Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з вказаним вище позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги представник позивач обґрунтував наступним. 23.04.2007 року [PERSON] звернувся до Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником за всіма правами і обов'язками якого є Позивач, із заявою про надання кредиту в сумі 250.000,00 (двісті п'ятдесят тисяч) доларів США. 15.05.2007 року між [PERSON] та Банком було підписано Кредитний договір №014/0029/74/74665 про надання кредиту в сумі 239.976,00 (двісті тридцять дев'ять тисяч дев'ятсот сімдесят шість) доларів США, на строк до 15.05.2027 року зі сплатою за користування кредитом 13,25 відсотків річних з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно згідно Графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом щомісячними фіксованими платежами (додаток №2 до Договору). Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору, Позивач повністю та в строки виконав зобов'язання по даному договору - видавши готівкою через касу Таїровського відділення Одеської обласної дирекції «Райффайзен банк Аваль» Одеського обласного філіалу Відповідачеві кошти в сумі 239.976,00 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки від 15.05.2007 року № R29/519-54. Однак, за твердженнями представника позивача, [PERSON] не виконав умови п. 5.1. Кредитного договору, тобто щомісячно до 15 числа кожного місяця не здійснював часткове погашення Кредиту та не сплачував відсотки за користування Кредитом відповідно Графіку, та після отримання повідомлення, у відповідності з п.6.5. Кредитного договору, не повернув Позивачу кредитні кошти та не сплатив відсотки, за користування кредитними коштами. В якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Позивачем та [PERSON] було укладено Договір поруки № 014/0029/74/74665 від 15.05.2007 року, згідно п.2.2. якого вона на добровільних засадах бере на себе зобов'язання відповідати по зобов'язаннях [PERSON], які виникають з умов Кредитного договору №014/0029/74/74665 від 15.05.2007 року. Про порушення зобов'язання та необхідність повного погашення боргу Відповідачі були повідомлені відповідними письмовими. Станом на 10.11.2014 року [PERSON] було погашено прострочену заборгованість за Кредитним договором. Проте, відповідно п. 10.1. Кредитного договору №014/0029/74/74665 від 15.05.2007 року за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених цим договором, Позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Таким чином, посилаючись на вищевикладене, представник позивача просив суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] кредитну заборгованість, а саме пеню, яка, згідно уточнень від 10.11.2014 року, складає 76.119,89 доларів США, що у еквіваленті за курсом НБУ на дату 07.11.2014 року становить 1.101.505,05 грн. Представник позивача надав до суду заяву від 02.12.2014 року, в якій просив розглядати справу за його відсутністю, позов, з урахуванням уточнень від 10.11.2014 року, підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] 01.12.2014 року надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутністю, проти задоволення позову заперечував, надав письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що повідомлень про дострокове погашення кредиту його довіритель не отримував, сума пені розрахована невірно та з порушенням строків позовної давності. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не з'явилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи в її відсутність та заперечень на позов суду не надавала. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Частиною 2 ст. 197 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом не здійснюється. З'ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, та правовідносини сторін, що випливають з таких обставин, дослідивши матеріали справи, надавши їм правову оцінку, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, а сторонами не оскаржено, що 23.04.2007 року [PERSON] звернувся до Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником за всіма правами і обов'язками якого є Позивач, із заявою про надання кредиту в сумі 250.000,00 (двісті п'ятдесят тисяч) доларів США. 15.05.2007 року між [PERSON] та Банком було підписано Кредитний договір №014/0029/74/74665 про надання кредиту в сумі 239.976,00 (двісті тридцять дев'ять тисяч дев'ятсот сімдесят шість) доларів США, на строк до 15.05.2027 року зі сплатою за користування кредитом 13,25 відсотків річних з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно згідно Графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом щомісячними фіксованими платежами (додаток №2 до Договору). Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору, Позивач повністю та в строки виконав зобов'язання по даному договору - видавши готівкою через касу Таїровського відділення Одеської обласної дирекції «Райффайзен банк Аваль» Одеського обласного філіалу Відповідачеві кошти в сумі 239.976,00 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки від 15.05.2007 року № R29/519-54. В якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Позивачем та [PERSON] було укладено Договір поруки № 014/0029/74/74665 від 15.05.2007 року, згідно п.2.2. якого вона на добровільних засадах бере на себе зобов'язання відповідати по зобов'язаннях [PERSON], які виникають з умов Кредитного договору №014/0029/74/74665 від 15.05.2007 року. Відповідно до пункту 5.5. Кредитного договору, Позичальник в разі порушення умов договору зобов'язаний повернути кошти протягом 30 днів з моменту надіслання Кредитором на адресу Позичальника відповідного листа-повідомлення. Як випливає з матеріалів справи, адреса [PERSON], яка зазначена в Кредитному договорі, це [ADDRESS]. В свою чергу, на листі з вимогою про дострокове виконання грошових зобов'язань за Кредитним договором від 10 грудня 2010 року №1-4/6943 зазначено адресу: [ADDRESS] (а.с.38), та немає відомостей про його відправлення та отримання Позичальником. Таким чином, оскільки право Банку на дострокове отримання грошових коштів за кредитним договором відповідно до умов Кредитного договору пов'язано з направленням на адресу Позичальника відповідного листа-повідомлення (п. 6.5.), а такий лист на адресу Позичальника не було направлено, то і право вимагати дострокового повернення грошей у Банку не виникло. Відповідно до умов пунктів 2.2, 2.4, 2.5 договору поруки (а.с.36), у поручителя обов'язок повернути Банку заборгованість по кредитному договору виникає після направлення Банком відповідної письмової вимоги. Відомостей про направлення такої вимоги Поручителю в справі немає, тому і обов'язок щодо погашення заборгованості по кредитному договору у Поручителя не виник. Також слід зазначити, що за період користування кредитом [PERSON] уклав з Банком дві додаткові угоди: Додаткову угоду №1 від 30 квітня 209 року, відповідно до якої було здійснено реструктуризацію заборгованості за кредитом, у зв'язку із кризовими явищами в економіці, та надано кредитні канікули строком з 15 травня 2009 року по 15 квітня 2010 року на умовах сплати відсотків по кредиту щомісячно в сумі 1.500,00 доларів США та збільшення суми заборгованості за тілом кредиту на суму різниці між належною до сплати сумою відсотків за кредитом та сплачуваною сумою, та затверджено новий графік виплати кредиту. Відповідно до Додаткової угоди №014/0029/74/74665/81-1-0-00/7742 від 13 червня 2014 року було змінено термін сплати щомісячних платежів з 15 числа на 28 число кожного місяця. Таким чином, укладення Додаткових угод між Позичальником та Банком (позивачем) свідчить про наявність домовленостей про продовження користування кредитом та відсутність наміру у позивача на дострокове припинення користування кредитом та стягнення усіх отриманих сум грошових коштів. З тексту заяви про уточнення позовних вимог від 10.11.2014 року вбачається, що позивач ставить питання про стягнення з відповідачів солідарно лише нарахованої ним пені, вже без тіла кредиту та нарахованих відсотків. Відповідно до розрахунку заборгованості, яку надано позивачем до цієї заяви, вбачається, що пеня ним нарахована починаючи з 15.11.2011 року. З цього приводу слід зазначити, що відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Отже, відповідно до наданого позивачем розрахунку щодо стягнення пені в сумі 56.565,12 доларів США (станом на жовтень 2013 року), строк позовної давності вже сплив. Відповідно до пункту 10.1 Кредитного договору №014/0029/74/74665 «за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених цим Договором, Позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочки». Сума пені, яка нарахована позивачем до сплати, відповідно до наданого розрахунку, суттєво відрізняються від тих сум, які теоретично позивач міг нарахувати відповідно до графіку погашення кредиту, який було підписано у якості додатку до Додаткової угоди №1 від 30 квітня 2009 року, тобто позивачем здійснено нарахування пені за суми значно більші, ніж зазначено до сплати у Графіку на відповідну дату. Крім того, з наданого позивачем розрахунку вбачається, що нарахування пені на одну дату здійснювалось ним декілька разів. Ніяких підстав для таких нарахувань Кредитний договір з Додатковими угодами не містить. Слід також зазначити, що [PERSON] не приймача участі у підписанні Додаткових угод, зокрема Додаткової угоди №1, відповідно до якої було збільшено розмір моєї заборгованості за тілом кредиту, і тому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 559 ЦК України, не може нести відповідальність за договором поруки. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, позивачем суду не доведено, а матеріалами справи не підтверджено правомірність нарахування до сплати Відповідачами пені в розмірі 1.101.505,05 грн., що є підставою для відмови в позові. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed