Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Представник публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № DN80AМ00000121 від 20.08.2007 року всумі 51341 грн. 87 коп., яка складається з наступного: 7829 грн. 57 коп. - заборгованість за кредитом; 2 грн. 80 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 43509 грн. 50 коп. - заборгованість за пенею та комісією. Також, просить стягнути сплачений позивачем судовий збір в розмірі 513 грн. 42 коп. і витрати, пов'язані з публікацією оголошень у пресі в розмірі 840 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору № DN80AМ00000121 від 20.08.2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 50284 грн. 04 коп. на термін до 15.08.2014 року, та відповідачка зобов'язалася повернути кредит, сплатити відсотки за користуванням кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідачка не виконала взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим, станом на 03.04.2015 року має заборгованість в розмірі 51341 грн. 87 коп.. Представник позивача в судове засідання не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягав, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України; заперечень проти позову не надав, клопотань про перенесення розгляду справи не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 1054, 1056-1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до укладеного договору № DN80AМ00000121 від 20.08.2007 року [PERSON] отримала кредит на строк з 20.08.2007 року по 19.08.2014 року у розмірі 64315 грн. 28 коп. на купівлю автомобіля ВАЗ 21101 у розмірі 45630 грн. 00 коп., оплати винагороди за надання фінансового інструменту, сплату страхового платежу згідно договору страхування наземного транспортного засобу, сплату страхового платежу згідно договору особистого страхування та на інші платежі. За користуванням кредитом сплачуються відсотки в розмірі 0,83 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, та щомісячно в Період сплати у розмірі 0,5 % від суми виданого кредиту (п. 7.1. Договору) Періодом сплати вважати з «5» по «9» число кожного місяця. Погашення заборгованості за Договором здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідачка зобов'язувалася надавати банку кошти в сумі 1088 грн. 75 коп. для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. Пунктом 7.3. Договору кредит надано в обмін на зобов'язання відповідачки по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в зазначені Договором строки. Позивачка погодилась з умовами вказаного Договору, про що свідчить її особистий підпис у Договорі. Додаткової угодою № 2 від 20.12.2013 року до кредитного договору № DN80AМ00000121 від 20.08.2007 року позивач та відповідачка погодились: зменшити заборгованість, що виникла в період з дати надання кредиту до підписання даної угоди на суму 11854 грн. 51 коп.; дату остаточного погашення заборгованості вважати 20.12.2015 року, складено новий графік погашення по кредиту. Також, позивач та відповідачка домовились, що за користуванням кредитом відповідачка сплачує відсотки у розмірі 0,12 % річних. Відповідно до п. 1.5. Додаткової угоди № 2 від 20.12.2013 року сторони домовились, що у разі порушення будь-якого з зобов'язань, передбачених Графіком погашення по кредиту понад 30 днів, термін повернення кредиту (20.12.2015 року) є 31 день з моменту такого порушення; Позичальник з наступного дня, який слідує за днем повернення кредиту (32-й день) сплачує пеню в розмірі 2,19% від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом за кожен день такого прострочення. При цьому, відсотки та комісії за користування кредитом не нараховуються і не сплачуються. Водночас, свої зобов'язання з повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, винагороди та пені у встановлені Договором та Додатковою угодою № 2 строки, відповідачка не виконала, допустивши заборгованість, яка станом на 03.04.2015 року склала: по тілу кредиту в розмірі 7829 грн. 57 коп., з пені в розмірі 43509 грн. 50 коп., по відсотках в розмірі 2 грн. 80 коп., в тому числі, списана пеня в розмірі 111465 грн. 40 коп.. Згідно ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, суд вважає, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту та відсотках є обґрунтованим. Водночас, суд не погоджується з розміром пені, яку позивач просить стягнути з відповідачки, а саме, згідно наданого позивачем розрахунку пеня складає 43509 грн. 50 коп.. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Право суду вирішувати питання про зменшення розміру пені згідно із ч. 3 ст. 551 ЦК України підтверджено правовою позицією Верховного Суду України (справа №6-100цс14), згідно якої визначено, що частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обв'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Конституційний Суд України, у пункті 3 Рішення № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013, аналізуючи правовідносини зі сплати пені, що виникають між фізичними особами - споживачами та банками і іншими фінансовими установами у правовідносинах споживчого кредитування, дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов'язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов'язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов'язань позичальниками - фізичними особами. Враховуючи викладене та те, що в місці реєстрації позивачки проводиться антитерористична операція, позивач зволікав зі зверненням до суду з позовом, що тягло за собою збільшення розміру пені,відповідачка в судове засідання не з'явилась з причин, які суду не відомі, що позбавляє суд можливості встановити дійсні причини порушення відповідачкою умов кредитного договору щодо своєчасного внесення коштів за користування кредитом, сума заборгованості по тілу кредиту становить лише 7829 грн. 57 коп., тому суд приходить до висновку, що розмір пені, яка підлягає стягненню підлягає зменшенню в трикратному розмірі (43509 грн. 50 коп. / 3 = 14503 грн. 16 коп.). Саме такий розмір пені суд вважає таким, що відповідає загальними засадам цивільного судочинства. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 223,40 грн. пропорційно до задоволених вимог, а також витрати пов'язані з публікацією оголошень у пресі в розмірі 840 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial