Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Представник позивача подав до суду позовну заяву в якій просив стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованість за кредитним договором №383 від 16.11.2006 року, в розмірі 292\~322,28 грн. В обґрунтування вимог представник позивача посилався на те, що 16.11.2006 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачеві банком наданий кредит на поточні потреби в розмірі 132\~884,00 грн., термін повернення кредиту - 16.11.2012 року зі сплатою відсотків у розмірі 18% за користування кредитом. Згідно з умовами договору проценти та комісію за управління кредитом позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення кредиту відповідно до платежів, передбачених в графіку погашення заборгованості зі кредитом. Відповідно договору позичальник зобовязується не пізніше дати, встановленої в графіку, поповнювати рахунок банку шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за сум платежів, встановлені в графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом. Банк виконав договірні зобовязання за договором в повному обсязі, а відповідач порушив свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та плати за управління кредиту. Внаслідок невиконання відповідачем умов кредитного договору за ним виникла заборгованість перед банком. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових викликів зі зворотними повідомленнями, про причини неявки суду не повідомив. Представник позивача надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, погоджувався на заочний розгляд справи. За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав. Як встановлено судом 16.11.2006 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачеві банком наданий кредит на поточні потреби в розмірі 132\~884,00 грн., термін повернення кредиту - 16.11.2012 року зі сплатою відсотків у розмірі 18% за користування кредитом.. Відповідно до п.3.2.10 Кредитного договору кредитодавець має право стягувати з позичальника неустойку за невиконання чи неналежне виконання умов цього договору. Згідно п.3.3.2 позичальник зобовязаний щомісячно повертати частини кредитних коштів, згідно з умовами визначеними п.2.5.1. цього Договору. Не пізніше визначеного п.1.2 цього Договору строку повернути Банку всю суму наданих кредитних коштів, сплачувати проценти за корисутвання кредитним коштами, сплачувати кошти, передбачені п.2.3 цього Договору, а також на вимогу Банку сплачувати можливі штраф та пеню. Відповідно до п.4.1. за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної процентної ставки, визначеної в п.1.3. цього Договору, що розраховується від суми несвоєчасного виконання боргових зобовязань з моменту несвоєчасного виконання боргових зобовязань та до моменту їх виконання. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за корисутвання кредитним коштами до моменту фактичного погашення заборгованості. Позивач зі своєї сторони виконав договірні зобовязання за договором в повному обсязі, а відповідач порушив свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом. Таким чином, заборгованість відповідача відповідно до розрахунку станом на 20.05.2016 року становить 292\~322,28 грн. та складається з : заборгованості по поверненню кредиту 110\~550,47 грн.; заборгованості по сплаті відсотків 177\~453,99 грн.; сплати комісії 4\~317,82 грн. Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання виникають з договорів та інших правочинів. Відповідно до вимог статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог статті 527 Цивільного кодексу України, боржник зобовязативиконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання зобовязання. Згідно із статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановленні строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В статті 1054 Цивільного кодексу України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит)позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст.1048 ЦК України). Відповідно до вимог ст.612 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст.623 Цивільного кодексу України, боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до вимог ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З урахуванням викладеного, та враховуючи, що кредитна заборгованість позичальником в добровільному порядку не погашена, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заявленої суми заборгованості за кредитним договором. На підставі ст.88 ЦПК України, суд якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Частиною 1 п. 22 ст. 5 Закону України « Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. На підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБіБанк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 року №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», відповідно до якого, з 20.03.2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», яка згідно п. 1 ч. 3. ст. 47 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, що ліквідується і має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку. Оскільки, позовна заява в інтересах позивача була подана від імені уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справі, повязаній із проведення заходів щодо повернення заборгованості позичальників перед банком під час запровадження тимчасової адміністрації в банку, то судовий збір належить стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved