Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

представник позивача просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO], стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 243,60 грн. та витрати за подачу об'яви в газету в сумі 1260 грн. 00 коп., посилаючись на те, що 06 липня 2001 р. між нею, [PERSON], та [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві було укладено шлюб. Під час шлюбу 20 травня 2005 р. у подружжя народилась дитина, [PERSON]. В зв'язку з тим, що сімейні стосунки у сторін не склались 24.09.2009 р. даний шлюб було розірвано відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що у Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 268 від 24.03.2009 р. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Після розірвання шлюбу з відповідачем, вона самостійно здійснює піклування за їх сином [PERSON], забезпечує його матеріально. Її син навчається в середній загальноосвітній школі № 134 та займається в спортивних секціях по плаванню та кікбоксингу. Весь догляд та виховання здійснює позивачка самостійно, відвідує батьківські збори в середній школі, самостійно сплачує абонементну плату за тренування в спортивних секціях, приймає активну участь у всіх заходах, пов'язаних з навчанням та тренуванням дитини. В разі хвороби дитини, вона самостійно звертається до лікаря - педіатра з сином та знаходиться з дитиною на лікарняному листку. З моменту розірвання шлюбу і до даного часу, відповідач жодного разу не навідував сина за адресою, де він проживає з мамою, з сином він фактично не спілкується, жодної матеріальної допомоги на утримання дитини та її виховання не надає. Ні життям, ні станом здоров'я дитини, потребами дитини, його благополуччям відповідач з моменту розірвання шлюбу не цікавився, хоча позивачка перешкод цьому не чинила. Дитина жодної як матеріальної так і моральної підтримки з боку батька не отримує, фактично стосунків між ними не існує, не дивлячись на те, що жодних перешкод цьому не має. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно, про що об'ява у газеті «Урядовий кур'єр» № 2 від 09 січня 2015 року, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, а тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі матеріалів. Прокурор підтримав уточнені позовні вимоги позивача та просив суд їх задовольнити. Представник третьої особи в особі Печерської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву, в якій просить справу розглядати у відсутність їхнього представника. Свій висновок № 105/01-3279/В-12 від 19.212.2014 року про доцільність позбавлення гр.. [PERSON] батьківських прав. Вислухавши представника позивача, Кагарлицького міжрайонного прокурора та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити. В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 06 липня 2001 року сторонами було укладено шлюб, який 24.09.2009 року було розірвано, про що зроблено запис відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що у Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 268 від 24.03.2009 р. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина: [PERSON], [INFO]. Відповідно п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р., позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, що не виконують батьківських обов'язків і ухилення їх від виконання можна розцінювати лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно п. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини. Печерська районна в місті Києві державна адміністрація як органу опіки та піклування після вивчення матеріалів, які надійшли від Кагарлицького районного суду Київської області та документів наданих [PERSON] прийшов наступного висновку, мотивуючи його наступним. Шлюб між батьками дитини розірвано 24.09.2009 року, з того часу дитина проживає разом з матір'ю на повному її утриманні. Мати самостійно здійснює догляд за дитиною, турбується про її здоров'я, фізичний та розумовий розвиток. Батько із сином не спілкується, не проявляє до нього батьківської турботи, не цікавиться його долею, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не забезпечує дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти. Малолітній [PERSON] проживає у місті Києві за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю матір'ю, старшою сестрою [PERSON], 1999 р.н., та дідусем у 3-х кімнатній ізольованій квартирі з усіма комунальними зручностями, загальною площею 52,7 кв. м. Квартира світла, затишна, охайна, облаштована гарними, зручними меблями, сучасною побутовою технікою. У дітей окрема кімната в якій створені всі необхідні умови для проживання та повноцінного розвитку. Стосунки в родині доброзичливі, тому комісією з питань захисту прав дитини від 16.12.2014 року, Печерська районна в місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування вважала за доцільне позбавити гр. [PERSON] батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина [PERSON], [INFO] року вродження, як такого, що ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Принципом 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного та гармонійного розвитку своєї особистості потребує любові та зрозумілості. Вона повинна зростати на утриманні й за відповідальністю батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. При цьому найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути керівним принципом для тих, на кому полягає відповідальність за його освіту і навчання. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» регламентує, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя і праці. Аналогічну норму містять приписи ст. 150 СК України. Відповідно до п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року за № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення, та про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батьками до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до вимог ст.ст. 213, 214 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду має бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Крім того, також вказані обставини підтверджується позитивним висновком Служби у справах дітей Печерської районної у м. Києві державної адміністрації, як орган опіки та піклування, щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Таким чином на думку суду, наведені докази у своєї сукупності, суд розцінює як свідоме ухилення відповідача від виховання дитини, та свідоме нехтування ним своїми обов'язками щодо дитини, а тому відповідача необхідно позбавити батьківських прав. Враховуючи наведені обставини справи, суд доходить висновку про те, що відповідач протягом тривалого часу не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, не спілкуються з ним, не цікавиться умовами його виховання та станом здоров'я, матеріально не допомагає, тому підлягає позбавленню батьківських прав у відношенні [PERSON], [INFO]. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення , суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. та витрати за подачу об'яви в газету в сумі 1260 грн. 00 коп., а всього 1503 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 164, 165, 166 СК України,

Outcome: approved