Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитом, посилаючись на те, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено заяву б/н від 04.03.2011 року, згідно якої [PERSON] отримав кредит у розмірі 14500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Договору, де зазначено, що відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, що передбачено п.2.1.1.5.7 Договору. При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. В порушення умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 19.07.2018 року має заборгованість у розмірі 45943 грн. 15 коп., яка складається з наступного: 9896,59 грн. - тіло кредиту; 20566,33 грн. - відсотки за користування кредитом; 12816,27 грн - нараховано пені 12816,27 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500грн.00коп. - штраф (фіксована складова), 2163 грн. 96 коп. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 04.03.2011 року в розмірі 45943,15 грн., та судові витрати в сумі 1762,00 грн. Ухвалою судді Комсомольського міського суду Полтавської області Крикливим В.В. від 16.10.2018 провадження у справі відкрито з призначенням справи до судового розгляду. 12.11.2018 від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого позов не визнає повністю, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність (а.с. 50-51). 29.12.2018 від АТ КБ «Приватбанк» надійшла відповідь на відзив. 12.11.2018 від [PERSON] до суду надійшла зустрічна позовна заява, в якій свої вимоги обґрунтовує тим, що 04.03.2011 ним було підписано анкету-заяву на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, однак анкета-заява не містить у собі відомостей про те, з якими саме затвердженими Умовами та Правилами, Тарифами він був ознайомлений та дав згоду, отже анкета-заява не може вважатися договором. Посилаюсиь на вимоги положень ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», просить визнати недійсним кредитний договір №б/н від 04.03.2011, застосувати наслідки недійсності правочину ( односторонню реституцію), а саме зобов`язати відповідача повернути позивачу сплачені ним кошти за недійсним кредитним договором №б/н від 04.03.2011. Стягнути з відповідача на його користь судові витрати (а.с.103-106). Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 06.03.2019 зустрічний позов [PERSON] прийнято до спільного розгляду із первісним позовом АТ КБ «Приватбанк» (а.с.162-163). Розпорядженням в.о. керівника апарату суду №6 від 23.04.2019 справу шляхом повторного автоматичного розподілу передано для розгляду судді Куц Т.О. (а.с.172). Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 14.06.2019 прийнято в провадження судді Куц Т.О. з призначенням справи до судового розгляду (а.с.174). В судове засідання представник позивача за первісним позовом не з`явився, направив до суду заяву, згідно якої просить позовні вимоги задовольнити, а у задоволенні вимог за зустрічною позовною заявою [PERSON] відмовити та розглядати справу у його відсутність. У судове засідання відповідач за первісним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явились, від [PERSON] надійшла заява, відповідно до якої просить зустрічну позовну заяву задовольнити, в позові АТ КБ «ПриватБанк» відмовити та розглядати справу у їх відсутність. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов АТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню частково, а зустрічний позов [PERSON] задоволенню не підлягає з таких підстав: Судом установлено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву №б/н від 04.03.2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 14500 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Разом з тим по справі встановлено, що при підписанні анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку 04.03.2011 відповідач [PERSON] підписав також довідку про ознайомлення з умовами кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», з якої вбачається, що відповідач у письмовій формі погодився на запропоновані банком умови та сторони у належній формі дійшли згоди щодо відкриття відповідачу поновлювальної кредитної лінії із видачею кредитної картки MasterCart Mass із встановленням процентів за користування кредитом за ставкою 0,01% річних протягом 55-денного пільгового періоду та 2,5% на місяць на залишок неповернутої заборгованості з розрахунку 360 днів у році, при цьому розмір реальної процентної ставки за умови погашення заборгованості протягом дії пільгового періоду становить 0,00%. Сторонами також погоджено розмір пені за несвоєчасне погашення заборгованості - базова відсоткова ставка/30 за кожен день прострочки кредиту + 1% від заборгованості, що нараховується 1 раз на місяць, та розмір штрафів за порушення строків платежів по кожному з грошових зобов`язань - 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту. [PERSON] зобов`язання за кредитним договором не виконує в повному обсязі. Згідно з розрахунком АТ КБ «ПриватБанк» станом на 19.07.2018 [PERSON] , має заборгованість у розмірі 45943,15 грн, яка складається з наступного: 9896,59 грн. - тіло кредиту; 20566,33 грн. - відсотки за користування кредитом; 12816,27 грн - нараховано пені 12816,27 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500грн.00коп. - штраф (фіксована складова), 2163 грн. 96 коп. - штраф. За частиною першою статті 626ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Згідно частини першої статті 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом частини першої статті 633ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) у подібних правовідносинах дійшла правового висновку, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які надані позивачем у даній справі та не визнаються відповідачем і не містять його підпису, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви. У такому разі АТ КБ «ПриватБанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд керується наступним. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов`язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги розрахунок заборгованості відповідача по кредитному договору б/н від 04.03.2011, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають до часткового задоволення, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення штрафу відповідно до п. 2.1.1.7.6. умов та правил надання банківських послуг (500 грн.00 коп. - фіксована частина штрафу, 2163,96 грн. - процентна складова). Що стосується зустрічного позову [PERSON] суд дійшов наступних висновків: Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідачем за первісним позовом [PERSON] було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. На підставі поданої заяви [PERSON] було відкрито картковий рахунок та згідно кредитного договору б/н від 04.03.2011 року отримав картки № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня 10.2018 року. Викладені обставини підтверджуються виписками по картковим рахункам , листом та довідкою АТ КБ «ПриватБанк». Твердження відповідача за первісним позовом, що він не укладав кредитний договір з АТ КБ «ПриватБанк», а тому договір між [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» є недійсним не грунтуються на вимогах законодавства. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до норм Цивільного кодексу України недійсними можуть бути визнані лише укладені договори. Згідно з ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин (в тому числі договір) вважається укладеним в письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. [PERSON] самостійно, без будь-якого примусу при оформленні кредиту підписав заяву на отримання кредиту. З виписок з карткового рахунку [PERSON] вбачається, що йому було видано платіжну картку та відкрито картрахунок, на який встановлено кредитний ліміт, [PERSON] користувався грошовими коштами, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та виписки про рух грошових коштів вбачається, що [PERSON] частково сплачував заборгованість за договором. Те, що [PERSON] за його твердженням не був ознайомлений з умовами кредитування в повному обсязі, з істотними умовами договору не є підставою для визнання договору недійсним відповідно до ст.203 ЦК України. [PERSON] не надані докази, що умови договору є несправедливими та підпадають під ознаки п.п.10, 12, 16 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів». [PERSON] мав реальну можливість ознайомитися з умовами кредитування, істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача судом не встановлено. [PERSON] користувався кредитними коштами, погашав заборгованість, мав можливість відмовитися від користування встановленим банком кредитним лімітом. Отже, з урахуванням досліджених доказів суд не вбачає підстав для задоволення зустрічного позову [PERSON] . Між сторонами був укладений кредитний договір б/н від 04.03.2011 року. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, АТ КБ «ПриватБанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення суми кредитних коштів. Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає, що позовна заява АТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню частково, а саме сума боргу за кредитним договором, яка підлягає стягненню з [PERSON] становить 43279,19 грн, що складається з 9896,59 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 20566,33 грн- відсотки за користування кредитом; 12816,27 грн - пеня. Представником АТ КБ «ПриватБанк» при зверненні до суду з позовом сплачено 1762 грн. судового збору. Позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволені частково, отже з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» підлягає стягненню 1659,83 грн відшкодування судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial