Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

Представник публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» [PERSON], яка діє на підставі довіреності юридичної особи № 02-36/3045 від 10 листопада 2016 року звернулась до Слов'янського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, на тих підставах, що 14 квітня 2008 року АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 380/1077/08-Ж. Загальними зборами акціонерів, 09 березня 2010 року було прийнято рішення про заміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) банку та публічне акціонерне товариство «Украсоцбанк». Відповідно до п. 1.1.1 кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошві кошти, в межах максимального ліміту заборгованості до 158901,00 доларів США. Позичальник зобов'язався здійснювати погашення заборгованості щомісячними платежами. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника, яким є [PERSON], що випливають з основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 14 квітня 2008 року, позивач та [PERSON] уклали договір поруки №04/П-141, відповідно до умов якого, [PERSON], поручився за виконання позичальником [PERSON] обовязків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього в майбутньому. Однак, позичальник не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості. Відповідач, у порушення умов договору та ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку із порушенням зобов'язань за кредитним договором, [PERSON], станом на 02 грудня 2016 року має прострочену заборгованість у сумі 122503,64 грн. яка складається з: - 90552,90 доларів США - суми заборгованості за кредитом; - 31950,74 доларів США - суми заборгованості за відсотками; Зважаючи на невиконання позичальником зобов'язання стосовно умов повернення кредиту, позивач просив суд стягнути з відповідачів вказану суму заборгованості за кредитом, а також понесені позивачем судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляду справи за його відсутності, в якій наполягав на заявлених позовних вимогах, просив їх задовольнити у повному обсязі, зазначив, що не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду повідомлялись належним чином шляхом публікації оголошення про виклик у засобі масової інформації державної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур'єр», про причини неявки суду не повідомили. Згідно із ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) встановив наступне. Приписами частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 14 квітня 2008 року АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 380/1077/08-Ж. Відповідно до п. 1.1.1 кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошві кошти, в межах максимального ліміту заборгованості до 158901,00 доларів США. Позичальник зобов'язався здійснювати погашення заборгованості щомісячними платежами (а.с. 5-7). В забезпечення виконання зобов'язань позичальника, яким є [PERSON], що випливають з основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 14 квітня 2008 року, позивач та [PERSON] уклали договір поруки №04/П-141, відповідно до умов якого, [PERSON], поручився за виконання позичальником [PERSON] обовязків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього в майбутньому (а.с.10-11). 22 квітня 2009 року, між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір про внесення змін №1 до договору кредиту № 380/1077/08-Ж від 14 квітня 2008 року (а.с. 8). 03 липня 2009 року, між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено додаткову угоду про надання невідновлювальної кредитної лінії № 380/1077/08-Ж від 14 квітня 2008 року (а.с. 9). Загальними зборами акціонерів, 09 березня 2010 року було прийнято рішення про заміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) банку та публічне акціонерне товариство «Украсоцбанк». Судом встановлено, що кредитний договір укладений у письмовій формі, підписаний уповноваженими на це посадовими особами ПАТ «Укрсоцбанк», та особисто [PERSON], та зміст правочинів не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, і на підставі статті 629 ЦК України цей договір є обов'язковим для виконання. Статтею 204 ЦК України проголошена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що Банк повністю виконав умови кредитного договору, надавши [PERSON] кредитні ресурси. Відповідно до п.7.3 кредитного договору, він набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов'язань. Згідно із наданим позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору, станом на 02 грудня 2016 року позичальник має заборгованість за кредитом у розмірі - 90552,90 доларів США /а.с. 16-18/. Відповідно до п.1.1.1. кредитного договору позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 13,00 % річних. Згідно із розрахунком заборгованості ПАТ «Укрсоцбанк» відповідачу [PERSON] за час фактичного користування кредитними ресурсами станом на 14 січня 2016 року нарахована заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі - 31950,74 долари США. /а.с.18-19/. Суд визнає правильним представлений ПАТ «Укрсоцбанк» розрахунок періоду і суми заборгованості, що утворилась у [PERSON] по заборгованості за кредитним договором № 380/1077/08-Ж від 14 квітня 2008 року. Розрахунок відповідає умовам укладеного договору. З огляду на наведене суд дійшов висновку, що [PERSON] порушувалися умови укладеного договору по своєчасному поверненню суми кредиту та сплаті відсотків за користування ним, унаслідок чого утворився борг перед позивачем у зазначеній сумі. Таким чином, суд визнає, що відповідач в односторонньому порядку відмовився від належного виконання взятих на себе зобов'язань за договором. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з частиною першою статті 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно з частиною першою статті 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. В матеріалах справи відсутні будь-які об'єктивні дані того, що відповідачі вживали заходи для належного виконання зобов'язання по даним правочинам, у зв'язку із чим порушення зобов'язання визнається судом таким, що сталося з їх вини. Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України). Відповідно до роз'яснень, що містяться у п.10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2014 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання). Відповідно до листа Національного банку України від 05.09.2006 р. N 41-216/1614-9328 «Про перелік банків, які мають ліцензію на здійснення банківських операцій, банківську ліцензію або письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями» АКБ «Укрсоцбанк» (юридична адреса: м. Київ, вул. Ковпака, 29, Банківська ліцензія №5 від 29.12.2001 року, письмовий дозвіл на здійснення операцій №5-2 від 29.07.2003 року) надано письмовий дозвіл на здійснення банківських операцій з валютними цінностями. В матеріалах справи відсутні будь-які об'єктивні дані того, що відповідачі вживали заходи для належного виконання зобов'язання по даному правочину, у зв'язку із чим порушення зобов'язання визнається судом таким, що сталося з їх вини. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] належним чином не виконує зобов'язання, передбачене укладеним в установленому законом порядку кредитним договором. Такі дії відповідача є неправомірними, тому позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню у повному обсязі. Як роз'яснено у п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що з відповідачів на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за кредитом та відсотками по кредитному договору № 380/1077/08-Ж від 14 квітня 2008 року, яка утворилася станом на 02 грудня 2016 року, загальна сума якої становить - 122503,64 доларів США, що за курсом відповідно службового розпорядження НБУ від 12 червня 2017 року становить 3199795 грн. 08 коп., та яка складається із: - заборгованості за кредитом - 90552,90 доларів США, що за курсом відповідно до службового розпорядження НБУ від 12 червня 2017 року становить 2365241 грн. 75 коп., - заборгованості за відсотками - 31950,74 доларів США, що за курсом відповідно до службового розпорядження НБУ від 12 червня 2017 року становить 834553 грн. 33 коп. Позивачем документально підтверджено платіжним дорученням сплата при зверненні з позовом до суду судового збору в розмірі 49896 грн. 13 коп. який на підставі положень ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.49 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 р. №10, витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, підлягають розподілу судом відповідно до статті 88 ЦПК України, тобто підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача у повному обсязі у сумі 630 грн. 00 коп.

Outcome: approved