Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-03 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з цим позовом до відповідача посилаючись на те, що 09.11.2015 року між позивачем та відповідачем на той час його дружиною, було укладено договір дарування квартири № 6, що знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Героїв Панфіловців № 3, яка належала йому на праві приватної власності. Під час укладання цього договору між ними мала місце домовленість, що квартира переходить у її власність, однак вони залишаться проживати в квартирі як родина і надалі. Але у звязку з тим фактом, що він хворів та часто вимушений був перебувати на лікуванні, то для зручності ним у 2014 році було надано дружині довіреність, щоб вона мала право вирішувати питання, які потребували його присутності. З моменту укладення шлюбу та за час лікування у [PERSON] Федерації, у них були дуже хороші та теплі родині відносини, дружина неодноразово приїжджала до нього в клініку, де він проходив лікування. В лютому 2017 року після тривалого лікування він повернувся в Чернівці, але потрапити до квартири не зміг, оскільки були замінені дверні замки. Він звернувся до КЖРЕП № 14, де йому повідомили, що він знятий з реєстрації, а власником квартири є [PERSON] 14.03.2017 року він отримав заочне рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21.12.2016 року про розірвання шлюбу. Укладаючи оспорюваний договір він не міг подумати, що коли повернеться в Україну, то не зможе потрапити до батьківської квартири, що буде вимушений відновлювати свої документи, що його шлюб буде розірваний. Вважав, що відповідачем порушено його право а тому просив задовольнити позов у звязку з істотною зміною обставин. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали і в своїх поясненнях підтвердили обставини, викладені в позовній заяві та письмових поясненнях. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала і в своїх поясненнях підтвердила обставини, викладені у власних запереченнях на позов. Представник третьої особи в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити у звязку з наступним. Судом встановлено, що 07.05.2005 року між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21.12.2016 року (а.с.17). В звязку з тим, що позивач часто хворів та вимушений був перебувати на лікуванні, ним 12.11.2014 року було надано відповідачці довіреність (а.с.26) для вирішення різного роду питань, які потребували участі позивача. Заявою від 01.03.2017 року позивачем вказана довіреність була скасована (а.с.27). 09.11.2015 року між позивачем та відповідачкою було укладено договір дарування квартири [ADDRESS] (а.с.29), яка належала позивачу на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 29.03.1996 року (а.с.20), та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 30.04.2010 року (а.с.21). Позивач [PERSON] в період з лютого по квітень 2015 року, з липня по серпень 2015 року, у вересні та грудні 2016 року перебував на лікуванні у [PERSON] Федерації та мешкав в м. Санкт-Петербург, що підтверджується виписками з історії хвороби та довідками (а.с.30-45). Також позивач перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні реабілітації з 13.03.2017 року по 22.03.2017 року в Обласному клінічному кардіологічному диспансері м. Чернівці, що підтверджується довідками (а.с.73-74). Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Згідно з ч.2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.1 та ч.4 ст. 722 ЦК України право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття. Прийняття обдаровуваним документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів тощо) є прийняттям дарунка. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка позивач [PERSON] пояснив суду, що він з відповідачкою перебували в зареєстрованому шлюбі з 2005 року та проживали в його квартирі [ADDRESS]. В квартирі до 2015 року було здійснено перепланування. Він весною 2015 році виїхав з України на лікування. Укладаючи договір дарування і видаючи довіреність, він уповноважив відповідачку по справі закінчити ремонт і виготовити технічну документацію на реконструкцію квартири. Після лікування в [PERSON] Федерації він збирався повертатись в м. Чернівці та проживати тут. Ініціатива подарувати квартиру дружині була його. Він в м. Санкт-Петербург не працює, однак гроші відповідачці пересилав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив суду, що він з позивачем товаришує. Позивач з відповідачкою проживали в [INFO]. Позивач робив ремонт в квартирі і квартиру не збирався нікому віддавати. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив суду, що він з позивачем товаришує та бував вдома у позивача. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив суду, що він більше ніж півроку робив ремонт вдома у позивача. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила суду, що вона являється двоюрідною сестрою позивача. Позивач проживав з відповідачкою в його квартирі. Також він робив ремонт в квартирі. В нього іншого житла немає. В м. Санкт-Петербург він знімав кімнату, однак їй не відомо, чи позивач там працював. Посилання позивача на підстави для визнання розірваним договору дарування, зокрема: на погіршення матеріального становища через відсутність житла, на яке він розраховував під час укладення договору дарування, погіршення стану здоров'я та умисне вчинення відповідачкою протиправних дій є безпідставним, оскільки позивач являється громадянином [PERSON] Федерації та в матеріалах справи відсутні докази, що у позивача відсутнє майно в [PERSON] Федерації. Крім того, виходячи з досліджених виписок з історії хвороби, у позивача погіршення стану здоровя відбувалось ще до укладення договору дарування, а саме з лютого 2015 року. Згідно з ст. 652 ч.1,2 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Судом в судовому засіданні встановлено, що позивач перед звернення до суду з позовом не звертався до відповідача щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, відповідно, що вони не досягли згоди з цього приводу, що є обовязковою вимогою. Крім того позивачем не доведено, що виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору оскільки на час укладення договору дарування позивач розумів який саме правочин він вчиняє, які наслідки він несе і не заперечував проти цього. Статтею 727 ЦК України визначені підстави та умови, за яких можливе розірвання договору дарування. Судом встановлено, що відповідач умисно не вчинила злочин проти життя, здоров'я, власності дарувальника, відповідач не створювала загрозу безповоротної втрати дарунка, що мав для дарувальника велику немайнову цінність, відповідач не вчиняла недбалого ставлення до речі, що становить культурну цінність ( до речі спірна квартира не є культурною цінністю ), ця річ може бути знищена або істотно пошкоджена. Згідно з ч.4 ст. 727 ЦК України визначено право дарувальника вимагати розірвання договору дарування, за умови, що на момент пред'явлення вимоги дарунок є збереженим. Зазначене право є строковим, воно існує до того часу, поки існує річ, яка є предметом договору. Розірвати договір дарування дарувальник вправі лише за умови наявності дарунка у натурі, тобто коли дарунок на момент пред'явлення такої вимоги є збереженим. Збереження дарунка передбачає знаходження його у власності обдарованого у стані, що відповідає його призначенню. У випадку відсутності дарунка (його знищення, відчуження третім особам тощо), ні вимога про розірвання правочину, ні вимога про повернення дарунка, пред'являтись не можуть. Судом встановлено, що 28.03.2017 року відповідачка [PERSON] продала третій особі [PERSON] квартиру спільного заселення № 6 в будинку № 3 по вул. Героїв Панфіловців м. Чернівці (а.с.110), тобто [PERSON] набула права власності на квартиру і дарунок (спірна квартира) не є збереженою. Суд вважає, що позивачем не було пропущено строк звернення до суду, оскільки про порушення свого права він дізнався в лютому 2017 року, а з позовом до суду звернувся в березні 2017 року, тому позовну давність, передбачену ст.728 ЦК України, позивачем пропущено не було. Статтею 81 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини та досліджені докази, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними, позов не обґрунтований та не підтверджений належними доказами, а тому не підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed