Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] у липні 2015 р. звернувся до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер брат позивачки [PERSON]. після смерті якого залишилось спадкове майно, яке складається з 73/200 частини житлового будинку з відповідними надвірними будівлями та спору№ [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0900 га, розташованої за цією ж адресою. На початку 2014 р. позивачка звернулась до Дванадцятої Київської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її брата [PERSON], при цьому, остання надала належний перелік документів, що підтверджують факт споріднення з померлим та право власності останнього. Проте, постановою державного нотаріуса від 28.05.2014 р. позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з наявністю арешту на спадкове майно, накладеного 29.07.1996 р. державною адміністрацією Ленінградського району м. Києва, на підставі листа № 27-8-21-2192 від 22.07.1996 р. 29.10.2014 р. позивачка звернулась до Святошинської РДА з вимогою про зняття арешту з спадкового майна [PERSON], проте, жодної відповіді позивачка так і не отримала. Таким чином, позивачка, яка є єдиною спадкоємницею майна після смерті рідного брата [PERSON] не моє можливості прийняти спадкове майно, користуватись та розпоряджатись, а тому представник позивачки просить суд скасувати заборону на відчуження приватного будинку [ADDRESS] Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду письмові заперечення та просив суд розглянути справу за його відсутності (а.с. 42-43), а тому суд 224 ЦПК України вважає можливим розглянути справу за відсутності останнього на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлені судом належним чином (а.с. 28, 30, 36, 48, 136). Суд вважає можливим розглянути справу за відстуності третіх осіб. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за такими обставинами. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] та [PERSON] були братом та сестрою, що вбачається з свідоцтв про їх народження та свідоцтвом про укладення шлюбу, відповідно до якого, позивачка після укладення 24.11.1973 р. шлюбу з громадянином [PERSON], змінила своє дошлюбне прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 101, 102). Встановлено, що 73/200 частини жилого будинку [ADDRESS] на праві власності зареєстровано за [PERSON], який [INFO] помер (а.с. 10, 99). Також, встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, [PERSON] був власником 72/200 від 0,0900 га по [ADDRESS] (а.с. 9). Судом встановлено, що у 2014 р. позивачка [PERSON] звернулась до Дванадцятої Київської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її брата [PERSON], проте, постановою державного нотаріуса Основенко Л.М., позивачці було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON], у зв'язку з наявністю арешту на спадкове майно, накладеного 29.07.1996 р. державною адміністрацією Ленінградського району м. Києва, на підставі листа № 27-8-21-2192 від 22.07.1996 р. (а.с. 6, 12). При цьому. встановлено, що позивачка [PERSON] 29.05.2014 р. отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після смерті її брата [PERSON], а саме: грошові кошти, які знаходяться на рахунках В ПАТ «Державний ощадний банк України» та ПАТ «Укрсоцбанк» (а.с. 124). Встановлено, що представник позивачки [PERSON] - [PERSON] у 2014 р. звернувся до Святошинська районна у м. Києві державна адміністрація з заявою про вжиття заходів щодо зняття арешту, проте, листом від 04.12.2014 р. отримав відмову, оскільки вказана Адміністрація є новоутвореною з 31.10.2010 р. та не є правонаступником Державної адміністрації Ленінградського району м. Києва (а.с. 18). Також, відповідно до листа Державного архіву м. Києва від 26.11.2015 р.. з переглянутих документів фону, лист державної адміністрації Ленінградського району м. Києва № 27-8-21-2192 від 22.07.1996 р. не виявлено (а.с. 137). В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] є власником 13/100 частин жилого будинку по [ADDRESS], де проживає та зареєстрована (а.с. 8, 57). Судом встановлено, що відповідно до рішення Київради від 07.02.1994 р. № 15 «Про програму розвитку Київського метрополітену» та розпорядження Київської міської державної адміністрації від 03.11.1998 р. № 2190«Про організацію будівельних майданчиків № 22 та № 24 для будівництва дільниці Святошино-Броварської лінії метрополітену від станції «Святошин» до станції «Новобіличі» заборонено проводити будь-які дії з відчуження з власниками будинків, які попадають в зону будівництва дільниці, в тому числі, [ADDRESS] (а.с. 142). Таким чином, позивачка [PERSON] маючи право на успадкування майна, яке залишилось після смерті її брата [PERSON], а саме: 73/200 частини жилого будинку [ADDRESS], своє право не може реалізувати через незалежні від неї обставини. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, з урахуванням вищенаведеного та зібраних по справі доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що представник позивачки відповідно до ст. 60 ЦПК України довів в судовому засіданні позовні вимоги, які знайшли своє підтвердження та обґрунтування, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved