Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Прокурор Дергачівського району Харківської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі: Державного агенства лісових ресурсів України, Державного підприємства „Харківська лісова науково-дослідницька станція до [PERSON], [PERSON] селищної ради Дергачівського району Харківської області, треті особи: відділ Держземагенства у Дергачівському районі Харківської області, сектор містобудування та архітектури Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області про визнання недійсним рішення, державного акту на право власності на земельну ділянку, запису про реєстрацію, та витребування земельної ділянки у добросовісного набувача», в якому просить, визнати недійсним рішення LIV сесії V скликання [PERSON] селищної ради Дергачівського району Харківської області від 02 березня 2010 року «Про передачу у приватну власність земельної ділянки гр. [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по пров. Перемоги № 9 в с. Лужок»; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер 6322055903:00:000:0105) площею 0.17 га серія ЯЛ № 116182, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011069300417, виданий на їм я [PERSON]; витребувати з володіння [PERSON] (і/к [NUMBER]) на користь держави в особі ДП «Харківської лісової науково-дослідної станції» земельну ділянку площею 0,17 га (кадастровий номер 6322055903:00:000:0105) на території Малоданнлівської селищної ради Дергачівського району Харківської області; В обґрунтування позову зазначив, що за результатом перевірки у порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів прокуратурою району 04.10.2014 до ЄРДР внесені відомості № 42014220280000029 за ч.2 ст. 364 КК України та розпочато досудове розслідування стосовно колишніх посадових осіб районного відділу земельних ресурсів. Рішеннями [PERSON] селищної ради Дергачівського району від 02.03.2010 передано у власність 12 фізичним осібам 12 земельних ділянок загальною площею 2 га для індивідуального житлового будівництва та обслуговування житлового будинку. Після прийняття вказаних рішень [PERSON] селищною радою Дергачівського району, фізичними особами було оформлено державні акти, які зареєстровані у належному законом порядку. Відповідним земельним ділянкам під час приватизації присвоєні кадастрові номери 6322055903:00:000:0112; 6322055903:00:000:0115; 6322055903:00:000:0114, 6322055903:00:000:0113; 6322055903:00:000:0110; 6322055903:00:000:0106, 6322055903:00:000:0104; 6322055903:00:000:0109; 6322055903:00:000:0108, 6322055903:00:000:0105; 6322055903:00:000:0111; 6322055903:00:000:0116. Вказані рішення були винесені на підставі висновків управління Держкомзему Дергачівському районі про те, що 12 земельних ділянок загальною площею 2 га відносяться до земель запасу та нікому не надані у власність або користування. Разом з тим, в ході перевірки та досудового розслідування достовірно встановлено, що безоплатна передача зазначених земельних ділянок призвела до фактичного вилучення з постійного користування Данилівського дослідного держлісгоспу ( на підставі наказу Державного агентства лісових ресурсів України №16 від 20.01.2015 змінено назву на ДП «Харківська лісова науково-дослідницька станція») 2 га земель лісогосподарського призначення. ДП «Харківська лісова науково-дослідницька станція» не погоджувала вилучення вказаних земель із свого постійного користування. Окрім цього, зміна цільового призначення земель із категорії земель лісогосподарського призначення на землі житлової та громадської забудови не проводилася. Прокурор вважає,що вищеназвані факти свідчать про незаконне вибуття з власності держави без належного дотримання процедури вилучення земельних ділянок з постійного користування ДП «Харківської лісової науково-дослідної станції» в порядку ст.149 Земельного кодексу України. Рішенням XLIV сесії V скликання Малоданипівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 02 липня 2009 р. громадянину [PERSON] наданий дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі меж земельної ділянки площею 0,17 га в с. Лужок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд Рішенням LIV сесії V скликання Малоданипівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 02 березня 2010 р. громадянину [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,17 га в с. Лужок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер 6322055903:00:000:0105). На підставі вказаних рішень та технічної документації землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, затверджених посадовими особами управління Держкомзему у Дергачівському районі та відділу містобудування та архітектури Дергачівської районної державної адміністрації земельних ділянок, громадянин [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 116182. Одночасно з цим, за результатами проведеної прокуратурою району перевірки встановлено, що зазначена земельна ділянка з кадастровим 6322055903:00:000:0105 відповідно до інформації посадових осіб ДП «Харківської лісової науково-дослідної станції» перебуває в кварталі №33 Дергачівського лісництва, відноситься до земель лісового фонду, переданих в постійне користування ДП „Харківській лісовій науково-дослідній станції. Погодження на зміну цільового призначення чи вилучення вказаної земельної ділянки посадовими особами держлісгоспу не надавалося. Окрім того, земельна ділянка з зазначеним кадастровим номером відноситься до земель лісогосподарського призначення та розташована на території земель, які перебувають у користуванні ДП «Харківської лісової науково-дослідної станції»на підставі матеріалів лісовпорядкування, які згідно з п.5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками є документами, що підтверджують право на раніше надані землі. Розпорядженням Харківської обласної державної адміністрації №63 від 06.11.2009 Данилівському дослідному держлісгоспу (на цей час ДП „Харківська лісова науково-дослідна станція) надано в постійне користування земельну ділянку №22 площею 3,3047 га урочища «Бор Чернея». Окрім цього, вищевказаній земельній ділянці площею 3,3047 га ДП „Харківською лісовою науково-дослідною станцією присвоєний кадастровий номер 6322010100:27:000:0004, що підтверджується довідкою Дергачівського районного відділу земельних ресурсів від 31.01.2006. Проведеними дослідженнями Харківським державним проектно-вишукувальним інститутом агромеліорації і лісового господарства «Харківдіпроагроліс» із залучення відповідних спеціалістів у сфері топо-геодезичних вишукувань встановлено, що координати поворотних точок спірної земельної ділянки площею 0,17 га з кадастровим номером 6322055903:00:000:0105 перебувають в межах земельної ділянки площею 3,3047 га з кадастровим номером 6322010100:27:000:0004 ДП „Харківської лісової науково-дослідної станції. Вартість спірної земельної ділянки складає 98 107 грн. згідно висновку ПП «Перспектива-земля». В ході досудового розслідування за вказаними фактами, проведена перевірка Державною інспекцією сільського господарства в Харківській області, якою підтверджені викладені обставини. Відповідно до ст.116 ЗК України громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. При цьому, за змістом ст.122 ЗК України (в редакції на момент винесення розпоряджень) [PERSON] селищна рада взагалі не була уповноважена на прийняття рішень щодо розпорядження земельними ділянками лісогосподарського призначення, які надані в постійне користування державному лісгоспу. Повноваження щодо розпорядження такими землями відносилося до виключної компетенції обласних державних адміністрацій та Кабінету міністрів України. З огляду на відсутність прийнятого у встановленому законом порядку рішення компетентного органу про передачу земельної ділянки у власність відповідне право [PERSON] в силу ст.116 ЗК України набуте протиправно. Звернення прокуратури району до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільнозначимого питання про безоплатну передачу земельної ділянки з державної власності у приватну та повернення у власність держави землі, яка вибула з її власності незаконно, всупереч встановленому ст. 118 Земельного кодексу України порядку безоплатної приватизації громадянами земельних ділянок. Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (п. 54 рішення). Зазначена правова позиція повною мірою відображена в постанові ВСУ у справі за № 6- 92цс13. Спірні земельні ділянки, які фактично вилучені рішенням LIV сесії V скликання від 02.03.2010, є землями лісового фонду, віднесені до категорії лісів першої категорії та перебували в державній власності до винесення оскаржуваного рішення про їх передачу відповідачу. Згідно ст. 149 ЗК України, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів. Разом з тим, своїми розпорядженнями [PERSON] селищна рада Дергачівського району фактично вилучила з постійного користування ДП „Харківської лісової науково-дослідної станції 2 га (в тому числі земельна ділянка [PERSON] площею 0,17 га) земель лісогосподарського призначення без згоди вказаного землекористувача, що є порушенням ст. 149 Земельного кодексу України. Згідно ч.1 ст.20 ЗК України зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Разом з тим, документацією із землеустрою та рішенням [PERSON] селищної ради взагалі не передбачалася зміна цільового призначення спірної земельної ділянки. З огляду на те, що спірними рішеннями [PERSON] селищної ради дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок із зміною цільового призначення з категорії земель лісогосподарського призначення не надавався, зміна цільового призначення земель лісового фонду здійснена всупереч ч.4 ст.20 ЗК України та ст.57 JIK України, відповідно до яких зміна цільового призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення проводиться за погодженням з органами лісового господарства. За таких обставин вказане рішення [PERSON] селищної ради суперечать вимогам ч.2 ст. 19 Конституції України. Враховуючи викладене позивач вважає, що рішення L1V сесії V скликання від 02 березня 2010 р. є протиправним, оскільки воно винесено з грубим порушенням меж компетенції [PERSON] селищної ради, а також всупереч встановленого законом порядку зміни цільового призначення земель лісогосподарського призначення та всупереч належного порядку вилучення земельних ділянок з постійного користування державного підприємства. Цивільно-правовими наслідками дій [PERSON] селищної ради є видача [PERSON] правовстановлюючого документу - державного акту на право власності на земельну ділянку, за відсутності відповідного права. Державний акт на право власності на земельну ділянку є документом, що лише посвідчує право власності та є документом, який повинен бути визнаний недійсним у звязку з визнанням недійсності рішення органу публічної влади на підставі якого він виданий. Частиною 3 ст.152 ЗК України в якості способів захисту прав на землю передбачено визнання недійсними рішень органів виконавчої влади; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно з ч.1 ст. 21 Земельного кодексу України: порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; а також підставою для визнання недійсними угод щодо земельних ділянок та визнання недійсною державної реєстрації земельних ділянок. Відповідно до п.3.2. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 № 43 (в редакції на час видачі державного акту) державна реєстрація державних актів на право власності на земельну ділянку здійснювалася структурними підрозділами Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України. Пунктом 4 ч.2 ст.16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав передбачено відновлення становища, яке існувало до порушення. На даний час власником спірної земельної ділянки є [PERSON], що підтверджується інформацією з реєстраційних та кадастрових служб. У звязку з цим, спірна земельна ділянка підлягає витребуванню у [PERSON] Прокурор Дергачівського району Харківської області [PERSON] в судове засідання зявився, позов підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити з винесенням заочного рішення. Представник позивача Державного агенства лісових ресурсів України в судове засідання не зявився, про слухання справи був повідомлений належним чином. Представник позивача Державного підприємства „Харківська лісова науково-дослідницька станція [PERSON] в судове засідання зявився, позов підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити з винесенням заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. До суду були надані ним заперечення, згідно яких відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що відповідно до Конституції України народ здійснює владу через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Конституційний суд України в своєму рішенні від 16 квітня 2009 року (справа № 1-9/2009) зазначив, що до нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію. Пунктом 3.1 Розпорядження Харківської обласної державної адміністрації № 634 від 06 листопада 2009 року «Про надання в постійне користування земельних ділянок Данилівському дослідному державному лісгоспу на території Дергачівського району» (далі - розпорядження) Данилівському дослідному державному лісгоспу було встановлено місячний термін з дня прийняття розпорядження для замовлення виготовлення державних актів на право постійного користування земельними ділянками. Згідно п. 5.2 розпорядження, головне управління Держкомзему у Харківській області повинно було інформувати обласну державну адміністрацію про виконання розпорядження до 20 серпня 2010 року. Тобто, Данилівський дослідний державний лісгосп повинен був протягом 9 місяців одержати державний акт на право постійного користування земельними ділянками та провести державну реєстрацію згідно діючого законодавства. Оскаржуване рішення було прийнято 02 березня 2010 року, а державний акт на право власності на спірну земельну ділянку було зареєстровано у встановленому законодавством порядку 02 листопада 2010 року. У зв'язку з тим, що у 2010 році державні акти на земельні ділянки виготовлялись головним управління Держкомзему у Харківській області (далі - Держкомзем), то при зверненні до Держкомзему щодо виготовлення державного акту на право постійного користування, Данилівський дослідний державний лісгосп не міг не довідатись про те, що на спірну земельну ділянку вже виготовлений державний акт на право приватної власності. Статтею 256 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, звернення у 2014 році з позовною заявою до суду, є порушенням строку позовної давності. Відповідно до частин третьої і четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. У разі, якщо відповідач подав заперечення проти позову, пославшись на сплив позовної давності, то зазначена заява є підтвердженням того, що відповідач зробив заяву про застосування позовної давності (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.01.2013 р. № 10-70/0/4-13 «Про окремі питання застосування строків позовної давності»). Представник відповідача [PERSON] селищної ради Дергачівського району Харківської області в судове засідання не зявився, згідно заяви просить слухати справу у його відсутність, що суд вважає за можливе. Представники третіх осіб: відділу Держземагенства у Дергачівському районі Харківської області, сектору містобудування та архітектури Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не зявились, про, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, від них не надійшло повідомлення про причини неявки. Суд вважає можливим розглянути справу в заочному судовому засіданні. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних мотивів. Судом встановлено, що рішеннями [PERSON] селищної ради Дергачівського району від 02.03.2010 передано у власність 12 фізичним осібам 12 земельних ділянок загальною площею 2 га для індивідуального житлового будівництва та обслуговування житлового будинку. Після прийняття вказаних рішень [PERSON] селищною радою Дергачівського району, фізичними особами було оформлено державні акти, які зареєстровані у належному законом порядку. Відповідним земельним ділянкам під час приватизації присвоєні кадастрові номери 6322055903:00:000:0112; 6322055903:00:000:0115; 6322055903:00:000:0114, 6322055903:00:000:0113; 6322055903:00:000:0110; 6322055903:00:000:0106, 6322055903:00:000:0104; 6322055903:00:000:0109; 6322055903:00:000:0108, 6322055903:00:000:0105; 6322055903:00:000:0111; 6322055903:00:000:0116. Вказані рішення були винесені на підставі висновків управління Держкомзему Дергачівському районі про те, що 12 земельних ділянок загальною площею 2 га відносяться до земель запасу та нікому не надані у власність або користування. Разом з тим, в ході перевірки та досудового розслідування достовірно встановлено, що безоплатна передача зазначених земельних ділянок призвела до фактичного вилучення з постійного користування Данилівського дослідного держлісгоспу ( на підставі наказу Державного агентства лісових ресурсів України №16 від 20.01.2015 змінено назву на ДП «Харківська лісова науково-дослідницька станція») 2 га земель лісогосподарського призначення. ДП «Харківська лісова науково-дослідницька станція» не погоджувала вилучення вказаних земель із свого постійного користування. Окрім цього, зміна цільового призначення земель із категорії земель лісогосподарського призначення на землі житлової та громадської забудови не проводилася. Вказане свідчить про незаконне вибуття з власності держави без належного дотримання процедури вилучення земельних ділянок з постійного користування ДП «Харківської лісової науково-дослідної станції» в порядку ст.149 Земельного кодексу України. Рішенням XLIV сесії V скликання Малоданипівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 02 липня 2009 р. громадянину [PERSON] наданий дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі меж земельної ділянки площею 0,17 га в с. Лужок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд Рішенням LIV сесії V скликання Малоданипівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 02 березня 2010 р. громадянину [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,17 га в с. Лужок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер 6322055903:00:000:0105). На підставі вказаних рішень та технічної документації землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, затверджених посадовими особами управління Держкомзему у Дергачівському районі та відділу містобудування та архітектури Дергачівської районної державної адміністрації земельних ділянок, громадянин [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 116182. Одночасно з цим, за результатами проведеної прокуратурою району перевірки встановлено, що зазначена земельна ділянка з кадастровим 6322055903:00:000:0105 відповідно до інформації посадових осіб ДП «Харківської лісової науково-дослідної станції» перебуває в кварталі №33 Дергачівського лісництва, відноситься до земель лісового фонду, переданих в постійне користування ДП „Харківській лісовій науково-дослідній станції. Погодження на зміну цільового призначення чи вилучення вказаної земельної ділянки посадовими особами держлісгоспу не надавалося. Окрім того, земельна ділянка з зазначеним кадастровим номером відноситься до земель лісогосподарського призначення та розташована на території земель, які перебувають у користуванні ДП «Харківської лісової науково-дослідної станції»на підставі матеріалів лісовпорядкування, які згідно з п.5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками є документами, що підтверджують право на раніше надані землі. Розпорядженням Харківської обласної державної адміністрації №63 від 06.11.2009 Данилівському дослідному держлісгоспу (на цей час ДП „Харківська лісова науково-дослідна станція) надано в постійне користування земельну ділянку №22 площею 3,3047 га урочища «Бор Чернея». Окрім цього, вищевказаній земельній ділянці площею 3,3047 га ДП „Харківською лісовою науково-дослідною станцією присвоєний кадастровий номер 6322010100:27:000:0004, що підтверджується довідкою Дергачівського районного відділу земельних ресурсів від 31.01.2006. Проведеними дослідженнями Харківським державним проектно-вишукувальним інститутом агромеліорації і лісового господарства «Харківдіпроагроліс» із залучення відповідних спеціалістів у сфері топо-геодезичних вишукувань встановлено, що координати поворотних точок спірної земельної ділянки площею 0,17 га з кадастровим номером 6322055903:00:000:0105 перебувають в межах земельної ділянки площею 3,3047 га з кадастровим номером 6322010100:27:000:0004 ДП „Харківської лісової науково-дослідної станції. Вартість спірної земельної ділянки складає 98 107 грн. згідно висновку ПП «Перспектива-земля». В ході досудового розслідування за вказаними фактами, проведена перевірка Державною інспекцією сільського господарства в Харківській області, якою підтверджені викладені обставини. Відповідно до ст.116 ЗК України громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. При цьому, за змістом ст.122 ЗК України (в редакції на момент винесення розпоряджень) [PERSON] селищна рада взагалі не була уповноважена на прийняття рішень щодо розпорядження земельними ділянками лісогосподарського призначення, які надані в постійне користування державному лісгоспу. Повноваження щодо розпорядження такими землями відносилося до виключної компетенції обласних державних адміністрацій та Кабінету міністрів України. З огляду на відсутність прийнятого у встановленому законом порядку рішення компетентного органу про передачу земельної ділянки у власність відповідне право [PERSON] в силу ст.116 ЗК України набуте протиправно. Звернення прокуратури району до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільнозначимого питання про безоплатну передачу земельної ділянки з державної власності у приватну та повернення у власність держави землі, яка вибула з її власності незаконно, всупереч встановленому ст. 118 Земельного кодексу України порядку безоплатної приватизації громадянами земельних ділянок. Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (п. 54 рішення). Зазначена правова позиція повною мірою відображена в постанові ВСУ у справі за № 6- 92цс13. Спірні земельні ділянки, які фактично вилучені рішенням LIV сесії V скликання від 02.03.2010, є землями лісового фонду, віднесені до категорії лісів першої категорії та перебували в державній власності до винесення оскаржуваного рішення про їх передачу відповідачу. Згідно ст. 149 ЗК України, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів. Разом з тим, своїми розпорядженнями [PERSON] селищна рада Дергачівського району фактично вилучила з постійного користування ДП „Харківської лісової науково-дослідної станції 2 га (в тому числі земельна ділянка [PERSON] площею 0,17 га) земель лісогосподарського призначення без згоди вказаного землекористувача, що є порушенням ст. 149 Земельного кодексу України. Згідно ч.1 ст.20 ЗК України зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Разом з тим, документацією із землеустрою та рішенням [PERSON] селищної ради взагалі не передбачалася зміна цільового призначення спірної земельної ділянки. З огляду на те, що спірними рішеннями [PERSON] селищної ради дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок із зміною цільового призначення з категорії земель лісогосподарського призначення не надавався, зміна цільового призначення земель лісового фонду здійснена всупереч ч.4 ст.20 ЗК України та ст.57 JIK України, відповідно до яких зміна цільового призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення проводиться за погодженням з органами лісового господарства. За таких обставин вказане рішення [PERSON] селищної ради суперечать вимогам ч.2 ст. 19 Конституції України. Враховуючи викладене, рішення L1V сесії V скликання від 02 березня 2010 р. є протиправним, оскільки воно винесено з грубим порушенням меж компетенції [PERSON] селищної ради, а також всупереч встановленого законом порядку зміни цільового призначення земель лісогосподарського призначення та всупереч належного порядку вилучення земельних ділянок з постійного користування державного підприємства. Цивільно-правовими наслідками дій [PERSON] селищної ради є видача [PERSON] правовстановлюючого документу - державного акту на право власності на земельну ділянку, за відсутності відповідного права. Державний акт на право власності на земельну ділянку є документом, що лише посвідчує право власності та є документом, який повинен бути визнаний недійсним у звязку з визнанням недійсності рішення органу публічної влади на підставі якого він виданий. Частиною 3 ст.152 ЗК України в якості способів захисту прав на землю передбачено визнання недійсними рішень органів виконавчої влади; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно з ч.1 ст. 21 Земельного кодексу України: порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; а також підставою для визнання недійсними угод щодо земельних ділянок та визнання недійсною державної реєстрації земельних ділянок. Відповідно до п.3.2. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 № 43 (в редакції на час видачі державного акту) державна реєстрація державних актів на право власності на земельну ділянку здійснювалася структурними підрозділами Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України. Пунктом 4 ч.2 ст.16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав передбачено відновлення становища, яке існувало до порушення. На даний час власником спірної земельної ділянки є [PERSON], що підтверджується інформацією з реєстраційних та кадастрових служб. У звязку з цим, спірна земельна ділянка підлягає витребуванню у [PERSON] Пунктом 2 ст.121 Конституції України на органи прокуратури України покладена функція представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених законом. Право звернення прокурора або його заступника до суду в інтересах держави передбачено ст.ст.20, 36-1 Закону України «Про прокуратуру» та ст.45 ЦПК України. ДП „Харківська лісова науково-дослідницька станція є бюджетним підприємством державної форми власності та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.10.1997 №1180 входить до переліку підприємств, установ та організацій, що перебувають у сфері управління Державного агентства лісових ресурсів України. Статтею 14 Конституції України та ст.373 ЦК України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Відповідно до ст.1 Земельного кодексу України право власності на землю набувається на підставі Конституції України, Земельного кодексу України. Стаття 321 ЦК України гарантує непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно обмежений у його здійсненні. Наявність протиправного рішення [PERSON] селищної ради, державного акта на право власності на спірну земельну ділянку, виданого всупереч встановленому законом порядку порушує інтереси держави, як власника, щодо реалізації передбаченого ч.І ст.319 ЦК України права вільно розпоряджатися нею через уповноважений орган виконавчої влади і є підставою для втручання органів прокуратури. При цьому, порушені інтереси держави в особі ДП «Харківської лісової науково-дослідної станції», як постійного землекористувача, та Державного агентства лісових ресурсів України, у сфері управління якого перебуває ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція». За змістом пункту 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них субєкта владних повноважень, згідно зі ст.15 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства. Суд вважає,що прокурор не порушив строки звернення до суд ,оскільки вказані порушення були виявлені у 2014 році. На підставі викладеного,

Outcome: approved