Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Приватне підприємство «Укртехпром» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором купівлі-продажу товару, в подальшому позивач уточнив позов та просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості за договором купівлі-продажу товару у кредит від 27.09.2014 року в розмірі 155378 грн., стягнути суму упущеної вигоди за договором купівлі-продажу товару у кредит у розмірі 83200 грн. та суму понесених витрат на оплату послуг представника у розмірі 12000 грн. В судовому засіданні представники позивача підтримали заявлений позов, просили суд його задовольнити посилаючись на те, що 27 вересня 2014 року між ПП «Укртехпром» в особі керуючого регіональним складом в м. Одесі [PERSON] та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу автомобільних шин в кредит на умовах відстрочення платежу відповідно до якого відповідач мав провести розрахунок у межах 30-ти днів з дня передачі товару на суму 104\~000 грн. Істотні умови договору викладені у розписці складеній відповідачем. Натомість всупереч умов договору відповідач свої зобовязання перед позивачем не виконав та не здійснив розрахунок за придбаний товар. Згідно розрахунку позивача сума заборгованості відповідача складає 153276 грн. простроченої заборгованості з урахуванням індексу інфляції 812 гривень річних від суми заборгованості за 2014 рік та 1290 грн. річних від суми боргу за 2015 рік, що в цілому складає 155378 грн. Враховуючи, що відповідачем оплату за товар не виконано до теперішнього часу, а в розписці було зазначено, що відповідач зобовязується виконати оплату товару вартість якого може бути відкоригованою у разі її зміни на день оплати. Станом на 08.04.2015 р. відповідно до довідки Дніпровської торгово-промислової палати № 743/07-08 вартість товару, оплату за який відповідач заборгував, складає 157845 грн. Таким чином, на момент подачі позовної заяви сума основного богу Відповідача складає 157845 грн. + 155378 грн. = 313233 грн. Крім того, просили стягнути з відповідача суму упущеної вигоди посилаючись на те, що щомісячний прибуток Одеського регіонального складу ПП «Укратехпром» складає десять відсотків від вартості проданого товару. Загальна кількість товару, що реалізовує склад позивача на місяць перевищує кількість товару, що була продана відповідачу. Таким чином, вартість даного товару є базовою сумою для розрахунку щомісячного прибутку та упущеної вигоди з розрахунку 104 х 10% х 8 =83200 грн. Просили суд задовольнити вимоги позивача у повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково у розмірі 104\~000 грн. та заперечували проти задоволення іншої частини позову посилаючись на його безпідставність, недоведеність та надуманість. Пояснили суду, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про купівлю-продаж шин на суму 104\~000 грн. Після укладення договору [PERSON] звільнили з займаної посади керуючого складу, а новий начальник складу висунув іншу ціну за товар, яка не була обумовлена сторонами при укладені договору, та вимагав її повернення. Не погоджуючись з новими умовами договору [PERSON] пропонував позивачу оформити отримання товару, але позивач категорично відмовлявся та наполягав на повернення нової суми за придбані шини. В судовому засіданні не заперечували проти стягнення з [PERSON] 104\~000 грн. в іншій частині позову просили відмовити. Розглянувши поданий позов, матеріали справи, вислухавши пояснення сторін суд приходить до висновку про часткове задоволення позову виходячи з такого. Судовим розглядом справи встановлено, що 27.09.2014 року між [PERSON] та ПП «Укртехпром» укладено розписку відповідно до умов якої [PERSON] отримав шини у кількості та асортименті на суму 104\~000 грн. з відстроченням платежу на 30 днів з зобовязанням здійснення оплати по новій ціні у разі її зміни за договірний період (а.с.23). Задовольняючи вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми 104\~000 грн. суд виходив з того, що розписка визнана сторонами, які беруть участь у справі в звязку з чим цей факт не підлягає доказуванню відповідно до вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України. Відмовляючи у задоволенні інших вимог позивача суд виходив з такого. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторони, тв. Інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Допустимими доказами, відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України є обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судовим розглядом справи встановлено, що позивач ПП «Укртехпром» є юридичною особою, відповідно до виписки свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серія А01 № 048921 (а.с.9) За даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців основний вид економічної діяльності є 45.31 оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів (а.с.9). Відмовляючи у задоволенні вимог суд виходив з того, що відповідачем була визнана написана ним розписка у сумі 104\~000 грн., але не визнана сума «нової вартості» товару, а позивачем не надано належних і допустимих доказів підвищення вартості товару. Відмовляючи у задоволенні позову в частині недоведеності суми заборгованості відповідача в розмірі 153276 грн. з урахуванням індексу інфляції 812 грн. за 2014 рік та 1290 грн. від суми боргу за 2015 рік в цілому 155378 грн. та суми заборгованості за довідкою Дніпропетровської торгово-промислової палати у розмірі 157845 грн., а в цілому 313233 грн. (?) суд виходив з того, що надані позивачем у якості доказів довідка Дніпропетровської торгово-промислової палати від 08.04.2015 р. (а.с.13) та аркуш з найменуванням «(1) [PERSON] расчет до 27.10.2014 р.» (а.с.14) не можуть бути прийняті судом як допустимі докази з огляду на вимоги Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України», оскільки з представлених доказів не можливо встановити чи обліковувались та за якою ціною обліковувались передані відповідачу шини, коли і в яких розмірах відбулося збільшення їх ціни. Крім того, суду не доведено розмір упущеної вигоди, оскільки не надано доказів про щомісячний прибуток Одеського регіонального складу та фактичну вартість, кількість та найменування проданого товару від якого позивач її вираховував. Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені нормами Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», відповідно до ст. 1 визначені терміни, які визначають наступні поняття фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період; бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Сфера дії Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначена його ст. 2, відповідно до якої цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством. Мета бухгалтерського обліку та фінансової звітності, визначена ст. 3 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», відповідно до якої метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та\~неупередженої\~інформації\~про\~фінансове\~становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Відмовляючи у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості з урахуванням індексу інфляції за 2014 та 2015 роки, суд виходив з того, що позивачем дані вимоги не обґрунтовані з огляду на не представлення статистичних даних за вказані роки про індекс інфляції, оскільки індекс інфляції є змінною величиною і може існувати у певний період, він не підпадає під обставини, які можуть бути визнані судом загальновідомими та такими, що не потребують доказуванню, відповідно до ч. 2 ст. 61 ЦПУ України. Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відмовляючи у задоволенні вимог позивача в частині відшкодування понесених витрат по сплаті послуг представника суд виходив з того, що суду не надано жодного доказу про наявність понесених витрат та наявність угоди між позивачем та представником. На підставі вищевикладеного, відповідно ст. ст. 1, 2, 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»,

Outcome: partial