Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

Представник позивача\~звернувся до\~суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 42549,93 грн. за кредитним договором №б/н від 05.04.2015 року та судові витрати у розмірі 2102,00 грн. 04.02.2021 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог. Згідно якої позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором №б/н від 05.04.2015 року в розмірі 2498,37 грн., з яких 1837,77 грн. заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 1837,77 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 660,60 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач звернувся до АТ КБ «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 05.04.2015 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі та належним чином, а саме: надав відповідачеві кредит у розмірі, передбаченому договором. Проте, відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання умов зазначеного кредитного договору, зокрема не сплачує банку кредитні кошти та інші передбачені кредитним договором платежі, у зв`язку з чим станом на 18.10.2020 року перед Банком виникла заборгованість у розмірі 2498,37 грн. (згідно заяви про зменшення позовних вимог), яка до теперішнього часу не погашена, що і стало підставою для звернення АТ КБ «ПриватБанк» з даним позовом до суду. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 65). Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області від 15 грудня 2020 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача до судового засідання не з`явився, але в матеріалах справи міститься його клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 66). У судове засідання відповідач не з`явився, проте в установлений ч. 7\~ст. 178 ЦПК України\~строки подав\~до суду\~відзив на\~позовну заяву.\~Згідно наданого\~відзиву на\~позовну заяву\~відповідач просив\~у задоволенні\~позовних вимог\~АТ КБ\~«Приват Банк»\~про стягнення\~заборгованості відмовити\~повністю обґрунтовуючи\~свої вимоги\~тим,\~що у квітні 2016 року він дійсно підписав Заяву-анкету в одному з підрозділів АТ КБ «Приватбанк» для отримання кредитної картки. Інших документів для ознайомлення йому не було надано, він не підписував ніяких Договорів про надання банківських послуг, Умов та правил надання банківських послуг, не ознайомлювали з Тарифами та іншими Пам`ятками для клієнта. Консультант банку надав лише картку і повідомив, що кредитний ліміт складає 1047 грн., а обов`язковий щомісячний платіж складає, десь 300 грн. У квітні-травні 2016 року відповідач скористався кредитними коштами. Про те, що кредитний ліміт збільшився до 1400 грн. його не сповістили ні по телефону, ні в смс-повідомленні. У квітні 2016 року він здійснив обов`язковий платіж за користування кредитними коштами у розмірі 300 гривень (так як пояснили працівники банку). Наступні місяці, а саме, приблизно травень-липень 2016 року, він теж вносив приблизно по 300 грн. обов`язковий платіж, проте у розрахунку, наданому АТ КБ «ПРИВАТБАНК» цього не вказано. Чеки по вказаним фінансовим операціям у нього не зберіглися, оскільки пройшло вже більше 4 років. Починаючи з серпня 2016 року відповідач перестав платити щомісячний обов`язковий платіж у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем. На той час, враховуючи, що в нього невелика заборгованість (тіло кредиту становило 1400 грн.), він знав, що зможе її погасити. Про те, що на цю суму буде нараховуватися пеня, штраф, інші незрозумілі вимоги по заборгованості він не знав, працівники банку його не ознайомили з цим. В анкеті-заяві, яку він підписав, цього не було зазначено. Приблизно в листопаді 2018 року, маючи матеріальну змогу розрахуватися по кредитному боргу, відповідач звернувся до одного з відділень «Приватбанку» у м. Одесі. Там працівник відділення сказав, що для повного погашення кредиту необхідно внести 1700 грн., що включає і тіло кредиту і відсотки за користуванням кредитом. Він оплатив ці 1700 грн. (вказано у доданому Позивачем розрахунку) та був завірений працівником відділення банку, що його заборгованість по кредиту погашена. Про те, що ці гроші підуть в оплату нарахованої пені не повідомили. Після цього і аж до моменту отримання листа від суду про відкриття провадження у даній справі разом з позовною заявою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (тобто аж до 26.12.2020) про наявність такої великої суми боргу він не знав. Крім того, відповідач посилався на те, що позов пред`явлено після спливу терміну позовної давності, обґрунтовуючи тим, що з розрахунку заборгованості, що надана банком, вбачається, що він вносив кошти на кредитну картку лише в квітні 2016 року в розмірі 300 грн. та в листопаді 2018 в розмірі 1700 грн. Тобто вже з травня 2016 року почався перебіг спеціальної позовної давності в один рік до вимог про стягнення неустойки. Проте, банк своїм правом звернення до суду не скористався, а продовжував штучно нарощувати борг. З іншого боку, в листопаді 2018 року відповідач здійснив свій останній платіж по кредитній картці в розмірі 1700 грн., тому з грудня 2018 року почався перебіг спеціальної позовної давності в один рік до вимог про стягнення неустойки. Проте зі спливом терміну спеціальної позовної давності (грудень 2019 року), банк також не скористався своїм правом на звернення до суду, а тому банк не має права вимагати сплатити борг, оскільки ця сума складається з пені та інших штрафних санкцій, які у свою чергу, підлягали стягненню в межах строку позовної давності. На підставі вище викладеного відповідач просить в задоволенні позову відмовити повністю. 04.02.2021 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник посилається на те, що укладання договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання. Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів. Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку. Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому. Тобто, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку складають Договір про надання банківських послуг. Відповідачу було відкрито картковий рахунок ключем до карткового рахунку є пластикова Картка (п. 1.1.1.62 Умов) яку отримав Відповідач та мобільний телефон який вказав Відповідач (п. 1.1.1.15 та п. 1.1.1.16 Умов) в Заяві. Таким чином Банк забезпечив Позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема за допомогою Карти та фінансового телефону на який приходить динамічний (змінюваний) ОТП пароль. Позивачем надана до суду копія анкети-заяви на двох сторінках від 05.04.2015 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що [PERSON] висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки Універсальна та особистим підписом засвідчив, що Я згодна (єн) з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Також до матеріалів справи долучено витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», з якої вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3,6 %, вказано розміри комісій та штрафи. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази погашення кредитної заборгованості за договором. Відповідач частково сплачував заборгованість по договору 05.04.2015 р. Однак, зазначених коштів недостатньо для погашення заборгованості по кредиту, оскільки Відповідач ухиляється від належного виконання зобов`язань та йому нараховуються відсотки та пеня за порушення зобов`язань. Відповідачем не надано належних доказів відсутності заборгованості по кредиту або ж незарахування банком якихось платежів, які були сплачені позичальником, а тому його твердження ґрунтуються на припущеннях та є безпідставними. Розрахунок заборгованості Банку проведений автоматизованою системою і в ньому відображено та враховано всі фінансові зобов`язання боржника за умовами договору, а також здійсненні боржником платежі на його виконання. Черговість виконання грошового зобов`язання, при якій основна сума боргу погашається в останню чергу, визначена ст. 534 ЦК України, згідно якої у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: в першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; в другу чергу виплачуються проценти і неустойка; в третю чергу сплачується основна сума боргу. Отже зарахування коштів на погашення заборгованості здійснюється відповідно до положень ЦК України. Щодо строків\~позовної давності,\~представник позивача\~зазначає,\~що по\~даному договору\~відкрито картковий\~рахунок,\~встановлено кредитний\~ліміт на\~картку,\~видано картку,\~а сума\~обов`язкового\~мінімального щомісячного\~платежу залежить\~від суми\~використаного кредитного\~ліміту.\~Кредитна картка\~є поновлювальною\~кредитною лінією,\~тобто це\~кредит,\~що надається\~банком клієнту\~в межах\~встановленого ліміту\~заборгованості,\~який використовується\~повністю або\~частинами і\~поновлюється в\~міру погашення\~раніше виданого\~кредиту.\~Клієнт,\~використавши та\~погасивши заборгованість\~за кредитною\~лінією,\~може знову\~користуватися нею\~у межах\~строку дії\~картки.\~Відповідно до\~Правил користування\~карткою строк\~дії картки\~вказано на\~лицевій стороні\~Картки (місяць\~та рік).\~Картка діє\~до останнього\~календарного дня\~вказаного місяця.\~Отже,\~строк випущеної\~картки до\~останнього дня\~06.2019\~року.\~Позивач же\~звернувся до\~суду з\~позовом до\~відповідача 30.11.2020\~року \~до спливу\~строку позовної\~давності.\~У зв`язку\~з цим,\~обставини,\~на які\~відповідач посилається,\~не відповідають\~дійсності,\~а строк\~позовної давності\~позивачем дотримано\~при зверненні\~до суду.Підстав щодо застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобов`язання триває, тому позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. У зв`язку з чим, представник позивача просив задовольнити уточнені позовні вимоги банку в повному обсязі. Від відповідача [PERSON] 08.02.2021 року на адресу суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому посилався на те, що вимоги про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитною карткою, пені та комісії за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором, а також штрафів є безпідставними, оскільки умови та правила надання банківських послуг, які передбачали сплату процентів, пені та комісій не містять підпису відповідача, а отже банком не доведено, що підписуючи заяву він погодився до приєднання до вказаних умов та ознайомився з ними. В анкеті-заяві процентна ставка не вказана. Щодо стягнення заборгованості у розмірі 1837,77 грн. заборгованість за тілом кредиту, відповідач зазначає, що відповідно до розрахунку заборгованості станом на 30.09.2019 року загальна сума витрат, здійснених ним, за кредитною карткою становить 1693,51 грн. (при кредитному ліміті 1400 грн.), що в свою чергу і становить тіло кредиту. Тому сума в розмірі 1700 грн., яку відповідач вніс у листопаді 2018 року для погашення тіла кредиту мала піти саме на погашення заборгованості за тілом кредиту, а не на безпідставно нараховані відсотки за користування кредитом, пеню та штраф. У зв`язку з чим, просив в задоволенні позову відмовити повністю. Судом на підставі частини другої\~статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. \~На підставі\~ ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Як встановлено у судовому засіданні, 05.04.2015\~року відповідач [PERSON] , як клієнт банку, підписав надруковану «Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку» (а.с. 10) про те, що він отримав картку, про що свідчить його підпис у зазначеній анкеті-заяві. Однак, «Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку» не містить даних про отримання відповідачем суми кредиту, а також не зазначено яку саме карту було отримано у банку. Разом з цим, у заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані її для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна CONTRACT» «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Відповідно до довідки АТ КБ «Приват Банк» вбачається, що відповідачу було видано кредитну картку [NUMBER] від 28.06.2015 року (а.с. 9). Також, позивач у позовній заяві посилається на те, що відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с. 8). Згідно з\~наданим банком\~розрахунком (уточненим),\~заборгованість [PERSON] \~за вказаним\~кредитним договором\~станом на\~17.01.2021\~року становить\~2498,37\~грн.,\~з яких:\~заборгованість за\~тілом кредиту\~ 1837,77\~грн.,\~заборгованість за\~простроченим тілом\~кредиту \~1837,77\~грн.,\~заборгованість за\~відсотками нарахованими\~на прострочений\~кредит згідно\~ст.\~625ЦК України 660,60 грн. (а.с.\~97). АТ КБ «Приватбанк» є правонаступником прав та обов`язків ПАТ КБ «Приватбанк», який в свою чергу є правонаступником прав та обов`язків ЗАТ КБ «Приватбанк», про що зазначено у п. 2 Статуту АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 59-60). Згідно зі\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 статті 509\~Цивільного кодексу\~України зобов`язанням є правовідносини, де одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, розмір кредитного ліміту є істотною умовою договору. На підтвердження своїх позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» надало суду для дослідження анкету-заяву б/н від 05.04.2015 року, розрахунок заборгованості за договором б/н від 05.04.2015 року, станом на 18.10.2015 року, станом на 17.01.2021 року, довідку про зміну умов кредитування кредитної картки оформленої на [PERSON] , довідку про надання відповідачу кредитних краток, Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з умов та правил надання банківських послуг в Приват Банку, виписку за договором №б/н станом на 20.10.2020 року. Аналізуючи анкету-заяву від 05.04.2015 року, судом встановлено, що в анкеті-заяві відсутні істотні умови укладення кредитного договору, оскільки заява не містить вказівки про кредитний ліміт, який встановлено [PERSON] , не вказано, яку саме картку бажав оформити боржник та з яким кредитним лімітом, що в свою чергу є порушенням\~ст. 628 ЦК України, відповідно якої зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Крім того анкета-заява не містить будь-яких даних про строк дії кредитної картки, строку повернення кредиту тощо. Також в заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Також розрахунки заборгованості, які надані до матеріалів справи, не завірені належним чином та не є первинними документами, які підтверджують укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Верховний Суд України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року\~висловив правову позицію з приводу того, що за частинами першою, другою\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Виходячи із правового аналізу вказаних норм Умови та Правила надання банківських послуг, долучені до анкети-заяви відповідача, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника. Отже, матеріали справи не містять доказів, які підтверджують факт ознайомлення позичальника з усіма істотними умовами договору. Відсутність підпису відповідача на умовах та правилах надання споживчого кредиту фактично надає можливість банку надавати умови в будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем. Крім того, 03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом ПАТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа №342/180/17). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду також вказала, що АТ КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Тому з відповідача підлягають стягненню кошти, які відповідач фактично отримав на підставі Анкети - заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку. Суд не приймає до уваги доводи відповідача викладені у відзиву на позов та у заперечені на відповідь на відзив про те, що ним сплачено суму боргу у розмірі 1700 грн. у листопаді 2018 року для погашення тіла кредиту, оскільки з цього приводу відповідачем не надано належних доказів відсутності заборгованості по кредиту або ж не зарахування банком якихось платежів, які ним були сплачені, а тому твердження відповідача є безпідставними та не підтвердженні жодним належним доказом. В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази погашення кредитної заборгованості за договором. Крім того, твердження відповідача щодо здійсненням ним сплати тіла кредиту у розмірі 1700 грн. також спростовано письмовими поясненнями з цього приводу викладеними представником позивача у відповіді на відзив. Відповідачем уточнений розрахунок заборгованості не спростований, судово-економічні експертизи не призначались. У зв`язку з чим, з відповідача підлягає стягненню кошти, які він фактично отримав на підставі Анкети заяви. Разом з тим, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь АТ «КБ «Приватбанк» заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит, оскільки позивачем не доведено погодження їх розміру за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 05.04.2015 року, посилається на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна CONTRACT» «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач [PERSON] та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин (05.04.2015 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (10.12.2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Таким чином, за наданим позивачем витягом із умов та правилами надання банківських послуг між сторонами не досягнуто згоди щодо розміру процентів, штрафів, комісії, оскільки зазначені складові договору не містять підпису відповідача. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] , АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 102З-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. У відповідності до ст.ст. 76-77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. На підставі ст. 80 ЦПК України, достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.ч.1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Таким чином, надані позивачем докази не дозволяють безсумнівно встановити, який кредитний ліміт було вирішено надати відповідачу, також суд позбавлений можливості перевірити правильність розрахунку заборгованості за кредитним договором. Тому важивши у сукупності наведені вище докази, які надано позивачем, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами позовні вимоги, а тому позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту у розмірі 1837,77 грн. Щодо посилання відповідача про сплив строків позовної давності, з цього приводу суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст.256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга\~статті 258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до\~ст. 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята\~статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Зі змісту правової позиції Верховного Суду України в постанові від 19 березня 2014 року (справа №6-14цс14) вбачається, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Згідно наданої банком довідки вбачається, що відповідачу [PERSON] було видано кредитну картку [NUMBER] від 28.06.2015 року термін дії до 06.2019 року. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду 10.12.2020 року (згідно вхідної реєстрації позову), тобто до спливу строку загальної позовної давності. Щодо застосування спеціальної позовної давності до вимог про стягнення пені, суд зазначає, що згідно уточненого розрахунку заборгованості, який було надано представником позивача, заборгованість за пенею відсутня. У зв`язку з чим, обставини на які посилається відповідач щодо застосування позовної давності, не відповідають дійсності та суд погоджується доводами представника позивача щодо дотримання строків позовної давності при зверненні до суду. Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданого платіжного доручення від 23.10.2020 (а.с. 61), позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 2102 грн., а тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову, відповідачем підлягає відшкодуванню сума судового збору пропорційна до розміру задоволених вимог, а саме 1546,20 грн. (розмір задоволених позовних вимог помножено на розмір сплаченого судового збору та поділено на розмір заявлених позовних вимог: 1837,77 грн. х 2102 грн./2498,37 грн.). При цьому суд враховує роз`яснення, надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. №36 постанови №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Outcome: partial