Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду із зазначеним позовом, яким просила визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS], як за спадкоємцем за заповітом після смерті батька. У судове засідання сторони не з'явились, проте як від представника позивача так і представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник позивача заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник відповідача при вирішенні спору поклався на розсуд суду, а також просив покласти на відповідача судові витрати. За таких обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність вказаних учасників судового розгляду, адже матеріали справи містять достатньо доказів щодо правовідносин, які склались між ними. Дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні факти і відповідно ним правовідносини. [INFO] помер батько позивача - [PERSON] (а.с.9). За життя, а саме 16 січня 2009 року [PERSON] склав заповіт (а.с.10), яким заповів [PERSON], тобто позивачу, усе належне йому майно. Згідно копії довідки, виданої 12 липня 2016 року виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області (а.с.12) за померлим [PERSON] згідно погосподарської книги рахується житловий будинок [ADDRESS]. Будівництво будинку розпочато у 1955 році, а введення його в експлуатацію відбулось у 1957 році (а.с.43). Рішенням 5-ої сесії 7 скликання Іванівської сільської ради Житомисрького району Житомирської області вулицю 22-го Партз'їзду перейменовано на Поліська (а.с.41). Вказаний житловий будинок побудований на земельній ділянці, відведеній спадкодавцю під будівництво індивідуального житлового будинку (а.с.42). На земельну ділянку площею 0,1203 га, що знаходиться за даною адресою, 11 липня 2016 року позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с.13, 14). Станом на 31 травня 2016 року право власності на спірне у даній справі нерухоме майно не зареєстроване (а.с.15). Позивач є єдиним спадкоємцем до майна його померлого батька (а.с.20). На звернення позивача до управління Держпродспоживслужби в Житомирському районі та управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області з приводу надання висновку щодо технічного стану спірного у даній справі житлового будинку, останній отримав відповіді (а.с.44-45) що надати висновки з даного питання не представляється можливим, адже такі питання не відностяться до компетаенції названих органів. Постановою нотаріуса від 1 липня 2016 року (а.с.11) позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказаний житловий будинок, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на нього. За таких обставин позивач вказує, що вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав, оскільки визнати право власності на належне йому спадкове майно у інший, аніж судовий спосіб, не має змоги. Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступними нормам матеріального закону. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. (ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Аналіз з'ясованих судом обставин справи та норм Закону, що їх регулюють, у своїй сукупності дає підстави суду для задоволення позову, адже як встановлено, спадкодавець за життя був фактичним власником спірного житлового будинку, однак належним чином оформити право власності на нього не встиг, у зв'язку з чим позивач, в даний час, унеможливлений у прийнятті спадщини. Також, судом встановлено, що заявник має законне право на отримання у власність вищевказаного нерухомого майна, і не може бути позбавлений цього права, оскільки набуття права власності [PERSON], як спадкоємцем за заповітом, чітко передбачено нормами ЦК України. Отже, враховуючи вищенаведене та правову позицію апеляційного суду Житомирської області з наведених правовідносин, позовна заява підлягає до задоволення, як така, що доведена позивачем. Водночас, розглядаючи питання щодо розподілу судових витрат у справі, суд, відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, вирішує його шляхом стягнення таких витрат, що складаються із судового збору розміром 589,76 гривень, з відповідача на користь позивача. Окремо, суд звертає увагу відповідача на тому, що дана норма процесуального Закону є імперативною, що вимагає від суду безальтернативне та обов'язкове її застосування. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved