Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

ПСП «Агрофірма «Зеленогірськ» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про тлумачення договору оренди земельної ділянки № 165 від 08 грудня 2008 року, укладеного між сторонами. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що спірний договір укладено сторонами строком на 5 років, перебіг якого, відповідно до п.3.2 починається з 08 грудня 2008 року та закінчується 07 грудня 2013 року. Проте, пунктом 10.1 договору передбачено, що договір набирає чинності після підписання його сторонами та державної реєстрації. Враховуючи, що спірний договір було зареєстровано в державному реєстрі земель 05 серпня 2011 року, позивач (орендар) вважає, що п'ятирічний термін дії договору спливає 06 серпня 2016 року. Позивач посилається на те, що внаслідок неоднозначного визначення часу закінчення дії договору оренди між сторонами договору виник спір щодо визначення часу закінчення дії договору та повернення земельної ділянки її власнику. Оскільки норми чинного законодавства передбачають обов'язкову державну реєстрацію вказаного правочину в державному реєстрі земель, без якої договір не набуває чинності, позивач просить витлумачити зміст пункту 3.2 договору оренди земельної ділянки № 165 від 08 грудня 2012 року таким чином, що п'ятирічний строк дії договору починається з 06 серпня 2011 року (наступного дня після дати його державної реєстрації) і закінчується 06 серпня 2016 року. В судове засідання представник позивача не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить слухати справу за його відсутності. Додатково вказав, що доказом існування спору між сторонами є заява відповідача від 05 грудня 2013 року, в якій вона вимагає повернути земельну ділянку у зв'язку з закінченням строку дії договору оренди. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надіслала до суду заперечення на позов в якому вказала, що між нею (орендодавець) та відповідачем (орендар) дійсно укладено вказаний договір оренди земельної ділянки, положеннями якого передбачено, що договір набирає чинності з моменту його державної реєстрації. Проте сторони погодили конкретну дату закінчення дії договору оренди - 07 грудня 2013 року, яка не залежить від інших положень договору і є обов'язковою для сторін. Крім того, вказала, що тлумачення судом положень договору можливе лише при наявності спору між сторонами щодо виконання вказаного договору, проте позовних вимог по суті укладеного договору оренди позивачем не заявлено. На підставі викладеного просила відмовити у задоволенні позову та розглядати справу за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 грудня 2008 року між ПСП «Агрофірма «Зеленогірськ» (орендар) та [PERSON] (орендодавець) укладено договір оренди земельної ділянки № 165, відповідно до якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування на умовах оренди земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,8399 га. Пунктом 3.2 вказаного договору сторони встановили, що договір укладено строком на 5 років. Початок строку дії договору 08 грудня 2008 року, закінчення строку дії договору 07 грудня 2013 року. По закінченню строку договору, орендар має переважне право поновлення його на новий строк. Відповідно до п.10.1 договору оренди договір набуває чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Як вбачається з тексту договору, спірний договір було зареєстровано відділом Держкомзему в Білогірському районі АР Крим в державному реєстрі земель 05 серпня 2011 року за №012078254000237. Згідно ст.213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Тобто, положеннями вказаної статті передбачено можливість тлумачення змісту правочину за наявності спору, коли сторони мають різне уявлення щодо свого волевиявлення або волевиявлення іншої сторони. Тлумачення змісту правочину є правом суду за умови наявності спору, а не обов'язком. Метою тлумачення є з'ясування того, що дійсно виражено в положеннях договору, а не того, що малося на увазі. При цьому при тлумаченні правочину не допускається здійснення пошуку волі учасників правочину, яка не знайшла відображення в тексті самого правочину. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивач фактично просить внести зміни до п.3.2 договору оренди щодо закінчення строку дії договору, встановивши конкретну дату закінчення строку дії договору - 06 серпня 2016 року замість вказаної в договорі. При цьому суду не надано жодних доказів того, що позивач, за відсутності державної реєстрації договору оренди, у період з дня укладення договору по день реєстрації, не здійснював свої права, як орендаря земельної ділянки, зокрема не використовував земельну ділянку за призначенням, що давало б підстави для висновку про порушення його прав та законних інтересів щодо користування земельною ділянкою протягом п'ятирічного строку, встановленого договором оренди. Не надано суду також доказів відмови позивачу у реалізації переважного права орендаря на укладення договору оренди на новий строк, у відповідності до положень п.3.2 договору. Зазначення в тексті договору оренди нового строку закінчення дії договору (06 серпня 2016 року) призведе до зміни істотних умов договору та буде суперечити волевиявленню сторін договору під час його підписання. Разом з тим, суд не виключає можливості оцінки та тлумачення положень договору оренди щодо строку закінчення його дії при вирішення спору між сторонами договору щодо права користування орендованою земельною ділянкою при зверненні однієї із сторін до суду з відповідним позовом (зокрема, про повернення земельної ділянки, продовження строку дії договору, тощо). На підставі наведеного та за відсутності поданого на вирішення суду спору між сторонами щодо виконання умов договору оренди земельної ділянки, пов'язаного з неоднозначним тлумаченням закінчення строку його дії, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed