Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Представник позивача ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ВЕКТОР ПЛЮС» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом надання постійного безперешкодного доступу та про визнання особи такою, що втратила право користування. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що правові підстави володіти, користуватися та розпоряджатися вказаною квартирою відповідачем втрачені внаслідок припинення права власності на житлове приміщення,\~але відповідач чинять перешкоди в доступі до житлового приміщення, проживаючи в ньому та не надають доступу до приладів обліку газу, води, електричної енергії, через що неможливо встановити їх справність та використання відповідно до норм. Посилаючись на необхідність захисту права власника щодо володіння, користування квартирою, позивач просив позов задовольнити. Представник позивача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, причини своєї неявки суд не повідомив, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. З наявного в матеріалах справи зворотного поштового повідомлення вбачається, що повістка про виклик до суду надсилалась відповідачу [PERSON] за адресою її реєстрації, зазначеною в позовній заяві, проте повернулась без вручення адресату у зв'язку із закінченням терміну зберігання. Виходячи з положень ч. 4 ст.74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вважається, що судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Крі того, Європейський суд з прав людини, у своїх рішеннях, наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки. Суд, взявши до уваги заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ ВЕКТОР ПЛЮС», є власником квартири [ADDRESS], що вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і на час набуття права власності на квартиру за цією адресою було зареєстровано місце проживання відповідача. Набуття права власності на цю квартиру відбулося в позасудовому порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Статтею 391 ЦК України\~встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Про наявність перешкод у ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ВЕКТОР ПЛЮС» стосовно користування нерухомим майном, які чиняться відповідачем, свідчать акти перевірки майна від 23.11.2016 р. та 30.11.2016 р., згідно яких представнику власника було відмовлено в доступі до нерухомого майна квартири №33 у будинку № 22 по вул. Якіра в м. Кривому Розі відповідачем Лобачовою Ю. А. При здійсненні права власності власник не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію; власність зобовязує; власник не може використовувати право власності на шкоду; власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.ст. 319, 322 ЦК України). Так, позивач ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ВЕКТОР ПЛЮС» є власником спірної квартири, але через проживання в ній колишнього власника, ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ВЕКТОР ПЛЮС» не може фізично контролювати додержання зазначених обовязків, отже, створюється\~реальна загроза порушенню прав не\~лише позивача, а й третіх осіб і суспільства в цілому, а тому позов про усунення перешкод\~у здійсненні права користування нерухомим майном шляхом надання постійного безперешкодного доступу підлягає задоволенню. Відповідно до частини 1 ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.\~\~ Враховуючи, що спір щодо користування спірною квартирою виник між власником та попереднім власником житла, то у позивача є повноваження вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п.3 ч.1 ст. 346 ЦК України). Відповідно до абз. 2 п. 34 Постанови пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» - у\~зв'язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. В даному випадку позивач бажає вирішити наслідки дій відповідача по реєстрації його місця проживання, що мали місце до набуття ним права власності на квартиру. Згідно ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законодавством. Підставою позовних вимог стосовно відповідача позивач вказав загальні положення цивільного законодавства про те, що припинення права власності на квартиру колишнього власника має наслідком припинення права користування ним. В зазначеному спорі належну позивачу квартиру слід оцінювати як обєкт права власності, захист якого провадиться у відповідності з Главою 29 ЦК України. При ухваленні рішення суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 58-59 ЦПК України про їх належність і допустимість. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, згідно зі статтею 60 ЦПК України, обовязок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них, як на підставу своїх вимог та заперечень. Позивач належними та допустимими доказами довів порушення свого права власності в частині наявності перешкод користування квартирою через дії відповідача, який проживає у належній йому квартирі, відмовляються добровільно знятися з реєстрації. Розглядаючи позов в межах заявлених вимог за наявності доказів на підтвердження обставин, які є підставою позовних вимог, суд вважає позов обґрунтованим. В силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 2756,00 грн.\~

Outcome: approved