Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] у вересні 2015 р. звернувся до суду із позовними вимогами про визнання права власності на транспортний засіб, автомобіль марки «Mitsubishi Pajero», модель V 2001 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], посилаючись на те, що позивачка придбала вказаний автомобіль у відповідача [PERSON] відповідно до Договору купівлі-продажу від 03.07.2012 року. При цьому, зазначає, що [PERSON] державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві здійснено арешт майна належного [PERSON], в тому числі, і вказаного автомобіля, який має невиконані кредитні зобов'язання, а тому просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 17.09.2015 р. відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 15.02.2018 р. розпочато підготовче провадження. Ухвалою суду від 09.07.2018 р. підготовче засідання проведено та завершено, розгляд справи призначено по суті. У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позов не визнали та просили у його задоволенні відмовити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] зазначив, що предмет позову, автомобіль «Mitsubishi Pajero», модель V 2001 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] був у пошкодженому стані (після пожежі), у зв»язку з чим він його реалізував громадянину [PERSON] за символічну суму. Вказаний автомобіль він позивачці не продавав та коштів від неї не отримував. Представник відповідача [PERSON] Державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві та треті особи до суду не з'явились, які про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (ас. 111, 114, 115, 125, 127, 137,138), а тому суд вважає можливим розглянути справу за відсутності останніх на підставні наявних в матеріалах справи доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], його представника та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Договору без номеру купівлі-продажу транспортного засобу від 03 липня 2012 р., [PERSON], інтереси якого представляє [PERSON], відповідно до Довіреності від 07.07.2012 р. продав покупцеві [PERSON] транспортний засіб, автомобіль марки «Mitsubishi Pajero», модель V 2001 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], що належить продавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] Виданого МРЕВ-4 ДАІ ГУ МВС України в м. Києві 17 грудня 2003 р., вартість якого становить 18 000 доларів США (ас. 9). Також, в обґрунтування позовних вимог представник позивачки посилається на Розписку від 03.07.2012 р. з наступним змістом: продавець [PERSON] продав належний йому автомобіль марки «Mitsubishi Pajero», модель V 2001 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] покупцю [PERSON] за суму, еквівалентну 18 000 доларам США, які були отриманні [PERSON] особисто від [PERSON] в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] (ас. 12). Відповідно до Довіреності від 03.07.2012 р. [PERSON] уповноважив [PERSON] укладати та підписувати правочини (а саме договори купівлі-продажу, оренди, міни. Договори застави, зняти автомобіль з обліку, тощо) щодо користування та розпорядження транспортним засобом, автомобілем марки «Mitsubishi Pajero», модель V 2001 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (ас. 11). Представник позивачки обґрунтовуючи позовні вимоги вказує, що позивачка на підставі Договору набула права власності на спірний автомобіль, що також підтверджується проведеними між сторонами Договору взаєморозрахунками. Згідно ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1, 4 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Згідно ч. 2, 3 ст. 640 ЦК України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст. 34 ЗУ «Про дорожній рух», державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. Таким чином, враховуючи положення ст. 208 ЦК України та вартість автомобіля (18 000 доларів США) договір купівлі-продажу спірного автомобіля мав бути вчинений та посвідчений нотаріально. Крім того, враховуючи положення ст. 34 ЗУ «Про дорожній рух», позивачка зобов'язана була протягом десяти діб після придбання 03.07.2012 р. спірного автомобіля зареєструвати його у відповідних органах. Також, вивчивши зміст наданої представником позивачки [PERSON] розписки, судом було встановлено, що взаєморозрахунки щодо спірного автомобіля відбулись між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON]. Жодних клопотань з цього приводу та щодо встановлення актуальних відомостей про власника автомобіля представником позивачки заялено не було, у зв»язку з чим суд постановляє судове рішення за наявними в матеріалах справи письмових доказах. Судом не встановлено, що позивачка [PERSON] на виконання договору купівлі-продажу автомобіля вчинила відповідні дії щодо взаєморозрахунку між нею як покупцем та [PERSON], як продавцем. В судовому засіданні представник позивачки зазначив, що йому не відомо місце знаходження спірного автомобіля та його стан. Таким чином, судом встановлено, що позивачкою [PERSON] не було вчинено жодних дій, які підтверджували б набуття нею права власності на автомобіль марки «Mitsubishi Pajero», модель V 2001 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], в тому числі, передача продавцеві грошових коштів в рахунок вартості вказаного автомобіля, реєстрація вказаного автомобіля протягом десяти днів з моменту укладання договору, нотаріальне посвідчення вказаного договору, тощо. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши зібрані докази по справі та давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог, які всупереч ст. 81 ЦПК України, в судовому засіданні не знайшли своє підтвердження та обґрунтування, а тому позов не підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 203, 208, 328, 334, 640, 655 ЦК України, ст. ст. 81, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed