Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

Прокурор Носівського району Чернігівської області звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що 7 листопада 2008 року [PERSON] придбав у Мринського ССТ магазин «Промгосптовари», площею 381,5 кв. м., який знаходиться в [ADDRESS], та розташований на земельній ділянці площею 0,3407 га. Рішенням 24 сесії 6 скликання Хотинівської сільської ради від 23 липня 2014 року [PERSON] було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, однак до цього часу проект землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки на затвердження до сільської ради не подавався, договір оренди земельної ділянки з Хотинівською сільською радою не укладався. [PERSON] продовжує використовувати зазначену земельну ділянку без правовстановлюючих документів. Прокурор просив стягнути з [PERSON] на користь Хотинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області збитки, завдані внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів, у розмірі 5 244,99 грн. Прокурор в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, сільський голова Хотинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просив розгляд справи проводити без участі представника сільської ради. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки до суду не повідомив. Суд розглядає справу у звичайному порядку в відсутності сторін за наявними у справі доказами, оскільки суд позбавлений можливості з'ясувати думку позивача щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 7 листопада 2008 року [PERSON] придбав у Мринського ССТ нежитлову будівлю (магазин «Промгосптовари»), загальною площею 381,5 кв.м, яка знаходиться в [ADDRESS], та розташована на земельній ділянці площею 0,3407 га Хотинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, що передана в постійне користування Мринському ССТ Носівської райспоживспілки згідно Державного акта на право постійного користування землею серії [NUMBER], виданого Хотинівською сільською радою 8 січня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 105, № 37, що підтверджується копією договору купівлі-продажу нежитлової будівлі (а.с. 15-16). Відповідно до інвентаризаційного опису земельних ділянок Мринського ССТ станом на 30 вересня 2004 року (а.с. 10) вищевказаний магазин фактично розташований на земельній ділянці розміром 0,2027 га. Відповідно до ч. 1 ст. 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Частина 2 ст. 92 ЗК України передбачає вичерпний перелік суб'єктів права постійного користування. Частинами 1, 2 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Враховуючи чітко визначене коло суб'єктів права постійного користування земельною ділянкою, суд приходить до висновку, що вимога ст. 120 ЗКУ про перехід права користування земельною ділянкою в тому ж обсязі і на тих самих умовах, на яких це право належало продавцеві, не може бути застосована в контексті права постійного користування відносно приватних покупців, а тому [PERSON] повинен був самостійно оформляти право на землю в загальному порядку, передбаченому чинним законодавством. Відповідно до ч. 2 ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до ч. 1 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Відповідно до ч. 1 ст. 123 ЗК України надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою. Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Статтею 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. З матеріалів справи вбачається, що рішенням 24 сесії 6 скликання Хотинівської сільської ради від 23 липня 2014 року [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, що підтверджується копією відповідного рішення (а.с. 11). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на затвердження до Хотинівської сільської ради не подавав, договір оренди земельної ділянки не укладав, продовжує використовувати вищезазначену земельну ділянку без правовстановлюючих документів, що підтверджується матеріалами перевірки дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки [PERSON] (а.с. 18-36), позбавивши сільську раду, як власника землі, право отримувати від цієї земельної ділянки дохід в розмірі орендної плати, чим заподіяв збитки у вигляді упущеної вигоди. Відповідно до пункту «д» ст. 156 та ч. 2 ст. 157 ЗК України, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом міністрів України. Згідно з ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є зокрема доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Відповідно до п. 12 ч. 2 постанови пленуму ВСУ України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», у випадку самовільного зайняття земельних ділянок, псування, забруднення земель чи вчинення інших порушень земельного законодавства, шкода відшкодовується відповідно до ст. 211-212 ЗК України, ст.ст. 22, 623, 1166, 1172, 1192 ЦК України, особами, що її заподіяли. Оскільки зазначені збитки настали по вині відповідача внаслідок його неправомірних дій та знаходяться в причинному зв'язку з недоотриманим доходом сільською радою, вони підлягають відшкодуванню відповідачем. З розрахунку збитків від 25 березня 2015 року (а.с. 9) вбачається, що розмір збитків, заподіяних використанням [PERSON] земельної ділянки площею 0,2027 га, яка розташована в [ADDRESS], в період з 10 грудня 2013 року по 25 березня 2015 року без правовстановлюючих документів становить 5 244,99 грн. Таким чином, належна оцінка зібраних у справі доказів вказує на наявність підстав для стягнення з відповідача на користь держави в особі Хотинівської сільської ради Чернігівської області 5 244,99 грн. збитків, заподіяних державі внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved