Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення суми боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що умови обслуговування рахунків фізичної особи у позивача опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення. Так за п. п. 3.1, 3.4, 3.5 п. 3 розділу II таких Умов для надання послуг Банк видає Клієнту картку, а підписанням анкети-заяви клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. За п. 5.3 Умов сторони домовилися, що Банк має право, на власний розсуд, переглядати ліміт до використання в межах суми Ліміту кредитування. За п. 5.9 Умов на суму наданого кредиту Банк нараховує відсотки. На підставі п. 5.11 Умов клієнт зобов`язаний щомісяця сплачувати мінімальний платіж в розмірі та в термін, зазначені в мобільному додатку. Згідно з Тарифами банку базова відсоткова ставка становить 3,2% на місяць, а збільшена відсоткова ставка на місяць за карткою на суму загальної заборгованості 6,4% на місяць нараховується у випадку наявності простроченої заборгованості. Так відповідно до п. 5.15 Умов при виникненні прострочених зобов`язань за кредитом клієнт сплачує банку відсотки в подвійному розмірі. Вказував, що 28 грудня 2017 року [PERSON] звернувся до банку, підписавши анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 28 грудня 2017 року, яка разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, та підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок. Натомість відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. На залишок простроченої заборгованості банк нараховував неустойку. Загальний розмір заборгованості відповідача становить 15694,58 грн., в тому числі заборгованість за наданим кредитом 4880,83 грн., заборгованість за пенею та комісією 10813,75 грн. На підставі переліченого просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором від 28 грудня 2017 року в сумі 15694,58 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2270грн. Ухвалою суду від 03 червня 2021 року за зазначеною позовною заявою відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 23 червня 2021 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшла заява, в якій останній повідомив, що тіло кредиту сплатив та долучив до заяви відповідний платіжний документ. 24 вересня 2021 року,від представника позивача діючого на підставі довіреності [PERSON] надійшла заява, в якій позивач зменшив розмір позовних вимог, зазначивши, що дійсно у зв`язку із сплатою відповідачем заборгованості у розмірі 4 880,83 грн., просить суд стягнути з останнього заборгованість у розмірі 10\~813,75 грн. Представник позивача, який діє на підставі довіреності, [PERSON] , у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву з проханням вирішити спір за його відсутності. Відповідачка у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву з проханням вирішити спір у його відсутності, у задоволені позовних вимог відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі. Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. На підставі ст. 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Факт укладення договору кредитування 28 грудня 2017 року між сторонами по справі підтверджується копією анкети-заяви від 28 грудня 2017 року про надання банківських послуг, за якою [PERSON] АТ «Універсал банк» був наданий кредитний ліміт зі сплатою відсотків за використання грошових коштів в передбаченому Тарифами банку розмірі. При цьому своїм підписом відповідач підтвердив своє ознайомлення та згоду на те, що така анкета-заява разом із Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, та підтвердила, що ознайомилась та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів. Відповідно до п. 5.3, 5.9, 5.11, 5.15 Умов обслуговування рахунків фізичних осіб сторони домовилися, що Банк має право на власний розсуд переглядати ліміт до використання в межах суми Ліміту кредитування. На суму наданого кредиту Банк нараховує відсотки, а клієнт зобов`язаний щомісяця сплачувати мінімальний платіж в розмірі та в термін, зазначені в мобільному додатку, а при виникненні прострочених зобов`язань за кредитом клієнт сплачує банку відсотки в подвійному розмірі. Згідно із Тарифами банку (п. 8 Умов) базова відсоткова ставка становить 3,2% на місяць, а збільшена відсоткова ставка - 6,4% на місяць, яка розраховується у випадку наявності простроченої заборгованості. Також пеня в розмірі 6,4 % на місяць розраховується за кожен день прострочення виконання. Факт встановлення кредитного ліміту банком відповідачу підтверджується наданим представниками АТ «Універсал банк» розрахунком. За ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тому, враховуючи умови договору від 28 грудня 2017 року, суд дійшов висновку, що угода між сторонами про надання споживчого кредиту повинна виконуватись згідно діючого законодавства та умов укладеного між сторонами договору. Згідно із розрахунком позивача вбачається, що у відповідача станом на 22 грудня 2020 року мається заборгованості перед АТ «Універсал банк» за кредитним договором від 28 грудня 2017 року у загальному розмірі 15694,58 грн., з яких заборгованість по кредиту 4880,83 грн., заборгованість з пені та комісії 10813,75 грн. Таким чином факт наявності заборгованості у позичальника у встановленому судом розмірі з пені та з кредиту підтверджується умовами договору кредитування від 28 грудня 2017 року. Однак суд зауважує, що представниками позивача не було доведено існування у відповідача перед банком заборгованості з комісії, бо нарахована за розрахунками банку сума (колонки розрахунку «Сума комісії та пені») щодо комісії фактично не підтверджується наявними матеріалами справи, які не містять посилання на застосування до умов кредитування відповідача від 22 грудня 2017 року комісії за порушення ним умов такого кредитного договору. Суд також звертає увагу на те, що до правовідносин, які склались між сторонами, необхідно застосувати положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», за ст. 2 якого зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. На виконання Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» було видано Розпорядження № 1275-р від 2 грудня 2015 року Кабінету Міністрів України, відповідно до п. 20 ч. 1 якого місто Маріуполь Донецької області було віднесено до «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Таким чином судом було встановлено, що оскільки [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] , то на нього розповсюджуються положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», оскільки відповідного Указу Президента про завершення на території Донецької області антитерористичної операції до теперішнього часу не було видано. З урахуванням наведеного вмотивування, суд вважає необхідним відмовити позивачу у його вимогах до відповідача щодо стягнення суми комісії та пені за порушення виконання зобов`язання за кредитним договором від 28 грудня 2017 року. Отже, вимоги банку про стягнення з позичальника пені та комісії в сумі 10 813,75 грн. не підлягають задоволенню. Відповідно до дублікату квитанції № 0.0.2167525811.1 від 18.06.2018 року [PERSON] сплатив заборгованість у розмірі 4 880,83 гривень, що дорівнює розміру тіла кредиту. Підсумовуючи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «Універсал банк», заявлені до відповідача, задоволенню не підлягають, оскільки відповідачем тіло кредиту нараховане станом на 22 грудня 2020 року у розмірі 4 880,83 гривень сплачено, а заборгованість за комісією та пенею у розмірі 10 813,75 гривень не підлягає стягненню . На підставі п. 36 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (навіть, якщо його було сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом України «Про судовий збір»). Таким чином за положенням п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК у разі відмови у задоволенні позовних вимог витрати пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.

Outcome: dismissed