Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Представник психіатричного закладу свою заяву, подану 02.05.2018 р. на підставі Закону України «Про психіатричну допомогу» мотивує тим, що [PERSON], [INFO] 02.05.2018 р. о 11 год. 15 хв. надійшла повторно до гострого психіатричного відділення, за самозверненням у звязку з погіршенням психічного стану: скаржиться на страхи, шум та гул у голові, просить допомоги, порушення сну, тривогу. [PERSON] оглянуто комісією лікарів-психіатрів та складено висновок, що вона страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді: пропшизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. У звязку з тим, що у пацієнтки виявлено загострення тяжкого психічного захворювання, лікування якого на теперішній час можливе лише в стаціонарних умовах, та неспроможність пацієнтки самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, а також ненадання необхідної психіатричної допомоги призведе до подальшого погіршення психічного стану, вона позбавлена дієздатності, тому потребує госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку. У судовому засіданні представник психіатричного закладу, лікар-психіатр [PERSON] заяву підтримала. Зазначила, що [PERSON] на даний час потребує стаціонарного лікування. [PERSON] з приводу заяви не висловлювалася. Законний представник [PERSON] категорично наполягала на примусовій госпіталізації дочки, оскільки вона після повернення з лікарні стала чути голоси, ходити по двору, її стан здоровя викликає у неї страх за своє життя, бо не зрозуміло яким чином вона буде діяти під впливом цих голосів і що вони їй кажуть. Їй краще щоб дочка була вдома, а не у лікарні. Представник [PERSON] адвокат [PERSON] категорично наполягала на примусовій госпіталізації оскільки це відповідає інтересам самої [PERSON] Прокурор у задоволенні заяви просила відмовити, оскільки жодних підстав визначених ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» для примусової госпіталізації не встановлено, [PERSON] одразу після виписки знову звертається до стаціонару. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді заяви, прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Зважаючи на Рішення Конституційного Суду України від 01.06.2016 р. у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) (справа № 1-1/2016), особа яка визнана в установленому порядку недієздатною може бути госпіталізована до психіатричного закладу тільки за рішенням суду і за наявності підстав визначених ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Судовим розглядом встановлено наступні обставини. [PERSON] є інвалідом другої групи з дитинства, отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується пенсійним посвідченням. Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 28.10.2013 р. [PERSON], [INFO], визнано недієздатною та призначено опікуном [PERSON]. 02.05.2018 р. [PERSON] звернулася до психіатричного закладу у звязку з погіршенням стану здоровя. 02.05.2018 р. після проведення комісійного огляду [PERSON], лікарями психіатрами складено Висновок, відповідно до якого остання страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді: пропшизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. У звязку з тим, що у пацієнтки виявлено загострення тяжкого психічного захворювання, лікування якого на теперішній час можливе лише в стаціонарних умовах, та неспроможність пацієнтки самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, а також ненадання необхідної психіатричної допомоги призведе до подальшого погіршення психічного стану, вона потребує госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Відповідно до ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов'язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. З огляду на встановлені факти, оскільки [PERSON] відповідно до Висновку комісії лікарів-психіатрів від 02.05.2018 р. страждає тяжким психічним захворюванням, лікування якого в даний час можливо тільки в стаціонарних умовах, неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, у звязку з визнанням рішенням суду її недієздатною, на даний час у неї наявне загострення здоровя - наявні «шуми», які викликають у опікуна небезпеку за свій стан та стан здоровя дочки, у звязку з непередбачуваністю поведінки останньої, позицію представника медичного закладу, яка вказувала на необхідність примусової госпіталізації, нерегулярне прийняття підтримуючої терапії в домашніх умовах, що підтверджується випискою з амбулаторної картки хворої, суд дійшов висновку, що [PERSON] потребує госпіталізації до психіатричного стаціонару у примусовому порядку. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення.

Outcome: approved