Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Представник позивач звернувся з вказаним позовом до відповідача з вимогою про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, в обґрунтування якого покликався на те, що відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS], користується послугами з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, та відповідно є споживачем послуг, які надає позивач згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Вказана квартира належить відповідачу на праві приватної власності. Після прийняття будинку [ADDRESS] на баланс підприємства, воно почало виконувати послуги відповідно до структури періодичності та строків їх надання, затвердженої рішенням сесії Івано-Франківської міської ради № 383-14 від 15.09.2011р. зі змінами від 29.12.2011р. № 546-18, від 29.05.2012р. № 763-25, та є належним балансоутримувачем. Відповідно КП «Єдиний розрахунковий центр» нараховувало по місячно з квітня 2012р. відповідачу плату за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, однак останній не сплачував кошти за вказані послуги, внаслідок чого в нього виникла заборгованість. Комунальне підприємство зі свого боку продовжує виконувати свої обов'язки та забезпечувати надання відповідачу послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, послуги надаються безперебійно, за винятком часу на проведення ремонтних і профілактичних робіт, ліквідації аварії та її наслідків. Проте відповідач ігнорує обов'язки споживача житлово-комунальних послуг, зокрема, щодо укладення договору та оплати послуги з утримання вказаного будинку та прибудинкової території, чим порушує вимоги чинного законодавства України. Зазначає, що згідно довідки про розрахунки по особовому рахунку [NUMBER], починаючи з квітня 2012р. сума заборгованості складає 2134,75грн. На адресу відповідача неодноразово направлялась претензія про несплату за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, у якій роз'яснено суму заборгованості за надані послуги, проте відповідач ухиляється від обов'язків. Споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору за надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Тому просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати. В судове засідання представник позивача - Левчук К.С. не з'явилася, однак подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила справу розглядати у її відсутності, не заперечивши проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Тому суд, враховуючи думку представника позивача, яка не заперечила проти вирішення справи за відсутності відповідача, розглянув справу за відсутності останнього та ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, дослідивши які суд вважає наступне. Судом встановлено, що згідно з рішенням Івано-Франківської міської ради «Про організацію та забезпечення роботи комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр» від 02.06.2011р., №212-Х, позивача визначено виконавцем послуг з 01.11.2011р.: з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; з управління будинком, спорудою або групою будинків; з ремонту приміщень, будинків, споруд (а.с.6). Будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] проживає відповідач [PERSON], віднесено до переліку будинків, щодо яких позивач надає послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, що підтверджується актом прийняття-передачі об'єкта в управління з управління (з балансу) (а.с.19). Перед початком надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, слугувало здійснення всіх залежних від позивача дій, які полягали в укладенні договору «Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» у спосіб передбачений ст. 634 ЦК України, як договір приєднання, а саме: здійснив публікацію суті житлово-комунальної реформи та даного договору в офіційному виданні «Західний кур'єр» від 29.09.2011р. та на сайті www.domivka.if.ua. Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 та підпунктом 3 п. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти Договір на виконавців житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового Договору. Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками даних відносин є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідач отримує житлово-комунальні послуги, тобто є споживачем житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону, виконавець зобов'язаний підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Згідно п. 2.1 Договору, предметом договору є забезпечення виконавцем надання послугу житловому будинку, який перебуває на балансі КП «Єдиний розрахунковий центр», власники якого не визначили виконавця житлово-комунальних послуг самостійно, а споживачем - забезпечення своєчасної оплати цих послуг у строки та на умовах, передбачених цим договором. Згідно з ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). П. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону, споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставною для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору або закону. Внаслідок неналежного виконання споживачем - відповідачем зобов'язання по оплаті наданих послуг виникла заборгованість відповідача перед позивачем в загальній сумі 2134,75грн. (а.с.21). Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Будь-яких доказів, які б свідчили про погашення вказаної суми боргу або ж спростовували доводи представника позивача відповідачем суду не подані. Відтак, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог КП «Єдиний розрахунковий центр». Судові витрати суд розподілив відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved