Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-15 00:00:00

Представник позивача ПАТ КБ „ПриватБанк [PERSON] подав до Кельменецького районного суду позовну заяву у якій просить, ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ „ПриватБанк заборгованість у розмірі 5186,87 долара США, що за курсом 22.91 відповідно до службового розпорядження НБУ від 15.11.2015 року складає 118831 гривню 19 копійок за кредитним договором № 52118-CRED від 23.02.2007 року. Стягнути з відповідача судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи. Представник позивача [PERSON] до суду не зявився та надіслав заяву у якій просить розглянути справу без його присутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Судом досліджено наступні докази: копію заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2013 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк до публічного акціонерного товариства „Акцент-Банк та [PERSON] про стягнення заборгованості, розрахунок заборгованості за договором №52118-CRED від 23.02.2007 року укладеним між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] станом на 15.11.2015 року, копія кредитного договору №52118-CRED від 23.02.2007 року укладеним між ПриватБанком та [PERSON], копія рішення Кельменецького районного суду від 16 жовтня 2008 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Судом встановлено, що між ПАТ КБ „ПриватБанк, та відповідачем [PERSON] 23 лютого 2007 року був укладений кредитний договір №52118-CRED. Згідно даного договору відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 5000 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 24 % річних, з кінцевим терміном повернення 20.09.2009 року. Отже, між позивачем та відповідачем відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов'язання. В порушення умов договору відповідач не своєчасно сплачував необхідні платежі і не повернув кредит в термін до 20.02.2009 року. Таким чином, станом на 15.11.2015 року відповідач [PERSON] не виконав в повному обсязі свої зобовязання за кредитним договором, щодо оплати частки боргу у встановлений договором строк та не повернув позивачу основний борг в сумі 4116,56 доларів США, а також не сплатив відсотки в сумі 15814,88 доларів США. Вказані обставини стверджуються дослідженими судом доказами. У справі немає будь-яких фактичних даних про те, що відповідач [PERSON] своєчасно виконав своє грошове зобов'язання за вказаним вище договором і не порушував умов договору, а відповідач не надав відповідно до ст. 60 ЦПК України суду доказів, які б підтвердили ту обставину, що він повернув позивачу борг за кредитним договором. Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу укладення та виконання вимог кредитного договору. Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідач в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обовязковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовився від своїх зобовязань за цим договором, порушив свої зобовязання по поверненню суми позики за цим договором. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобовязання якщо він не виконав його у строк встановлений договором. Згідно ч.1. ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно\~ст. 259 ЦК України\~позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути лише скорочена за домовленістю сторін. Вказані вище обставини стверджується взаємним зв'язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими. Враховуючи викладене вище суд вважає, що позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк до [PERSON] про стягнення заборгованості слід задовольнити і з відповідача слід стягнути на користь позивача борг в сумі 5186,87 долара США, який складається із заборгованості по відсотках за період з 14.04.2013 року по 15.11.2015 року. Відповідно до статті 2 Закону України „Про банки і банківську діяльність кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. \~ Законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 ЦК України). \~ Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. \~ Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання і валютного контролю від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. У звязку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима. \~ Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. \~ Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. \~ Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. \~ 16 жовтня 2011 року вступив у силу Закон України від 22 вересня 2011 року № 3795-VI „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг, згідно з яким частину першу статті 11 Закону України „Про захист прав споживачів було доповнено абзацом третім, відповідно до якого надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється. \~ Кредитний договір укладено сторонами 23 лютого 2007 року. На час укладення цього кредитного договору Закон України „Про захист прав споживачів не передбачав заборони на надання споживчих кредитів в іноземній валюті. Офіційний курс гривні щодо долара США станом на 20 листопада 2015 року, тобто на день сплати судового збору, становив 2383,9146 гривень за 100 доларів США. Таким чином 5186,87 долара США складає 123650 гривень 55 копійок. Судовий збір в розмірі 1,5 відсотка від ціни позову складає 1854 гривні 76 копійок. Згідно до ст. 6 Закону України „Про судовий збір за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Суд вважає, що з позивача на користь держави слід стягнути 72 гривні 28 копійок судового збору. Зокрема при звернені до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 1782 гривні 47 копійок

Outcome: approved