Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Прокурор Старосинявського району звернувся до суду з позовом в інтересах Департаменту охорони здоров'я Хмельницької обласної державної адміністрації та Хмельницької обласної лікарні до [PERSON] про стягнення витрат на стаціонарне лікування особи. На обґрунтування своїх вимог прокурор зазначив, що [PERSON] 31.12.2013 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з його участю, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, в результаті якого [PERSON] отримав тілесні ушкодження. На лікування [PERSON] витрачено 10346,59 грн. та 776,54 грн. на медикаменти. На лікування потерпілого [PERSON] в ортопедичному відділенні Хмельницької обласної лікарні з 02.01.2014 року по 16.01.2014 року було витрачено 3177, 03 грн. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в реанімаційному та нейрохірургічному відділеннях Хмельницької обласної лікарні з 31.12.2013 року по 12.02.2014 року. А тому прокурор просить стягнути з відповідача понесені витрати Хмельницькою обласною лікарнею у вказаних сумах. Прокурор в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у ньому. Представники відповідача позов в частині витрат на лікування [PERSON] визнали, а в частині витрат на лікування відповідача заперечили, посилаючись на те, що відповідач не є потерпілим внаслідок вчинення ним вказаного кримінального правопорушення, а є обвинуваченим, а тому підстав для відшкодування витрат на його лікування, відповідно до ст.49 Конституції України, ст.ст.1191,1206 ЦК України, не має. Також представники відповідача надали суду виписні епікризи нейрохірургічного та ортопедичного відділення та пояснили, що враховуючи те, що відповідач після вказаної дорожньо-транспортної пригоди є інвалідом 2 групи, майже не пересувається та потребує постійного лікування, просили відстрочити виконання рішення суду на один рік. Прокурор в судовому засіданні не заперечував щодо відстрочки виконання рішення суду. Суд, заслухавши пояснення сторін та перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом об'єктивно встановлено, що 31 грудня 2013 року близько 9 год. 20 хв. на автодорозі сполученням м. Старокостянтинів - с. Пасічна Старосинявського району між населеними пунктами с. Гречана та с. Адампіль Старосинявського району водій автомобіля «АUDI-80» д.н.з. [NUMBER] [PERSON], не впорався з керуванням, пересік суцільну лінію дорожньої розмітки, проїхав зустрічну смугу виїхав на зустрічне узбіччя та в подальшому допустив наїзд на дерево. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] та [PERSON] отримано тілесні ушкодження. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, [PERSON] вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України. Ухвалою Старосинявського районного суду від 24.06.2014 року [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку з примиренням з потерпілим. Згідно довідки Хмельницької обласної лікарні від 10.10.2014 року, в результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в реанімаційному та нейрохірургічному відділеннях Хмельницької обласної лікарні з 31.12.2013 року по 12.02.2014 року. На лікування [PERSON] витрачено 10346,59 грн. та 776,54 грн. на медикаменти. Також на лікування потерпілого [PERSON] в ортопедичному відділенні Хмельницької обласної лікарні з 02.01.2014 року по 16.01.2014 року, згідно довідки Хмельницької обласної лікарні від 23.10.2014 року №106/2044 було витрачено 3177, 03 грн. Відповідно до ст.49 Конституції України, кожен має право на охорону здоров'я, медичну допомогу та медичне страхування. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров'я медична допомога надається безоплатно. Згідно ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ч.1 ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Матеріали справи свідчать та не заперечуються сторонами в судовому засіданні, що потерпілим у кримінальному провадженні був визнаний [PERSON], тоді як [PERSON], хоча і отримав під час вчинення злочину тілесні ушкодження, мав статус обвинуваченого, а тому його не можна вважати особою, яка потерпіла від злочину відповідно до ст.ст. 1191, 1206 ЦК України. Окрім того, стягнення витрат на його ж стаціонарне лікування буде порушувати гарантоване Конституцією України право на безоплатну медичну допомогу. На підставі ст.ст. 1191, 1206 ЦК України,

Outcome: partial