Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить виселити відповідача [PERSON] з квартири [ADDRESS]. Мотивує свої вимоги тим, відповідач уклав з банком кредитний договір. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та відповідачем був укладений договір іпотеки, відповідно до умов якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: [ADDRESS]. 12.12.2011р. відповідно до договору факторингу та договору про відступлення прав за договором іпотеки банк відступив позивачу свої права вимоги до відповідача за зобов`язаннями по кредитному та іпотечному договорам. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору позивач набув право власності на предмет іпотеки. На вимогу про добровільне виселення з квартири відповідач не реагує, продовжує незаконно проживати в квартирі, законним власником якої є позивач. Майно було придбано відповідачем за рахунок кредиту банку, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, отже обов`язок надати відповідачу інше постійне жиле приміщення відсутній. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на невиконання під час прийняття рішення ТОВ «Кей-Колект» про самостійне набуття власності на квартиру [PERSON] [ADDRESS] вимог підпункту 1 п. 1, п. 4 Закону України «Про мораторій та стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»; вимог п. 5.2 договору іпотеки № 84132 від 24.04.2008р. стосовно обов`язковості укладання сторонами окремого договору про задоволення вимог іпотеко держателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку»; вимог ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» стосовно необхідності відшкодування іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Просить відмовити в задоволенні позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 24.04.2008р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки № 84132, згідно якого [PERSON] передає в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» нерухоме майно двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS]. Згідно договору факторингу, який укладений 12.12.2011р. між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», ПАТ «УкрСиббанк» зобов`язується передати у власність ТОВ «Кей-Колект», а ТОВ «Кей-Колект» прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження ПАТ «УкрСиббанк» за плату та на умовах, визначених цим договором. Одночасно з відступленням прав вимоги до ТОВ «Кей-Колект» переходять усі права ПАТ «УкрСиббанк» за усіма договорами забезпечення. Згідно договору відступлення прав вимоги, який укладений 12.12.2011р. між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», ПАТ «УкрСиббанк» передає, а ТОВ «Кей-Колект»приймає права вимоги за договорами іпотеки, зазначеними у додатку 1 до цього договору, а саме договір іпотеки № 11339434000 від 24.04.2008р., заставодавець [PERSON], порука клієнта № 11339434000 від 24.04.2008р - [PERSON]. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником квартири [ADDRESS] є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект». Дата державної реєстрації 21.03.2016р. Як вбачається з матеріалів справи на адресу відповідача [PERSON] направлялася вимога від 19.10.2016р. про добровільне звільнення квартири [ADDRESS] протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що обґрунтовані на законі та підтверджені матеріалами справи, а відповідно є такими, що підлягають задоволенню, а саме Виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS]. Враховуючи викладене,

Outcome: approved