Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 56 599грн. 97 коп., судових витрат в сумі 566 грн. Свої позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що між ТзОВ «Унікредит Банк» та відповідачем був укладений договір кредиту від 14.03.2007 року № К14-26256021009542 ( надалі кредитний договір). Відповідно до пункту 1.1 вищевказаного договору, Банк відкриває Відповідачеві ([PERSON]) картковий рахунок № [NUMBER] національній валюті -гривні. Відповідно до вказаного договору банк відкриває Держателю кредитну лінію на загальну суму 50 000 грн. Відповідно до умов договору , Відповідач зобов'язаний сплатити Банку відповідну плату, а саме: за користування непростроченим Кредитом у вигляді відсотків у розмірі 24% річних, за користуванням простроченим до повернення Кредиту у вигляді відсотків у розмірі 36% річних. Станом на 14.05.2014 року відповідач свої забов»язання належним чином не виконує, в результаті чого виникла прострочена заборгованість - 56 599грн. 97 коп. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином (розміщення оголошення у пресі), причини своєї неявки суду не повідомив, тому суд визнав неявку відповідача без поважних причин та провів заочний розгляд справи у його відсутність, на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК України. Представник позивача в судове засідання не з»явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечую. Суд, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам у їх сукупності встановив наступне. ТзОВ «Унікредит Банк» змінило найменування на Публічне акціонерне товариство «УніКредит Банк»). 18.11.2013 року між ПАТ «УніКредит Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд боргових зобов'язань» укладено договір факторингу №2235, відповідно до якого відступив своє право вимоги, в тому числі до [PERSON] «ТОВ «ФК «Фонд боргових зобов'язань» в свою чергу уклав договір факторингу №18/11 з ТОВ «ФК УКРФІНРЕСУРС»., який звернувся до суду з даним позовом. Таким чином, між ТОВ «УнікредитБанк» та відповідачем був укладений договір кредиту від 14.03.2007 року № К14-26256021009542 ( надалі кредитний договір). Відповідно до пункту 1.1 вищевказаного договору, Банк відкриває Відповідачеві ([PERSON]) картковий рахунок № [NUMBER] національній валюті -гривні. Відповідно до вказаного договору банк відкриває Держателю кредитну лінію на загальну суму 50 000 грн. Відповідно до умов договору , Відповідач зобов'язаний сплатити Банку відповідну плату, а саме: за користування непростроченим Кредитом у вигляді відсотків у розмірі 24% річних, за користуванням простроченим до повернення Кредиту у вигляді відсотків у розмірі 36% річних. Станом на 14.05.2014 року відповідач свої забов»язання належним чином не виконує, в результаті чого виникла прострочена заборгованість - 56 599грн. 97 коп. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими, заснованими на законі та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ст. 525, 526 ЦК України забов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст..1049 ЦК України, позичальник забов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Представник позивача також вказує, що звернення до суду із зазначеним позовом призвело до сплати судових витрат, які він просить стягнути з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 566грн. та витрати за розміщення оголошення в пресі - 420 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved