Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

Представник Харківської обласної кредитної спілки «Слобожанська» звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути суму заборгованості за кредитним договором №9693 від 11.07.2019 року в розмірі 5 494,60 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно кредитного договору №9693 від 11.07.2019 року позивачем відповідачу був виданий кредит в сумі 4300,00 грн. терміном користування на 10 місяців з 11.07.2019 року по 11.05.2020 року зі сплатою процентів за користування кредитом 48% з терміном повернення згідно графіку. Відповідач здійснювала платежі з порушенням графіку повернення кредиту, а з серпня 2020 року перестала його сплачувати, що призвело до утворення заборгованості у загальному розмірі 5494,60 грн., яка складається з процентів за користування кредитом - 1194,60 грн. та суми кредиту - 4300,00 грн.. Ухвалою судді від 21.12.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі, зазначивши, що вона змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » у зв`язку з розірванням шлюбу. Суд, заслухавши вступне слово представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідношення, оцінивши кожний доказ окремо та й їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. У відповідності до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 21 Закону України «Про кредитні спілки», кредитна спілка відповідно до свого статуту надає кредити своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі; кредитна спілка має право самостійно встановлювати розмір плати (процентів) за користування кредитами, наданими кредитною спілкою. Судом встановлено та не заперечується сторонами у справі, що 11.07.2019 року між Харківською обласною кредитною спілкою «Слобожанська» та [PERSON] (згідно рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 26.11.2018 року змінила прізвище на « [PERSON] » у зв`язку з розірванням шлюбу) було укладено кредитний договір №9693, відповідно до умов якого відповідачу було видано кредит у сумі 4300,00 грн. терміном користування 10 місяців, з 11.07.2019 року до 11.05.2020 року. Зі змісту вищевказаного кредитного договору вбачається, що ним визначені всі суттєві умови кредитних договорів щодо виду банківських послуг, строку дії договорів, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов`язань та інші, при цьому позичальник погодилась з ними, в підтвердження чого поставила свій особистий підпис. Відповідно до умов договору [PERSON] зобов`язалась повернути наданий кредит, плату за кредит, інші платежі у відповідності з Правилами (Договірними умовами) споживчого кредитування позичальників Харківської обласної спілки Кредитна спілка «Слобожанська», сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 48% річних, згідно графіка повернення коштів за кредитним договором. Позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі. Відповідач своїх зобов`язань за укладеним договором не виконала належним чином, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 5494,60 грн., яка складається з процентів за користування кредитом - 1194,60 грн. та суми кредиту - 4300,00 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком. Вказаний розрахунок заборгованості відповідачем не заперечувався. Відповідно до частини 1 статті 202 ЦК України укладений між сторонами по справі кредитний договір, за своєю правовою природою, є правочином, тобто дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язав (частина 2 статті 11 ЦК України). Положеннями статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Із матеріалів справи вбачається, що з моменту укладання кредитного договору № 9693 від 11.07.2019 року між Харківською обласною кредитною спілкою «Слобожанська» та [PERSON] , ніхто зі сторін до цього часу не заявив про намір його припинити. У свою чергу, відповідач не надав суду доказів щодо погашення кредитних зобов`язань або звернення до Кредитної спілки з письмовою заявою про припинення договорів. Натомість відповідач в судовому засіданні повністю визнана позовні вимоги щодо стягнення суми заборгованості у заявленому позивачем розмірі. Приписи частини 1 статті 1049 ЦК України встановлює обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самі сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самі кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. При цьому стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника відсотки від суми позики. Розмір та порядок одержання відсотків встановлюється договором. Згідно частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплатити проценти, належні йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Вимогами статей 525, 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України у встановлений строк. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України). Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені положеннями статті 611 ЦК України. Так, згідно вищевказаної норми права, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. В силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по справі виникли кредитні правовідносини, відповідно до яких відповідач отримавши від Кредитної спілки кошти у кредит, своїх зобов`язань з їх повернення і сплати процентів за користування грошима належним чином не виконала. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання відповідачем позову, встановивши, що визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та вважає, що необхідно ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного, ст.ст.252-259, 261, 525, 526, 549, 599, 610, 611, 626, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved