Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

Представник ПрАТ «Страхова компанія «Українська стра хова група» Сечко С.В. у березні 2021 року звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 12916,47 грн. та судовий збір в розмірі 2270,00 грн. Обґрунтовує вимоги тим, що 07.03.2018 року в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Шкода», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Пежо», д.н.з. [NUMBER] . Постановою Печерського районного суду м. Києва від 28.10.2020 року встановлено, що ДТП сталась з вини відповідача. Автомобіль марки «Пежо», д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП був застрахований у ПрАТ «СГ «Українська страхова група» згідно генерального договору добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією належних транспортних засобів № 28-0199-01410 від 03.11.2016 року. Потерпіла особа своєчасно 12.03.2018 року звернулась до позивача із заявою про настання страхової події. На основі заяви про настання страхового випадку, було складено страховий акт № ДККА-60252 від 20.03.2018 року ремонтної калькуляції № ДККА-60252 від 15.03.2018 року, наряду-замовлення № зн-П074046 від 12.03.2018 року потерпілій особі було виплачено страхове відшкодування в розмірі 31611,80 грн. Зазначив, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» згідно полісу АК8420084, яка покрила суму збитків позивача в розмірі 18695,33 грн. Таким, чином, сума яка підлягає стягненню з відповідача становить 12916,47 грн. із розрахунку ( 31611,80 грн. виплачене страхове відшкодування потерпілій особі - 18695,33 грн. виплачене страхове відшкодування ПрАТ «СК «Брокбізнес»). На підставі викладеного представник позивача звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів. Ухвалою суду від 10.03.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, надані докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог, виходячи із наступного. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що 07.03.2018 року в м. Києві на вул. Залізничне шосе, № 21 сталося дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Шкода», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем «Пежо», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що належить ТОВ «Ілта», в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 28.10.2020 року відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності у звязку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 4). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З матеріалів справи вбачається, що на момент ДТП між ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ТОВ «Ілта» було укладено генеральний договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів № 28-0199-01410, згідно якого страховик прийняв на себе ризики щодо автомобіля «Пежо», д.н.з. [NUMBER] . 12.03.2018 р. ТОВ «Ілта» звернулось до ПрАТ «СК «Українська страхова група» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування ( а.с 18). Відповідно до наряду-замовлення № зн-П074046 від 12.03.2018 року, ремонтної калькуляції № ДККА-60252 від 15.03.2018 року, страхового акту № ДККА-60252 від 20.03.2018 року та розрахунку суми страхового відшкодування, розмір страхового відшкодування, який підлягає виплаті власнику пошкодженого автомобіля «Пежо», д.н.з. [NUMBER] , складає 31611,80 грн. (а.с. 22-27). Позивач здійснив виплату страхового відшкодування ТОВ «Ілта», що підтверджується платіжним дорученням № 5899 від 26.03.2018 року на суму 31611,80 грн. (а.с. 28). Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача як водія автомобіля «Шкода», д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «СК «Брокбізнес» згідно полісу № АК8420084 (а.с. 29). З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «СК «Брокбізнес» відповідно до умов полісу № АК8420084 здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 18695,33 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю чи майну третьої особи. Згідно ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно, на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду. За умовами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що позивачем виплачено потерпілому 31611,80 грн. Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За змістом наведених правових норм після виплати страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги яке страхувальник (особа, що одержала страхове відшкодування) має до особи, відповідальної за завдані збитки. Отже, до ПрАТ «СК «Українська страхова група» перейшло право на отримання від [PERSON] , як винуватця ДТП, суми непокритих збитків у розмірі 12916,47 грн. із розрахунку: ( 31611,80 грн. - сума виплаченого страхового відшкодування ТОВ «Ілта» - 18695,33 грн. - виплачене страхове відшкодування ПрАТ «СК «Брокбізнес»). Згідно із ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить у межах цієї суми право вимоги, яку страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», роз`яснено судам, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання ,зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В п. 26 цієї Постанови вказано, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки відповідно до правил ст. 993 ЦК України. Відповідно ч. 1 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За змістом статті 1194 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, за таких обставин суд вважає позовні вимоги про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є законними та обґрунтованими. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved