Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

Представник позивача, звернувшись до суду з даним позовом, просить визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04.04.2016 р. набрало законної сили судове рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси по справі № 711/7790/15-ц за позовною заявою ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON], третя особа Національний банк України про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність АТ «Дельта Банк» квартири. Судом було вирішено, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 2303/0808/45-005 від 15.08.2008 р. у розмірі 492 951,60 грн. перед ПАТ «Дельта Банк» звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на нерухоме майно - двокімнатну квартиру [ADDRESS] шляхом передачі іпотекодержателю ПАТ «Дельта Банк» вказаного предмета іпотеки у власність. Також було визнано за ПАТ «Дельта Банк» право власності на нерухоме майно - двокімнатну квартиру [ADDRESS] (надалі - Квартира). 27.03.2017р. ПАТ «Дельта Банк» зареєстрував за собою право власності на вказану Квартиру, номер запису про право власності: 20446908, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 1250002671101. Згідно відкритих інформаційних даних ФГВФО, інформація щодо лоту (квартира, загальною площею 45,2 кв.м., за адресою: м. Черкаси, вул. Нарбутівська (колишня вул. Петровського), 158/1, кв. 66 та основні засоби) була виставлена на офіційну Інтернет сторінку (http://torgi.fg.gov.ua/catalog/nerukhom-st/zhitlova/174202/index.php?lang=ua) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, де на своїй веб-сторінки Фонд повідомив про продаж Квартири та проведення відкритих торгів з продажу активу, що обліковуються на балансі ПАТ «Дельта банк» та який знаходиться в процедурі ліквідації. Таким чином, ТОВ «Агенство нерухомості «Голден Хаус» прийняла участь в електронних торгах з продажу Квартири та за результатами проведених електронних торгів (20.06.2018р.) стало переможцем і як наслідок був укладений в подальшому нотаріальний договір купівлі-продажу квартири від 18.07.2018 р. власником якої став Позивач що також підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.07.2018 р. за№ 131331430. 10.08.2018р. Позивачем було укладено договір оренди квартири, за умовами якого було передано дану квартиру у тимчасове платне користування [PERSON], а також належне Позивачу побутове майно, що знаходиться в даній квартирі. У серпні місяці 2018р., Позивач почав отримувати квитанції по оплаті комунальних послуг, проводити відповідні оплати за отримані послуги від комунальних служб міста а з часом зясував, що у вказаній квартирі зареєстровані Відповідачі. На сьогоднішній день відбувається переукладення договорів з комунальними службами з Відповідачів на Позивача. Таким чином, будь-яких усних чи письмових домовленостей між Відповідачами та Позивачем стосовно їх проживання у Квартирі - не існує. Будь-яких особистих речей Відповідачів в даній квартирі немає. Відповідачі зареєстровані в даній квартирі, але не проживають в ній. Реєстрація Відповідачів у даному житлі впливає на розмір оплати за житлово- комунальні послуги та перешкоджає Позивачу здійснювати правомочності власника квартири. 21.09.2018 р. Позивач звернувся до Відповідачів із цінними листами-вимогами про зняття з реєстраційного обліку з даної квартири. Дані листи Відповідачами не були отримані у звязку із закінченням терміну їх зберігання на поштовому відділенні. Даними листами, Позивач заперечує проти реєстрації Відповідачів у даній квартирі, а тому просив їх добровільно знятись з реєстраційного обліку у квартирі № 66, що знаходиться у будинку під № 158/1 по вул. Нарбутівська, що у м. Черкаси протягом десяти днів з дня отримання вимоги. В листі також зазначалось, що в іншому випадку, TOB «АН «Голден Хаус» з метою захисту своїх прав та інтересів буде вимушене звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Такі дії Відповідачів порушують права Позивача як власника вказаної квартири. За таких обставин Позивач вважає, що Відповідачі втративши право власності на Квартиру також і втратили право користування даним житлом, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та можуть бути задоволені судом. Ухвалою суду від 03.12.2018р. провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду письмову заяву, в якій просив провести розгляд справи без участі позивача та зазначив, що проти прийняття заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не зявилися, були належним чином повідомлені про день, час та місце судового засідання, причини неявки суду не повідомили, у встановлений судом строк не подали відзив на позов. Справу вирішено за правилами заочного розгляду передбаченими ст. 280-282 ЦПК України за відсутності відповідачів повідомлених у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, які не зявився в судове засідання без повідомлення причин, не подали відзив, а позивач не заперечує проти такого порядку розгляду справи. \~ \~ \~ \~ Представник третьої особи, служби у справах дітей Черкаської міської ради [PERSON], в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Суд вивчивши заяву позивача, заслухавши думку третьої особи, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 березня 2016р., яке набрало законної сили 04.04.2016р., позовні вимоги ПАТ «Дельта банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволені. В рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №2303/0808/45-005 від 15 серпня 2008 року у розмірі 492951 грн. 60 коп. перед ПАТ «Дельта Банк» звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на нерухоме майно - двокімнатну квартиру [ADDRESS] шляхом передачі іпотекодержателю ПАТ «Дельта Банк» вказаного предмета іпотеки у власність. Визнано за ПАТ «Дельта Банк» право власності на нерухоме майно - двокімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с. 7-8). Згідно протоколу електронного аукціону №UA-EA-2018-05-24-000081-b (а.с.10) вищезазначена квартира була придбана на електронних торгах ТОВ «Агентство Нерухомості «Голден Хаус», зазначене також вбачається з договору купівлі-продажу від 18.07.2018р. квартири [ADDRESS] (колишня Петровського) в місті Черкаси, засвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №791 (а.с. 11-12). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.07.2018р. ТОВ «Агентству нерухомості «Голден Хаус» вищезазначена квартира належить на праві приватної власності (а.с. 13). Як вбачається з договору оренди від 10.08.2018р. позивач передав вищезазначену квартиру в оренду [PERSON] (а.с. 14). Проте, як вбачається з копії платіжних квитанцій, зокрема за утримання будинків та прибудинкових територій за серпень 2018р. КП «Придніпровська СУБ», нарахування здійснюється на 4 мешканців (а.с. 16). Як вбачається з відомостей відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, відповідачі - [PERSON], 21.01.1988р.н., [PERSON], 11.06.2014р.н., [PERSON], 12.06.1992р.н., [PERSON], 12.01.1964р.н., зареєстровані за адресою: вул. Нарбутівська (колишня Петровського), [ADDRESS] (а.с. 26, 27, 28, 29). Листами-вимогами від 21.09.2018р. позивач просив добровільно знятися з реєстрації відповідачів (а.с. 17, 18,19, 20), проте останні до теперішнього часу цього не зробили. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України). Як встановлено в судовому засіданні, договір найму житла з Відповідачами не укладався. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 346 ЦК України, - право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобовязанням власника. Згідно п. 34 Постанови № 5 від 07.02.2014 року Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», - власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останнього з реєстрації. Таким чином, право власності відповідачів на квартиру [ADDRESS] (колишня Петровського) в місті Черкаси, припинилося на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.03.2016р., яке набрало законної сили 04.04.2016р. А відтак, позивач має право вимагати визнання відповідачів такими, що втратили право користування вищезазначеною квартирою. При вирішенні питання про визнання неповнолітньої дитини такою, що втратила право користування квартирою №66, суд враховує норми ч. 2\~ст. 2 Конвенції «Про права дитини від 20 листопада 1989 року», підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікована Україною 27.02.1991 року, набрала чинності для України 27.09.1991 року (далі по тексту - Конвенція), відповідно до якої Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини, батьків дитини, законних опікунів чи інших членів сім'ї. За ч. 1 ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно статті 27 Конвенції Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном. У відповідності до Преамбули\~Закону України «Про охорону дитинства»\~(далі по тексту - Закон) цей Закон визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров'я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток встановлює основні засади державної політики у цій сфері. За статтею 1 Закону охорона дитинства - система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав. Згідно статті 8 Закону кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно статті 11 Закону сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Таким чином саме батьки дитини несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини та дотримання прав дитини, в тому числі на належне житло, а права дитини на житло залежить від правомірності користування цим житлом її батьками, з якими дитина має право проживати. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Агентство нерухомості «Голден Хаус» про визнання відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід покласти на відповідачів.

Outcome: approved