунок цього СТО. З огляду на те, що п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик має право здійснювати виплати без проведення експерти, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоду про розмір страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки. Законом України «Про страхування» не передбачено зобов`язання Страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу. Визначаючи розмір страхового відшкодування, яке відповідач зобов`язаний виплатити потерпілому, слід враховувати фактичні витрати, розмір яких підтверджується відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля, та які підтверджують фактичний розмір понесених збитків. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 р. № 3-50гс15 у справі № 910/7163/14. Відповідно до звіту № 131/04/18 від 25.06.2018 про оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля MAZDA 3, державний номерний знак [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту та сума матеріального збитку склала 322538,78 грн, але виплата страхового відшкодування визначалася на підставі рахунків СТО відповідно до умов Договору. Крім того, листом від 19.07.2011 Верховним Судом України роз`яснено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Виплата страхового відшкодування здійснювалася відповідно до умов Договору, яким не передбачений порядок виплати страхового відшкодування на підставі звіту експерта. Умовами договору укладеного між позивачем та страхувальником передбачено можливість визначення розміру збитків та страхового відшкодування на підставі рахунку СТО, а не на підставі експертизи. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 20.03.2018 у справі № 911/482/17: визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Загальна вартість запчастин та ремонтних робіт необхідних для проведення відновлювального ремонту транспортного засобу MAZDA 3, державний номерний знак [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП, склала 287230,85 грн. Вказана сума на виконання умов договору страхування № 021192/4017/0000017 від 20.09.2017, була перерахована ПрАТ «СК «УНІКА» на рахунок СТО -ТОВ «АККО МОТОРС», шляхом перерахування грошових коштів в розмірі 205439,88 грн (а.с.59) та утримання коштів в розмірі 81790,97 грн. з авансу раніше перерахованого на СТО (а.с.56,57). Зазначене також підтверджується рахунком-фактурою № КА5-0000000123 від 06.04.2018 (а.с.34-36), актом виконаних робіт № КА5-002999 від 23.08.2018 (а.с.37-38). ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» сплачено страхове відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «УНІКА» у розмірі 100000 грн (а.с.76, 77), тобто зобов`язання за страховим полісом № АК/007543364 виконано в повному обсязі. Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України). Відповідно до ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. На основі ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691 цс 15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової витати). Вказаний висновок не суперечить правовій позиції, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, з огляду на те, що у страховика відсутній обов`язок з відшкодування такої різниці. Матеріалами справи доведено, що страхове відшкодування у розмірі 287230,85 грн правильно визначено ПрАТ «СК «УНІКА» на підставі страхового акту № 255418, рахунку та акту виконаних робіт СТО. Здійснення перерахунку цих коштів на СТО підтверджено платіжними дорученнями. За таких обставин суд вважає, що матеріальна шкода завдана потерпілому пошкодженням його транспортного засобу підтверджена належними та допустимими письмовими доказами, які повністю обґрунтовують витрати, необхідні для відновлювального ремонту автомобіля. Натомість, [PERSON] та його представник Голованов О.П. не навели достатніх заперечень і не надали доказів на спростування розміру понесених позивачем фактичних витрат на страхове відшкодування за договором добровільного страхування, також не довели ті обставини, на які вони посилалися як на підставу своїх заперечень, що є обов`язком сторін згідно із засадами змагальності цивільного процесу. Отже, на підставі вищезазначеного, до позивача перейшло право зворотної вимоги (суброгації) до відповідача, як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків на суму 187230,85 грн (287230,85 грн - 100 000,00 грн = 187230,85 грн), а відтак вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача - 2808,46 грн, внесеного судового збору. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: approved