Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Представник позивачки у судовому засіданні підтримав уточнений позов у повному обсязі та просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] безпідставно набуті грошові кошти в сумі 1 044 627,43 гривень, штраф за невиконання умов попереднього договору купівлі - продажу в розмірі 1740816,75 гривень та 3% річних в сумі 57 134,85 гривень. Проти зустрічної позовної заяви [PERSON], представник [PERSON] заперечував у повному обсязі, вважаючи пред'явлені вимоги безпідставними та необґрунтованими жодними належними доказами, тому просив суд в їх задоволенні відмовити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні первісний позов не визнав, вважаючи його безпідставним та таким, що суперечить нормам чинного законодавства, тому просив у його задоволенні відмовити у повному обсязі і в свою чергу підтримав зустрічну позовну заяву, за якою просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] збитки у розмірі 1434840,17 грн., завдані відмовою від виконання договірних зобов'язань. Відповідач за первісним позовом та третя особа за зустрічним - [PERSON] у судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, тому вважаю за можливе розглянути справу без його участі на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Третя особа, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], у судовому засіданні надав свої пояснення та просив ухвалити рішення на розсуд суду у відповідності до норм чинного законодавства. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 17 травня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений та нотаріально посвідчений попередній договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS]. У відповідності до умов договору [PERSON] передала [PERSON] у рахунок майбутніх розрахунків по договору купівлі-продажу, як аванс грошові кошти у сумі 604 725 грн., що було еквівалентно 75 000 доларів США, з оплатою цієї суми у гривнях за офіційним курсом Національного банку України на день укладення цього договору, при зобов'язанні вчинити купівлю-продажу домоволодіння за ціну в 150000 доларів США у строк до 15 липня 2012 року. Окрім цього, згідно розписок [PERSON] отримав від [PERSON] 26.04.2012 року - 60000 гривень на виготовлення кухні та балкону, 07.06.2012 року - 25000 гривень на виготовлення балконної огорожі, 14.06.2012 року - 3500 доларів США на земельні роботи, 26.06.2012 року - 48600 гривень на оздоблення земельної ділянки. В уточненій позовній заяві [PERSON] просить стягнути з [PERSON] безпідставно набуті кошти, з яких - 133 600 гривень отримані по розписках на облаштування кухні, балкону та при домової території; - 3500 доларів США отримані по розписці на земельні роботи та 75 000 доларів США отримані як аванс за попереднім договором, що еквівалентно до курсу долара США станом на 12.05.2014 року становить 911027,43, а загалом просить стягнути безпідставно набуті кошти у розмірі 1 044 627,43 гривень. Крім того, в уточненій позовній заяві [PERSON] просить стягнути з [PERSON] штраф згідно п. 9 попереднього договором у розмірі 150 000 доларів США, що еквівалентно до курсу долара США станом на 12.05.2014 року становить 1740816,75 гривень. Також, у відповідності до ст. 625 ЦК України, в уточненій позовній заяві [PERSON] просить стягнути з [PERSON] збитки - 3% річних, від суми безпідставно набутих коштів за період з 16.07.2012 року по 13.05.2014 року, у розмірі 57 134,85 гривень. За вищевказаним договором сторони зобов'язалися у строк до 15 липня 2012 року укласти договір купівлі-продажу (основний договір) житлового будинку №11 по вул.Чапаєва в смт. Кіровське, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області. Відповідно до пункту 3 Попереднього договору, для укладення договору купівлі-продажу Продавець зобов'язався одержати необхідні документи для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, погасити існуючу заборгованість з оплати податку за землю та підготувати усі інші документи, необхідні для нотаріального посвідчення договору. Пунктом 9 Попереднього договору, також передбачено відповідальність сторін за ухилення від виконання умов попереднього договору, а саме сторона яка не обґрунтовано ухиляється від укладення договору купівлі-продажу повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням а саме: Продавець у разі умисного ухилення від укладення договору купівлі-продажу житлового будинку сплачує Покупцю грошові кошти, як штраф у сумі еквівалентною 150 000 доларів США, з оплатою цієї суми у гривнях за офіційним курсом Національного банку України, у разі відмови Покупця укласти договір купівлі-продажу, сума передана за цим договором залишається у Продавця. В подальшому договору купівлі-продажу будинку сторонами укладено не було, що визнано ними в судовому засіданні. Згідно ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Як зазначається в ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Як вбачається з матеріалів справи, на момент укладення попереднього договору відповідач не мав кадастрового номера на земельну ділянку за адресою [ADDRESS]. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Так, постановою судової палати у цивільних справах ВСУ від 24.10.2012 року № 6-119цс12, прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, відповідно до якої «необґрунтоване ухилення однієї із сторін від укладення основного договору, передбаченого попереднім договором, може бути підставою для відшкодування другій стороні збитків, завданих простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства (ч.2 ст. 635 ЦК України); вирішуючи спір про повернення авансу та відшкодування збитків, завданих одній із сторін попереднього договору, суду слід встановити причину не укладення основного договору, а також з'ясувати умови відповідальності, які були встановлені попереднім договором». Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. У судовому засіданні, позивачка [PERSON] наполягала, що угода купівлі - продажу будинку не була укладена з вини [PERSON], через відсутність кадастрового номеру земельної ділянки на якій розташований будинок. У судовому засіданні третя особа Приватний нотаріус [PERSON] також підтвердив, посилаючись на «Інструкцію про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої 03.03.2004 року, а саме: відсутність кадастрового номеру земельної ділянки може бути підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії. (т.1 а.с. 61). Проте, зазначена норма інструкції не містить імперативних ознак, що зобов'язують сторін обов'язково мати кадастровий номер земельної ділянки для посвідчення договору відчуження домоволодіння. Що і підтверджує також, договір укладений 24.12.2012 року між [PERSON] та [PERSON] купівлі - продажу домоволодіння [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] Оскільки при укладенні зазначеного договору також був відсутній кадастровий номер земельної ділянки на якій розташоване домоволодіння. Отже, суд приходить до висновку, що відсутність кадастрового номеру не було перешкодою для укладення договору купівлі- продажу між сторонами по справі. У [PERSON] та момент дії попереднього договору купівлі-продажу домоволодіння були всі необхідні документи для його відчуження, а тому твердження позивачки [PERSON] про те, що угода не відбулась із вини [PERSON], якій не отримав довідки про присвоєння кадастрового номеру - є безпідставними. Крім того, судом встановлено, що саме позивачка [PERSON] ухилялась від укладення угоди купівлі-продажу мотивуючи відмову відсутністю грошових коштів, що було підтверджено самим [PERSON] а також свідками допитаними у судовому засіданні [PERSON], [PERSON], [PERSON] Крім того, матеріалами справи підтверджено неодноразові пропозиції [PERSON] до [PERSON] укласти договір купівлі продажу (т.2 а.с. 46-53), які залишились поза увагою [PERSON] Тому, за таких підстав з уточненими позовними вимогами [PERSON] неможливо погодитись, оскільки [PERSON] не відмовлявся і не ухилявся від укладення основного договору, зміни в попередній договір щодо строків укладення основного договору не внесені, тому з боку продавця не було укладеного попереднього договору, а навпаки було ухилення [PERSON] від укладення договору купівлі - продажу, що є порушенням умов попереднього договору саме позивачкою за первісним позовом, а отже немає й підстав для повернення авансу. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 615. ЦК України, У разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. Також і не підлягають задоволенню вимоги позивачки [PERSON] про відшкодування збитків, завдані простроченням, згідно п.9 попереднього договору, а саме штрафу у розмірі 150 000 доларів США з оплатою цієї суми в гривнях за офіційним курсом НБУ, а у разі відмови Покупця укласти договір купівлі-продажу. Зокрема статтею 627 ЦК України встановлює, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагенту та визначенні умов договору з урахуванням ЦК, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до п.3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на свій погляд. Оскільки в уточненому позові [PERSON] не ставиться питання про визнання недійсним попереднього договору, то п. 9 договору є дійсним, а отже за таких підстав, оскільки основний договір не укладений з вини саме позивача, то в силу ст. 611 ЦК України та п.9 попереднього договору сума авансу, отриманого відповідачем, поверненню позивачці не підлягає, а відтак в задоволенні позову і в цій частині слід відмовити. За таких обставин, вбачаються необґрунтованими і позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з відповідача штрафу у вигляді 150 000,00 доларів та 3% річних від простроченої суми. Крім того, слід зауважити, що п.9 попереднього договору умовою стягнення з відповідача штрафу зазначає саме необґрунтоване та умисне ухилення від укладання основного договору купівлі-продажу, а не будь-яку іншу його провину. Однак попередній договір не містить в собі тлумачення необґрунтованості та умислу ухилення від укладання договору. А оскільки попередній договір не містить в собі точного переліку документів та строк їх виготовлення, які відповідач як продавець мав би надати нотаріусу під час укладення ним основного договору купівлі-продажу, і що розуміється під повнотою комплекту документів, то доводи позивачки про те, що у відповідача не було повного комплекту документів не відповідає умовам попереднього договору, і в розумінні ч.4 ст. 60 ЦПК України є припущеннями. Що стосується вимог позивачки [PERSON] про стягнення з [PERSON] безпідставно набутих грошей у розмірі 133600 гривень та 3500 доларів США отримані останнім на облаштування будинку та земельної ділянки, то суд приходить до висновку, що позивачкою в цій частині неправильно було обрано спосіб захисту своїх прав, Так, зазначені кошти були передані [PERSON] на облаштування будинку який вона в майбутньому бажала придбати. Ці кошти [PERSON] були витрачені за цільовим призначенням та були виготовлені кухонні меблі, облаштовані балкон та прибудинкова територія. Частина коштів витрачалась на придбання матеріалів, а інша частина - на виконання певного роду робіт. Як було встановлено у судовому засіданні зазначений будинок був проданий [PERSON] Тому у розумінні глави 83 ЦК України зазначена сума грошей отримана [PERSON] не може вважатись грошима отриманими без достатньої правової підстави. Суд, вважає, що [PERSON] не позбавлена можливості у відповідності до ст. 388 ЦК України захисти свої права в цій частині. Уточнена позовна заява [PERSON] всупереч вимогам, передбаченим п.6 ч.1 ст. 119, ч.4 ст.338, ст. 360-7 ЦПК України, не містить в собі зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, на яку посилається позивачка в обґрунтування уточнених позовних вимог та не містить в собі посилань на підстави для звільнення від доказування, а ті які не відповідають вимогам, передбаченим ч.4 ст. 60, ч.2 ст. 59, ч.2 ст. 349 ЦПК України. Враховуючи вищевказані обставини справи та приймаючи до уваги норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність належними доказами вимог за первісним позовом [PERSON], тому приходить до висновку про відмову у задоволенні її вимог у повному обсязі. Що стосується зустрічного позову [PERSON] про стягнення збитків, завданих невиконанням договірних зобов'язань, суд також не вбачає належних доказів для його задоволення. Так, [PERSON] на підтвердження своїх вимог посилається на частину 1 статті 635 ЦК України, яка визначає, що попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Необґрунтоване ухилення однієї із сторін від укладення основного договору, передбаченого попереднім договором, може бути підставою для відшкодування другій стороні збитків, завданих простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства (частина друга статті 635 ЦК України). Також, відповідно до частини 1 статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно п.2 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками, зокрема, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Суд вважає доводи [PERSON] про те, що він продав будинок не в липні а тільки в грудні 2012 року та вартість будинку була сезонно знижена, та він вимушений був продати будинок лише за 471 765 гривень, а не як домовлявся з [PERSON] за 1209450 гривень, внаслідок чого він недоотримав від продажу будинку 737685 гривень, безпідставними. Так, не обґрунтовується позивачем зміни сезонних цін на нерухомість. Відповідно до ЦК України, договір купівлі-продажу є двостороннім волевиявленням учасників угоди. Доказів того, що [PERSON] був вимушений продати будинок саме за таку суму грошей, суду не надано. Також, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в частині стягнення збитків, які він вимушений був сплачувати інвестору за договором позики у розмірі 27729,05 гривень та 64701,12 гривень. Крім того, в позові взагалі не обґрунтовується на якій підставі з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути суму у розмірі 604725 гривень. Отже, не обґрунтовується та не підтверджується у чому саме виражається упущена вигода [PERSON] та заподіяні йому збитки у загальному розмірі 143840,17 гривень, оскільки належних та допустимих доказів зазначених обставин суду не надано. Відповідно до статті 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Тому з огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] є необґрунтованими, безпідставними та такими, що суперечать нормам чинного законодавства, тому суд відмовляє у їх задоволенні у повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed