Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

Прокурор Ріпкинського району звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Грабівської сільської ради та Ріпкинської районної державної адміністрації до [PERSON] з вимогами про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, розташовані в с. Пилипча на території Грабівської сільської ради площею 1,75 га серії ЯЗ №279526 та площею 0,1845 га серії ЯЗ №279525, виданих на підставі рішення 12 сесії 5 скликання Грабіської сільської ради від 01.07.2008 року, яким затверджено технічну документацію та передано у власність вказані ділянки. Державні акти 05.02.2009 року були зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди земді за № 010983600003, 010983600006. Проведеною прокуратурою Ріпкинського району перевіркою, було встановлено, що питання про затвердження технічної документації та передачу безкоштовно у власність земельних ділянок 0,1845 га та 1,75 га [PERSON] на відповідних сесіях Грабівської сільської ради не розглядались і рішення не приймались. Вказані обставини встановлені вироком Чернігівського районного суду від 05.11.2013 року, яким засуджено колишнього голову Грабівської сільської ради [PERSON] за ч.2 ст. 364, ч.2 ст. 366, ч.2 ст. 382 КК України. Вирок набрав законної сили. Оскільки рішення про передачу безоплатно у власність земельних ділянок не приймалось, тому державні акти про право власності на землю є недійсними. Крім того, земельна ділянка розміром 1,75 га розташована поза межами населеного пункту с. Пилипча, тому в даному випадку необхідно, у відповідності до ст.. 118 ЗК України, для одержання безоплатно у власність земельної ділянки, яка раніше не перебувала у користуванні, із земель державної і комунальної власності у межах норм безоплатної приватизації отримати дозвіл та розробити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. У даному випадку державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №279526 загальною площею 1,75 га за адресою с Пилипча на території Грабівської сільської ради був виданий на підставі розробленої технічної документації із землеустрою, що суперечить вимогам земельного законодавства. Під час розгляду справи прокурор доповнив позовні вимоги та просив скасувати також і державну реєстрацію речових прав відповідача на земельні ділянки, скасувати кадастровий номер та зобов'язати відділ держкомзему Ріпкинського району закрити поземельну книгу на вказані земельні ділянки. В судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позові, просив задовольнити. Представник позивача також підтримала позовні вимоги просила задовольнити. Представник позивача Ріпкинської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Представники третіх осіб у судовому засіданні погодились з позовними вимогами. Відповідач в судовому засіданні позовних вимог не визнав, суть заперечень зводиться до того, що він дотримувався норм діючого законодавства при оформленні у власність земельних ділянок. Після доповнення прокурором позовних вимог, відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, про можливість прийняття визнання позову відповідачем, оскільки це не порушує законні права та інтереси відповідача та інших осіб. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 12 Земельного кодексу України, здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержання вимог земельного законодавства на території сіл покладено на відповідні сільські ради. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні », сільська рада є органом місцевого самоврядування, що представляє відповідні територіальні громади та здійснює від імені та в інтересах функцій місцевого самоврядування, визначені Конституцією та законами України та відповідно уповноважена представляти інтереси держави в спірних правовідносинах. Відповідно до п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України, повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради. Рішенням 10 сесії 5 скликання Грабівської сільської ради Ріпкинського району від 30 січня 2008 року [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації по приватизації земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в с. Пилипча за рахунок земель Грабівської сільської ради. На підставі вказаного рішення [PERSON] виготовив технічну документацію на земельну ділянку площею 0,1845 га. Вищевказане рішення Грабівської сільської ради являється чинним, а правильність виготовленої на підставі цього рішення технічної документації на земельну ділянку розміром 0,1845 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, ніким з учасників справи не оспорюється. Рішенням 12 сесії 5 скликання Грабівської сільської ради Ріпкинського району від 01.07.2008 року затверджено вищевказану технічну документацію та передано [PERSON] безкоштовно у приватну власність земельну ділянку розміром 0,1845 га. Як виявлено проведеною прокуратурою Ріпкинського району перевіркою та встановлено вироком Чернігівського районного суду від 05.11.2013 року, яким засуджено колишнього голову Грабівської сільської ради [PERSON], на 12 сесії 5 скликання 01.07.2008 року, питання про затвердження технічної документації та передачу у власність земельної ділянки [PERSON] не розглядалось та відповідне рішення не приймалось. Таким чином, при вирішенні питання про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1845 га були порушені вимоги діючого законодавства саме в частині дотримання порядку затвердження технічної документації та безпосередньо передачі безоплатно у власність земельної ділянки. За таких обставин, державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1845 га серії ЯЗ №279525, виданий [PERSON] підлягає визнанню недійсним. Відповідно до висновків Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області, земельна ділянка площею 1,75 га знаходиться поза межами с. Пилипча на території Грабівської сільської ради. Крім того, відповідно до ст. 118 Земельного Кодексу, для одержання безоплатно у власність земельної ділянки, яка раніше не перебувала у користуванні, із земель державної і комунальної власності у межах норм безоплатної приватизації необхідно отримати дозвіл та розробити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а у даному випадку державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №279526 загальною площею 1,75 га за адресою с. Пилипча на території Грабівської сільської ради Ріпкинського району був виданий на підставі розробленої технічної документації із землеустрою, що суперечить вимогам земельного законодавства, ст. 50 Закону України «Про землеустрій» та Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 677 від 26 травня 2004 року. Таким чином, при передачі [PERSON] безоплатно у приватну власність земельної ділянки розміром 1,75 га було порушено діюче земельне законодавство, що також підтверджено вироком Чернігівського районного суду від 05.11.2013 року, тому державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1,75 га серії ЯЗ № 279526 підлягає визнанню недійсним з підстав доведених прокурором. Право власності на вказані земельні ділянки, відповідачем зареєстровані в реєстраційній службі Ріпкинського районного управління юстиції Чернігівської області та їм присвоєні реєстраційні номери. Враховуючи, що державні акти, які посвідчують майнові права відповідача визнаються недійсними, тому і підлягає скасуванню державна реєстрація цих речових прав. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, ще не заборонені законом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 116, ч. 1 ст. 126 ЗК України, громадяни і юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Згідно ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Статтею 152 ЗК України визначено, що вимагати усунення порушень свого права на землю може власник земельної ділянки або землекористувач. На підставі викладеного,

Outcome: approved