Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Прокурор, діючи в інтересах [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсними довіреності та договору купівлі-продажу квартири, при цьому в позові вказав, що квартира [ADDRESS] належала на праві власності їй та її батькам [PERSON] та [PERSON], які померли. Після їх смерті [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину. В зв'язку з чим, на 2008 рік квартира належала їй праві особистої приватної власності. Також вказує, що в листопаді 2006 року, [PERSON] зламала ногу та погано пересувалась по кімнаті, до неї прийшов [PERSON] відрекомендувавшись її племінником. Він став проявляти до неї увагу та турботу, провідувати її, приносити продукти харчування. Під час їхнього спілкування вона розповіла [PERSON], що оформляє документи по спадкуванню спірної квартири після смерті матері. Через деякий час [PERSON] познайомив її з [PERSON] В січні 2008 року вони обидва запропонували [PERSON] допомогти з оформленням документів на право власності на квартиру в порядку спадкування після смерті батьків. З метою оформлення цих документів [PERSON] в березні 2008 року оформила на них довіреність. Після оформлення документів та отримання на ім'я [PERSON] правовстановлюючих документів на квартиру [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] запропонували їй продати 4-х кімнатну квартиру та купити 2-х кімнатну квартиру, або будинок, де вона буде проживати з [PERSON] та він буде здійснювати догляд за нею, а для цього необхідно спочатку подарувати квартиру [PERSON] 19 березня 2008 року приватним нотаріусом [PERSON] було оформлено довіреність [PERSON] на ім'я [PERSON], якою вона уповноважила останнього подарувати належну їй квартиру [ADDRESS] [PERSON] 09 квітня 2008 року [PERSON], з одного боку, на підставі довіреності [PERSON], та [PERSON], з іншого боку, уклали між собою договір дарування квартири [ADDRESS], який був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] Вважає, що [PERSON], надаючи довіреність на ім'я [PERSON] вважала, що надає довіреність на оформлення спадщини після смерті батьків. У подальшому [PERSON] не було куплено інше житло, а її квартира згідно договору купівлі-продажу перейшла до [PERSON] - дружини [PERSON] Тому за вказаних обставин вважає, що [PERSON] при оформлені довіреності помилялась щодо правових наслідків договору і це є підставою для визнання у відповідності до вимог ст..229 ЦК України правочину недійсним. Просив визнати недійсною довіреність [PERSON] 19.03.2008 на ім'я [PERSON], посвідчену приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованої в реєстрі за № 858 на продаж квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] [PERSON], а також визнати недійсним договір дарування квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] від 09.04.2008, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1019 Під час слухання справи прокурором в порядку ст..31 ЦПК України уточнено позовні вимоги, при цьому вказано на наступне: Відповідно до пункту 146 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом міністерства юстиції України № 20/5 від 03.03.2004 (надалі Інструкція) (чинної на момент посвідчення правочину), нотаріуси посвідчують довіреності, складені від імені фізичної особи або юридичної особи, на ім'я однієї або кількох осіб з чітко визначеними юридичними діями, які належить учинити представникові. Вказує, що довіреність від 19.03.2008, надана [PERSON] на ім'я [PERSON], посвідчена приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрованої в реєстрі за № 858 оформлена з порушення вимог Інструкції, а саме: у документі не чітко вказані юридичні дії, які належить учинити представникові, як-то: [PERSON] уповноважила [PERSON] подавати та одержувати всі необхідні довідки та документи, розписуватися за [PERSON] (без конкретизації у яких документах), подавати будь-які заяви, виконувати всі інші дії, пов'язані з довіреністю. В подальшому 09.04.2008 [PERSON], з одного боку, на підставі довіреності [PERSON] та [PERSON], з іншого боку, уклали між собою договір дарування спірної квартири, який був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] Таким чином [PERSON] надаючи довіреність на ім'я [PERSON] вважала, що надає довіреність на продаж 4-х кімнатної квартири, з подальшою покупкою 2-х кімнатної квартири чи будинку (з отримання значної суми коштів), а також укладення договору довічного утримання. Крім того, [PERSON] була впевнена, що майбутнє куплене нерухоме майно буде оформлене виключно на її ім'я. В судовому засіданні представник прокуратури Ленінського району м.Запоріжжя підтримала уточнені позовні вимоги в повному обсязі. Додала, що [PERSON] є пенсіонеркою за віком, в зв'язку з шахрайськими діями [PERSON] та [PERSON] залишилася без житла, тому з огляду на наведене в позові, вважає, що є підстави для його задоволення. В судовому засіданні [PERSON] підтримала позов та просила його задовольнити. Додала, що [PERSON] обманув її, увійшовши їй в довіру, бо сприймала його за свого рідного племінника, якого бачила в останнє в дитячому віці. Тому оформлюючи довіреність розраховувала на його догляд у майбутньому. Даючи пояснення в судовому засіданні плуталася в датах та подіях. При цьому не заперечувала, що обставини, вказані в рішенні Ленінського районного суду м. Запоріжжі від 19 липня 2012 року, яким їй відмовлено в задоволенні її позову про визнання недійсною довіреності від 19.03.2008 року №858 та визнання недійсним договору дарування квартири [ADDRESS] від 09.04.2008 року №1019 відповідають дійсності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися про день та час слухання справи повідомлені своєчасно, належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності суду не надавали. В судовому засіданні 3-я особа [PERSON] заперечуючи проти позовних вимог, суду пояснила, що вона є добросовісним набувачем квартири [ADDRESS], але не має можливості користуватись своєю власністю повною мірою. При такій ситуації, відносячись з повагою до [PERSON], вона протягом розгляду справи неодноразово намагалась вирішити спір мирним шляхом пропонуючи [PERSON] різні варіанти вирішення цього спору. Але будь-які спроби вирішити цей спір мирним шляхом залишились проігнорованими з боку [PERSON] Крім того, зауважила, що на протязі більш ніж трирічного строку судових тяжб, [PERSON] дає різні, загалом неправдиві пояснення. 3-тя особа приватний нотаріус [PERSON] проти позову заперечувала, при цьому додала, що діяла у повній відповідності до вимог закону та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом міністерства юстиції України № 20/5 від 03.03.2004р. при оформленні як довіреності на ім'я [PERSON] так і договору дарування квартири. Суд, за згодою позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст. 169 ч.4 ЦПК України, за відсутністю відповідачів. Дослідивши матеріали справи, вислухав пояснення сторін, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належала [PERSON] на праві приватної власності: 1/3 частина на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 19.09.2003 р. за реєстровим № 1716; 1/3 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою 18.03.2008 р. за реєстровим № 1-496 та 1/3 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою 18.03.2008 р. за реєстровим № 1-498. 30 січня 2008 року [PERSON] було оформлено довіреність, якою вона уповноважила [PERSON] вести її справи пов'язані з оформленням спадщини, яка посвідчена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 676 (л.д.146); 19 березня 2008 року [PERSON] було оформлено довіреність на ім'я [PERSON], якою вона уповноважила останнього подарувати належну їй квартиру [ADDRESS] [PERSON] Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 858 (л.д.149). 09 квітня 2008 року [PERSON], діючи від імені [PERSON] на підставі вище зазначеної довіреності, подарував [PERSON] квартиру [ADDRESS], що підтверджується договором дарування квартири від 09.04.2008 р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 1019 (л.д.11). На оборотній стороні договору міститься підпис [PERSON], датований 09.04.2008 року, що текст договору нею прочитано і претензій до тексту вона не має, та витяг з ОПЗМ БТІ про реєстрацію права власності на нерухоме майно, що квартира зареєстрована на [PERSON] , що містить підпис [PERSON], датований 10.04.2008 року що про реєстрацію вона ознайомлена. В судовому засіданні [PERSON] підтвердила, що на документах стоїть її підпис, але вона підписала їх не читаючи, оскільки вона довіряла відповідачам. Відповідно до договору купівлі-продажу від 09 січня 2009 року вбачається, що [PERSON] продав [PERSON] квартиру [ADDRESS], яка належала йому на праві приватної власності на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 09 квітня 2008 року за реєстровим № 1019, зареєстрованого в реєстрі права власності на нерухоме майно 10.04.2008р. в книзі 253, номер запису 37132, відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18453419 виданим ОП ЗМБТІ 10.04.2008р. Вказані обставини не заперечуються сторонами та підтверджені рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 19.07.2012 року, залишене без змін апеляційною та касаційною інстанціями. Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Згідно ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. При цьому, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Ст.229 ЦК України встановлено, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 року обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Як було з'ясовано у судовому засіданні, перед оформленням довіреності на ім'я [PERSON], якою він був уповноважений подарувати [PERSON] належну [PERSON] квартиру [ADDRESS], приватний нотаріус [PERSON] спілкувалась з [PERSON], з'ясовувала її волевиявлення, перевіряла її дієздатність та пропонувала [PERSON] добре подумати, оскільки при укладання договору дарування передбачається перехід права власності, та вона може залишитися без квартири, на що їй [PERSON] повідомила, що вона цілком довіряє [PERSON] та їй така квартира не потрібна. Текст довіреності був зачитаний нею особисто, після чого [PERSON] ще самостійно ознайомилась з текстом довіреності та підписала її. Тому вважає, що [PERSON] розуміла наслідки і усвідомлювала значення своїх дій. Про що свідчить те, що через рік [PERSON] зателефонувала до нотаріуса, та поцікавилась яким чином їй скасувати договір дарування, оскільки у них погані стосунки з [PERSON] Також під час бесіди з нею [PERSON] повідомила, що вона декілька разів згадувала її слова, чи добре вона подумала та усвідомлює свої дії, щодо дарування квартири, та пам'ятає про можливість скасувати договір дарування. Тобто [PERSON] після спливу року з дня посвідчення довіреності на дарування квартири пам'ятала про правові наслідки довіреності, але й про правові наслідки та особливості посвідчення договору дарування квартири. Також не відповідає дійсності твердження прокурора в позові, що довіреність не відповідає вимогам Інструкції, бо начебто у документі не чітко вказані юридичні дії , які належить учинити представникові, без конкретизації у яких документах [PERSON] довіряє подавати та одержувати всі необхідні довідки та документи, та підпису за неї. У довіреності все конкретно розписано, а саме «подарувати належну мені квартиру [ADDRESS], [PERSON] ,[INFO], що проживає [ADDRESS]. Для чого надаю йому право подавати та одержувати всі необхідні довідки та документи, в тому числі витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно в Орендному підприємстві Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації і інші документи, розписуватися за мене, укласти та підписати договір дарування квартири, сплачувати необхідні платежі, подавати будь-які заяви, в тому числі щодо сімейного стану та що відчужуване майно є моєю особистою приватною власністю, а також виконувати всі інші дії, пов'язані з цією довіреністю.» Тобто, у довіреності чітко зазначені дії: подарувати, укласти та підписати договір дарування. А всі інші дії другорядні (подавати та отримувати документи, розписуватися за довірителя та інше), пов'язані із основною дією - подарувати квартиру. За договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованого) безоплатно майно (дарунок) у власність; договір, що встановлює обов'язок обдарованого вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування відповідно до ст. 717 ЦК України. В судовому засіданні прокурором не доведено, що [PERSON] під час надання довіреності [PERSON] вважала, що уповноважує відповідача придбати їй менше за площею житло або укласти з нею договір довічного утримання, тобто помилялась щодо правових наслідків договору і це є обставиною, що має значення, а тому є передбачені ст..229 ЦК України підстави для визнання правочину недійсним. Як і не доведено, що між [PERSON] та [PERSON] взагалі існувала будь-яка домовленість про придбання для неї двокімнатної квартири, або будинку, де вони будуть проживати разом та він буде опікуватися нею. Відповідно до положень статей 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином суд аналізуючи надані докази та пояснення сторін, приходить до висновку, що вимоги прокурора Ленінського району м.Запоріжжя, які діє в інтересах [PERSON] не є обґрунтованими, а тому у задоволенні позву необхідно відмовити.

Outcome: dismissed