Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

Представник публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі Банк) звернувся з позовом, в якому просив стягнути з відповідача 21025 грн. 17 коп. заборгованості по кредиту та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн. В обґрунтування вимог представник позивача зазначав, що відповідач 01.09.2010 року підписала з Банком Заяву б\\н, згідно якого отримала кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] не виконала свій обов`язок щодо своєчасного повернення кредиту, тому з неї підлягають стягненню борг по неповернутому кредиту, проценти, пеня, комісія та штрафи, а також судові витрати. Відповідач, у встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження від 14 лютого 2018 року строк, відзив на позовну заяву не подала. Тому, відповідно до ст.280 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що [PERSON] 01.09.2010 року підписала з Банком заяву б\\н, згідно якого отримала кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не виконала свій обов`язок щодо повернення кредиту, чим порушила вимоги, встановлені кредитним договором. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. В силу ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до п.2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг встановлено, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.1.1.1.50 Умов та Правил надання банківських послуг погашення заборгованості по кредиту визначено щомісячними платежами до закінчення строку дії картки. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, Тарифів банку, положень вказаного кредитного договору, а також ст.ст.526, 1050 ЦК України з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість по кредитному договору, котра станом на 20.12.2017 року становить 21025 грн. 17 коп. та складається з: 2706 грн. 02 коп. - тіло кредиту; 5654 грн. 95 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 11186 грн. 81 коп. - нараховано пені; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 977 грн. 39 коп. - штраф (процентна складова). Однак на думку суду позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно з п. 2.1.1.12.6.1. при порушенні Позичальником будь-якого зобов'язання з передбачених п 2.1.1.12.6.2., п. 2.1.1.12.8.1. даних Умов і правил (сплата кредиту, процентів, винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу) Банк має право нарахувати, а Позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов і правил при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Кредитним договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов'язаний сплати Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання(ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України) Отже, відповідно до ст.549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року (справа № 6-2003цс15). Крім того в ході судового розгляду встановлено, що розмір пені в сумі 11186,81 грн. є неспівмірним з розміром тіла кредиту і не відповідає визначеним п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509, ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності. Враховуючи встановлену неспівмірність пені, розмір основного збитку, обсяг виконаних позичальником зобов'язань, тривалість допущених ним порушень, та відсутність доказів звернення позивача з досудовими вимогами до відповідача для погашення ним заборгованості в добровільному порядку, суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин положення ч.3 ст.551 ЦК України та зменшити розмір пені до 8360,97 грн. Відтак позовна вимога в частині стягнення штрафів та всієї суми пені задоволенню не підлягають. З відповідача підлягає стягненню, сплачений позивачем судовий збір пропорційно частині задоволених вимог в сумі 1401 грн. 37 коп., згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial