Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

Представник позивачів [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просять визнати за ними право на спадщину за законом їхнього діда [PERSON] , померлого [INFO] , та провести поділ вказаної спадщини і визнати право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Радіалка» на території Карабанівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області розміром 7,1 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості): за [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0546000 , виданого [PERSON] на підставі розпорядження Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської області № 300/99 від 30.08.1999 року та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 169, до якого внесені зміни на гр. [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину серії АВО № 077556 від 14.11.2000 року; за [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0545999 , виданого [PERSON] на підставі розпорядження Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської області № 300/99 від 30.08.1999 року та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 168. Свої вимоги обґрунтовують тим, що їхня баба [PERSON] мала право на зазначене вище право на земельну частку (пай), яке після її смерті успадкував їхній дід [PERSON] , отримавши у нотаріуса відповідне свідоцтво. Стверджують, що після смерті діда, який не залишав заповіт щодо свого майна, відкрилася спадщина на зазначені земельні частки (паї), посвідчені відповідними двома сертифікатами, яку їхній батько та єдиний син спадкодавця [PERSON] не приймав і права на неї не набув. Вважають, що за відсутності спадкоємців за законом другої, третьої та четвертої черги, вони у рівних частках набули право на спадщину діда, як його онуки та спадкоємці за законом п`ятої черги, оскільки були неповнолітніми на час відкриття цієї спадщини. Зазначають, що через втрату та відсутність у них оригіналів сертифікатів на право на земельну частку (пай) нотаріус відмовили їм у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на це майно і це право вони можуть підтвердити тільки за судовим рішенням. Позивачі та їх представник у судове засідання не з`явились, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують і просять їх задовольнити повністю (а.с. 79). Представник відповідача Карабанівської сільської ради у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнаються у повному обсязі (а.с. 83). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій визнає та підтверджує право позивачів на вказану спадщину, щодо якої у неї з позивачами відсутній спір, оскільки вона не є спадкоємцем цієї спадщини за заповітом або за законом. Зазначає, що її чоловік та батько позивачів [PERSON] , померлий [INFO] , вказану спадщину свого батька [PERSON] , померлого [INFO] , не приймав і право на неї не набув, а тому після його смерті вона також не набула право на цю спадщину (а.с. 81). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За результатами розгляду наданих позивачем та витребуваних за його клопотанням доказів судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно на підставі актового запису № 19 складеного 14 жовтня 1998 року виконавчим комітетом Карабанівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області, [INFO] в селі Новомиколаївка Фрунзівського району Одеської області померла [PERSON] (а.с. 7). У спадковій справі № 374/2000 заведеній до майна померлої Фрунзівською державною нотаріальною конторою Одеської області наявні наступні документи: заява від 14.11.2000 року [PERSON] про прийняття спадщини [PERSON] та видачу свідоцтва про право на спадщину щодо належного його померлій дружині сертифіката на право на земельну частку (пай); свідоцтво про право на спадщину за законом, видане у вказаній спадковій справі 14.11.2000 року за реєстром № 1146, за яким спадкоємцем майна [PERSON] є її чоловік [PERSON] щодо спадкового майна, яке складається з права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом серії ОД № 0546000, виданим на підставі рішення Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської області від 30 вересня 1999 року за № 300/99, виданого на ім`я члена КСП «Радіалка» Фрунзівського району Одеської області (а.с. 71-78). Відповідно до п. 12 ч. 1 постанови Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» від 19 травня 2016 року № 1377-VIII, яка була опублікована в газеті «Голос України» від 02.06.2016 року № 101 та набрала чинності з дня, наступного за днем її опублікування - з 03 червня 2016 року, в Одеській області перейменовано Фрунзівський район на Захарівський район; селище міського типу Фрунзівка Фрунзівського району на селище міського типу Захарівка. За інформацією міжрайонного управління у Великомихайлівському та Захарівському районах Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 31.10.2019 року № 1868/125-19 та доданим до неї витягом з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Радіалка» Карабанівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області, [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0546000 , виданого на підставі розпорядження Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської області № 300/99 від 30.08.1999 року та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 169, належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Радіалка» на території Карабанівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області розміром 7,1 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Зазначено, що цей сертифікат був успадкований [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину серії АВО № 077556 від 14.11.2000 року і до нього були внесені відповідні зміни (а.с. 8). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 23.11.2019 року на підставі актового запису № 17 складеного 19 серпня 2005 року виконавчим комітетом Карабанівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області, [PERSON] (далі - спадкодавець) помер [INFO] в смт. Захарівка Захарівського району Одеської області (а.с. 11). За вказаною вище інформацією управління Держгеокадастру, спадкодавцю особисто належало право на земельну частку (пай) на підставі сертифіката серії ОД № 0545999 , виданого на підставі розпорядження Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської області № 300/99 від 30.08.1999 року та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 168 (а.с. 8). За витягом від 31.10.2019 року № 1132 Карабанівської сільської ради з погосподарської книги № 5 по селу Новомиколаївка Фрунзівського району Одеської області за 2001-2005 р.р., об`єкт № 266 значиться за [PERSON] , який проживав один (а.с. 13). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , виданого на підставі запису за № 77 зробленого 20 липня 1963 року в книзі записів актів громадянського стану про народження Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, його батьками вказані спадкодавець і [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого на підставі запису за № 1763 складеного 11 листопада 1987 року міським відділом ЗАГС м. Тирасполь Молдавської РСР, після одруження [PERSON] з [PERSON] , їй було присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 14). За свідоцтвом про народження [PERSON] , виданим на підставі запису за № 1089 зробленого 26 квітня 1988 року в книзі реєстрації актів про народження відділу ЗАГС Тираспольського міськвиконкому Молдовської РСР, вона народилась [INFO] від батьків [PERSON] і [PERSON] (а.с. 16). За свідоцтвом про шлюб, виданим на підставі актового запису за № 1452 зробленого 08.12.2007 року в книзі реєстрації шлюбів Першого відділу реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Одесі, [PERSON] після реєстрації шлюбу з [PERSON] було присвоєне прізвище [PERSON] (а.с. 17). За свідоцтвом про шлюб, виданим на підставі актового запису за № 174 складеного 11.02.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, [PERSON] після реєстрації шлюбу з [PERSON] було присвоєне прізвище [PERSON] (а.с. 18). За свідоцтвом про народження [PERSON] , виданим на підставі запису за № 35 зробленого 03 січня 1990 року в книзі реєстрації актів про народження відділу ЗАГС Тираспольського міськвиконкому Молдавської РСР, він народився [INFO] від батьків [PERSON] і [PERSON] (а.с. 19). За інформацієї Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 04.03.2020 року, заповіт щодо майна [PERSON] не посвідчувався, спадкоємці із заявами про прийняття спадщини або відмову від неї не зверталися, свідоцтва про право на спадщину не видавались, спадкова справа після його смерті не заведена (а.с. 41). Постановою від 14.09.2019 року [PERSON] , державного нотаріуса Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області, позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначені вище земельні частки (паї) спадкодавця [PERSON] через відсутність втрачених оригіналів сертифікатів на право на земельну частку (пай) (а.с. 20). Згідно свідоцтва про смерть, виданого на підставі актового запису за № 2 зробленого 06 квітня 2006 року в Книзі реєстрації смертей Карабанівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] в м. Білгород-Дністровський Одеської області (а.с. 15). У спадковій справі № 76/2009 заведеній до майна померлого [PERSON] Фрунзівською державною нотаріальною конторою Одеської області наявні наступні документи: заява [PERSON] від 21.05.2009 року про те, що вона не приймала спадщину померлого чоловіка і не буде звертатись до суду для визначення їй для цього додаткового строку; заява [PERSON] від 29.05.2009 року про прийняття спадщини померлого батька; свідоцтво про право на спадщину за законом, видане у вказаній спадковій справі 21.05.2009 року за реєстром № 844, за яким спадкоємцем Ѕ частки майна [PERSON] є його дочка [PERSON] щодо спадкового майна, яке складається з права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом серії ОД № 0545877, що виданий Фрунзівською районною державною адміністрацією Одеської області 06.09.1999 року та який зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 46; свідоцтво про право на спадщину за законом, видане у вказаній спадковій справі 29.05.2009 року за реєстром № 946, за яким спадкоємцем Ѕ частки майна [PERSON] є його син [PERSON] щодо спадкового майна, яке складається з права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом серії ОД № 0545877, що виданий Фрунзівською районною державною адміністрацією Одеської області 06.09.1999 року та який зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 46 (а.с. 42-70). Досліджені судом докази надають підстави вважати доведеним, що після смерті [INFO] спадкодавця [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входило як належне йому особисто право на земельну частку (пай), так і право, успадковане ним після смерті його дружини [PERSON] , яке підтверджене зазначеним вище свідоцтвом про право на спадщину. Положеннями чинного на час відкриття спадщини [PERSON] Цивільного кодексу України було встановлено наступне: право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ст. 1223); спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ст. 1258); у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261); у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262); у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст. 1263); у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264); у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа (ч. 1 ст. 1265); частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч. 1 ст. 1267); спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.ч. 1, 3, 4, 5 ст. 1268). Судом встановлено, що заповіт щодо свого майна спадкодавець не залишав, а із спадкоємців за законом першої черги був його син [PERSON] , який не вважається таким, що прийняв його спадщину і права на неї не набув, оскільки не проживав постійно з ним на час відкриття спадщини та не подавав нотаріусу заяву про прийняття його спадщини. Позивачі є спадкоємцями за законом п`ятої черги, як внуки спадкодавця, вважаються такими, що прийняли його спадщину, оскільки були неповнолітніми на час відкриття спадщини, та з дня його смерті набули у рівних частках право на неї. Суд також погоджується з доводами позивачів про те, що визнання їх спадкових прав можливе тільки у судовому порядку, виходячи з наступних положень законодавства. Статтею 2 Указу Президента України від 10 листопада 1994 року N 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» було визначено, що кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі. Статтею 3 цього Указу встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Пунктом 17 розділу Х «Перехідні положення» чинного Земельного кодексу України визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 р. № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) не передбачена можливість видачі дубліката при втраті сертифіката. Положеннями пунктів 4.12. і 4.14. глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» розділу ІІ. Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 і зареєстрованого в Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Відсутність у позивачів оригіналів сертифікатів на право на земельну частку (пай) були підставою для відмови нотаріуса у видачі їм свідоцтва про право на спадщину на вказане майно, а неможливість отримання позивачами дублікатів цих сертифікатів надають для суду підстави визнати за ними у рівних частках право на спадщину та провести її поділ відповідно до запропонованого ними порядку, виділивши кожному з них право на земельну частку (пай), підтверджене відповідним сертифікатом.

Outcome: approved