Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

Представник ПрАТ СК «АХА Страхування» (далі по тексту - позивач, Страховик) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просив стягнути на свою користь з відповідача суму завданої майнової шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 35381,13 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 921, 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.04.2018 року, в м. Києві, на Броварському проспекті сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Suzuki» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Volkswagen» [NUMBER] , яким керував відповідач. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124, 122-4 КУпАП. Автомобіль «Suzuki» д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП був застрахований у ПрАТ СК «АХА Страхування» відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №52719а8кг від 28.02.2018 року (далі по тексту - Договір страхування). Власник транспортного засобу «Suzuki» д.н.з. [NUMBER] (далі по тексту - Страхувальник), звертався до позивача з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди та заявою про виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. На підставі розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №АХА376509 від 07.05.2018 року та умов Договору страхування, розмір страхового відшкодування склав 35381,13 грн. Позивачем було оплачено відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу на СТО, згідно платіжного доручення №450 192 від 08.05.2018 року. Позивач звертався до відповідача з вимогою сплатити вказану суму коштів в порядку відшкодування шкоди, разом з тим відповідач залишив поза увагою вимогу, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Відзив від відповідача до суду не надходив. 23.04.2019 року по справі відкрито провадження, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку, без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Копія ухвали від 23.04.2019 року була направлена судом на адресу місця проживання відповідача, та повернулась до суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. За вказаних обставин, а також враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомлення сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами, як це передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 29.04.2018 року приблизно о 21 год. 50 хв. в м. Києві на Броварському проспекті сталась ДТП за участю «Suzuki» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Volkswagen» [NUMBER] , яким керував відповідач. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали пошкодження. Згідно положень ч.6 ст.82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.09.2018 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124, 122-4 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Крім цього, вказаною постановою встановлено, що водій транспортного засобу «Volkswagen» [NUMBER] , не дочекавшись працівників патрульної поліції залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. На момент ДТП транспортний засіб «Suzuki» д.н.з. [NUMBER] був застрахований у ПрАТ СК «АХА Страхування» відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту №52719а8кг від 28.02.2018 року. 30.04.2018 року страхувальник звернувся до позивача з повідомленням про настання страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. Так, згідно Рахунку №00484 від 30.04.2018 року, вартість ремонтно-відновлюваних робіт, в тому числі вартість запчастин (матеріалів) становить 35381,13 грн. На підставі вказаного Рахунку № [NUMBER] та Страхового акту №АХА2376509 від 07.05.2018 року, позивачем прийнято рішення про оплату відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Suzuki» д.н.з. [NUMBER] в розмірі 35381,13 грн., що підтверджується Платіжним дорученням №450 192 від 08.05.2018 року. Таким чином, у зв`язку з покриттям витрат відновлювального ремонту транспортного засобу «Suzuki» д.н.з. [NUMBER] , позивач отримав право грошової вимоги в межах суми оплаченої на відновлення транспортного засобу «Suzuki» д.н.з. [NUMBER] , до відповідача в порядку регресу. Позивач направляв на адресу відповідача досудову вимогу про відшкодування суми оплаченої на відновлення транспортного засобу «Suzuki» д.н.з. [NUMBER] в порядку регресу у розмірі 35381,13 грн., разом з тим відповідач вказану вимогу залишив поза увагою, кошти позивачу у визначеному розмірі не сплатив. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Положеннями ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства (ч. 1 ст. 6 вказаного Закону). Згідно із ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов Договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором. Згідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 1166 ЦК України передбачає обов`язок особи, винної у заподіянні шкоди, відшкодувати її в повному обсязі. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. При цьому, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З врахуванням наведеного, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 1921,00 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду. Виходячи з наведеного та

Outcome: approved