Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Прокурор Деражнянського району звернувся в суд в інтересах держави в особі Божиковецької сільської ради Деражнянського району до Деражнянської районної державної адміністрації і [PERSON] про визнання розпорядження голови Деражнянської районної державної адміністрації та договору оренди земельної ділянки недійсними. В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що згідно з пунктом 2 розпорядження голови Деражнянської райдержадміністрації від 26 січня 2006 року №30/2006-р «Про передачу в оренду земельних ділянок водного фонду для сільськогосподарських потреб» та договором оренди, укладеним 31 березня 2006 року між Деражнянською райдержадміністрацією і [PERSON], останньому було передано в оренду земельну ділянку водного фонду, площею 21,5069 га, із земель за межами населених пунктів, що знаходиться на території Божиковецької сільської ради, для рибогосподарських потреб, терміном на 49 років. Прокурор стверджує, що при видачі розпорядження та укладенні договору оренди районною державною адміністрацією було порушено ч. 2 ст. 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Так, відповідно до п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, та земель, на яких розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї), здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Згідно з проектом встановлення меж населених пунктів Божиковецької сільської ради, затвердженим рішенням Деражнянської районної ради від 2 квітня1993 року №14 «Про затвердження, встановлення меж сільських населених пунктів на території сільських, селищних рад народних депутатів Деражнянського району», передана в оренду [PERSON] земельна ділянка, площею 21,5069 га, належить до земель водного фонду в межах населеного пункту с. Радянське, тобто райдержадміністрацією при видачі вказаного розпорядження порушено встановлений законом порядок передачі в оренду земельних ділянок водного фонду в межах населених пунктів, чим порушено права територіальної громади Божиковецької сільської ради. Крім того, прокурор стверджує, що договір оренди земельної ділянки водного фонду від 31 березня 2006 року укладений з порушенням вимог, встановлених Законом України «Про оцінку земель», оскільки він не містить усіх істотних умов договору, зокрема, нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а тому, посилаючись на ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, він просить задовольнити його позов. При цьому просить поновити встановлений ст. 257 Цивільного кодексу України строк позовної давності, вказуючи, що про порушення свого права Божиковецька сільська рада Деражнянського району, в інтересах якої заявлено позов, дізналася лише в лютому 2015 року, після отримання нею копії договору оренди земельної ділянки. В судовому засіданні прокурор позов підтримав. Представник Божиковецької сільської ради Деражнянського району підтримав позовні вимоги, проте пояснив, що про договір оренди земельної ділянки сільській раді було відомо, оскільки відповідачем [PERSON] щорічно в передбачені договором строки сплачувалась орендна плата, яка зараховувалась на рахунок сільської ради. Представник відповідача Деражнянської районної державної адміністрації позов визнав, не заперечуючи в його задоволенні. Відповідач [PERSON] позову не визнав, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог. Крім того, він просить застосовувати щодо спірних правовідносин позовну давність, стверджуючи, що оскільки договір оренди між ним та Деражнянською райдержадміністрацією було укладено 31 березня 2006 року, то строк позовної давності по зазначеній вимозі збіг. Наведені прокурором в обґрунтування позову доводи про те, що сільській раді не було відомо про наявність договору оренди відповідач спростовує тим, що передбачена договором орендна плата у розмірі 2581 грн. ним щорічно вносилась на рахунок сільської ради, отже їй було відомо про такий договір, у зв'язку з чим відповідач просить відмовити в задоволенні позову за пропуском строку позовної давності. Вислухавши доводи сторін та дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного. Судом встановлено, що згідно з пунктом 2 розпорядження голови Деражнянської райдержадміністрації від 26 січня 2006 року №30/2006-р «Про передачу в оренду земельних ділянок водного фонду для сільськогосподарських потреб» [PERSON] передано в оренду земельну ділянку водного фонду, площею 21,5069 га, із земель за межами населених пунктів, що знаходиться на території Божиковецької сільської ради, для рибогосподарських потреб, терміном на 49 років. 31 березня 2006 року між Деражнянською районною державною адміністрацією, як орендодавцем, та [PERSON], як орендарем, був укладений договір оренди земельної ділянки, загальною площею 21,5069 га, у тому числі водойма (став), площею 21,5069 га, строком на 49 років. Згідно з п.п. 9, 11 вказаного договору встановлено орендну плату в розмірі 2581 грн., яка вноситься орендарем в рівних частках до 15 серпня і 15 листопада щорічно. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи обставини, що обґрунтовують вимоги прокурора про поновлення строку позовної давності і заперечення у цьому відповідача [PERSON], суд керується положеннями Глави 18 Розділу V Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 256 цього Кодексу позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто позовна давність встановлює строки захисту цивільних прав. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено сторонами у спорі, є підставою для відмови у позові відповідно до ст. 267 цього Кодексу. Визначення початку відліку позовної давності міститься в ст. 261 цього Кодексу. Зокрема, відповідно до ч. 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з правовою позицією, наданою Верховним Судом України у постанові від 27 травня 2014 року у справі № 3-23гс14, положення закону, установлені частиною 1 статті 261 ЦК України про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів, виходячи з того, що прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави. Така ж позиція Верховного Суду України міститься і в постанові від 23 грудня 2014 року у справі № 3-194гс14, тому суд доходить висновку про те, що оскільки до суду з позовом звернувся прокурор, який не є позивачем, то позовна давність обчислюється від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або мав довідатися саме позивач, тобто Божиковецька сільська рада, а не прокурор. Судом приймаються до уваги доводи відповідача [PERSON] в тому, що орендна плата у розмірі 2581 грн. ним щорічно сплачувалась на розрахунковий рахунок Божиковецької сільської ради в строки, передбачені договором, оскільки будь-яких доказів на їх спростування прокурором не подано. Крім того, факт сплати відповідачем [PERSON] орендної плати згідно з умовами договору підтвердив представник сільської ради в судовому засіданні. Отже, суд доходить висновку про те, що Божиковецькій сільській раді було відомо про договір оренди земельної ділянки водного фонду, укладений між райдержадміністрацією та [PERSON] 31 березня 2006 року. Доводи ж прокурора в тому, що сільська рада не є стороною укладеного договору, що нею отримано копію договору від райдержадміністрації лише в лютому 2015 року, у зв'язку з чим строк позовної давності підлягає поновленню як такий, що пропущений з поважних причин, не заслуговують на увагу суду. Підсумовуючи наведене, суд вбачає наявність підстав для відмови в задоволенні позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed