Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

Представник позивачки у судовому засіданні підтримав уточнений позов у повному обсязі та просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики в сумі 5000,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 27.02.2015 року становить 138815,60 грн., а також стягнути суму судових витрат. Представник відповідачки у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог у повному обсязі, вважаючи їх необґрунтованим та безпідставним, оскільки [PERSON] жодних грошових коштів у борг від позивачки не отримувала, а боргова розписка була написана нею під психологічним та моральним тиском, тому просила суд відмовити задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням обставин, які згідно з ч.1 ст. 61 ЦПК не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] у вересні 2008 року за договором позики, укладеного в усній формі, передала позичальнику [PERSON] грошові кошти в сумі 5000,00 доларів США і зобовязалася повернути кошти у найкоротший термін. Однак після спливу тривалого строку, [PERSON] кошти не повернула, у звязку з чим, на підтвердження даних обставин, позичальником надано власноруч написану розписку від 20.02.2012 року на отримання суми у розмірі 5000,00 доларів США що станом на дану дату у гривневому еквіваленті становило 25\~000,00 грн. В даній розписці відповідачка зобов'язався повернути суму позики до листопада 2012 року, однак, в зазначений термін і до теперішнього часу позивачці кошти не повернуті. Положеннями ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони, та підписаний його стороною. Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Судом встановлено, що відповідна письмова форма договору сторонами була додержана. Оскільки у визначений сторонами строк [PERSON] не повернула [PERSON] суму позики, тобто не виконала умови Договору, тому вимога про стягнення з відповідачки на користь позивачки заборгованість за договором позики, яка складає 5000,00 доларів США підлягає задоволенню, що відповідає нормам ч.2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення суми позики у розмірі 5000,00 доларів США обґрунтованими та таким що підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача в частині конвертації суми боргу 5000,00 доларів США у гривневий еквівалент саме станом на 27.02.2015 року (за 100 доларів США - 2776,3120 грн., що становить розмір суми боргу 138815,60 грн.) суд вважає їх безпідставними, оскільки позивачкою [PERSON] не обґрунтовано чому саме на вказану дату слід конвертувати суму боргу. За таких обставин суд,

Outcome: partial