Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Прокурор Шевченківського району м.Запоріжжя звернувся до суду з позовною заявою в інтересах [PERSON], в якій зазначає, що 25.02.1995 р. між [PERSON], [PERSON] (з однієї сторони) та [PERSON] було укладено договір міни нерухомого майна, відповідно до умов якого [PERSON] передали у власність [PERSON] належну їм квартиру [ADDRESS], а [PERSON] передав у власність подружжю [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Договір було укладено Запорізькою товарною біржею «Торг-Інвест». В подальшому право власності на квартиру було зареєстровано в БТІ. 14.05.2013 р. рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя вказаний договір міни був визнаний дійсним. 28.10.1998 р. [PERSON] було складено заповіт, яким вона заповіла на випадок свої смерті все своє майно сину - [PERSON] [INFO] [PERSON] померла. [PERSON] є людиною похилого віку, у зв»язку з чим потребує догляду з боку дітей та бажає змінити місце свого проживання. На неодноразові звернення [PERSON] до ДРС ЗМУЮ щодо належного оформлення права власності на ? частину квартири на підставі рішення про визнання дійсним договору міни, він отримав письмову відмову з роз»ясненням, що у даному випадку право власності може бути визнано лише в судовому порядку. За позовом прокурор Шевченківського району м.Запоріжжя, посилаючись на ст.ст.392, 334 ЦК України, просить визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому вказав, що [INFO] померла його мати [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить ? частину квартири [ADDRESS] [PERSON] склала заповіт на його користь. Він у встановленому законом порядку звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою нотаріуса у видачі свідоцтва йому було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на квартиру. Посилаючись на ст.16, 392, 1216-1218, 1268, 1269 ЦК України, за позовом [PERSON] просит визнати за ним право власності на ? частину квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] Прокурор прокуратури Шевченківського району м.Запоріжжя подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить задовольнити. [PERSON] в судове засідання не з»явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач за первісним позовом [PERSON] в поданій до суду зустрічній позовній заяві просить суд розглядати справи буз його участі, позов, пред»явлений [PERSON] визнає. Дослідивши письмові докази, приймаючи до уваги позицію сторін та інших учасників процесі, суд дійшов висновку, що позови, пред»явлені [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин та відповідних їм правовідносинам. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] на підставі договору міни № Н-652 від 25.02.1995 р., укладеного між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], посвідченого Запорізькою Товарною Біржею «Торг-Інвест». Право власності [PERSON] та [PERSON] зареєстровано в ОП ЗМБТІ (а.с.3, 6,7). Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 14.05.2013 р. по справі № 336/2123/13-ц, вказаний вище договір міни визнаний дійсним. На сьогоднішній день [PERSON] не в змозі здійснювати вільне розпорядження належним йому майном та підтвердити право власності на квартиру, оскільки отримав відповідь з Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції щодо неможливості реєстрації його права власності на підставі вказаного вище рішення суду. Відповідно до п.1.2 глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту України від 22.02.2012 р. за № 296/5 право власності на квартиру може бути підтверджено, зокрема, рішенням суду; договором міни, зареєстрованим на біржі, укладеним відповідно до вимог законодавства, за наявності на ньому відмітки про реєстрацію відповідних прав. За п.3.11 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Мінюсту України від 07.02.2002 р. № 7/5, після внесення запису до відповідного розділу Реєстру прав реєстратор БТІ видає витяг про державну реєстрацію прав, який є невід»ємною частиною право встановлювального документа, а у разі проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно на правовстановлювальному документі також робить відмітку (штамп) про державну реєстрацію прав за формою, визначеною у додатку. Відповідно до ст. 182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Згідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. П.26 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 22.06.2011 р. № 703, для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим порядком. П.27 цього ж порядку передбачено перелік документів, який підтверджує право власності на нерухоме майно, серед якого біржова угода, або її дублікат, як документи, на підставі яких реєструється право власності відсутні, але право власності може бути зареєстроване на підставі рішення суду. На підставі викладено, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] При вирішені позову, пред»явленого [PERSON], суд виходив з наступного. Власником ? частини квартири [ADDRESS] є [PERSON] з наведених вище підстав. 28.10.1998 р. [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 5760, за яким все своє майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилось і взагалі все те, що буде їй належати на день її смерті, та на що за законом матиме право заповіла [PERSON], що відповідає вимогам ч.1 ст.1236 ЦК України та ст.1233 цього ж кодексу. [INFO] [PERSON] померла. Ч.1 ст.1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. 25.01.2013 р. [PERSON] подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.11.2014 р. приватним нотаріусом Запорізького державного нотаріального округу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на частку спірної квартири у порядку спадкування після смерті [PERSON] через відсутність у нього правовстановлюючого документа на квартиру. Вищевикладені обставини підтверджені матеріалами спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] (а.с.40-54). Враховуючи, що [PERSON], як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину після смерті [PERSON] у порядку, визначеному ч.1 ст.1269 ЦК України, суд вважає заявлений ним позов про визнання права власності законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved