Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

Прокурор Ічнянського району звернувся до суду з позовом до Ічнянської районної державної адміністрації та [PERSON] про визнання недійсним розпорядження райдержадміністрації та державного акту на право власності на земельну ділянку. В позовній заяві вказав, що розпорядженням Ічнянської райдержадміністрації від 23.10.2002 року затверджено технічний звіт по видачі державних актів на право приватної власності на земельні частки (паї) громадянам Іваницької сільської ради за рахунок земель колишнього КПСП «Колос» і громадянці [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 3.37га для ведення особистого селянського господарства. На підставі розпорядження райдержадміністрації Ічнянським районним відділом земельних ресурсів виготовлено та видано [PERSON] державний акт серії IV-ЧН № 021932, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю від 22.11.2002 року за № 519. Просить суд визнати недійсними розпорядження райдержадміністрації в частині передачі в приватну власність земельної ділянки [PERSON], загальною площею 3.37га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Іваницької сільської ради Ічнянського району та державний акт, оскільки земельна ділянка набута у власність [PERSON] без достатніх правових підстав в зв'язку з тим, що остання в сільськогосподарському підприємстві не працювала. В судовому засіданні представник прокуратури позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовільнити. Представник райдержадміністрації в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що розпаювання земель вирішувалось комісією колишнього КПСП «Колос» на підставі рішення якої було прийнято розпорядження райдержадміністрації і представником прокуратури не надано конкретних доказів, що відповідачка [PERSON] не являлась членом сільськогосподарського підприємства. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Про явку до суду повідомлена своєчасно і належним чином, надавши відзив на позовну заяву в якому в задоволенні позовних вимог прокурора району просить суд відмовити. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні розпорядженням Ічнянської районної державної адміністрації від 23.10.2002 року № 368 (а.с.4-6) затверджено технічний звіт по видачі державних актів на право приватної власності на земельні частки (паї) громадянам Іваницької сільської ради за рахунок земель колишнього КПСП «Колос» і відповідачці [PERSON], яка була власником сертифікату на право на земельну частку(пай) передано у приватну власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 3.37га. Відповідно до розпорядження райдержадміністрації [PERSON] отримала державний акт на право приватної власності на землю виданого громадянину України, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 519 (а.с.7). Відповідно до Указу президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8.08.1995 року № 720/95 передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями, утвореними у підприємствах з числа їх працівників і рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству окремо приймається районною державною адміністрацією. Дійсно, як вбачається з інформації управління пенсійного фонду України в Ічнянському районі (а.с.18) громадянка [PERSON] до призначення пенсії працювала в Ічнянському міжколгосбуді робочою Іваницького цегельного заводу. Згідно довідок Іваницької сільської ради (а.с. 41,42) [PERSON] також в 1976-1977 роках працювала в бувшому колгоспі ім. Калініна, який був реорганізований в КПСП «Колос» і на неї були відкриті особові рахунки. Однак конкретних доказів про те, що [PERSON] не являлась членом колгоспу ім. Калініна суду не надано. Згідно ст. ст..203,215 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст.. 203 ЦК України. Відповідно до ст. ст. 328,346,378 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом; право власності припиняється у разі припинення права власності, яке за законом не може належати цій особі; право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Виходячи з вищевикладеного, а також враховуючи, що розмір земельної ділянки відповідачці [PERSON] визначено комісією по розпаюванню КПСП «Колос», яке в частині надання їй земельної частки(паю) не скасовано чи не визнано недійсним, суд вважає, що земельна частка (пай) видана [PERSON] правомірно, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed