Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

Представник позивача у зміненій позовній заяві та в судовому засіданні в режимі відеоконференції просить стягнути в користь позивача з відповідача кошти за навчання в розмірі 45054,83 гривні та судові витрати по справі в розмірі 1600,00 гривень. Представник позивача покликається на те, що відповідно до наказу №131-(Д) від 22.08.2005 року відповідач був зарахований на перший курс медичного факультету Тернопільського державного медичного університету імені [PERSON]. У зв'язку із закінченням навчання наказом №89 (Д) від 31.05.2012 року відповідач був відрахований з університету та направлений на роботу. Відповідно до наказу головного лікаря обласного протитуберкульозного диспансеру Житомирської обласної ради №12-к від 05.02.2014 року відповідача прийнято на роботу на посаду лікаря-фтизіатра відділення хворих на хіміорезистентний туберкульоз. Проте, згідно наказу начальника Управління охорони здоров'я Житомирської обласної державної адміністрації від 16.09.2016 року №385-ос та наказу головного лікаря обласного протитуберкульозного диспансеру Житомирської обласної ради №154-к від 19.09.2016 року відповідача звільнено з 27.07.2016 року з посади лікаря-фтизіатра відділення для хворих на туберкульоз легень із бактеріовиділенням №1 за прогул без поважних причин. Вищевказане, на думку представника позивача, свідчить про небажання відповідача працювати не менше трьох років як молодий фахівець в державній установі охорони здоров'я, тому він зобов'язаний відшкодувати державі вартість його навчання, яка становить 45054,83 гривні. Відповідач в судове засідання не з'явився і не повідомив суд про причини неявки, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, а, тому, справу слід розглянути заочно без його участі, так як, представник позивача не заперечує проти цього. Заслухавши пояснення представника позивача, надані нею в режимі відеоконференції з Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що змінений позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного: відповідно до наказу №131-(Д) від 22.08.2005 року відповідач був зарахований на перший курс медичного факультету Тернопільського державного медичного університету імені [PERSON]. 01.09.2005 року між відповідачем та позивачем було укладено угоду №110, підписуючи яку відповідач зобов'язався після закінчення ВНЗ прибути на місце направлення та відпрацювати не менше трьох років, а у разі відмови їхати за призначенням відшкодувати вартість навчання. У зв'язку із закінченням навчання наказом №89 (Д) від 31.05.2012 року відповідач [PERSON] був відрахований з університету та направлений згідно розподілу до Житомирського обласного протитуберкульозного диспансеру УОЗ Житомирської ОДА, що стверджується карткою працевлаштування випускника від 26.10.2011 року, з якою ознайомлений відповідач, про що свідчить його особистий підпис від 31.05.2012 року. Відповідно до наказу головного лікаря обласного протитуберкульозного диспансеру Житомирської області №133-к від 01.08.2012 року Про прийняття на роботу [PERSON]А. відповідача прийнято на посаду лікаря-інтерна за спеціальністю фтизіатрія з 01.08.2012 року. Наказом головного лікаря обласного протитуберкульозного диспансеру Житомирської області №9-к від 28.01.2014 року Про звільнення з роботи [PERSON]А. відповідача звільнено з займаної посади 31.01.2014 року в зв'язку з закінченням інтернатури. Відповідно до наказу головного лікаря обласного протитуберкульозного диспансеру Житомирської області №12-к від 05.02.2014 року Про прийняття на роботу [PERSON]А. відповідача прийнято на посаду лікаря-фтизіатра відділення хворих на хіміорезистентний туберкульоз з 05.02.2014 року. Наказами начальника управління охорони здоров'я Житомирської ОДА №385-ос від 16.09.2016 року, головного лікаря обласного протитуберкульозного диспансеру Житомирської області №154-к від 19.09.2016 року Про звільнення з роботи [PERSON]А. відповідача звільнено із займаної посади - лікаря-фтизіатра відділення для хворих на туберкульоз легень із бактеріовиділенням №1 за прогул без поважних причин. Відповідно до проведеного розрахунку вартість навчання [PERSON] за рахунок державних коштів терміном з 2005 року по 2012 рік становить 62131,93 гривні. Згідно довідки про доходи відповідача №07/5144 від 07.10.2016 року, останній за період навчання з вересня 2005 року по червень 2012 року отримав стипендію в розмірі 2922,90 гривні. В судовому засіданні представник позивача пояснила, що за час розгляду справи судом відповідач частково відшкодував кошти позивачу за своє навчання в розмірі 20000,00 гривень, тому на даний час розмір позовних вимог позивача складає 45054,83 гривні. Відповідно до положень викладених у постанові Кабінету Міністрів України №992 від 22.08.1996 року випускник зобов'язаний відпрацювати у замовника не менше трьох років, а вищий навчальний заклад забезпечити відповідні якість та рівень підготовки фахівця з вищою освітою. Молодий фахівець повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направленні на роботу. У разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням він зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Спори, що виникають у разі порушень угоди, розглядаються в судовому порядку. Згідно наказу Міністерства охорони здоров'я України №291 від 19.09.1996 року випускник медичного ВНЗ повинен прибути до місця призначення для проходження заочного циклу інтернатури. Указом Президента України №77/96 від 23.01.1996 року установлено, що особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобов'язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання. Відповідно до положень ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що змінені позовні вимоги Тернопільського державного медичного університету слід задоволити, оскільки відповідач уклавши угоду з ВНЗ зобов'язався після його закінчення прибути на місце направлення та відпрацювати не менше трьох років, однак не виконав даного зобов'язання, що знайшло своє повне ствердження в судовому засіданні, тому з нього в користь позивача слід стягнути вартість його навчання за державні кошти в розмірі 45054,83 гривні. Суд також вважає, що з відповідача в користь позивача слід стягнути 1600,00 гривень судових витрат по справі пов'язаних із сплатою позивачем при подачі позовної заяви до суду судового збору, а всього стягнути з відповідача в користь позивача 46654,83 гривні.

Outcome: approved