Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Представник позивача ПАТ «Ідея Банк» звернувся до Мукачівського міськрайонного суду з позовом про стягнення з [PERSON] 22 156,02 гривень заборгованості за договором кредиту. Позов мотивує тим, що 19.09.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № V04.929.79444, згідно якого останній отримав кредит в розмірі 18516 гривень, зі сплатою 0,0010% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Взяті на себе згідно договору зобовязання відповідач належним чином не виконував, останній платіж з погашення кредиту було здійснено 19.01.2017 року, у звязку з чим станом на 22.03.2018 року за ним утворилася заборгованість в розмірі 22 156,02 гривень, з яких: 12961,32 гривень основний борг, 4320,32 гривень прострочений борг, 0,23 гривень - прострочені проценти, 4874,15 гривень нарахована пеня за несвоєчасне погашення платежів. Оскільки, відповідач в добровільному порядку не сплатив заборгованість то позивач змушений був звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача ПАТ «Ідея Банк» в судове засідання не зявився, в прохальній частині позовної заяви міститься клопотання про розгляд справи у відсутності представника ПАТ «Ідея Банк» та зазначено, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак причину неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань, заперечень суду не надавав. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, враховуючи відсутність відзиву відповідача, беручи до уваги, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути справу заочно та, згідно зі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювати фіксацію процесу звукозаписувальними технічними засобами. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до переконання, про задоволення позову на підставі наступного. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно кредитного договору № V04.929.79444 від 19.09.2016 року укладеного між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON], останній отримав кредит в розмірі 18516,00 гривень, зі сплатою 0,0010% річних від залишкової суми кредиту (а.с.6-8). Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору позичальник повертає кредит з відсотками та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 60 щомісячних внесках включно до 19 дня/числа кожного місяця згідно Графіку щомісячних внесків за кредитним договором. Згідно зі ст.1048 ЦК України, у разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Судом встановлено, що позивач виконав взяті на себе зобов'язання за договором та надав відповідачу кредитні кошти у встановленому договором розмірі, що підтверджується видатковими касовими ордерами від 19 вересня 2016 року № V04.929.79 та від 20.09.2016 року № 5373830_Р (а.с.12). Відповідач [PERSON], в свою чергу, зобов'язання за договором належним чином не виконував, кредитні кошти у встановлений договором термін не повернув та не сплатив нараховані відсотки та комісію, що підтверджується наявними в матеріалах справи випискою з особового рахунку відповідача та розрахунком заборгованості станом на 22.03.2018 року за ним утворилася заборгованість в розмірі 22 156,02 гривень, з яких: 12961,32 гривень основний борг, 4320,32 гривень прострочений борг, 0,23 гривень - прострочені проценти, 4874,15 гривень нарахована пеня за несвоєчасне погашення платежів (а.с.13). 09.01.2018 року відповідачу було направлено вимогу за № 12.4.2/V04.929.79444 про усунення порушення кредитних зобовязань, однак дану вимогу відповідачем було проігноровано (а.с.11). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. А також ч. 3 даної статті передбачено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (належне виконання). Згідно із ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.ст.525, 526, 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами; має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Відповідно до ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним кредитним договором, [PERSON] порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за кредитним договором розрахована обґрунтовано, відповідно до вимог кредитного договору, будь-яких заперечень з даного приводу від відповідача на адресу суду не надійшло. Відповідно до принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий сторонами, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»), при цьому жодна із сторін не була поставлена судом у менш сприятливе становище, порівняно з іншою стороною, на чому наголошується у практиці Європейського суду з прав людини. Так, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» підлягають задоволенню. Судові витрати відповідно до ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача. Судом встановлено, що при подачі позовної заяви до суду, позивачем ПАТ «Ідея Банк» згідно з меморіальним ордером № 4717862 від 28.03.2018 року сплачено судовий збір в сумі 1762,00 гривень (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved