Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

Представник позивача у липні 2020 року звернувся до суду з позовом до відповідачів та просив стягнути солідарно заборгованість в розмірі 514515,97 грн., з яких: 433214,62 грн. - інфляційні втрати на прострочену заборгованість по кредиту та відсотках з 01.11.2014 року по 31.05.2020 року, 81301,35 грн. - 3% річних, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту та відсотках з 01.11.2014 року по 31.05.2020 року, судові витрати по справі у розмірі 7717,74 грн., що складаються із судового збору та 30000,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою суду від 17.07.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням викликом осіб. В судове засіданні представник позивача не з`явився, надавши заяву, відповідно до змісту якої вбачається, що останній просить суд розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує. У випадку неявки відповідачів не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідачів, за наявних у справі матеріалів. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 07.10.2014 року по справі № 376/1086/14 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості позовні вимоги задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість по відсотках в сумі 485122,76 грн. та судовий збір в розмірі 3654,00 грн. 05.02.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 2151/К, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції» перейшли права вимоги за кредитним договором боржників, а також усі інші пов`язані з ним права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, в тому числі і звернення стягнення. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 20.03.2020 року задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції» про заміну стягувача у виконавчому листі. Замінено сторону виконавчого провадження з виконання рішення Деснянського районного суду м.Києва від 07.10.2014 року у справі №376/1086/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості, а саме: замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» (код ЄДРПОУ 34047020) на його правонаступника - ТОВ «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції» (код ЄДРПОУ 37356981). Наразі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07.10.2014 року боржниками не виконано, що змушує позивача звертатися до суду з даним позовом. Базою нарахування інфляційних збитків за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання та 3% річних від простроченої суми становить 485122,76 грн., що є сумою заборгованості за кредитним договором. Інфляційні втрати на прострочену заборгованість по кредиту та відсотках з 01.11.2014 року по 31.05.2020 року становлять 433214,62 грн., 3% річних, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту та відсотках з 01.11.2014 року по 31.05.2020 року становлять 81301,35 грн. Відповідно до положень частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). Відповідно до положень статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За загальними правилами, встановленими нормами статей 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 2 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Норма статті 512 ЦК України передбачає можливість заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою. Однією з підстав такої заміни є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Враховуючи, що відповідачі не виконують взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та не здійснюють жодних дій для погашення існуючої заборгованості у розмірі 485122,76 грн., у зв`язку із чим рішення суду залишається не виконаним, суд дійшов висновку про необхідність стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача інфляційних втрат на прострочену заборгованість по кредиту та відсотках з 01.11.2014 року по 31.05.2020 року у розмірі 433214,62 грн. та 3% річних, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту та відсотках з 01.11.2014 року по 31.05.2020 року у розмірі 81301,35 грн. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Приватні інвестиції», про стягнення заборгованості є обґрунтованим та підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч. 1. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Разом з тим, суд не убачає підстав для розподілу витрат на правничу допомогу, про надання якої зазначено позивачем у матеріалах справи, оскільки останні не містять Договору про надання правничої допомоги адвокатом в межах досліджуваного позову, акту виконаних адвокатом робіт та доказів оплати позивачем витрат на правничу допомогу, тому у суду відсутня можливість оцінити повноваження адвоката та визначення сторонами гонорару за надання тієї чи іншої послуги з правничої допомоги. В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, ураховуючи повне задоволення позову, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 7717,74 грн., тобто по 3858,87 грн. з кожного, сплачений позивачем під час звернення з даним позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial