Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором №431/269-ФО1 від 05.05.2008 року у розмірі 13804,54 доларів США та судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 5422 грн. 87 коп. Вимоги мотивовано тим, що 05.05.2008 року відповідач [PERSON] уклав з Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» договір кредиту №431/269-ФО1. 09 березня 2010 року прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування банку на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Відповідно до умов договору кредиту відповідач отримав кредит у сумі 8000,00 доларів США на умовах, визначених договором. Одночасно з укладанням зазначеного договору з метою забезпечення виконання зобовязання, між банком та [PERSON] укладено Іпотечний договір №431/269-ФО1-З від 05.05.2008 (в номері іпотечного договору, допущено описку, дійсний номер договору №431/269-ФО1) та договір поруки №431/269-ФО1/2. В порушення норм закону та умов договору відповідач [PERSON] зобов'язання належним чином не виконував. Враховуючи викладене, станом на 18.05.2018 року відповідач [PERSON] має заборгованість 13804,54 доларів США з яких: 2989,19 доларів США строкова заборгованість за кредитом; 4428,96 доларів США прострочена заборгованість за кредитом; 82,98 доларів США строкова заборгованість по нарахованим відсоткам; 6303,41 прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав банку. Оскільки за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Крім того, надав суду довідку розрахунок заборгованості [PERSON] станом на 18.05.2018 року, в якій деталізовано суми нарахованої заборгованості. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні погодився з сумою заборгованості зазначеною в довідці - розрахунку від 18.05.2018 року. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав частково, просив врахувати строк позовної давності. Просить стягнути заборгованість з відповідача [PERSON], в частині стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та такими що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05.05.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (який 09 березня 2010 року змінив тип акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та змінив найменування банку на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»), як кредитором та [PERSON], як позичальником, укладений кредитний договір №431/269-ФО1, копія якого міститься у матеріалах справи). У відповідності до умов зазначеного договору, банк надав [PERSON] кредит готівкою у розмірі 8000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04.05.2023 року. Одночасно з\~укладанням кредитного\~договору з\~метою забезпечення\~виконання зобовязання,\~міжАкціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено Іпотечний договір №431/269-ФО1. Згідно з умовами іпотечного договору в забезпечення вимог іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору, в заставу оформлено житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: Кіровоградська область, місто Знам'янка, вул. Польова, 41, заставною вартістю 50500 грн. Крім того, з метою забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором, [PERSON] уклала з Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» договір поруки №431/269-ФО1/2, згідно з яким поручитель зобовязалася перед банком відповідати за виконання позичальником зобовязань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісії, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлено кредитним договором №431/269-ФО1 від 05.05.2008. Згідно з п.3.1.4 договору поруки, у випадку невиконання відповідачем - 1 будь-якого зобовязання за кредитним договором, відповідач 1 і відповідач-2 відповідають перед банком, як солідарні боржники. Погашення за кредитом повинно здійснюватися згідно графіку погашення кредиту, викладеного у договорі кредиту. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту в останній робочий день місяця без урахування останнього робочого та послідуючих неробочих днів місяця, проценти нараховуються з розрахунку факт/360 (п.2.4). ПАТ «Укрсоцбанк» виконав свої зобов'язання за кредитним договором, проте відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами належним чином не виконав, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором. В результаті чого, станом на 18.05.2018 року відповідач [PERSON] має заборгованість 13804,54 доларів США з яких: 2989,19 доларів США строкова заборгованість за кредитом; 4428,96 доларів США прострочена заборгованість за кредитом; 82,98 доларів США строкова заборгованість по нарахованим відсоткам; 6303,41 прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530, 610-612, 623, 625 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору, вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, у встановлений строк (термін). Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як передбачено ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як визначено ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В порушення зазначених норм відповідач кредит у встановлений договором строк не повернув та проценти не сплатив. Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Згідно зі ст.192 ЦК України, законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.533 ЦК України, грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Статті 47 та 49 цього Закону\~визначають операції банків з розміщення, залучення коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці операції здійснюються на підставі банківської ліцензії. Згідно зі ст.5 Декрету Кабінету Мінстрів України №15-93 від 19.02.1993 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»,\~операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п.2 ст.5 цього Декрету. Крім того, Національним банком України на виконання положень статті 11 Декрету прийнято Положення. Згідно з пунктом 1.5 цього Положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких НБУ видав йому банківську ліцензію та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій). Відповідно до розяснень, викладених у п.14 постанови Пленуму Верховного Суду україни №14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192, частина третя статті 533 ЦК України, Декрет). Отже, якщо в кредитному договорі виконання зобовязання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (стаття 533 ЦК України), то за наявності хоча б в однієї зі сторін зобовязання (у банку-отримувача або в ініціатора платежу) індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України (стаття 5 Декрету), суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові №6-1680цс15 від 10.02.2016, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України, є обовязковою для застосування. Стягнення боргу в іноземній валюті проводиться за курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом (ВСУ у справі № 6-284цс17 від 1 березня 2017р.) У випадку порушення зобов'язання, в якому кошти, виражені в еквіваленті в іноземній валюті, інфляційні втрати не стягуються, оскільки втрати від знецінення гривні відновлені еквівалентом іноземної валюти (справа № 423/468/16-ц, 11.10.17) Перерахування стягувачеві суми у іншій валюті, а ніж валюта, зазначена у судовому рішенні, не є належним виконанням судового рішення (ВС/ВП № 761/12665/14-ц від 04.07.2018) Сума боргу в іноземній валюті стягується у ній же та конвертується в національну валюту на день здійснення платежу (№ 6-1063цс17 від 01.11.2017) Згідно з правовою позицією висловленою Верховним Судом України у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов'язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути таку ж суму грошових коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику (ВПВС справа № 373/2054/16-ц, 16.01.19). З огляду на викладене вище, враховуючи те, що відповідач [PERSON] зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість в сумі 13804,54 доларів США, а тому з останнього підлягає стягненню сума зазначеної заборгованості в повному обсязі. В застосуванні до даних правовідносин позовної давності, суд вважає за необхідне відмовити, окільки відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4\~ст.267 ЦК України). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга\~статті 258\~ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до\~статті 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина перша та п'ята\~статті 261 ЦК України). \~ \~ \~ \~Як вбачається з договору кредиту, кінцевим строком виконання зобовязання є 04.05.2023 року, тобто строк виконання зобовязання ще не настав. У задоволенні позову в частині предявлених позовних вимог до [PERSON] суд вважає за необхідне відмовити, оскільки про це просили позивач та його представник та не заперечував представник позивача. Також, у відповідності до положень ч.2\~ст.141\~ЦПК України з [PERSON] на користь банку підлягає стягненню понесений ним і документально підтверджений судовий збір. На підставі\~викладеного,\~ст.ст.\~ 256,\~257,\~258,\~261,\~525,\~526,\~530,\~553,\~610-612,\~623,\~625,\~638,\~1049,\~1050,\~1054,\~

Outcome: partial