Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 12.01.2016 року між Приватним акціонерним товариством «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] був укладений Договір № АЕ/7062412 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс), відповідно до умов якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Fiat DUCATO», реєстраційний номер [NUMBER] . 05.12.2016 року в м. Черкаси на вулиці Пушкіна відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ОреІ Astra», реєстраційний номер [NUMBER] (власник транспортного засобу ТОВ «Фармацевтичний завод «Біофарма»), яким керувала [PERSON] , та забезпеченого транспортного засобу «Fiat DUCATO», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Вина [PERSON] у скоєнні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.0-2.2017 року. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу марки «ОреІ Astra», реєстраційний номер [NUMBER] були завдані механічні пошкодження, а його власнику - ТОВ «Фармацевтичний завод «Біофарма» завданий матеріальний збиток, розмір якого відповідно до Рахунку № 207 від 06.12.2016 року становить 7650 грн. Як з`ясувалося автомобіль «ОреІ Astra», реєстраційний номер [NUMBER] був застрахований відповідно до Договору страхування № серії AM № 108787, укладеного 13.08.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фармацевтичний завод «Біофарм» та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна». Відповідно до платіжного доручення № 3549 від 18.04.2017 року ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» виплатило страхове відшкодування в розмірі 6101 грн. 24 коп. 18.05.2018 року ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до AT «ПРОСТО-страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 6101 грн. 24 коп. Зазначена вище подія була визнана страховим випадком, про що 23.05.2018 року співробітниками AT «ПРОСТО-страхування» було складено страховий акт № 128893. Відповідно до платіжного доручення № 9278 від 24.05.2018 року AT «ПРОСТО- страхування» виплатило ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» страхове відшкодування в розмірі 6101 грн. 24 коп. Таким чином, фактичні витрати страхової компанії пов`язані із цим страховим випадком складають 6101 грн. 24 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За ст. 1191 ЦПК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно із ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема підпункту 38.1.1. пункту 38.1 Страховик після виплати страхового відшкодування мас право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: Згідно із ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема підпункту 38.1.1. пункту 38.1 Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2. пункту 33.1 ст. 33. Відповідно до підпункту 33.1.4 вказаного Закону Страхувальник зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Вказує, що водій застрахованого транспортного засобу - [PERSON] з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди до AT «ПРОСТО- страхування» не звертався. АТ «ПРОСТО-страхування» намагалося здійснити досудове врегулювання даного спору шляхом направлення регресної вимоги № 04-1844 від 19.07.2018 року на адресу відповідача, однак останній жодним чином не відреагував на дане звернення. Також вказує, що АТ «ПРОСТО-страхування» понесло додаткові судові витрати в розмірі 3000 грн., які пов`язані із наданням правничої допомоги, яка надавалася Адвокатським бюро «Синюк та партнери», та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 грн. А тому, просить: стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 6101 грн. 24 коп., витрати, пов`язані із оплатою професійної правової допомоги в сумі 3000 грн., а також судовий збір у розмірі 1921 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.03.2019 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу наданий строк для надання відзиву на позовну заяву. В судове засідання представник позивача - ПрАТ «ПРОСТО-страхування» в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. В раніше поданих клопотаннях від 18.03.2019 року та від 27.06.2019 року представник позивача - адвокат Синюк С.Л. просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги ПрАТ «ПРОСТО- страхування» задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав. При цьому пояснив, що він повідомляв Страховика - ПрАТ «ПРОСТО-страхування» про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 05.12.2016 року, але відповідних доказів він не має, оскільки з того часу пройшло майже три роки. Також пояснив, що навіть за відсутності в нього таких доказів, сам факт неповідомлення Страховика про дорожньо-транспортну пригоду не може бути підставою для стягнення в порядку регресу із Страхувальника збитків, оскільки це не призвело до необґрунтованих виплат. Також пояснив, що жодних вимог він від ПрАТ «ПРОСТО-страхування» не отримував, його місцем проживання є кв. [ADDRESS] , а не [ADDRESS] . А тому, просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення відповідача [PERSON] , дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припушеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвишеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. В судовому засіданні встановлено, що 12.01.2016 року між ПрАТ «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] був укладений Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/7062412 (Поліс), яким було застраховано цивільну відповідальність власника транспортного засобу «Fiat DUCATO», реєстраційний номер [NUMBER] . 05.12.2016 року в м. Черкаси на вул. Пушкіна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Fiat DUCATO», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував його власник [PERSON] , та автомобіля «ОреІ Astra», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керувала [PERSON] та який належить ТзОВ «Фармацевтичний завод «Біофарм». Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.02.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. (а.с. 34). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу марки «ОреІ Astra», реєстраційний номер [NUMBER] були завдані механічні пошкодження, а його власнику - ТОВ «Фармацевтичний завод «Біофарма» завданий матеріальний збиток, розмір якого відповідно до Рахунку № 207 від 06.12.2016 року становить 7650 грн. (а.с. 41). Згідно Страхового акту № UA2016120500060/L15/03 від 18.04.2017 року сума страхового відшкодування складає 6101 грн. 24 коп. (а.с. 42, 43). Також в судовому засіданні встановлено, що 13.06.2016 року між ТзОВ «Фармацевтичний завод «Біофарм» та ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» був укладений Договір страхування № серії AM № 108787, застрахованим транспортним засобом був автомобіль «ОреІ Astra», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить ТзОВ «Фармацевтичний завод «Біофарм». ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» виплатило страхове відшкодування ТзОВ «Фармацевтичний завод «Біофарм» в розмірі 6101 грн. 24 коп., що стверджується платіжним дорученням № 3549 від 18.04.2017 року (а.с. 44). 18.05.2018 року ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до AT «ПРОСТО-страхування» із заявою про відшкодування завданої майнової шкоди в зв`язку із виплатою страхового відшкодування в розмірі 6101 грн. 24 коп. (а.с. 9). Згідно із страховим актом № 128893 від 23.05.2018 року ПрАТ «ПРОСТО-страхування» визнало страховим випадком дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 05.12.2016 року, що стверджується відповідним страховим актом № 128893 (а.с. 6). Відповідно до платіжного доручення № 9278 від 24.05.2018 року ПрАT «ПРОСТО- страхування» виплатило ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» страхове відшкодування в розмірі 6101 грн. 24 коп. (а.с. 7). Позивач вважає, що після виплати страхового відшкодування у нього виникло право подання регресного позову до власника та водія транспортного засобу «Fiat DUCATO», реєстраційний номер [NUMBER] - [PERSON] Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування») Відповідно до статі 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття З Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Відповідно до пункту 22.1 статі 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. У підпункті «ґ» 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Наведеними правовими нормами встановлено обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди. Такий обов`язок встановлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини дорожньо-транспортної пригоди власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Факт неповідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Проте, зазначена норма вказує на право страховика щодо подання регресної вимоги, а не на необхідність безумовного стягнення сум у порядку регресу. У разі якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна у дорожньо-транспортній пригоді, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому спори з таких зобов`язань повинні вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Виходячи із того, що у даній справі факт настання страхового випадку встановлений і ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач [PERSON] , як особа, винна в дорожньо-транспортній пригоді, притягнутий до адміністративної відповідальності; ПрАТ «ПРОСТО-страхування» дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 05.12.2016 року, визнало страховим випадком, що стверджується відповідним страховим актом № 128893, та в добровільному порядку відшкодувала розмір виплаченого страхового відшкодування ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна»; страхове відшкодування не перевищує ліміту відповідальності Страховика, тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем Страховика про настання страхового випадку не є підставою для пред`явлення регресного позову до [PERSON] Зазначене узгоджується із правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 року у справі № 6-284цс15, а також з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 23.01.2019 року у справі №278/443/17. Обмеження набуття Страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим Страховиком шкоди потерпілому суперечило б меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист. Крім того, самими позивачем - ПрАТ «ПРОСТО-страхування» не доведено, що відсутність письмового повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду призвела до необґрунтованих виплат. А тому, з урахуванням вищевикладеного, доказів, якими обґрунтовуються позовні вимоги, суд приходить до висновку про відмову ПрАТ «ПРОСТО-страхування» в задоволенні позову до [PERSON] про стягнення в порядку регресу виплаченого страхового відшкодування в розмірі 6101 грн. 24 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки судом відмовлено в задоволені позову ПрАТ «ПРОСТО-страхування» до [PERSON] , відповідно і судовий збір в розмірі 1921 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. також не підлягають до стягнення з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed