Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

представник позивача, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що згідно кредитного договору № DNH4KP35460136 від 07 червня 2008 року, укладеного між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON], останньому надано кредит у сумі 3991 грн. зі сплатою 25,08 % річних за користування ним. Відповідач зобов'язання належним чином не виконав, в зв'язку з чим станом на 08 квітня 2014 року виникла заборгованість в розмірі 45612,87 грн. Просить позов задоволити та стягнути з відповідача на користь банку борг за кредитним договором та судові витрати. Відповідач будучи неодноразово повідомленим по останньому відомому місцю проживання про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд до відома не поклав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 червня 2008 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем укладено кредитний договір № DNH4KP35460136 згідно якого останньому надано кредит у сумі 3991 грн. зі сплатою 25,08 % річних за користування кредитом. Проте відповідач протягом дії кредитного договору систематично порушував його умови, внаслідок чого станом на 08 квітня 2014 року виникла заборгованість в сумі 45612,87 грн., з яких : 3094,27 грн. - заборгованість за кредитом, 14559,25 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 25311,12 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 2148,23 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 625 ЦК України зазначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а у відповідності до ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до п.5.5 вищезазначеного кредитного договору термін позовної давності про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки за договором встановлюється сторонами тривалістю у п»ять років. Як вбачається з витягу з програмного комплексу «Мультикаса», відповідач останній платіж здійснив 18 червня 2010 року, а отже з цього моменту починається відлік перебігу строку давності для звернення з даним позовом. Враховуючи положення ч.3 ст. 509 ЦК України щодо справедливості, добросовісності та розумності зобов»язання та підстав його виникнення і ч.3 ст. 551 ЦК України, щодо співрозмірності неустойки наслідкам порушення, ступені виконання зобов»язання позичальником, суд приходить до висновку, що оскільки розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, то є підстави для суттєвого зменшення її. На підставі наведеного та ст.ст. 257, 259, 509, 525, 526, 551, 610, 611, 612, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved