Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Представник Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ [PERSON] Ворота звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про звернення стягнення заборгованості в розмірі 414 963,37 грн. за кредитним договором №02/537Ф від 19.05.2014 року на предмет іпотеки. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно договору №02/537Ф про надання споживчого кредиту у формі кредитної лінії (невідновлювальної) від 19.05.2014 року [PERSON] було надано грошові кошти (кредит) в сумі 395 157,79 грн. зі сплатою 9,5 % річних у період з 19.05.2014 року по 15.05.2019 року, з кінцевим строком повернення 15.05.2019 року. Внаслідок порушення строків сплати коштів за [PERSON] наявна заборгованість за кредитними зобов'язаннями в розмірі 414 963,37 грн. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір іпотеки. Положеннями договору іпотеки передбачено право іпотекодержателя у випадку невиконання іпотекодавцем зобовязань, а також в інших випадках, передбачених цим договором, задовольнити забезпечену вимогу шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Представник позивача в судове засідання не зявився, попередньо подав до суду заяву, відповідно до якої просив розгляд справи проводити без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.40). Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с.33, 37-39). З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, забезпеченого іпотекою, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 19.05.2014 року між ПАТ [PERSON] Ворота та [PERSON] укладено договір №02/537Ф про надання споживчого кредиту у формі кредитної лінії (невідновлювальної), за яким банк зобовязувався надати позичальникові (відповідачу) грошові кошти (кредит) у рамках невідновлювальної кредитної лінії з максимальною сумою заборгованості за нею 419 000,00 грн. зі сплатою 9,5% на рік та строком його повернення не пізніше 15.05.2019 року (а.с.7-12). Як вбачається із заяви на видачу готівки №408785 від 20.05.2014 року [PERSON] було надано 395 157,79 грн. кредитних коштів, згідно кредитного договору №02/537Ф від 19.05.2014 року (а.с.13). Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, позичальник систематично порушував строки сплати процентів, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с.18-20). За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). В силу дії ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Позивачем станом на 18.08.2015 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості [PERSON] перед банком за кредитними зобов'язаннями в розмірі 414 963,37 грн., з яких: основний борг за кредитом 378 761,14 грн., процети за користування кредитом - 4 213,07 грн., прострочена заборгованість по процентах 27 380,26 грн., пеня за несвоєчасну сплату процентів 4 608,90 грн. (а.с.18-20). Будь-яких доказів на спростування доводів позивача та вказаного розрахунку заборгованості відповідачем суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Види забезпечення виконання зобов'язання визначені ч. 1 ст. 546 ЦК України і такими є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. В забезпечення належного виконання зобов'язань по договору №02/537Ф про надання споживчого кредиту у формі кредитної лінії (невідновлювальної), між банком та відповідачем 20.05.2014 року було укладено договір іпотеки, згідно п. 1.1 якого відповідач, передав в іпотеку банку нерухоме майно, разом з усіма його приналежностями, а саме: приміщення магазину Експрес-24, загальною площею 115,5 (сто пятнадцять цілих пять десятих) кв.м., зазначене в плані літерою А, розташоване за адресою: Івано-Франківська область, м.Івано-Франківськ, вулиця Української Дивізії, в будинку №1(один), яке належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу приміщення магазину, посвідченого 10.07.2007 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №Д-531, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів від 10.07.2007 року, номер правочину: 2205992. Право власності 18.07.2007 року зареєстровано Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації, номер запису: 1371 в книзі: 11в, реєстраційний номер: 15745772, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №15272295, виданим Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації 18.07.2007 року (а.с.14-17). Відповідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», якою визначено підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання боржником зобовязання забезпеченого іпотекою, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За рахунок предмета іпотеки він має право задовольнити в повному обсязі свої вимоги з урахуванням сплати відсотків, неустойки, збитків та іншого. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 589 ЦК України встановлено, що у разі невиконання зобовязання забезпеченого заставою, заставодержатель (іпотекодержатель) набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки). За рахунок предмета застави, іпотеки він має право задовольнити в повному обсязі свої вимоги з урахуванням сплати відсотків, неустойки, збитків та іншого. Пунктом 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» закріплено, що резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215\~ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Враховуючи вищенаведене та наявність доказів, які підтверджують неналежне виконання [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором, суд приходить до переконання, що позивач набув права звернення стягнення на предмет іпотеки. Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем за ціною визначеною на підставі оцінки даного майна субєктом оціночної діяльності станом на дату продажу, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, з отриманням витягу з Поземельної книги, Державного земельного кадастру, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також наданням всіх повноважень, необхідних для здійснення такого продажу. Приймаючи до уваги, що даний порядок звернення стягнення на нерухоме майно, не суперечить закону і найбільш повно враховує інтереси іпотекодавця, суд дійшов висновку про те, що ця вимога позивача підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст.ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до постанов Правління Національного банку України від 31.07.2014 року №456 та від 04.12.2014 року №781 АТ [PERSON] Ворота визнано неплатоспроможним та запроваджено процедуру ліквідації. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.12.2014 року №142 розпочато процедуру ліквідації АТ [PERSON] Ворота та призначено [PERSON] Уповноваженою особою Фонду на його ліквідацію (а.с.21-24). Відповідно до п.22 ч.1 ст. 5 Закону України Про судовий збір №3674-VI від 08.07.2011 року із змінами, внесеними згідно із Законом № 590-VII від 19.09.2013 від сплати судового збору звільняються Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 3654,00 гривень судового збору (згідно п. п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із змінами, внесеними згідно із Законом № 590-VII від 19.09.2013 розмір судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру з 23.10.2013 року становить1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати). На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 12, 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 11, 15, 16, 525, 526, 530, 589, 590, 610-112, 1049-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved