Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить зобов`язати Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) зняти арешт, накладений постановою Саксаганського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 17.06.2015 року в межах виконавчого провадження №47887856 на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.04.2014 року державним виконавцем Саксаганського ВДВС в межах виконавчого провадження №44449929 була винесена постанова про арешт майна боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження на підставі виконавчого листа №2/214/518/14, виданого 04.08.2014 року. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.04.2019 року по справі №214/342/19, судом було встановлено, що [PERSON] добровільно сплатив кошти за кредитним договором, які повинні бути стягнені за виконавчим листом №2/214/518/14 та вирішено позовні вимоги задовольнити та зняти арешт з майна [PERSON] в межах виконавчого провадження №44449929. Рішення набрало законної сили. Так, постановою державного виконавця від 10.07.2019 року було знято арешт з майна [PERSON] в рамках виконавчого провадження №44449929. При цьому, у травні 2021 року з`ясувалось, що 17.06.2015 року в межах виконавчого провадження №47887856 з виконання виконавчого листа №2/214/518/14 повторно було винесено постанову про арешт майна боржника [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження. 03.06.2021 року представник позивача отримала від Саксаганського ВДВС лист про відмову в знятті арешту, яка була мотивована тим, що при поверненні виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено зняття арешту (в редакції до 2016 року). Таким чином, арешт на майно позивача було накладено в двох виконавчих провадженнях з виконання одного й того ж виконавчого листа №2/214/518/14. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області вже було скасовано арешт по першому виконавчому провадженню №44449929, судом встановлено, що позивач не має заборгованості та рішення по справі №2/214/518/14 виконано добровільно та у повному обсязі, а тому підлягає зняттю і арешт на майно, накладений в межах виконавчого провадження №47887856. Позивач у судове засідання надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити та розглянути справу у його відсутність. Представник відповідача про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов чи заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. Представник третьої особи також до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, заяв не надав. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Так, 21.08.2014 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження №44449929 з примусового виконання виконавчого листа №2/214/518/14. В межах даного виконавчого провадження було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 20.11.2014 року (а.с.8). Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.04.2019 року по цивільній справі №214/342/19 (2/214/1210/19) задоволено позовні вимоги [PERSON] та знято арешт з належного йому майна, накладений відповідно до постанови державного виконавця від 20.11.2014 року в межах виконавчого провадження №44449929 (а.с.12-13). Вказаним рішенням, зокрема, встановлено, що [PERSON] станом на 03.12.2018 року заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк» не має. Зазначене також підтверджується довідками ПАТ КБ «Приватбанк» від 03.12.2018 року (а.с.18,19), згідно яких [PERSON] сплатив на користь банку грошові кошти у розмірі 28473 грн. 92 коп. та станом на 03.12.2018 року заборгованості не має. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постановою державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 10.07.2019 року, на виконання рішення суду по цивільній справі №2/214/1210/19, знято арешт з майна належного [PERSON] (а.с.15). Разом з тим, як убачається з витягу зі спецрозділу щодо виконавчого провадження №47887856 з виконання виконавчого листа №2/214/518/14 від 04.08.2014 року, останнє завершено, виконавчий лист постановою державного виконавця від 23.11.2015 року повернуто стягувачеві. При цьому, в рамках даного виконавчого провадження 17.06.2015 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження (а.с.6-7). Представник позивача адвокат Черненко Є.І. звернулась до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою про зняття арешту з майна [PERSON] , накладеного в рамках виконавчого провадження №47887856 (а.с.9-10), на що отримала лист від 03.06.2021 року про відмову у знятті арешту у зв`язку із тим, що на даний момент виконавче провадження знищено у відповідності до вимог Наказу «Про затвердження порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби». Також зазначено, що у разі повернення виконавчого листа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції до 2016 року) не передбачено скасування арешту з майна боржника (а.с.11). Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.\~56\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, враховуючи те, що позивач не має заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк», виконавче провадження в рамках якого було накладено арешт на майно позивача наразі на виконанні не перебуває, позивач позбавлений права розпорядження належним йому нерухомим майном, тому суд приходить висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову. Питання щодо розподілу судових витрат, суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved