Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної працівником при виконанні трудових обовязків. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що внаслідок неналежного виконання [PERSON] трудових обовязків перед ТОВ «Стиль Д» останньому була завдана матеріальна шкода в розмірі 56\~064,25 грн., яку було встановлено інвентаризацією активів. У звязку з зазначеним позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 56\~064,25 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,000 грн. Представник позивача надав заяву про розгляд даної цивільної справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином через засоби масової інформації, про причини неявки суд не повідомила. Тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа\~\~має\~\~право в порядку,\~\~встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється\~\~ на\~\~ всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що наказом (розпорядженням) ТОВ «Стиль Д» № 2262-к від 26 грудня 2014 року [PERSON] було прийнято на посаду керуючого магазином відділенням мережі магазинів «ПроСтор» Дніпропетровського регіону /а. с. 43/ та на підставі наказу № 687-к від 01 квітня 2016 року [PERSON] було звільнено з посади керуючого магазином відділення мережі магазинів «ПроСтор» Дніпропетровського регіону з 01 квітня 2016 року у звязку з вчиненням дій, що дає підставу для втрати довіря згідно п. 2 ст. 41 КЗпП України /а. с. 44/. Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Стиль Д» та [PERSON] як керуючою магазином «ПроСтор» № 144 відділення мережі магазинів «ПроСтор» Дніпропетровського регіону був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність /а. с. 45/. Згідно зі звітом про інвентаризацію, що була проведена в магазині «ПроСтор» № 144 в період з 17 березня 2016 року по 18 березня 2016 року, розмір нестачі становить 57\~859,39 грн. /а. с. 57, 58/. Відповідно до висновку службового розслідування за фактом зловживання службовим положенням керуючого магазину «ПроСтор», розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Інженерна, 2Б, [PERSON] факт нестачі підтвердився, рекомендовано розглянути питання про звільнення КМ [PERSON] у звязку з недовірою з утриманням 100% заробітної платив рахунок погашення нестачі /а. с. 54-55/. В пояснювальній записці з приводу нестачі в магазині «ПроСтор» № 144 Дніпропетровського регіону [PERSON] зазначила, що нестача могла виникнути внаслідок крадіжок, вчинених покупцями /а. с. 56/. Пунктом 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Згідно з ч. 3 ст. 136 КЗпП України у решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до положень\~статті 212 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вирішуючи позовні вимоги позивача до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 56\~064,25 грн., суд приходить до висновку про можливість їх задоволення у повному обсязі, оскільки в ході розгляду даної цивільної справи знайшов підтвердження причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача як керуючого відповідним магазином, з якою укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, та нестачею, виявленою в цьому магазині, в розмірі 57 859,39 грн. Враховуючи результат вирішення справи стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені останнім при зверненні до суду з даним позовом, в розмірі 1\~378,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved