Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду із вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.03.2018 року вирішено стягувати із [PERSON] ,в користь [PERSON] аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн. щомісячно, починаючи з 07.11.2017 року і проводити протягом навчання, але не більше як до 23 років.Починаючи з 07.11.2017 року відповідач не сплачувала нараховані аліменти. Станом на 01.02.2021 за період з 07.11.2017 по 01.02.2021 заборгованість по сплаті аліментів становить 55 275,00 грн. Підтвердженням даної обставини є розрахунки із сплати аліментів. Таким чином загальна сума неустойки за несвоєчасну сплату аліментів за період з 07.11.2017 по 01.02.2021 становить 55 275,00 грн. У зв`язку з викладеним позивач просить суд стягнути з [PERSON] на її користь пеню в розмірі 55 275 грн., за прострочення сплати аліментів за період з 07.11.2017 по 01.02.2021 та понесені витрати на правову допомогу. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.02.2021 року було відкрито спрощене позовне провадження, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. У строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України. За згодою позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до виконавчого листа, виданого Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області по справі № 345/3909/17 суд вирішив стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно починаючи з 07.11.2017 і проводити протягом навчання, але не більш як до 23 років (а.с. 11). На підставі даного виконавчого листа Калуським МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області відкрито виконавче провадження щодо стягнення аліментів із [PERSON] на користь [PERSON] (а.с.12). Станом на 01.10.2020 заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на користь [PERSON] згідно виконавчого листа №345/3909/17 від 21.03.2018 становить 52 200 грн., що підтверджується розрахунком зі сплати аліментів виданим Калуським МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області (а.с. 20). До матеріалів справи також долучено розрахунки суми неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.07.2017 по 01.02.2021, яка становить 56 575 грн. (а.с. 4), яку відповідачем спростовано не було. Розмір та вид відповідальності за прострочення сплати аліментів встановлено ч. 1 ст. 196 СК України згідно якої у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У п.22 постанови Пленум Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернуто увагу на те, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Положеннями ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на це слід зазначити, що відповідач будучи належним чином повідомлена про розгляд даної справи, не надала доказів на підтвердження неможливості своєчасної сплати аліментів у стягнутому судом розмірі на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання та виникнення заборгованості зі сплати аліментів з незалежних від відповідача причин. Тому, суд приходить до висновку, що заборгованість по сплаті аліментів утворилася з вини відповідача, яка, маючи працездатний вік не вживала заходів щодо утримання своєї дитини у визначеному судовим рішенням розмірі. У постанові Великої палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року №14/37ЦС18 зазначено, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини 1 статті 196 Сімейного кодексу України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Наведений позивачем розрахунок відповідає вказаним вимогам. Поряд з цим, у відповідності до розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів наданого позивачем, загальна сума неустойки (пені) складає 56 775 грн., однак згідно ч. 1 ст. 196 СК України розмір неустойки (пені) не може перевищувати 100 % заборгованості по сплаті аліментів, яка згідно із розрахунком зі сплати аліментів становить 52 000 грн. Тому,Є з урахуванням даних положень, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 52 000 гривні. Відповідно до ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. А тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 5000, 00 грн. витрат за надання правової допомоги (а.с.25) та на користь держави судовий збір в розмірі 908, 00 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 184, 196 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial