Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що позивач [PERSON] є власником будинку за адресою: [ADDRESS]. В даному будинку зареєстрований відповідач [PERSON], який з 2011 року фактично не проживає за вказаною адресою, але добровільно змінювати місце реєстрації відмовляється. У зв'язку з чим, представник позивача просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти його з реєстраційного обліку. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом публікації оголошення про виклик до суду в газеті «Урядовий курєр» від 23 вересня 2017 року № 179, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подав, причини своєї неявки суду не повідомив. Суд визнав за можливе розглянути справу без участі відповідача, в порядку заочного розгляду, відповідно до ст. ст. 224-225 ЦПК України. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні та є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], згідно довідки № 288 від 15.05.2017 року, виданої Гаврилівською сільською радою Нововоронцовського району Херсонської області є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно довідки № 288 від 15.05.2017 року, виданої Гаврилівською сільською радою Нововоронцовського району Херсонської області [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 18.12.2015 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до наданих письмових підтверджень свідків, а саме сусідів позивача [PERSON], [INFO] та [PERSON], встановлено, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, оскільки відповідач не проживає в будинку, що належить позивачу, місце його перебування не відоме, комунальні послуги не оплачує, тому відповідача на підставі зазначених правових норм слід визнати таким, що втратив право на користування вказаним житловим приміщенням, а відтак позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню. Разом з тим, вимога позивача про зняття з реєстрації задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не доведено наявність спору із цього приводу з відповідачем, а за приписами ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» відповідальними органами за рішенням суду, що набрало законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: partial