Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 511 458,74 грн. за кредитним договором №1539pv-07 від 10.09.2007 року, мотивуючи тим, що між ВАТ Банк Фінанси та Кредит та відповідачем було укладено вказаний кредитний договір, на підставі якого банк надав відповідачу кредитні кошти в сумі 23 677,00 дол. США в тимчасове користування на умовах забезпеченості поворотності, строковості, платності з оплатою за процентними ставками, встановленими договором. Банк повністю виконав перед відповідачем зобов`язання, які передбачені договором, однак свої зобов`язання останній незважаючи на обов`язок повністю повернути кредитні ресурси і сплатити проценти належним чином не виконує. У звязку з чим банк просить стягнути з відповідача 511 458,74 грн. 16.05.2014 року представник позивача подала до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просила стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №1539pv-07 від 10.09.2007 року в розмірі 1 606 697,73 грн., яка складається з: строкової заборгованості по основному боргу кредиту 19 703,42 грн.; простроченої заборгованості по основному боргу кредиту 235 733,59 грн.; строкової заборгованості за відсотками 4 427,48 грн.; простроченої заборгованості за відсотками 230 204,62 грн.; пені за прострочення заборгованості за кредитом та відсотками 1 116 628,62 грн. (а.с.63 том 1). 13.10.2014 року та 22.03.2016 року представником позивача було вкотре подано заяви про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до яких представник позивача просила стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №1539pv-07 від 10.09.2007 року в розмірі 5 232 651,83 грн., яка складається з: простроченої заборгованості по основному боргу кредиту 21 924,10 дол. США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 01.03.2016 року становить 594 029,15 грн.; простроченої заборгованості за відсотками 26 891,09 дол. США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 01.03.2016 року становить 728 608,76 грн.; пені за прострочення заборгованості за кредитом та відсотками 3 910 013,92 грн. (а.с.95, 169 том 1). Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2017 року вказану справу передано на розгляд судді Пастернак І.А. та призначено до розгляду на 15.02.2018 року (а.с.2 том 2). Відповідно до ч.2 ст. 213 ЦПК України справа розглядається одним і тим самим складом суду. У разі заміни одного із суддів під час судового розгляду справа розглядається спочатку, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представник позивача в судове засідання не зявилася, попередньо подала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.10 том 2). Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с.5 том 2). З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 10.09.2007 року між ВАТ Банк Фінанси та Кредит, в подальшому назву якого змінено на ПАТ Банк Фінанси та Кредит, та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №1539pv-07, за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримав кредитні кошти в розмірі 23 677 дол. США та зобовязався повернути кредит до 10.09.2014 року. Умовами п. 4.1. договору встановлено розмір процентів за користування кредитними коштами. Згідно п. 4.3. Договору відповідач зобов'язався сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно (а.с.12-15). Відповідно до п.4.7. кредитного договору у випадку непогашення, несвоєчасного погашення або погашення не в повному обсязі трьох поспіль щомісячних платежів по погашенню позичкової заборгованості та/або процентів за користування кредитними ресурсами, за користування кредитними ресурсами застосовується процентна ставка у розмірі 16% річних та подальше нарахування процентів проводиться за вказаною новою процентною ставкою. Згідно п.4.3. Кредитного договору позичальник взяв на себе зобовязання сплачувати відсотки щомісячно, у термін з 01 по 10 число кожного місяця. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №1539pv-07 від 10.09.2007 року між сторонами 10.09.2007 року було укладено Договір застави автомобіля, відповідно до якого Заставодавець передає в заставу Заставодержателю автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель Caddy, тип 1.9 TDI, 2007 року випуску, колір білий, шасі №WV2ZZZ2KZ8X025704, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований 1-им МРВ ДАІ міста Івано-Франківська 07.09.2007 року (а.с.16, 17 том 1). За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не виконав зобовязання в строк встановлений договором або законом. Не зважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач систематично порушував строки та розмір сплати процентів за користування кредитними коштами та повернення кредитних коштів, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №1539pv-07 від 10.09.2007 року (а.с.170-182 том 1). Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Згідно п. 6.1. кредитного договору за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Позивачем станом на 01.03.2016 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором №1539pv-07 від 10.09.2007 року, відповідно до якого заборгованості відповідача за кредитними зобов'язаннями становить: прострочена заборгованість по тілу кредиту 21 924,10 дол.США, що за офіційним курсом НБУ становить 594 029,15 грн.; прострочена заборгованість за відсотками 26 891,09 дол.США, що за офіційним курсом НБУ становить 728 608,76 грн.; пеня 3 910 013,92 грн. Загальний розмір заборгованості за кредитним договором №1539pv-07 від 10.09.2007 року в еквіваленті до національної валюти за курсом НБУ становить 5 232 651,83 грн. (а.с.170-182 том 1). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором №1539pv-07 від 10.09.2007 року [PERSON] суду не представлено. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є обгрунтованою та підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527, 611, 612, 1054, 1050, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 128, 141, 247 ЦПК України,

Outcome: approved