Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

Представник позивача у листопаді 2017 року звернувся до суду з позовними вимогами до відповідача про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, у якому просить стягнути на користь свого довірителя кошти в розмірі понесених витрат в сумі 56 301,51 грн, витрати на аварійного комісара в сумі 701,00 грн та судовий збір в сумі 1 600,00 грн. В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначив, що 27.03.2016 в м. Києві з вини відповідача сталася ДТП, в результаті чого був пошкоджений автомобіль [PERSON] При цьому на дату цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У зв'язку з цим 29.03.2016 потерпілий [PERSON] звернувся до позивача з вимогою відшкодування збитків, 07.06.2016 позивач здійснив виплату відшкодування [PERSON] у розмірі 56 301,51 грн. Окрім того позивач поніс витрати на аварійного комісара в сумі 701,00 грн. Оскільки позивач здійснив відшкодування шкоди потерпілому за відповідача, який не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому і звернувся до суду з позовом про відшкодування в порядку регресу витрат. 07 грудня 2017 року ухвалою Оболонського районного суду м. Києва за вищевказаним позовом відкрито провадження по справі. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи судом повідомлявся належним чином, його представник надав до суду заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. У судові засідання відповідач 25.04.2018 та 20.07.2018 не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно постанови Деснянського районного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року по справі №3/754/1655/16 [PERSON] (відповідач) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4, 124 КУпАП (а.с.12). Відповідно до зазначеної постанови відповідач порушив п. 2.10А, 10.1, 13.3 Правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження транспортного засобу [PERSON] марки «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] (а.с.12). Згідно Звіту № 1224 від 06 квітня 2016 року, складеного спеціалістом ФОП [PERSON], вартість матеріального збитку завданого відповідачем автомобілю [PERSON] марки «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] становить 61 921,49 грн (в т.ч. ПДВ) ( а.с.14-17). Відповідно до положень п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. 29 березня 2016 року потерпілий з метою отримання відшкодування звернувся до позивача у зв'язку з тим, що йому не вдалося врегулювати спір з відповідачем у добровільному порядку, та оскільки останній не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Тому позивач 07 червня 2016 року здійснив виплату відшкодування потерпілому з урахуванням регламентної виплати без ПДВ в розмірі 56 301,51 грн, що підтверджується відповідним платіжним дорученням (а.с.25). Окрім того позивач поніс витрати на аварійного комісара в сумі 701,00 грн, що підтверджується відповідним платіжним дорученням (а.с.26). Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Оскільки позивач здійснив відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то відповідно до норм цивільного законодавства позовні вимоги необхідно задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь позивача судові витрати в сумі 1 600,00 грн. На підставі вищевикладеного та ст. 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст. 22, 29, 38, 40, 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved