Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-09 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з указаним позовом 05.04.2017, уточнивши який, просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] у порядку поділу спільного майна подружжя грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля CHEVROLET CAPTIVA, 2007 року випуску, чорного кольору, кузов KL1CD26FJB083627, у розмірі 99737,50 грн. Також просила суд стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати. В обґрунтування позову вказувала, що в період шлюбу між [PERSON] та [PERSON], ними за спільні кошти придбано автомобіль CHEVROLET CAPTIVA, 2007 року випуску, чорного кольору, кузов KL1CD26FJB083627, однак переоформлення автомобілю одразу не було здійснено. На їх імя видано доручення на право володіння, користування та розпорядження вказаним автомобілем. У грудні 2012 подружжя вирішило переоформити автомобіль, при цьому від імені покупця, за дорученням власника, виступила [PERSON], а в якості покупця - [PERSON], на імя якого видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Сімейні стосунки між сторонами припинено, а їх шлюб розірвано рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.03.2017. Лише після подання до суду позову про поділ спільного майна подружжя, позивач дізналася, що відповідач, без її згоди, відчужив вказаний автомобіль. У звязку з чим, з метою захисту порушеного права власності, просила суд стягнути з відповідача половину вартості автомобіля, що був їх спільною сумісною власністю. У судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, а також вирішити питання про розподіл судових витрат. Відповідач [PERSON] у ході судового засідання позов не визнав та просив суд у його задоволенні відмовити. В обґрунтування заперечень проти позову вказував, що автомобіль є його особистою приватною власністю, оскільки у грудні 2012, за договором купівлі-продажу автомобіля між ним та [PERSON], він фактично придбав у останньої її частку вказаного автомобіля. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, надавши оцінку доказам на предмет їх належності, допустимості, достовірності та достатності, встановивши правовідносини, які виникли між сторонами та норму закону, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, 23.09.2000 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, під час реєстрації якого вона змінила прізвище з «Стелюта» на «Панько» (а.с.9). Від вказаного шлюбу подружжя має дитину [PERSON], [INFO] (а.с.10). Сімейні стосунки між подружжям не склалися, у звязку з чим 14.03.2014 їх шлюб розірвано на підставі рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, що визнано сторонами, а тому не підлягає доказуванню відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Як вказувала представник позивача та не заперечуав відповідач, на імя кожного з них, [PERSON] - власником автомобіля CHEVROLET CAPTIVA, 2007 року випуску, чорного кольору, кузов KL1CD26FJB083627, видано доручення на право користування та розпорядження вказаним автомобілем. Даний факт визнано сторонами, а тому не підлягає доказуванню в судовому засіданні. У період шлюбу, 11.12.2012 [PERSON] діючи за дорученням від імені власника автомобіля CHEVROLET CAPTIVA, 2007 року випуску, чорного кольору, кузов KL1CD26FJB083627, відчужила вказаний автомобіль [PERSON], про що вказували сторони та підтверджується довідками територіального сервісного центру № 1243 від 02.06.2017 (а.с.25,59). Той факт, що [PERSON] при відчуженні автомобіля діяла від імені його власника за дорученням, підтверджується копією договору комісії від 08.12.2012, предметом якого було виготовлення довідки-рахунка на автомобіль для його продажу (а.с.48), актом від 08.12.2012 технічного стану транспортного засобу (а.с.49). Зі змісту п. 1 ч.1 ст. 346, 658 ЦК України, право на відчуження майна, в тому числі його продаж має лише власник майна. Відповідно до ст. 1000 ЦК України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобовязується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки довірителя. У звязку з вище викладеним, суд критично розцінює твердження відповідача про те, що в грудні 2012 [PERSON] відчужувала йому свою частку вказаного автомобіля, діючи при цьому за дорученням власника [PERSON]. Відчужуючи автомобіль [PERSON], [PERSON] діяла як повірений, від імені та в інтересах власника автомобіля, яким був [PERSON]. На момент укладення договору автомобіль не належав [PERSON] ні на праві сумісної власності, ні на праві особистої приватної власності, що виключало можливість укладення договору визначеного ст. 64 СК України (договори між подружжям). Відповідно до ст. 60,\~61\~СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Оскільки вказаний автомобіль придбаний [PERSON] у період шлюбу з [PERSON] за спільні кошти, що не заперечувалося сторонами, вказаний автомобіль є їх спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно зі ст. 65 СК України, дружина,\~чоловік розпоряджаються\~майном,\~що є\~об'єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя,\~за взаємною\~згодою.\~При укладенні\~договорів одним\~із подружжя\~вважається,\~що він\~діє за\~згодою другого\~з подружжя.\~Дружина,\~чоловік має\~право на\~звернення до\~суду з\~позовом про\~визнання договору\~недійсним як\~такого,\~що укладений\~другим із\~подружжя без\~її,\~його згоди,\~якщо цей\~договір виходить\~за межі\~дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Відповідно до ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до\~Цивільного кодексу України. За змістом\~ст.\~369\~ЦК України,\~співвласники майна,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~володіють і\~користуються ним\~спільно,\~якщо інше\~не встановлено\~домовленістю між\~ними. Розпоряджання\~майном,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~здійснюється за\~згодою всіх\~співвласників,\~якщо інше\~не встановлено\~законом.\~Співвласники мають\~право уповноважити\~одного з\~них на\~вчинення правочинів\~щодо розпорядження\~спільним майном. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Судом встановлено, що після розірвання шлюбу між подружжям, [PERSON] 31.01.2017 уклав договір комісії з ФОП [PERSON] (а.с.84), який у договорі купівлі-продажу автомобіля від 31.01.2017, діючи як продавець (від власного імені та за дорученням і в інтересах [PERSON]Я.), продав покупцю - [PERSON], вказаний автомобіль за 199475 грн. (а.с.82,83,109). Оскільки предметом договору є цінне майно, договір укладений без згоди співвласника [PERSON], тому суд приходить до висновку, що в результаті продажу вказаного автомобіля порушені права співвласника автомобіля [PERSON], яка в силу ст. 16 ЦК України, 4 ЦПК України, має право на їх захист. Зважаючи на те, що вказаний договір купівлі-продажу автомобіля відповідав волі співвласника [PERSON], то покупець [PERSON], який придбав його за відплатним договором, є добросовісним набувачем, а відповідно, вказане майно не може бути витребувано у нього. Належним способом захисту порушеного права [PERSON], в даному випадку, є стягнення компенсації вартості проданого автомобіля (аналогічна позиція висловлена у постанові ВС/КЦС у справі № 755/20923/14-ц від 03.05.2018). Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Згідно з до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Оскільки автомобіль CHEVROLET CAPTIVA, 2007 року випуску, чорного кольору, кузов KL1CD26FJB083627 був спільною сумісною власністю колишнього подружжя [PERSON] та [PERSON], частки яких у вказаному майні є рівними (доказів протилежного суду не надано), автомобіль відчужений [PERSON] без згоди іншого співвласника - [PERSON], тому,

Outcome: approved