Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Представник ТзОВ «Вердикт Фінанс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилався на те, що 21.08.2006 року між ЗАТ «ТАС-ІНВЕСТБАНК», правонаступником якого є ЗАТ «Сведбанк Інвест», правонаступником якого в свою чергу є ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №17/12-Ф, за умовами якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 20 200,00 доларів США. Відповідно до умов кредитного договору, відповідач зобов'язувався в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором повернути кредит, сплачувати проценти за користування кредитом, інші передбачені договором платежі в сумі, строки та на умовах, які передбачені кредитним договором. У забезпечення виконання зобов'язання за договором №17/12-Ф від 21.08.2006 року між ЗАТ «ТАС-ІНВЕСТБАНК» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №17/12-Ф/П від 21.08.2006 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором [PERSON] Також в обґрунтування позову, вказував на те, що внаслідок укладеного 02.02.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТзОВ «Вердикт Фінанс» договору факторингу, банк відступив своє право вимоги щодо заборгованості по кредитних договорах факторинговій компанії, внаслідок чого ТзОВ «Вердикт Фінанс» набуло статусу нового кредитора за кредитним договором №17/12-Ф від 21.08.2006 року укладеним із [PERSON] Разом з тим, у зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору у відповідача станом на 05.10.2014 року виникла заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом за період з 05.10.2011 року по 05.10.2014 року в сумі 2 507,16 доларів США, що згідно з курсом НБУ станом на 05.10.2014 року становить 32 442,65 грн. Посилаючись на зазначене, просив позов задовольнити та стягнути солідарно з відповідачів на користь ТзОВ «Вердикт Фінанс» заборгованість за кредитним договором №17/12-Ф від 21.08.2006 року в сумі 2 507,16 доларів США, що станом на 05.10.2014 року становить 32 442,65 грн., а також витрати по сплаті судового збору. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, однак надав суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності представника товариства, а також зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином за останньою відомою адресою місця проживання. Ураховуючи вищевказане, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. На підставі досліджених письмових доказів судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Так, судом вставлено, що 02.02.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТзОВ «Вердикт Фінанс» (надалі -позивачем) було укладено договір факторингу №11 (відступлення прав вимоги). Відповідно до п.п.2.1, 2.2 цього договору клієнт відступає факторові свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах від боржників, зазначених у реєстрі заборгованостей боржників, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації, а фактор набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає клієнту за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становлять ціну продажу. Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступленням права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно вищезазначеного договору позивач набув статусу нового кредитора і за договором №17/12-Ф від 21.08.2006 року, що був укладений між ЗАТ «ТАС-ІНВЕСТБАНК», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» (надалі - Банком) та [PERSON], відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 20 200,00 доларів США, зі сплатою 15,00 % річних, з кінцевим терміном повернення 20.08.2009 року, а також зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в сумі, в строки та на умовах, передбачених договором. Також судом встановлено, що відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, що призвело до виникнення у нього кредитної заборгованості. Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, станом на 05.10.2014 року у [PERSON] виникла заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом за період з 05.10.2011 року по 05.10.2014 року в сумі 2 507,16 доларів США, що станом на 05.10.2014 року становить 32 442,65 грн., що підтверджується відповідним розрахунком. На день розгляду справи зі сторони відповідача [PERSON] не надано доказів про виконання свого обов'язку в частині погашення такої заборгованості. Крім того, 21.08.2006 року між ЗАТ «ТАС-ІНВЕСТБАНК» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, згідно умов якого поручитель зобов'язався перед банком відповідати за виконання зобов'язань [PERSON], що випливають з кредитного договору №17/12-Ф від 21.08.2006 року. Таким чином, дані правовідносини виникли між сторонами на підставі вчинення кредитного договору та договору поруки, укладених у письмовій формі відповідно до вимог ст.ст.1055, 547 ЦК України. Так, за змістом ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1 ст.252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч.2 ст.251, ч.2 ст. 252 ЦК України). З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (п.7) про його дію до повного виконання позичальником та (або) поручителем зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч.1 ст.251 та ч.1 ст.252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4 ст.559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений - строк повного погашення кредиту 20.08.2009 року. За таких обставин у банку виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 20.08.2009 року, протягом наступних шести місяців. Разом з тим, з позовом до суду представник позивача звернувся лише 18.11.2014 року. Оскільки кредитором вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання заявлено після спливу шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто поза межами строку дії поруки, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог до відповідача [PERSON] (поручителя) слід відмовити. Разом з тим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги до відповідача [PERSON] є обґрунтованими та підлягають до задоволення зі стягненням з останнього у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України понесених та документально підтверджених позивачем судових витрат. На підставі наведеного та

Outcome: approved