Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору № AN3ZCC9F8T0003 від 25.08.2011 року [PERSON], 25.08.2011 року отримала кредит у розмірі 5000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17.03.2008 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», Тарифами складає між ним і Банком кредитно-заставний договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 05.02.2014 року має заборгованість у розмірі 18440,07 гривень, яка складається з наступного: 3325,14гривень - заборгованість за кредитом; 3,94 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1700,00 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом; 12056,70 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень - штраф (фіксована частина); 854,29 гривень - штраф (процентна складова). У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснюючи що умовами договору передбачено, що вищевказаний кредитний договір діє до повного погашення, а отже строк позовної давності ними не пропущено, крім того, п. 5.5 кредитного договору встановлено строк позовної давності тривалістю 5років. Що стосується нарахування пені та відсотків за період у три роки, також вважає це законним, оскільки це передбачено умовами кредитного договору, а саме, п.5.4. Здійснювати перерахунок заборгованості на підставі норм законодавства вважає недоречним, оскільки сторонами було досягнуто згоду щодо всіх умов кредитного договору. Відповідачка у судовому засіданні пояснила, що сплачувати кредитну заборгованість не мала можливість через тяжке матеріальне становище. Погодилася сплатити борг за рішенням суду. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав: Законом припускається можливість застосування судової форми захисту цивільних справ та інтересів. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи зі змісту та розуміння цієї норми Закону слід, що при тому існувало порушення цього права. Представником позивача у судовому засіданні було доведено, що саме відповідачем були порушенні його права та інтереси. По встановленим ЦПК України нормам (ст.. 60 ЦПК України), кожна сторона зобов'язана довести її обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 ЦПК України. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановленому договором. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору № AN3ZCC9F8T0003 від 25.08.2011 року [PERSON], 25.08.2011 року отримала кредит у розмірі 5000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17.03.2008 року (а.с.5). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», Тарифами складає між ним і Банком кредитно-заставний договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 05.02.2014 року має заборгованість у розмірі 18440,07 гривень, яка складається з наступного: 3325,14гривень - заборгованість за кредитом; 3,94 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1700,00 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом; 12056,70 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень - штраф (фіксована частина); 854,29 гривень - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.3). У відповідності до положень ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Тобто пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Відповідно до п. 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, у разі порушення Позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених Заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 даних Умов, Банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню в розмірі 1,25 процентів від суми простроченого платежу, але не менше однієї гривні за кожен день прострочи платежу (а.с.11). Пунктом 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 гривень та п'яти процентів від суми заборгованості (а.с.11). Вищенаведене свідчить про те, що Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам за одне і те саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання) передбачено подвійну цивільно-правову відповідальність, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданий позивачем до суду, відповідачу був нарахований штраф у розмірі 854,29 гривень, у відповідності до п. 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам у розмірі 5 % від суми заборгованості. Зазначена сума нарахована з врахуванням сум заборгованості за кредитом, сум заборгованості за відсотками та суми пені за прострочення виконання зобов'язання. Отже, за порушення позичальником строків виконання зобов'язання за кредитним договором позивачем одночасно нараховано пеню та штраф, при цьому останній нараховано, в тому числі, й на суму пені. Проте, зі змісту ст. 549 ЦК України вбачається, що пеня і штраф, як різновиди неустойки, обчислюються у відсотках саме від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, можливість нарахування одного виду неустойки на інший виключається. Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує суму збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, розмір неустойки (штрафу, пені), які позивач вимагає стягнути з відповідача становить 854,29 гривень та 12056,70 гривень відповідно, а розмір заборгованості за кредитом становить 5029,08 гривень. Згідно зі ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 258 ЦК України врегульована спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Частиною другою вказаної статті цього Кодексу встановлено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Положеннями ч.2 ст. 616 ЦК України передбачено, що суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. А отже, суд приходить до висновку що, нарахована пеня підлягає зменшенню. Виходячи з викладеного вище, суд дійшов до висновку, що стягненню заборгованості із [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором № AN3ZCC9F8T0003 від 25.08.2011 року підлягають грошові кошти в розмірі 9708,51 гривень, яка складається з 3325,14 гривень - заборгованість за кредитом; 3,94 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1700,00 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом; 3325,14 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень - штраф (фіксована частина); 854,29 гривень - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню, понесені позивачем, судові витрати в розмірі 243,60 гривень.

Outcome: partial