Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~Прокурор Харківської місцевої прокуратури №2 в інтересах держави в особі Харківської міської ради звернувся з суду з заявою, у якій просив визнати спадщину, яка відкрилась [INFO] після смерті [PERSON] , [INFO] , та складається з квартири за адресою: [ADDRESS] , відумерлою, та передати її територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради. В обґрунтування вимог заявник посилається, що слідчим відділом Київського ВП ГУНП в Харківській області 06.03.2017 розпочате кримінальне провадження №12017220490000703 за ч.3 ст.190 КК України за фактом заволодіння групою шахраїв квартирою [ADDRESS] будинку [ADDRESS] , яка залишилась після померлих [PERSON] і [PERSON] . В подальшому це кримінальне провадження було витребувано й передано до слідчого управління ГУНП в Харківській області, яким за наслідками досудового розслідування складено обвинувальні акти стосовно приватного нотаріуса та двох осіб за ч.3 ст.27, ч.ч. 2, 3, 4 ст.190, ч.ч. З, 4 ст.358 КК України, у тому числі за епізодом протиправного заволодіння вищезазначеною квартирою. Розгляд обвинувальних актів здійснюється на даний час Київським районним судом м. Харкова, публічне обвинувачення підтримується Харківською місцевою прокуратурою №2 (справа №640/18187/17). Встановлено, що в квартирі за адресою: [ADDRESS] проживали [PERSON] , [INFO] та її діти: син, [PERSON] , [INFO] та донька, [PERSON] , [INFO] Вказана квартира була приватизована та вищевказані особи набули право спільної сумісної власності на неї згідно із свідоцтвом про право власності на житло від 29.12.1998 №2-980143458-ц, виданим Центром приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради. [INFO] померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 24.09.2009, виданого державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори Кретовою О.В., після смерті [PERSON] спадкоємцями 1/3 частини зазначеної квартири, яка належала померлій, стали її діти, [PERSON] і [PERSON] , в рівних частках кожен. [INFO] \~ \~ \~ \~померла [PERSON] , а [INFO] - [PERSON] (актові записи про смерть №7982 від 19.05.2015 і №1787 від 03.02.2017, відповідно). 27.02.2017 між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири, який був посвідчений та зареєстрований під №124 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Поддубною Ю.В., відповідно до якого [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] , але [PERSON] і [PERSON] не могли укласти вказаний договір, оскільки на момент його укладення були померлими. Зазначені обставини встановлені рішенням Київського районного суд у м. Харкова від 14.06.2017 у справі №640/5906/17, яким задоволено позов [PERSON] (сусідки померлих) та визнано недійсним договір купівлі - продажу квартири від 27.02.2017 №124. Вказане судове рішення набрало законної сили. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Крім того, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на виконання вказаного судового рішення з реєстру 13.06.2019 вилучено запис про реєстрацію права власності на вказану квартиру на ім`я [PERSON] . Тобто на теперішній час право власності на квартиру [ADDRESS] ні за ким не зареєстровано та вказане майно має всі ознаки відумерлої спадщини. В судовому засіданні представник Харківської міської прокуратури №2 підтримав подану заяву. Представник Харківської міської ради направив до суду листа, в якому вказав, що не заперечує щодо звернення прокуратури до суду з вказаною заявою. Представник заінтересованої особи Управління комунального майна та приватизації департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи. Суд, вислухав пояснення сторін, перевірив матеріали справи приходить до наступного. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлені наступні юридично значимі факти та відповідні їм правовідношення. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі свідоцтва про право власності кв. [ADDRESS] приватизована на [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Вказані особи були зареєстровані у кв. [ADDRESS] . [PERSON] померла [INFO] . За даними свідоцтва про право на спадщину по закону після смерті [PERSON] спадщину прийняли діти - [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] . [PERSON] помер [INFO] . За даними КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова»: №01/2459 від 08.12.2016, було направленого на адресу квартири [ADDRESS] листа з поміткою «рідним гр. [PERSON] » з проханням забрати його тіло для поховання; №01/2460 від 08.12.2016 на адресу Шевченківського відділення Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області, яким повідомлено, що під час лікування [PERSON] ніхто з родичів його не відвідував й що буде вирішуватися питання про кремацію його тіла за рахунок лікарні; №01-30/939 від 12.05.2017 на адресу слідчого СУ ГУНП в Харківській області [PERSON] , де зазначено, що [PERSON] , якого доставлено бригадою екстреної допомоги до стаціонару закладу 02.12.2016, помер [INFO] \~ \~ \~ \~та був кремований як незатребуваний з лікарні родичами для поховання; За даними зі Спадкового реєстру від 10.06.2019, виданими П`ятою Харківською міською державною нотаріальною конторою, відповідно до яких після смерті [PERSON] і [PERSON] свідоцтва про право на спадщину не видавались, заповіти/спадкові договори відсутні; Згідно протоколу допиту свідка [PERSON] [PERSON] від 11.03.2017, у родини [PERSON] не було спадкоємців і родичів. Саме через цю обставину вона викликала поліцію 05.03.2017, коли невідомі особи вивозили речі з квартири померлих, серед яких була жінка, яка представилась новою власницею та показала договір купівлі-продажу, датований лютим 2017 року. На підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 14 червня 2017 року договір купівлі продажу від 27.02.2017 року укладений між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] щодо купівлі продажу квартири [ADDRESS] визнано недійсним. На підставі ч.1 ст.1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст.1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. ч. 1, 2, 3 ст.1277 Цивільного кодексу України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини, спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно-за місцем його місцезнаходження. Відповідно до ч.1 ст.10 зазначеного Закону сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Закріплено, що організація і порядок діяльності органів прокуратури України визначається законом. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 № З-рп/99 по справі щодо офіційного тлумачення положень вимог чинного законодавства: - під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах», потрібно розуміти орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади; - під представництвом прокуратурою України інтересів держави в суді за змістом статті 131-1 Конституції України треба розуміти правовідносини, в яких прокурор, реалізуючи визначені Конституцією України та законами України повноваження, вчиняє в суді процесуальні дії з метою захисту інтересів держави. В основі інтересів держави є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист права власності та господарювання, тощо. Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає в чому відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Відповідно до Статуту територіальної громади міста Харкова, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 04.07.2007 № 121/07 та зареєстрованого згідно з свідоцтвом № 2 від 16.07.2007 Харківським міським управлінням Міністерства юстиції України, міська рада є представницьким органом територіальної громади, що здійснює від її імені та в її інтересах функції та повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України і законами України, а також приймає від її мені рішення. Пред`явлення прокурором даної заяви в інтересах держави в особі Харківської міської ради обумовлено необхідністю збереження та примноження комунальної власності територіальної громади м. Харкова, створення умов для ефективного її використання, забезпечення дохідної частини бюджету міста, що відповідає завданням, покладеним на позивача, вищезазначеним рішенням Харківської міської ради. Відповідно до ч.4 ст. 56 ЦПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Згідно п. 9 інформаційного листа Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» органи прокуратури мають право подавати заяви про визнання спадщини відумерлою в інтересах територіальної громади відповідно Закону України «Про прокуратуру», яким визначено однією з функцій прокуратури представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом. Незважаючи на наявність визначених ст.1277 ЦК України умов, Харківською міською радою не виконується передбачений вказаною статтею Кодексу обов`язок подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Відповідно до ст.334 ЦПК України заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Статтею 278 ЦПК України\~визначено наступне: суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини. Таким чином, [PERSON] був останнім спадкоємцем квартири, оскільки вважався таким, що прийняв спадщину після смерті своєї сестри, [PERSON] , в силу ч.3 ст.1268 ЦК України. З урахуванням наведеного, спадщина, яка відкрилась після смерті [PERSON] , та складається з квартири [ADDRESS] , є відумерлою та має бути передана територіальній громаді м. Харкова, а тому заява подана прокурором Харківської місцевої прокуратури №2 підлягає задоволенню. Відповідно до п. 15-1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються органи місцевого самоврядування - за подання заяви про визнання спадщини відумерлою. Відповідно до правової позиції, викладеної в рішенні Європейського суду з прав людини у справі Stankiewicz v. Poland, no. 46917/99, ECHR 2006-VI, суд підкреслює, що надання різних привілеїв державним органам, зокрема пільг при сплаті судового збору, наприклад органам прокуратури, під час звернення до суду може виправдовуватися захистом правопорядку. Згідно з правовою позицією, викладеної у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Malahov v. Moldova, no. 32268/02, 7 June 2007, якщо на рівні національного законодавства закріплене положення, що позивач під час висунення позову в певній категорії справ звільняється від сплати судового збору, суди не мають права ігнорувати такі вимоги й зобов`язувати особу його сплачувати. Відповідно до правової позиції викладеної у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах Marina v. Latvia, no. 46040/07, 26 October 2010 та Mehmet and Suna Yigit v. Turkey, no. 52658/99, 17 July 2007, національні суди, вирішуючи питання щодо надання пільг у сплаті судового збору, мають враховувати низку обставин: фінансове становище заявника, розмір мінімальної заробітної плати у відповідний період, «перспективність» справи, наявність законодавчо встановлених пільг. Надмірний розмір заявлених вимог або участь у справі через представника не можуть розглядатися як такі, що автоматично позбавляють позивача права на отримання пільг. Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України, органи та інші особи, які відповідно до статті 56 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб, мають процесуальні права та обов`язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права укладати мирову угоду. Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Верховного суду України від 28.09.2016 у справі № 370/1173/14-ц. Зважаючи на вищевикладене, процесуальне право щодо звільнення органів місцевого самоврядування під час розгляду справ за подання заяви про визнання спадщини відумерлою розповсюджується і на випадки подання заяв відповідної категорії прокурорами в інтересах органів місцевого самоврядування, так як прокурор відповідно до ст.57 ЦПК України при поданні заяви про визнання спадщини відумерлою має процесуальні права й обов`язки особи, в інтересах якої він діє, за винятком права укладати мирову угоду. Таким чином, прокурор при поданні заяви про визнання спадщини відумерлою звільняється від сплати судового збору.

Outcome: approved