Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Представник позивачки [PERSON], діючи в інтересах [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги № 1/14/12/17 від 14.12.2017 року, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення його від права на спадкування спадщини за законом після смерті [INFO] [PERSON]. З позовної заяви виходить, що [INFO] померла [PERSON], яка до смерті проживала та була зареєстрована в будинку [ADDRESS]. Після її смерті відкрилася спадщина за законом. Станом на день смерті [PERSON] у вказаному вище будинку разом з нею були зареєстровані її діти, які є сторонами по справі, а також її колишній чоловік - [PERSON]. Але фактично на момент смерті [PERSON] з нею проживала лише позивачка. Колишній чоловік спадкодавця не проживав за адресою реєстрації з 2006 року. Відповідач у 2014 році поїхав воювати за армії самопроголошених республік ДНР та ЛНР, звідки не повертався. Останні 2 роки свого життя [PERSON] мала онкологічне захворювання і через постійне загострення хвороби постійно потребувала стороннього догляду, який отримувала лише від позивачки. Відповідач знав про тяжку хворобу матері, але не дивлячись на це, будь-якої матеріальної підтримки матері не надавав. З моменту від'їзду відповідач не телефонував, до матері не приїздив. Наразі відповідач знаходиться в розшуку, і останнє відоме місце перебування відповідача позивачці достовірно відомо лише за місцем його реєстрації. Оскільки відповідач свідомо та умисно ухилявся від свого обов'язку сина допомагати матері, яка через тяжку хворобу перебувала у безпорадному стані і потребувала догляду, позивачка просить суд усунути його від права на спадкування після смерті їхньої матері. Ухвалою судді від 18 січня 2018 року відкрито провадження в зазначеній справі. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та наполягали на їх задоволенні. Підтвердили обставини, викладені в позовній заяві в обґрунтування заявлених позовних вимог. Зазначили, що відповідач свідомо ухилився від надання допомоги матері - [PERSON], хоча вона через тяжку хворобу потребувала цієї допомоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній неодноразово повідомлявся належним чином, йому за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку направлялись рекомендованими листами судові повістки про виклик до суду. Судові виклики повернуті до суду без вручення за закінченням терміну зберігання та відсутністю адресата. (а.с.29,40, 46). За даними довідки Хрипівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 26.12.2017 року № 14 [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою : [ADDRESS]. ( а.с. 21 ). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За змістом положень ч. 4 ст. 223, 280 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, якщо відповідач не повідомив суд про причини неявки та якщо від нього не надійшов відзив, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів, у разі згоди на це позивача. Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] належним чином вважається неодноразово повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, не надав відзиву на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності, позивачка не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд дійшов висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши в судовому засіданні пояснення позивачки та її представника, допитавши свідків, дослідивши в судовому засіданні всі наявні матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. З дослідженого свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] померла [INFO] у віці 56 років у м. Городня Чернігівської області ( а.с. 6 ). Після її смерті відкрилася спадщина за законом на все належне їй майно. Дослідженням свідоцтва про народження серії [NUMBER], встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в селі Хрипівка Городнянського району Чернігівської області. Батьками значаться: [PERSON] та [PERSON]. (а.с.4). Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 27 червня 2007 року зареєстрували шлюб, про що було зроблено запис за № 40. Після реєстрації шлюбу прізвища подружжя: [PERSON], [PERSON]. (а.с.5). За даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] в с. Хрипівка Городнянського району Чернігівської області, його батьками вказані [PERSON] та [PERSON]. (а.с.9). Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 16.07.2008 року шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 01.11.1980 року у Хрипівській сільській раді Чернігівської області, актовий запис № 12 - розірвано. ( а.с. 13 ). Згідно довідки виконкому Хрипівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 14.12.2017 року № 1090 [PERSON] на день смерті своєї матері [PERSON] ( [INFO] ) проживала сумісно з нею та здійснювала за нею догляд. Її брат [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою : [ADDRESS], проте з 2014 року не проживає, догляд за матір'ю за цей період ( з 2014 року по день її смерті [INFO] ) не здійснював. ( а.с. 7 ). Судом встановлено, що після смерті матері позивачка, як спадкоємець за законом, 12.10.2017 року звернулася до приватного нотаріуса Городнянського районного нотаріального округу Сова В.Ф. з відповідною заявою про прийняття спадщини [PERSON] 12.10.2017 року нотаріусом заведена спадкова справа № 252/2017 до майна [PERSON], яка померла [INFO]. За даними спадкової справи спадщину [PERSON] прийняла позивачка відповідно до ст. 1261 ЦК України. Спадкоємцем за законом до майна померлої [PERSON] є також син померлої [PERSON]. Інші спадкоємці за законом або заповітом після смерті [PERSON] відсутні. Син спадкодавця [PERSON] за місцем його реєстрації повідомлявся приватним нотаріусом про відкриття спадкової справи щодо майна його померлої матері [PERSON] та йому роз'яснювалося відповідними листами його право звернутись до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини. Така заява [PERSON] у нотаріальній справі відсутня(а.с.30-33 ). Відповідно до положень ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. За приписами ч. 5 ст. 1224 ЦК України підставою для усунення особи від права на спадкування являється доведеність певної сукупності обставин, а саме ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Ухилення за своєю природою полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення повинно бути пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Зазначене вказує на те, що ухилення характеризується умисною формою вини. Крім цього, має бути з'ясовано питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Для доведення факту обізнаності відповідача про безпорадний стан його матері та факту його ухилення від надання допомоги за наявності змоги позивачка не надала суду належних та допустимих доказів. Допитані в судовому засіданні свідки сторони позивача [PERSON], [PERSON] показали, що на момент від'їзду відповідача у 2014 році матір сторін не потребувала стороннього догляду та була працевлаштована, ходила на роботу. Через якійсь час після від'їзду відповідача стан здоров'я його матері різко погіршився, з'ясувалося, що в неї була ракова пухлина, від якої [PERSON] врешті померла. Свідки підтвердили, що останні два роки життя матері позивачка здійснювала за нею догляд, оскільки її матір перебувала в безпорадному стані. Інші докази справи достовірно не вказують на факт свідомого ухилення відповідача від надання допомоги матері та його обізнаності про стан її здоров'я, а підтверджують лише наявність у [PERSON] тяжкої хвороби станом на 2017 рік. (а.с.10,11) Аналізуючи докази справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що підстави для усунення [PERSON] від права на спадкування за законом спадщини його померлої матері [PERSON] відсутні, а доводи позивачки не підтверджені достовірними та належними доказами справи, тому заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed