Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовом до суду, мотивуючи тим, що 01 серпня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та [PERSON], було укладено кредитний договір № СL70156, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 30 000,0 грн., з датою повернення всієї суми кредиту 20.07.2013 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік та підвищеною відсотковою ставкою у разі прострочення платежу у розмірі 108 % річних. Відповідач не виконує покладені на нього договором зобов'язання щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом, внаслідок чого станом на 01 лютого 2016 року утворилася заборгованість по кредитному договору в сумі 173 779 гривень 44 копійок, в зв'язку з чим представник позивача змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором та сплаченого судового збору. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчить отримане рекомендоване повідомлення, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, однак надіслав до суду заперечення проти задоволення позову з підстав спливу строку позовної давності, оскільки останній платіж ним було здійснено, а позивачем його зараховано, - 25.06.2012 року, а отже, починаючи з моменту несплати ним чергового платежу по вказаному договору - 20.07.2012 року, позивачу стало відомо про порушення його прав, а тому розпочався перебіг 3-хрічного строку позовної давності. За наявності згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. 01 серпня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та [PERSON], було укладено кредитний договір № СL70156 , згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 30 000,0 грн., з датою повернення всієї суми кредиту 20.07.2013 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік та підвищеною відсотковою ставкою у разі прострочення платежу у розмірі 108 % річних (а.с. 4-10). Але у зв'язку з тим, що відповідач не виконує покладені на нього договором зобов'язання щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом, станом на 01 лютого 2016 року утворилася заборгованість по кредитному договору в сумі 173 779 гривень 44 копійки (а.с. 16-18 ). Крім того, між сторонами 19.08.2009 року була укладена угода про припинення зобов'язань за договором № СL70156 від 01 серпня 2008 року, за умовами якої відповідач мав здійснювати платежі згідно з п.2.1. вказаної угоди в період з 19.08.2009 року по 20.07.2011 року, а після фактичного внесення ним останнього платежу, позивач на підставі ст.605 ЦК України мав застосувати «прощення боргу» (а.с. 16-18 ). Але у зв'язку з несвоєчасною сплатою відповідачем платежу за березень 2010 року, згідно п.3 цієї Угоди пункти 2, 2.1, 2.2, 2.3, 2.4 втратили свою чинність, а інші умови цієї угоди та основного договору зберігають свою чинність протягом строку дії основного договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства (ст. 526 ЦК України). У відповідності зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст. 261 ЦК України). При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 06 листопада 2013 року по справі №6-116цс13. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними ануїтетними платежами) в строки та в сумах, встановлених для сплати таких ануїтетних платежів. Сума щомісячних платежів за цим договором , що включає погашення основної суми кредиту та нарахованих процентів, зазначена у додатку №1 до цього договору. Графік щомісячних платежів визначено у додатку № 2 до цього договору. Також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним. Сторони, приєднавшись до договору, визначилися з усіма істотними умовами договору, зокрема, згідно додатку № 2 до даного договору, вони узгодили графік щомісячних платежів, супутніх витрат позичальника, згідно якого до 20 числа кожного місяця здійснюється погашення заборгованості у визначеній графіком сумі кредиту до погашення. При цьому останній платіж з повернення кредиту - 20.07.2013 року (а.с. 12 ). Оскільки умовами договору (графіком щомісячних платежів, супутніх витрат позичальника) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а, відтак, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Тому, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Як вбачається з матеріалів справи, останній платіж відповідачем було здійснено, а позивачем його зараховано, - 25.06.2012 року, про що свідчить розрахунок заборгованості за кредитним договором № СL70156, та копія квитанції про сплату чергового платежу по вказаному кредитному договору (а.с. 16-18, 54). Таким чином, починаючи з моменту несплати [PERSON] чергового платежу по вказаному договору - 20.07.2012 року, позивачу стало відомо про порушення його прав, а тому для нього розпочався перебіг строку позовної давності. Згідно додатку № 2 до даного договору останній платіж з повернення кредиту відповідач повинен був здійснити 20.07.2013 року . Проте, як свідчать письмові докази по справі останній платіж ним здійснено 25.06.2012 року, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4-6), а позивач звернувся з позовом до суду 09 березня 2016 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності (а.с.1). З огляду на те, що позовна давність за вимогами позивача про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов даного договору визначено періодичними платежами, обчислюється з моменту настання строку погашення чергового платежу, а саме з 20.07.2012 року, отже на час пред'явлення позивачем цього позову позовна давність спливла, а тому враховуючи вищевказане відповідач просить суд застосувати позовну давність та в задоволенні позову відмовити. Згідно ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення ним рішення. В силу ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. За таких обставин суд приходить до висновку, що з урахуванням заяви відповідача про застосування позовної давності в задоволенні позову належить відмовити з підстав спливу строку позовної давності.

Outcome: dismissed