Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявленого позову зазначає, що відповідно до укладеного договору № PLXRRX08920065 від 25.09.2007 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 2 601,59 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Вказує, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», складає між нею та банком Договір, відповідно до умов якого погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, що складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно умов. Зазначає, що відповідач зобов’язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв’язку з чим станом на 03.02.2014 року має заборгованість у розмірі 23 949,32 грн. На підставі вищевикладеного, просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 23 949,32 грн. за кредитним договором № PLXRRX08920065 від 25.09.2007 року; стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в сумі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не з’явився, надіславши до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без участі представника, свої позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з’явилася, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій зазначила, що позовні вимоги не визнає, просила застосувати строки позовної давності. Дослідивши матеріали справи та перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих письмових доказів, суд приходить до наступних висновків. Частиною 1 статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ, передбачено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Судом встановлено, що 25 вересня 2007 року позивач надав відповідачу строковий кредит у сумі 2 601,60 грн. на строк 12 місяців, з 25.09.2007 року по 25.09.2008 року включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 35,12 грн. та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 433,60 грн. в обмін на зобов’язання відповідача з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені у заяві та умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (СТАНДАРТ) строки. Позивач надала згоду про те, що заява разом із запропонованими ПриватБанком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) і тарифами складає між нею та банком кредитно-заставний договір. Так, погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 20 по 25 число кожного місяця, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 266,47 грн. для погашення заборгованості за кредитом, що складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з умовами (а.с. 5-9). Відповідно до п.п. 3.2.2.-3.2.4. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), [PERSON] зобов’язалася погашати кредит у порядку та строки відповідно до заяви; сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до заяви та п.п. 4.1., 4.2. даних умов та тарифів; повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту; сплатити банку винагороду у строки та розміри, згідно тарифів, заяви та даних умов. Згідно з п.п. 5.1, 5.3. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), при порушенні відповідачем будь-якого із зобов’язань, передбачених заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 даних умов, банк має право нарахувати, а відповідач зобов’язалася сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. Сплата пені здійснюється в гривні. При порушенні строків платежів за будь-яким із грошових зобов’язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, [PERSON] зобов’язалася сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Не виконуючи належним чином свої зобов’язання за кредитним договором, згідно з розрахунком заборгованості за договором № PLXRRX08920065 від 25.09.2007 року, укладеним між сторонами, станом на 03.02.2014 року за відповідачем утворилася заборгованість на загальну суму 25 444,79 грн., що складається з заборгованості за кредитом в сумі 2 007,89 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом – 6 922,32 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов’язань за договором – 16 514,58 грн. Згідно судового наказу судді Гребінківського районного суду Полтавської області від 18.09.2008 року, на користь банку з відповідача було стягнуто заборгованість за договором № PLXRRX08920065 від 25.09.2007 року у сумі 3 112,10 грн. (а.с. 3). Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. У відповідності до п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки – пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років (а.с. 9). Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. У відповідності до ч. 2 ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи, що строк позовної давності закінчився 19.09.2013 року, а позивач звернувся до суду з позовом 27.02.2014 року, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості у зв’язку зі спливом строку позовної давності.

Outcome: dismissed