Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

Представник публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» звернувся в Монастириський районний суд Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 02.04.2012 року в розмірі 22343,37 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 02.04.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 1800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте, відповідач зобовязання за даним договором не виконав у звязку з чим станом на 31.01.2017 року має прострочену заборгованість з кредиту 22343,37 грн., яка складається з: - 1047,58 грн. - заборгованість за кредитом; - 16455,63 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3300,00 грн. - заборгованість по пені та комісії; - 500 грн. - штраф (фіксована частина); - 1040,16 грн. - штраф (процентна складова). Враховуючи викладене, публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н в розмірі 22343,37 грн. та судові витрати в розмірі 1600,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, суду подав клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про день, час та місце розгляду справи за останнім відомим місцем проживання (реєстрації), про причини неявки суд не повідомив, заперечення на позовні вимоги суду не представив. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності позивача на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), а тому суд, дослідивши матеріали справи не вбачає підстав для відкладення справи і вважає можливим розглянути її на підставі наявних в матеріалах справи доказів з винесенням заочного рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Згідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. 02.04.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк»» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, згідно зобовязань якого «ПриватБанк» відкриває відповідачеві картковий рахунок в національній валюті України гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2.5% в місяць (начисляється на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів в році). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Кредитні кошти в обсязі, визначеному договором, були надані ПАТ КБ «Приват Банк» позичальнику, частину яких він використав шляхом зняття готівки, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором б/н від 02.04.2012 року укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON], станом на 31.01.2017 року. Платежі по погашенню суми за наданим кредитом [PERSON], згідно вищевказаного розрахунку, останній раз здійснив 18.07.2014 року не в повному обсязі. Належних та допустимих доказів на спростування наведених обставин відповідачем не надано. Положеннями кредитного договору від 02.04.2012 року (п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг) передбачено обов'язок позичальника здійснювати погашення заборгованості по кредиту, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак відповідач [PERSON] не виконував належним чином зобов'язання щодо своєчасної та у повному обсязі сплати усіх платежів за кредитним договором, допустив заборгованість зі сплати кредиту у сумі 22343,37 грн., яка складається з: - 1047,58 грн. - заборгованість за кредитом; - 16455,63 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3300,00 грн. - заборгованість по пені та комісії; - 500 грн. - штраф (фіксована частина); - 1040,16 грн. - штраф (процентна складова). За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 530 ЦК України визначено що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Зі змісту договору вбачається, що відповідачу [PERSON] банком було надано кредит шляхом відкриття клієнту поточного рахунку з використанням платіжної картки та пільговим періодом до 55 днів (пільгова ставка діє при умові погашення заборгованості до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості), проте не виконуючи належним чином зобовязання за вказаним договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Відповідно до п.2.1.1.12.11 «Правил користування платіжною карткою», банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленій банком частині в разі невиконання користувачем та/або довіреною особою користувача своїх боргових та інших зобовязань за цим договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів. Згідно п.1.1.3.2.2 «Умов та правил надання банківських послуг» у разі порушення користувачем або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення Овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання користувачем або довіреною особою користувача своїх боргових обовязків та інших обовязків за цим договором. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені в позовній заяві, а отже, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судом стягується з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1600,00 грн.

Outcome: approved