Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

Представник позивача, КПТМ «Криворіжтепломережа», - Касьян І.В. (довіреність від 13 січня 2017 року, термін дії, до 31 грудня 2017 року (а.с.23), звернулася 26 травня 2017 року до суду із вищезгаданим позовом, в якому просить визнати укладеним типовий договір на постачання теплової енергії №11487 від 14 листопада 2016 року, в редакції, викладеній у позовній заяві. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно рішення виконкому Криворізької міської ради №452 від 11 червня 2008 року «Про переведення жилих приміщень у нежилі», квартирі [ADDRESS], надано статус нежитлової. Загальна площа приміщення 56,8м.кв., переобладнання квартири дозволено під магазин продовольчих товарів, підстава, заява власника приміщення [PERSON]. На адресу приміщення [ADDRESS] контролерами КПТМ «Криворіжтепломережа» неодноразово здійснювались виходи для вручення акту-припису щодо укладання договору на постачання теплової енергії, за вказаною адресою знаходиться офіс філії заводу «Стеклопласт», приміщення має окремий вхід, відповідача жодного разу не виявилось можливим застати, акти-приписи вручались особам, які там працюють. Листом від 11 листопада 2016 року, вих.№3157/13 КПТМ «Криворіжтепломережа» зверталось до [PERSON] з пропозицією укласти договір на постачання теплової енергії, додавши два примірники, просило належним чином оформити договір, один примірник якого повернути на адресу підприємства. Але, даний лист повернувся у звязку закінченням терміну зберігання. Будинок [ADDRESS] є багатоповерховим, опалення до приміщення №3 здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невідємною частиною системи опалення вказаного будинку, що свідчить про те, що відповідач фактично отримує теплову енергію. На виконання статутної мети підприємство не зважаючи на відсутність договору з відповідачем, в цілях недопущення порушення конституційного права громадян, які мешкають в вищезазначеному житловому будинку, на забезпечення їх здоров'я та права на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає право на житло, здійснював та продовжує здійснювати постачання теплової енергії до будинку, де на першому поверсі розташоване приміщення відповідача. Тому, з метою захисту порушених прав КПТМ «Криворіжтепломережа» на укладання даного договору та відповідно отримання плати за відпущену теплову енергію, яку відповідач фактично споживає, позивач звертається до суду. При цьому, з огляду на характер спірних правовідносин, що склались між сторонами, а саме враховуючи те, що є фактом систематична подача тепла в приміщення відповідача, відповідач обізнаний про наявність у неї, як споживача відповідних послуг, обов'язку укласти договір про їх надання, однак, жодних дій щодо цього не вчинила. Тому можна розцінювати запропонований позивачем відповідачу до підписання договір, як такий що набув юридично обовязкового значення в силу актів цивільного законодавства і є обовязковим для сторін. Таким чином, представник позивача вважає, що як наслідок, є підстави для захисту прав позивача шляхом визнання зазначеного договору укладеним. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] (довіреність від 02 січня 2018 року, термін дії, до 31 грудня 2018 року (а.с.104), присутньою не була, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с.103). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена за зареєстрованою в установленому порядку адресою: [ADDRESS] (за відомостями адресно-довідкового відділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 03 жовтня 2017 року (а.с.68), судова кореспонденція повернулася до суду у звязку з закінченням терміну зберігання, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.247 ЦПК України. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. При цьому, відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. Враховуючи зазначене і положення ст.ст.19, 258-260, 274 ЦПК України, 16 лютого 2018 року судом постановлено ухвалу про подальший розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з'ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Так, згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Положеннями ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала предявлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Таким чином, позивач належними і допустимими доказами повинен був довести наявність законних підстав для визнання укладеним як типового договору на постачання теплової енергії №11487 від 14 листопада 2016 року, в редакції, викладеній у позовній заяві. Так, з наявних письмових матеріалів справи судом встановлено, що згідно рішення виконкому Криворізької міської ради №452 від 11 червня 2008 року «Про переведення жилих приміщень у нежилі», квартирі [ADDRESS], надано статус нежитлової. Загальна площа приміщення 56,8м.кв., переобладнання квартири дозволено під магазин продовольчих товарів, підстава, заява власника приміщення [PERSON] (а.с.19-20). Вказане приміщення належить відповідачеві [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №98517568 від 26 вересня 2017 року (а.с.60-63). Зі статуту КПТМ «Криворіжтепломережа» вбачається, що основним предметом діяльності комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» є виробництво та розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також для побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій і її збут (а.с.21, 22). Підприємство має відповідні ліцензії на право виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії. На виконання своєї мети підприємство здійснювало та продовжує здійснювати постачання теплової енергії до нежитлового приміщення №3 по вул. Соборності, буд.№7, яке належить на праві приватної власності відповідачу. Листом від 11 листопада 2016 року, вих.№3157/13 КПТМ «Криворіжтепломережа» зверталось до [PERSON] з пропозицією укласти договір на постачання теплової енергії, додавши два примірники, просило належним чином оформити договір, один примірник якого повернути на адресу підприємства (а.с.10-16). Однак, даний лист повернувся у звязку закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч.1 ст.19 ЗУ «Про теплопостачання» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно статті 24 вказаного Закону, своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії є основним обов'язком споживача теплової енергії. Відповідно до п.14 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету міністрів України №1198 від 03 жовтня 2007 року передбачений обов'язок споживача укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання. Згідно абз.2 ч.1 ст.1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» термін житлово-комунальні послуги вживається в значенні: результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків, і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Статтею 19 Закону визначено, що відносини постачання-споживання у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем, а відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У п.3 ч.3 ст.21 Закону міститься імперативний припис, виконавець комунальних послуг зобовязаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором, який затверджено Постановою КМУ «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» №630 від 21 липня 2005 року. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно п.2 ч.1 ст.208 ЦК України, правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч.1 ст.206 цього Кодексу. З аналізу змісту ч.3 ст.6, ч.1 ст.630 ЦК України, статей 19-21 Закону, Постанови №630 вбачається, що умови Типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень, врегулювати свої відносини на власний розсуд, а лише мають право конкретизувати його умови. Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає Типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч.3 статті 6, статей 627, 630 ЦК України, статей 19, 20 Закону (аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року №6-110цс12). На час звернення до суду форма типового договору на відпуск теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання визначеному законом порядку не затверджувалось. Але, укладання договору на постачання теплової енергії передбачено статтями 24-25 Закону України «Про теплопостачання» та є обов'язковим для сторін на підставі закону. Тому можна розцінювати запропонований позивачем відповідачу до підписання договір, як такий що набув юридично обовязкового значення в силу актів цивільного законодавства і є обовязковим для сторін. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд задовольняє позовні вимоги позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved