Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

Представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить з урахуванням уточнених позовних вимог стягнути пеню в сумі 321962,67 грн та три відсотки річних. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06.12.2007 року між ЗАТ «ОТП банк» правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» укладено кредитний договір. 12.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю. В порушення умов кредитного договору відповідачем не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачені відсотки. Позивачем розрахована сума пені з період прострочення з 04.06.2017 року по 14.07.2018 року, оскільки зобов`язання не припинено з ухваленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження просить стягнути суми суму нарахованої пені та три відсотки річних. Представник відповідача надав відзив на позовну заяву з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позовні вимоги необґрунтовані. Зазначала, що рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 06.10.2014 року скасовано виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, а відтак вважала стягнення заборгованості за кредитним договором незаконними. Додаток до договору купівлі-продажу кредитного портфелю не є належним доказом, в позовній заяві зазначено кредитний договір, котрий відповідач не підписувала. Просила застосувати строк позовної давності та врахувати сімейні обставини. У судове засідання сторони не з`явились, представник позивача надав заяву про слухання справи за їх відсутності, відповідач причин неявки не повідомила, про слухання справи повідомлялась, клопотань про відкладення слухання справи суду не надходило. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, підтримав позовні вимоги. Відповідач та представник відповідача заперечували у задоволенні позовних вимог, просили застосувати наслідки спливу строку позовної давності, оскільки є рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків. Суд, вислухавши відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. У відповідності до ст.ст. 13,81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. 06.12.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №ML-701/1034/2007 за умовами якого банк надає позичальнику кредит у розмірі 68996,17 доларів США на придбання нерухомого майна, строк остаточного повернення кредиту визначено 06.12.2027 року. 12.11.2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір купівлі продажу кредитного портфелю за умовами якого передано права вимоги до боржників щодо сплати загальної суми заборгованості, перелік кредитних договорів міститься у додатку 1. 22.10.2013 року видано виконавчий напис нотаріуса відповідно до якого звернуто стягнення на квартиру, що належить відповідачу для задоволення вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у розмірі залишку заборгованості за кредитом 66412,67 доларів США, по відсотками у розмірі 13870,32 доларів США. Згідно із статтями 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватись у встановлений строк. У частині першій статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, який прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України. У частині першій статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема, щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах встановлених договором або законом. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного). При цьому згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений такий обов`язок позичальника, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Скориставшись передбаченим частиною другою статі 1050 ЦК України правом вимагати дострокового погашення кредитної заборгованості у повному обсязі, кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, пені та встановив новий строк виконання цього зобов`язання. Положення статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики та статей 610, 611 ЦК України щодо нарахування пені застосовуються лише у межах погодженого сторонами строку кредитування, так як у охоронних правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Використовуючи своє право згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України, шляхом звернення до нотаріуса для здійснення виконавчого напису, банк змінив строк виконання зобов`язання. Цим банк як кредитор одночасно також змінив момент початку перебігу позовної давності за його вимогами, який слід рахувати з дня здійснення виконавчого напису нотаріуса. До Дзержинського районного м.Харкова позивач звернувся 19.06.2018 року, тобто поза межам строку позовної давності. З врахування викладеного, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову у зв`язку з пропуском позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем

Outcome: dismissed