Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Представник позивача ПРА ОМР 10.10.2013 року звернувся до суду з позовною заявою, яку уточнив 13.11.2013 року, до [PERSON] про приведення приміщення в первісний стан, відповідно до технічної документації, а саме: квартири [ADDRESS], за власні кошти. В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначив, що відповідачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Самовільно виконала роботи з реконструкції вказаної квартири з улаштуванням прибудови (балкону) в міжбудинковому просторі, чим було значно погіршено технічний стан будинку та житлово-побутових умов мешканців суміжних квартир. Відповідачці були вручені приписи про приведення вказаної квартири в первинний стан, на які вона не реагує. У зв'язку з цим, позивачем було прийнято розпорядження № 442 від 13.08.2013 року «Про приведення самовільно реконструйованої квартири в первинний стан», однак воно відповідачкою також не виконано. Здійснення робіт без відповідного дозволу на їх виконання вважаються самовільним і тягне за собою відповідальність до діючого законодавства. В судове засідання представник позивача ПРА ОМР - Маркіна С.І. (діє на підставі довіреності від 15.01.14) не з'явилася, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю в якій зазначила, що не заперечує проти винесення заочного рішення. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з'явилася, хоча про час, дату і місце судового засідання була повідомлена належним чином у встановленому порядку, поважних причин неявки суду не представила. Заяви про розгляд справи за її відсутністю суду не надано. Суд, у зв'язку з неявкою відповідачки та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачки, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у порядку ст.ст.. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст. 197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та додані до неї документи вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 04.09.2002 року та договором дарування від 12.04.2000 року (а.с.7-8). З позову вбачається, що [PERSON] самовільно реконструювала зазначену квартиру та прибудувала до неї балкон, без затвердженої у встановленому законом порядку проектної та дозвільної документації. Зазначений балкон збудований в міжбудинковому просторі, чим було значно погіршено технічний стан будинку та житлово-побутових умов мешканців суміжних квартир, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією технічного плану будинку [ADDRESS] (а.с.13). Приписами (актами) КП ЖКС «Порто-Франковський» від 17.07.2013 року, 20.06.2012 року, [PERSON] було вказано на призупинення реконструкційно-будівельних робіт та надання проектно-технічної документації її квартири (а.с.9-11). Проте, [PERSON] вимоги вказаних приписів не виконала та реконструкцію не зупинила. У зв'язку з зазначеним вище, Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради було видано та затверджено розпорядження № 442 від 13.08.2013 року, яким було зобов'язано [PERSON] до 16.08.2013 року, привести в первинний стан самовільно реконструйовану квартиру [ADDRESS] (а.с.5). Вказаним розпорядженням відповідачку було попереджено, що у разі невиконання нею розпорядження, позивач бути звертатися до суду з відповідним позовом. Однак, відповідачка вимоги розпорядження не виконала та реконструйовану квартиру не привела до стану згідно технічної документації. Відповідно до п. 2.9. рішення виконавчого комітету Одеської міської ради № 1308 від 25.12.2009 року «Про затвердження порядку взаємодії виконавчих органів міської ради та комунальних підприємств з вирішення питань, пов'язаних із самочинним будівництвом у місті Одесі»: «Районні адміністрації Одеської міської ради та управління архітектури та містобудування Одеської міської ради звертаються з відповідними позовами до суду при: проведенні внутрішньої реконструкції квартир та нежилих приміщень у багатоквартирних будинках, реконструкції приміщень з прибудовою балконів від другого поверху та вище, облаштування огорож, встановлення металевих гаражів без відповідних дозвільних документів, при проведенні будівництва або реконструкції будівель (жилих або нежилих), що здійснюється на земельних ділянках, наданих (переданих) юридичним або фізичним особам у встановленому законом порядку». Приписи щодо демонтування зазначених споруд відповідачкою були проігноровані. Згідно ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування» в Україні акти органів місцевого самоврядування є обов'язковими до виконання усіма підприємствами, установами, організаціями і громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Згідно зі ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані, реконструюються або будуються без належного дозволу або належно затвердженого проекту, або зі значними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, що здійснила самочинне будівництво не набуває права власності на нього. Статтею 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що будівництво (реконструкція) об'єкта здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил. Згідно ст. 29 Закону України «Про планування та забудову територій» здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно з законодавством. З позову вбачається, що прибудова балкону та реконструкція квартири відповідачкою проводились без належного дозволу та без відповідного затвердженого проекту. Відповідчка повинна перед початком проведення реконструкції та будівельних робіт, одержати дозвіл на їх виконання, відповідно до «Положення про надання дозволу на виконання і будівельних робіт», затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики № 273 від 05.12.2000 року, чого нею зроблено не було. Вказаним положенням проведення будь-яких будівельних робіт до отримання дозволу забороняється та вважається самовільним із подальшим застосуванням цивільно-правових санкцій. Згідно ст. 152 ЖК України переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що тналежить громадянинові на праві приватної власності, провадиться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Таким чином, суд приходить до висновку, що дії відповідачки з реконструкції своєї квартири проведені з порушенням норм, встановлених «Положенням про порядок реконструкції збудованих, вбудовано-прибудованих та прибудованих приміщень в м. Одесі», затвердженого рішенням Одеської міської ради ради № 2153-ХХШ від 17.04.2001 року. Відповідно до п.п. 5.5.-5.6. зазначеного вище положення, реконструкція приміщень, що була розпочата або проводиться без реєстрації в інспекції ДАБК і без дозволу на виконання будівельних робіт, вважається самочинною і не допускається всіма суб'єктами містобудування, органами державного управління, а також організаціями і підприємствами, що забезпечують фінансування. Згідно ч.2 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування та будівництва об'єктів. З боку відповідачки ніяких обґрунтувань щодо здійснення реконструкції вказаної квартири, довільних документів щодо законності реконструкції суду надано не було. Згідно ст. 5 Закону України «Про основи містобудування» при плануванні та забудові територій здійснення містобудівної діяльності повинно бути забезпечено з урахуванням державних та громадських інтересів а також з урахуванням законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва. На підставі вищевикладеного суд вважає, що відповідачкою було самовільно, без відповідного дозволу проведено реконструкцію своєї квартири, чим було значно погіршено побутові умови, вигляд та користування прибудинкової території, у зв'язку з чим, відповідач має за свій власний рахунок привести свою квартиру у первинний стан згідно технічної документації. Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що внаслідок невиконання Відповідачкою наданих їй приписів, розпорядження щодо припинення реконструкції її квартири, Позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору на суму 114 (сто чотирнадцять) гривень 70 копійок, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням № 434 від 02.10.2013 року (а.с.1). Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог.

Outcome: approved