Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу посилаючись на те, що сторони по справі зареєстрували шлюб 03.11.1994. Від спільного проживання народилися діти, які на даний час повнолітні. Причиною розлучення є несумісність характерів та різні погляди на життя, що призвело до втрати почуття поваги та любові та формальності шлюбних відносин. Як наслідок, шлюб просить розірвати, прізвище залишити « [PERSON] », а також вирішити питання судових витрат. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення (а.с. 32). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 03.11.1994 у виконавчому комітеті Турківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 26 (а.с. 14). Від спільного проживання народилися діти, які на даний час повнолітні (а.с. 15, 16). Причиною розлучення є несумісність характерів та різні погляди на життя, що призвело до втрати почуття поваги та любові та формальності шлюбних відносин. Згідно із ч. 2\~ст. 104 Сімейного Кодексу України\~шлюб припиняється\~\~внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 Сімейного Кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 Сімейного кодексу України). Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4\~ст. 56\~\~Сімейного кодексу України). Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. За приписами\~ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в заяві зазначила, що після розірвання шлюбу хоче надалі іменуватися цим прізвищем, а тому після реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивача слід залишити « [PERSON] ». В порядку ч. 2\~ст. 115 СК України\~після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до\~ст.141\~ЦПК України\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. А тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 908, 00 грн. сплаченого судового збору (а.с.5). Поряд з цим, витрати за надання правової допомоги в порядку, визначеному ЦПК України, не підтверджено, а тому стягненню не підлягають. На підставі викладеного, ст.ст. 24, 55, 56, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved