Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Прокурор Залізничного району м.Львова 03.06.2015 року (на даний час Львівська місцева прокуратура № 2) звернувся в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] селищної ради Залізничного району м.Львова про визнання протиправними та скасувати рішення сесії [PERSON] селищної ради № 666 від 09.09.2013 року «Про надання дозволу гр.[PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки № 89 в ОК «ДСТ» Росинка в Рудно» і № 829 від 01.08.2014 року «Про затвердження гр.[PERSON] технічної документації із землеустрою щодо відновлення (встановлення) меж земельної ділянки № 89 в натурі (на місцевості) в ОК «ДСТ» Росинка в Рудно» та скасування державної реєстрації свідоцтва від 03.11.2014 року про право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 4610165500:04:001:0652, площею 0,0450 га, за адресою: м.Львів, смт.Рудне, «Росинка» садівниче товариство, земельна ділянка 89. Свої вимоги мотивує тим, що під час проведення перевірки дотримання [PERSON] селищною радою вимог земельного законодавства України при прийнятті рішень щодо розпорядження земельними ділянками встановлено, що [PERSON] селищною радою прийняті оскаржувані рішення. Вважає, що вищезазначені рішення прийняті всупереч вимогам законодавства України, зареєстроване право власності на земельну ділянку підлягає скасуванню з наступних підстав: за п.1 рішення №829 селищна рада постановила надати дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки №89, орієнтовною площею 0,0450га в ОК «ДСТ «Росинка» в смт.Рудно. Рішення прийнято на підставі звернення [PERSON], до якого долучено довідку ОК «ДСТ «Росинка», датовану 26.07.2013 року №89, відповідно до якої [PERSON] є членом ОК «ДСТ «Росинка» та використовує ділянку №89 площею 500 м.кв., згідно акту №395 від 20.10.1988 року. Однак прокуратурою встановлено, що відповідно до інформації відділу Держземагенства у м.Львові правовстановлюючі документи на користування земельною ділянкою ОК «ДСТ «Росинка» у відділі відсутні, а 17.12.1987 р. комітетом Пустомитівської районної ради народних депутатів Львівської області було прийнято рішення №561 «Про видачу державних актів на право користування землею підприємствам і організаціям м.Львова для створення колективних садів, затвердження проектів організації території, реєстрацію статутів садівничих товариств», відповідно до якого виконавчий комітет вирішив затвердити межі і розміри землекористування Будівельному управлінню №1 Львівської залізниці. В подальшому 20.10.1988 р. виконавчим комітетом Пустомитівської районної ради народних депутатів Львівській залізниці передано 3,0 га земель під колективні сади, про що здійснено запис у Державний акт на право користування землею Серії В №041328, виданого Будівельному управлінню №1 Львівської залізниці. Також перевіркою встановлено, що відповідно до п.1.8.статуту ОК «ДСТ «Росинка» від 28.04.2011 року члени кооперативу для ведення садівництва користуються земельною ділянкою в смт.Рудно - держаний акт на право користування землею В№041328. Однак вказаний державний акт видано Будівельному управлінню №1. Вважає, що підстав для використання зазначеної земельної ділянки а ні ОК «ДСТ «Росинка», а ні [PERSON] не мають, та оскільки ОК «ДСТ «Росинка» не є користувачем земельної ділянки - рішення про затвердження [PERSON] технічної документації із землеустрою щодо відведення (встановлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та зареєстроване право власності є незаконними. У судовому засіданні прокурор Юрчишин Я.М. позов підтримала, покдикаючись на мотиви такого, який просить задовольнити. Відповідач [PERSON] проти позову заперечила, вважає дії селищної ради законними, а позовні вимоги безпідставними. Зазначила, що є членом садівничого товариства, користується земельною ділянкою №89 з часу створення товариства, оскільки працювала у Будівельному управлінні №1 Львівської залізниці, якому було надано земельну ділянку для створення садового товариства. Вона отримала документи на приватизацію законно, багато членів товариства приватизували свої ділянки і їй не зрозуміло, чому саме вона не має права на приватизацію та в чому незаконність її дій. Просила у позові відмовити. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Залізничного району м.Львова [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, надала письмові заперечення та зазначила, що в 1987 році працівниками Будівельного управління №1 Дорбудтресту Львівської залізниці», було створено садівницьке товариство «Росинка» з метою організації колективного садівництва. Для створення колективного саду Будівельному управлінню №1 Дорбудтресту Львівської залізниці на підставі рішень виконавчого комітету Пустомитівської районної ради народних депутатів № 561 від 17.12.1987 та № 395 від 20.10.1988 передано в безстрокове користування земельні ділянки загальною площею 6,8 га, що підтверджується Державним актом на право користування землею серії Б № 041328, зареєстрованим в книзі записів державних актів на право користування землею за № 37, виданим Будівельному управлінню № 1 Дорбудтресту Львівської залізниці. Рішеннями виконавчого комітету Пустомитівської районної ради народних депутатів №561 від 17.12.1987 року та №395 від 20.10.1988 року були затверджені проекти організації територій садівничого товариства «Росинка» будівельного управління № 1 Дорбудтресту Львівської залізниці. [PERSON] користується земельною ділянкою, яку приватизувала на підставі рішень [PERSON] селищної ради, що є предметом спору, починаючи з 1988 року по цей час. За весь час вона сплачувала членські внески та виконувала всі обовязки члена садового товариства. Тому, безпідставні є доводи прокурора про те, що земельна ділянка є новою і її необхідно формувати в порядку ст.79-1 ЗК України шляхом виготовлення проекту відведення відповідно до ст.50 Закону України «Про землеустрій». Вважає, що [PERSON] селищна рада, приймаючи рішення про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землестрою зі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та затверджуючи цю документацію, діяла на підставі та у спосіб визначений законодавством, рішення [PERSON] селищної ради також прийняті в межах її компетенції, визначеної законом, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Просить у позові відмовити. Представник третьої особи - Обслуговуючого кооперативу «Дачно-садівниче товариство «Росинка» [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, зазначила, що безпідставними є доводи прокурора, з посиланням на ст.79-1 ЗКУ та ст.50 Закону України «Про землеустрій», в позовній заяві про визнання протиправними рішень [PERSON] селищної ради у звязку з тим, що необхідно було формувати земельну ділянку шляхом виготовлення проекту відведення. Згідно приписів ст.50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни їх цільового призначення або формування нових. Цільове призначення земельної ділянки в садівничому товаристві не змінювалося, земельна ділянка не є новою, так як використовується [PERSON] з 1988 року. Земельна ділянка для колективного садівництва передана в користування Будівельному управлінню №1 Дорбудтресту Львівської залізниці, при якому створене садівницьке товариство, рішеннями виконкому Пустомитівської районної ради народних депутатів від 17.12.1987 № 561 «Про видачу державних актів на право користування землею підприємствам і організаціям м.Львова для створення колективних садів, затвердження проектів організації території, реєстрацію статутів садівничих товариств» та від 20.10.1988 № 395 «Про відведення земель під колективні сади», на підставі яких Будівельному управлінню № 1 Дорбудтресту Львівської залізниці видано державний акт на право користування землею Б № 041328, зареєстрований в книзі записів на право користування землею за № 37 виконкомом Пустомитівської районної ради народних депутатів. Наголосила, що право власності на земельну ділянку у відповідача [PERSON] виникло ще до створення ОК «ДСТ «Росинка» на підставі рішення [PERSON] селищної ради № 823 від 28.12.2009 «Про передачу безоплатно у приватну власність земельної ділянки для ведення садівництва в СТ «Росинка» в смт.Рудно гр.[PERSON]Й.», яке додане до позовної заяви прокурора та наявне в матеріалах справи, і це право жодним чином не припинено. Просив у позові відмовити. Заслухавши пояснення прокурора, відповідача та представників відповідача і третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Частиною п'ятою ст.35 Земельного кодексу України встановлено, що приватизація земельної ділянки громадянином - членом садівницького товариства здійснюється без згоди на те інших членів цього товариства. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлений статтею 118 Земельного кодексу України. Зокрема, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.118 ЗК України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Відповідно до пункту 1.13 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.99 N 43 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 4 червня 1999 року за N 354/3647, складання державного акту на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам, підприємствам, установам, організаціям і об'єднанням громадян всіх видів, у постійне користування або при переоформленні правоустановних документів на ці земельні ділянки, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою відповідною технічною документацією. Статтею 25 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що документація із землеустрою розробляється у вигляді програм, схем, проектів, спеціальних тематичних карт, атласів, технічної документації. Зокрема, одним із видів документації із землеустрою є технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Таким чином, приватизація раніше наданої у користування земельної ділянки, здійснюється на підставі розробленої технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Зазначені посилання містяться у Листі Державного Комітету України із земельних ресурсів від 20.08.2009 р. N 11585/17/10-09 «Щодо приватизації земельних ділянок садового товариства». Судом встановлено, що рішенням № 561 виконкому Пустомитівської районної ради народних депутатів Львівської області від 17.12.1987 р. «Про видачу державних актів на право користування землею підприємствам і організаціям м.Львова для створення колективних садів, затвердження проектів організації території, реєстрацію статутів садівничих товариств», видано Державний акт Управлінню Будівельному управлінню №1 Львівської залізниці на території радгоспу «Львівській» Пустомитівського району у тому, що за вказаним землекористувачем закріплюються в безстрокове користування 3,8 гектарів землі в межах згідно з планом землекористування. Земля надана для створення колективних садів. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право користування землею за №317, серія Б №041328, 1987р. В подальшому за рішенням виконкому Пустомитівської районної [PERSON] народних депутатів за №398 від 20.10.1988р. «Про відведення земель під колективні сади» в акт внесені зміни в землекористування з зазначенням площі 3,0 га. З метою задоволення потреб робітників і службовців БУ№1 Дорбудтресту Львівської залізниці створено товариство під назвою «Росинка», що вбачається з Статуту товариства садоводів «Росинка» Будівельного управління №1 Дорбудтресту Львівської залізниці затвердженого загальними зборами садоводів, головою профкому БУ№1, заступником начальника БУ№1 25.03.1987 року та погоджено Львівською облрадою товариства садоводів 11.11.1987 року. Статут зареєстровано в Пустомитівській районній [PERSON] народних депутатів 17.12.1987р. рішенням №561. Таким чином, створення кооперативу ОК «ДСТ» Росинка» відбулося з додержанням всіх вимог закону, що діяли на час створення кооперативу, а саме [PERSON] Міністрів УРСР і Української республіканської ради профспілок від 2 грудня 1986 року за №416 «Про затвердження Типового статуту садівницького товариства». У звязку з прийняттям Закону України «Про кооперацію» (2004р.) садівничі кооперативі віднесені до обслуговуючих та зобовязано привести статути кооперативів, створені до 2004 року у відповідності з цим законом. На виконання зазначеного Закону Статут Садівничого товариства «Росинка» затверджено на зборах членів Садівничого товариства «Росинка», протокол №2 від 04.06.2005 року та затверджено Виконкомом [PERSON] селищної ради народних депутатів за №195 від 29.11.2005 року (а.с.83-87). Згідно до довідки ОК «Дачне-Садівниче товариство «Росинка» [PERSON] є членом ОК ДСТ «Росинка» та користується ділянкою №89 згідно акту 395 від 20.10.1988 року, ділянка загальною площею 500 кв.м. Зазначена обставина не заперечувалась позивачем, підтверджувалась сторонами. Рішенням сесії [PERSON] селищної ради Залізничного району м.Львова від 09.09.2013 року №666 надано дозвіл гр.[PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки №89 в ОК «ДСТ» Росинка» в Рудно», а рішенням від 01.08.2014 року №829 затверджено гр. [PERSON] технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної №12 в натурі (місцевості) в ОК «ДСТ «Росинка» в Рудно». Враховуючи наведене суд вважає, що відповідач [PERSON] зареєструвала право власності на зазначену земельну ділянку 03.11.2014 року на законних підставах. Таким чином, рішення [PERSON] селищної ради Залізничного району м.Львова від 09.09.2013 року №666 «Про надання дозволу гр. [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки №89 в ОК «ДСТ» Росинка» в Рудно» є законним та було спрямовано на реалізацію конституційних прав користувача земельної ділянки відповідача [PERSON] Крім того, суд вважає, що [PERSON] селищна рада при затвердженні 01.08.2014 року виготовленої [PERSON] технічної документації діяла на законних підставах, оскільки надана дозвільна технічна документація відповідає вимогам законодавства, не містить будь яких застережень та заперечень дозвільних інстанцій, що не заперечувалось і позивачем по справі. Тому підстав для визнання протиправним цього рішення [PERSON] селищної ради судом не вбачається. Реєстрація відповідачем [PERSON] права власності земельної ділянки здійснена нею на законних підставах. Суд вважає посилання позивача на те, що ОК «ДСТ» Росинка» не є користувачем земельної ділянки, а земельна ділянка є новою безпідставними. Згідно до Закону «Про Державний Земельний Кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Посилання позивача на постанову Верховного Суду України від 17.06.2014 року (справа №21-195а14), як на аналогію справи є хибною, оскільки предмети позову за даною справою та тою, що перебувала на розгляді у ВСУ, не є спорідненими, а стосуються різних предметів і тому зазначене посилання позивача не заслуговує на увагу. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Зі змісту ч.3 ст.61 ЦПК України вбачається, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Отже, враховуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено підставність та обґрунтованість своїх позовних вимог, а відтак, у задоволенні позову прокурора Залізничного району м.Львова (Львівської місцевої прокуратури №2) слід відмовити. За такого рішення, враховуючи що згідно ч.4 ст.88 ЦПК України, у разі залишення позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, без задоволення, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави, а прокурор відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір» в редакції, яка діяла на час його звернення до суду, був звільнений від сплати судового збору, то судовий збір суд відносить на рахунок держави.

Outcome: dismissed