Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Представник Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні звернувся до суду із заявою про примусову госпіталізацію до психіатричного закладу [PERSON], посилаючись на те, що у звязку з наявністю у нього психіатричного розладу, який обумовлює суттєву шкоду його здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Згода [PERSON] на госпіталізацію відсутня, а тому просить винести рішення про його примусову госпіталізацію. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, приходить до наступних висновків. Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів, а саме голови комісії [PERSON], доц.кафедри психіатрії ТДМУ [PERSON], зав.відділенням [PERSON] та лік.лікаря [PERSON], [PERSON], [INFO], житель [INFO], 12 вересня 2014 року поступив на стаціонарне обстеження та лікування в 2-е психіатричне відділення Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні з приводу діагнозу помірна розумова відсталість, синдром емоційно-вольової нестійкості. На даний час хворий госпіталізований з приводу погіршення його стану став подразливим, злобним, гіперактивним, конфліктним у стосунках з медичним персоналом будинку-інтернату. Комісія прийшла до висновку про необхідність лікування [PERSON] без його згоди у звязку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу та порушення поведінки по його психічному стану. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. З заяви лікаря-психіатра [PERSON] слідує, що направлення на госпіталізацію було видане 12 вересня 2014 року лікарем-психіатром амбулаторно-поліклінічного відділу ТОККПНЛ [PERSON], який після особистого огляду гр. [PERSON] зробив висновок про необхідність його госпіталізації в психіатричний стаціонар для обстеження або лікування у звязку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює суттєву шкоду його здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку гр.[PERSON], які надійшли від лікаря будинку інтернату с.Красна Пуща Бережанського району Тернопільської області. На підставі цих відомостей гр.[PERSON] був оглянутим лікарем-психіатром [PERSON] у приймальному відділенні о 12 год. 10 хв. 12 вересня 2014 року, який підтвердив висновок про необхідність госпіталізації. Відповідно до ч.3 ст. 13 Закону України Про психіатричну допомогу особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. Стаття 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» передбачає, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Проаналізувавши вищенаведені обставини, заслухавши думку прокурора, який підтримав заяву, а також представника органу опіки і піклування, яка не заперечує проти задоволення заяви, суд приходить до висновку, що госпіталізація гр. [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку є доцільною, а тому заяву представника психіатричного закладу слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved