Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

Представник Публічного\~акціонерного товариства\~комерційного банку\~«Приват Банк»\~(далі\~-\~банк)\~звернувся до\~суду з\~позовною заявою\~до [PERSON]\~про стягнення\~суми заборгованості\~за кредитним\~договором,\~процентів,\~нарахованих за\~користування кредитом,\~пені та\~штрафів,\~посилаючись на\~те,\~що 23.09.2010\~року між\~позивачем та\~відповідачкою було\~укладено договір\~про надання\~кредиту б/н,\~згідно з\~яким відповідачка\~отримала кредит\~у розмірі\~500\~грн.\~у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту на\~платіжну картку\~зі сплатою\~відсотків за\~користування кредитом\~у розмірі\~30%\~на рік\~на суму\~залишку заборгованості\~за кредитом\~з кінцевим\~терміном повернення,\~що відповідає\~строку дії\~картки та зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.\~Відповідачка свої зобов'язання по своєчасному та повному погашенню кредиту не виконує. Згідно розрахунку заборгованості, станом на\~\~31.12.2017 року загальна заборгованість відповідачки становить 45284,09 гривень, а саме: 474,98 грн. - заборгованість за кредитом; 37476,53 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4700 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована складова); 2132,58 грн. штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором б/н від 23.09.2010 року\~ в розмірі\~45284,09 гривень та судовий збір у розмірі 1762 грн. Представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявилась, надавши заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги визнала частково, а саме в частині заборгованості за кредитом. В частині заборгованості за відсотками зазначала, що строк дії картки сплив 31.10.16р., а тому і строк кінцевого погашення кредиту настав 31.10.2016р. Окрім того вказувала, що підвищення відсоткової ставки було здійснено позивачем в односторонньому порядку, що є неправомірним. Позов в частині стягнення мені та штрафів не визнає, посилаючись на Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, проте таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено,\~що 23.09.2010\~року ПАТ\~КБ «ПриватБанк»\~уклав з\~[PERSON]\~договір,\~відповідно до\~якого відповідачка\~отримала кредит\~у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту у\~сумі 500,0\~гривень на\~платіжну картку\~ зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,0 % на рік, із розрахунку 360 днів на рік, на якій є підпис [PERSON] про те, що вона ознайомлена та згодна із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були їй надані для ознайомлення у письмовому вигляді. Відповідачка підтвердила свою згоду з умовами договору кредиту, підписавши останній та заяву. Таким чином, судом встановлено, що при укладанні договору сторони досягли домовленості щодо усіх істотних умов: мети, суми і строку кредиту; умов і порядку його видачі та погашення; способів забезпечення зобов'язань позичальника; відсоткової ставки; порядку плати за кредит; порядку зміни та припинення дії договору; відповідальності сторін за невиконання або неналежне виконання умов договорів. Договір сторони уклали в письмовій формі. На укладання договору сторони мали вільне волевиявлення і необхідний обсяг цивільної дієздатності. Договір підлягає виконанню обома сторонами. Згідно з Умовами та Правилами надання банківських послуг, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на платіжній картці. Згідно з Умовами за користування [PERSON] нараховує відсотки у розмірі встановленими Тарифами Банку, із розрахунку 360 календарних днів в році. За змістом Умов для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у памятці клієнта про умови кредитування і заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Строк дії картки вказаний на картці ( місяць, рік) Після настання зазначеного на картці терміну її дії банком випускається картка на новий термін, згідно діючих тарифів. Судом встановлено, що платіжна картка за даним кредитним договором, укладеним між сторонами, не перевипускалась, строк її дії жовтень 2016року. Обставини щодо укладення кредитного договору та отримання кредитної картки відповідачкою не спростовуються, та підтверджуються паспортними даними, які [PERSON] особисто засвідчувала при укладанні договору, випискою по картковим рахункам. Таким чином, ПАТ КБ «Приват Банк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а відповідач, в свою чергу порушив свої зобовязання перед банком. За загальним правилом (ч.1\~ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України\~повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте відповідачем не надано суду жодного доказу на спростування позивних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк». Статтею 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст.526 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватися належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору. Відповідно до\~ст.509 ЦК України\~зобов'язанням визнається право відношенням, на підставі якого одна сторона боржник зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майна, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договір та інші право чини відповідно до\~ст.11 ЦК України. Згідно\~ст.629 ЦК України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно до\~статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У разі порушення зобов'язань відповідно до\~ст.611 ЦК України\~настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 625 ЦК України\~передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний виплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період прострочення, а крім того, якщо за порушення зобов'язання встановлена неустойка (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню з боржника в повному розмірі незалежно від стягнення збитків на підставі\~ст. 624 ЦК України. Згідно до ч.1.\~ст.1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч1.\~ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до кредитного договору відповідачка зобовязалась виконувати погашення кредиту в порядку та строки відповідно до договору. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що відповідачка має загальну заборгованість, яка утворилася за кредитним договором від 23.09.2010 року станом на 31.12.2017 року в розмірі 45284,09 гривень, а саме: 474,98 грн. - заборгованість за кредитом; 37476,53 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4700 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована складова); 2132,58 грн. штраф (процентна складова). З огляду на наведе, суд вважає доведеними та такими що підлягають задоволенню в повному обсязі вимоги позивача про стягнення з відповідачки суми 474,98 грн., що становить заборгованість за кредитом. В частині позовних вимог щодо стягнення відсотків, суд бере до уваги положення заяви на отримання кредиту, положення Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до яких строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Як вбачається з довідки, наданої позивачем, строк дії картки, отриманої відповідачкою, до 10/2016 року. Відповідно строк остаточного погашення кредиту настав ще 31.10.2016р. До вказаного висновку суд дійшов, з урахуванням висновків викладених в Постанові [PERSON] Верховного Суду від 28.03.2018р. за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за кредитним договором (карткою) щодо нарахування та стягнення процентів від суми позики (кредиту) після спливу строку кредитування. В тексті вказаної постанови, зокрема, зазначено, що припис абз. 2 ч.1 ст.1048 УК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін, може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. [PERSON] Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі предявлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобовязання. З огляду на наведене суд відхиляє доводи позивача про те, що на підставі ст. 599 та ч.4 ст. 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість по відсоткам за користування вказаним кредитом повинна нараховуватися за період з 29.11.2013 року, тобто з дати виникнення простроченої заборгованості за кредитом, що випливає, з розрахунку заборгованості наданим позивачем, по 31.10.2016 року, тобто дати закінчення строку кредитування. При цьому сума заборгованості за тілом кредиту, відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем у розмірі 474,98 гривень не збільшувалась. З розрахунку заборгованості за кредитним договором в частині нарахування процентів вбачається, що проценти за користування кредитом відповідачці нараховувалися з часу укладання договору по 31 серпня 2014 року виходячи з процентної ставки 30,00% річних, з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року - 34,80 % річних, з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2017 року - 43,20 % річних. Згідно із\~ст.628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до внесених у квітні 2014 року змін до Умов та правил надання банківських послуг, банк має право в односторонньому порядку без попереднього повідомлення клієнта встановлювати на платіжну картку кредитний ліміт у валюті картки з наступною зміною його розміру у відповідності до кредитної історії (пункти 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4). Відповідно до ч.1\~ст.1056-1 ЦК України\~(в редакції, чинній на час внесення змін до Умов та правил надання банківських послуг щодо права банку в односторонньому порядку без попереднього повідомлення клієнта встановлювати на платіжну картку кредитний ліміт у валюті картки з наступною зміною його розміру у відповідності до кредитної історії) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.\~\~ Згідно із ч.3 цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Частина 4 зазначеної статті передбачає, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі за № 6-1374цс17 боржник вважається належним чином повідомлений про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, коли банком не лише відправлено на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку. Матеріали справи доказів належного повідомлення відповідачки про підвищення відсоткової ставки не містять. Посилання представника позивача на Умови та правила надання банківських послуг, які передбачають повідомлення про зміни тарифного плану через SMS-повідомлення, судом не може бути прийнято до уваги, як належне повідомлення споживача про зміну таких послуг, оскільки ці доводи не підтверджені належними та допустимими доказами. Умовами (п.1.1.3.2.4, п.1.1.3.1.9) встановлено обов'язок банку, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту) не менш як за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема, у виписці по рахунку згідно договору, а даних щодо такого інформування матеріали справи не містять. Отже, заслуговують на увагу заперечення відповідачки щодо необґрунтованого підвищення процентної ставки за кредитом, про що вона не повідомлена належним чином. Враховуючи, що зміна умов договору по картковому рахунку в односторонньому порядку без згоди відповідачки визнана судом порушенням Умов та правил надання банківських послуг, наданий позивачем розрахунок заборгованості за процентами підлягає коригуванню та розрахунку, виходячи з відсоткової ставки 30 % річних. Вирішуючи питання про розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитом, суд, детально перевіривши, шляхом математичного перерахунку, розрахунок заборгованості по відсоткам, наданий позивачем, застосовуючи формулу: N*M/360*Y=Z, де N заборгованість за кредитом (поточне та прострочене тіло кредиту); М - процентна ставка, 360 - кількість днів у році;Y - кількість днів, за які здійснюється нарахування, приходить до висновку про стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 422,32 грн. за період нарахування з 29.11.2013р. по 31.10.2016р., виходячи з розрахунку: (474,98 х 30% : 360 х 1067 днів = 422,32), де 474,98 грн. - борг по кредитному договору з урахуванням простроченої та поточної заборгованості, що утворився, починаючи з 29.11.2013р. При цьому суд наголошує, що розрахунок заборгованості за відсотками за користування кредитом, наданий позивачем, не відповідає розміру відсоткової ставки, зазначеної в розрахунку. Крім того,\~суд вважає,\~що до\~правовідносин,\~що склались\~між сторонами\~необхідно також\~застосувати Закон\~України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року з змінами та доповненнями від 12 лютого 2015 року. Відповідно до преамбули Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», цей Закон визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення. Згідно ст.1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом» район проведення антитерористичної операції це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. В пункті 5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» №405/2014 від 14 квітня 2014 року, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання\~абзацу\~третього\~пункту 5\~статті 11\~Прикінцеві та\~перехідні положення\~Закону України\~Про тимчасові\~заходи на\~період проведення\~антитерористичної операції\~Кабінет Міністрів\~прийняв Розпорядження\~№ 1275р\~в редакції\~від 02.12.2015\~року,\~яким затвердив\~Перелік\~населених пунктів,\~на території\~яких здійснювалася\~антитерористична операція,\~згідно з\~додатком. Згідно п.20 ч.1 Додатку до Розпорядження КМУ № 1275р\~в редакції\~від 02.12.2015\~року, м.Маріуполь\~Донецької області\~входить до\~переліку населених\~пунктів,\~на території\~яких здійснювалася\~антитерористична операція. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка [PERSON] зареєстрована та постійно проживає у м. Маріуполі, тобто постійно проживає у зоні АТО, а тому на неї розповсюджуються норми Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року. Відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до ст.11 Прикінцевих та перехідних положень визначено, що термін дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. Даний Закон набрав чинності з 15 жовтня 2014 року, опублікований 14 жовтня 2014 року в газеті «Голос України» №197.\~\~ Аналізуючи вказаний Закон, суд приходить до висновку, що позивач не мав права нараховувати відповідачу пеню та штраф на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитним договором б/н від 23.09.2010 року,\~починаючи з 14 квітня 2014 року, тому суд відмовляє позивачу в цій частині. А саме, не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача штрафів в сумах 500 грн. та 2132,58 грн. та пені в сумі 4400,00 грн. Щодо сплати комісії, то зазначає, що вона взагалі не визначена умовами договору. Таким чином, оскільки відповідачка умови кредитного договору не виконує, підлягає стягненню з останньої на користь позивача сума заборгованості за кредитним договором за № б\\н від 23.09.2010р. в розмірі 1197,30 грн., яка складається з: 474,98 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 422,32 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 300 грн. пеня, нарахована станом на 05.04.2014р. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). На підставі зазначеного з відповідачки на користь позивача також витрати по сплаті судового збору в розмірі 46 грн. 58 коп. ( (1762*1197,30) / 45284,09). \~

Outcome: partial