Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

Представник позивача Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» Стадніченко І.В. звернулася до суду в інтересах позивача з позовом про стягнення заборгованості за отримані послуги з водопостачання та водовідведення з [PERSON] на користь ОКВП «Дніпро-Кіровоград» станом на 01.05.2020 року, а саме: основного боргу 45977,69 грн., 3 % річних 3044,27 грн. та інфляційних 7273,16 грн., а всього 56295,12 грн. Позов мотивує тим, що 10.06.2014 року ОКВП «Дніпро-Кіровоград» уклало договір № 23001 за номером особового рахунку [NUMBER] з боржником [PERSON] про надання населенню послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою надання послуги та проживання боржника: [ADDRESS] . За вказаним договором підприємство взяло обов`язок надавати послуги з водопостачання та водовідведення та нараховувати розмір плати за отримані послуги, а боржник за п. 3 Договору зобов`язувався проводити своєчасно оплату послуг. Заяв про відмову від користування послугами з водопостачання та водовідведення на адресу підприємства від боржника не надходило. У зв`язку із тим, що боржник не в повному обсязі та несвоєчасно сплачував за послуги з водопостачання та водовідведення, виникла заборгованість, яка згідно розрахунку позивача станом на 01.05.2020 року склала 45977,69 грн., у зв`язку із чим інфляційні з суми неоплаченого боргу складають 7273,16 грн., 3 відсотки річних складає 3044,27 грн. На неодноразові звернення підприємства про сплату боргу боржник не реагує. Своїми діями боржник завдає шкоди інтересам ОКВП «Дніпро-Кіровоград», що призводить до неможливості виконання господарської діяльності, своєчасно розраховуватись за електроенергію та інші обов`язкові платежі. Ухвалою суду від 30.06.2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, заперечень не надав. Враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити на підставі наявних матеріалів справи заочне рішення, відповідно до вимог ст.ст. 280-284 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 червня 2014 року між ОКВП «Дніпро-Кіровоград» та [PERSON] укладено договір про надання населенню послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення, номер особового рахунку [NUMBER] , відповідно до якого позивач зобов`язався надавати відповідачу послуги централізованого питного водопостачання та водовідведення, а відповідач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги. У договорі зазначено, що адреса об`єкту, за яким надаються послуги: [ADDRESS] . Відповідно до п. 1.1. договору виконавець зобов`язаний надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги централізованого питного водопостачання та водовідведення, а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у встановлені договором строки. Відповідно до п. 3.1 вказаного договору розрахунковим періодом є календарний місяць, платежі вносяться не пізніше 10-го числа місяця, що настає за розрахунковим, за тарифами, діючими на момент оплати. З довідки про склад сім`ї, виданої 25.02.2020 року директором КП «Житлогосп» встановлено, що у в квартирі [ADDRESS] зареєстрований власник [PERSON] , [INFO] , та члени його сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтею 162 ЖК України, передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно зі ст. 22 Закону України «Про питну воду і питне водопостачання» визначено зобов`язання споживачів щодо своєчасного внесення плати за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості за отримані послуги водопостачання та водовідведення, станом на 01 травня 2020 року заборгованість відповідача за послуги водопостачання та водовідведення становить 45977,69 грн. Таким чином, судом встановлено, що підприємство в повному обсязі виконує свої зобов`язання по наданню послуг, однак, відповідач свої зобов`язання за договором щодо своєчасної оплати належним чином не виконує. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання тобто боржник сплачує борг з урахуванням рівня інфляції та три відсотки річних за прострочення зобов`язання. А відтак, суд, враховуючи вищезазначені положення ЦК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача індекс інфляції в розмірі 7273,16 грн. та суму 3 % річних в розмірі 3044,27 грн., нарахованих із суми простроченої заборгованості за весь період її виникнення, що підтверджено наданим розрахунком, який відповідачем не оспорений. За таких обставин, оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання щодо оплати наданих позивачем послуг централізованого питного водопостачання та водовідведення, внаслідок чого утворилась заборгованість, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 2102,00 грн.

Outcome: approved