Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Сафір Ф.О. звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 26.07.2011 року у розмірі 12 071,83 грн. Також представник позивача просив стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 243,60 грн. У судове засідання представник позивача - Бибик Д.П., який діє на підставі довіреності, не з'явився, однак подав до суду заяву, якою підтримав заявлені позовні вимоги та просив позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на підстави викладені у позовній заяві. Одночасно, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, оскільки він не має заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк», про що надав підтверджуючі документи. Розглянувши доводи позову, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стагнення заборгованості за кредитним договором, виходячи з наступного: 26.07.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та громадянином [PERSON] було укладено договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 6 900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, та зобов'язався здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами. Відповідно до умов укладеного договору № б/н від 26.07.2011 року, договір складається із заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банківський кредит - це будь - яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь - яка гарантія, будь - яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь - яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави «Позика», якщо інше на встановлено цим параграфом і не виходить із суті кредитного договору. Свої зобов'язання позивач виконав у повному обсязі, відповідачу був відкритий позичковий рахунок на підставі заяви [PERSON] з лімітом кредитних ресурсів 6 900 грн. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. В свою чергу, згідно зі ст. 1056 1 ЦК України, якою було доповнено ЦК України згідно із Законом України від 12.12.2008 № 661-VI, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склались на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 умов надання банківських послуг позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.6 умов надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав встановлених ст. 11 ЦК України, в тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. В свою чергу зобов'язання, згідно вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. В порушення умов кредитного договору щодо порядку та строків погашення кредитного зобов'язання, вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідач [PERSON] не виконує умови договору, не погашає кредит та не сплачує відсотки. Станом на 30.04.2014 року загальна заборгованість по наданому відповідачу кредиту складає 12 071,83 грн., з них: сума заборгованості по кредиту - 7 386,48 грн.; сума заборгованості за відсотками - 2 784,71 грн.; сума заборгованості по комісії - 849,60 грн.; сума штрафу - 500 грн. (фіксована частина) та 551,04 грн. (процентна ставка). Отже, [PERSON] неналежним чином виконував прийняті ним зобов'язання щодо погашення кредиту та процентів, передбачених умовами кредитного договору, внаслідок чого за відповідачем утворилась прострочена заборгованість за кредитом, прострочена заборгованість за процентами та прострочена заборгованість по комісії. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Таким чином, приймаючи до уваги неналежне виконання позичальником договірних зобов'язань з повернення кредиту за кредитним договором № б/н від 26.07.2011 року, та сплати процентів за користування кредитними коштами, скориставшись наданим договором позивачу правом, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача загальної заборгованості у розмірі 12 071,83 грн., з них: сума заборгованості по кредиту - 7 386,48 грн.; сума заборгованості за відсотками - 2 784,71 грн.; сума заборгованості по комісії - 849,60 грн.; сума штрафу - 500 грн. (фіксована частина) та 551,04 грн. (процентна ставка). Проте, відповідно до довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 13.10.2014 року за вих. № 1834263 [PERSON] не має заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк» Отже, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за кредитним договором, у зв'язку з повним виконанням клієнтом зобов'язань за вказаним кредитним договором перед кредитором та відсутністю у кредитора фінансових та майнових претензій перед клієнтом. Враховуючи те, що суд ухвалює рішення про відмову позивачу в позові в частині стягнення заборгованості за кредитним договором, у відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України, проте, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в частині стягнення судового збору на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», оскільки відповідачем було сплачено заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.07.2011 року в ході розгляду справи в суді. Згідно платіжного доручення від 30.05.2014 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 243,60 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений судовий збір у розмірі 243,60 грн. Окрім того, відповідач звернувся до суду із заявою про повернення помилково сплаченого судового збору у розмірі 243,60 грн., який був оплачений на розрахунковий рахунок УДКСУ у Комінтернівському районі Одеської області. Судом враховується, що квитанцією № 27-1141А/1 від 10.11.2014 року відповідачем сплачено судовий збір в сумі 243,60 грн. на розрахунковий рахунок УДКСУ у Комінтернівському районі Одеської області, замість розрахункового рахунку ПАТ КБ «ПриватБанк». З 01.11.2011 року набрав чинності Закон України «Про судовий збір», яким визначені нові умови повернення судового збору. У відповідності до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі помилкового внесення судового збору. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. Таким чином, суд знаходить подану заяву обгрунтованою, в зв'язку з чим заява підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved