Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовною заявою в березні 2019 року, в якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №8911339127 від 06.09.2016 року в розмірі 56 151,53 грн. та судові витрати. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що на підставі вищезазначеного кредитного договору укладеного між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та [PERSON] , остання отримала кредит в розмірі 30 140 грн. 00 коп. строком на 36 місяців зі сплатою процентів за користування ним за початковою ставкою 4,50%, щомісячною - 2,50% та річною - 12,00% згідно з графіком платежів. Підписанням заяви позичальник підтвердив свою згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів, розміщеними на веб-сайті кредитодавця www.kreditmarcet.ua, та інших послуг від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» становлять між ними кредитний договір. Свої зобов`язання за кредитним договором кредитор виконав належним чином, надавши позичальникові кредит в обумовленому розмірі. Натомість відповідач в порушення умов договору, свої зобов`язання не виконала, в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 56 151 грн. 53 коп., з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 28 743 грн. 75 коп., заборгованість по процентам - 4 828,95 грн., заборгованість за щомісячними процентами (платою за управління кредитом) - 12 799,29грн, пеня - 9 779,54 грн.. При цьому, 30 липня 2018 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги №20180730, за умовами якого первісний кредитор ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором №8911339127 від 06.09.2016 року, укладеним з відповідачем в загальному розмірі вимог 56 151,53 грн. відповідно до додатку №1 до договору. Оскільки [PERSON] наявну заборгованість в добровільному порядку не погашає, тому позивач, вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.03.2019р. відкрито провадження у справі визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2020 року справа № 766/4788/19 надійшла до провадження судді Войцеховської Я.В. 18.06.2020р. з канцелярії суду надійшла відповідь з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС щодо місця реєстрації відповідача. Ухвалою суду від 18.06.2020р. прийнято до провадження цивільну справу, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі була направлена позивачу та відповідачу. У зазначений в ухвалі термін від сторін не надійшло заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, згідно з клопотанням просить справу розглядати за його відсутності за наявними в справі доказами, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явилася повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористалася. Документів, що підтверджують поважність причин її відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 06.09.2016 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання заяви №3951652735, яка разом з умовами отримання кредитів, розміщеними на веб-сайті кредитодавця www.kreditmarcet.ua, та інших послуг від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» становлять між ними кредитний договір. За умовами договору відповідач отримала кредит в розмірі 30 140 грн. 00 коп. строком на 36 місяців зі сплатою процентів за користування ним за початковою ставкою 4,50%, щомісячною - 2,50% та річною - 12,00% згідно з графіком платежів. (а.с.6-9). Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від його виконання не допускається (ст.ст.525, 526 ЦК України). Так, свої зобов`язання перед [PERSON] первісний кредитор ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» виконав належним чином, надавши позичальникові кредит в розмірі 20 000грн., що підтверджується платіжними дорученням на перерахунок коштів за № I91570979 від 06.09.2016 року (а.с.10). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає право кредитора вимагати їх повернення. Як слідує з довідки , в рахунок погашення кредиту [PERSON] за період 07.10.2016р. по 30.03.2017р. внесла 7508,80 грн. Із вказаної суми кредитором проведено списання річних процентів на суму 1746,17грн.; щомісячних процентів 4366,38грн та списано частину кредиту в сумі 1396,25 грн.(а.с.17) Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 30 липня 2018 року (а.с.18), сума простроченої заборгованості становить 56 151,53 грн. з яких: прострочена заборгованість за основною сумою боргу - 28743,75 грн. 92 коп., заборгованість по процентам - 4 828,95 грн., заборгованість за щомісячними процентами (платою за управління кредитом) - 12 799,29грн, пеня - 9 779,54 грн. У ході судового розгляду також встановлено, що на підставі договору відступлення прав вимоги №20180730 від 30 липня 2018 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» як первісний кредитор відступило новому кредиторові ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №8911339127 від 06.09.2016 року на суму 56 151,53 грн (а.с.21-24). Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Натомість договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу. Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Про зміну кредитора в кредитно-договірному зобов`язанні позичальника [PERSON] повідомлено належним чином листами від 07 серпня 2018 року (а.с.19, 20). Враховуючи те, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» як первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором перед відповідачем виконало у повному обсязі, будь-яких доказів в спростування чого судом не встановлено, та враховуючи правомірність набуття прав вимоги ТОВ «Факторингова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», тому суд приходить до висновку про обґрунтованість його звернення до суду. Як вбачається з Витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №20180730 від 30 липня 2018 року, розмір права відступленої вимоги за кредитним договором №8911339127 від 06.09.2016 року, укладеним з [PERSON] , становить 56 151,53 грн. з яких: прострочена заборгованість за основною сумою боргу - 28743,75 грн. 92 коп., заборгованість по процентам - 4 828,95 грн., заборгованість за щомісячними процентами (платою за управління кредитом) - 12 799,29грн, пеня - 9 779,54 грн. (а.с.24). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Аналізуючи викладене, оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про доведеність істотного порушення відповідачем кредитно-договірних зобов`язань, правомірність пред`явлення позовних вимог ТОВ «Факторингова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» як дійсним кредитором, які з урахуванням обсягу відступлених вимог є доведеними та підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу - 28 743,75 грн., заборгованість по процентам - 4 828,95 грн, пені в розмірі 9 779,54 грн. а загалом 43 352 грн. 24 коп. При цьому, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за платою за управління кредитом (заборгованість за щомісячними платежами) в сумі 12 799 грн. 29 коп. з огляду на наступне. Згідно з ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, що діяла на час укладення кредитного договору), споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. За положеннями ч.ч.1, 2 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Вказаний правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року в справі № 6-2071цс16. Так, п.3 договору встановлено, що за надання кредиту позичальник зобов`язується сплачувати проценти, сума яких становить сукупну вартість кредиту. Види процентів: початковий процент - обчислюється від суми кредиту та справляється за його рахунок відразу при його наданні (4,50% від суми кредиту = 900 грн. 00 коп.; щомісячні проценти - обчислюються від суми кредиту та нараховуються щомісячно (2,50% від суми кредиту згідно з графіком); річні проценти (річна процентна ставка) - обчислюється від загальної суми грошового боргу позичальника за кредитним договором та встановлюються в розмірі, що відповідає періоду часу в й рік, але нараховуються щомісячно, виходячи з кількості днів в календарному році (12,00% від суми боргу за договором згідно з графіком). Разом з тим, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячних процентів як плати за управління кредитом, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану плату надаються відповідачеві. Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги фактичне встановлення у кредитному договорі №8911339127 від 06.09.2016 року додаткових щомісячних процентів, які по суті є платою за управління кредитом (як це безпосередньо зазначено в розрахунку у Витягу з реєстру боржників), що не є послугами в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», та несправедливими положеннями договору про споживчий кредит, тому суд приходить до висновку про нікчемність зазначених умов договору та відсутність правових підстав для нарахування та, відповідно, стягнення з відповідача плати за управління кредитом в сумі 12 799 грн. 29 коп. Так як вимога позивача про стягнення з позичальника заборгованості з плати за управління кредитом ґрунтується на нікчемній умові укладеного з кредитодавцем договору, у цій частині позов задоволенню не підлягає. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд,

Outcome: partial