Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» (надалі за текстом - ПрАТ «СК «ВУСО») звернулося до суду з позовом до [PERSON] (надалі за тестом - [PERSON].), страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» (надалі за текстом - СТзДВ «Гарантія»), про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу. Посилаючись на те, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] (надалі за текстом - [PERSON]) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 397373-02-10-01 від 24.04.2013 р., за яким ПрАТ «СК «ВУСО» застрахувало майнові інтереси [PERSON], пов'язані з експлуатацією автомобіля [NUMBER]. 30.06.2013 р. на автостоянці по пров. Амосова в с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського р-н., Київської обл. сталась дорожньо-транспортна пригода (надалі за текстом - ДТП) за участю автомобілів [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], [NUMBER] було пошкоджено. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.07.2013 р. винним у ДТП було визнано [PERSON] Цивільно - правова відповідальність [PERSON] було застраховано за полісом обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/4875387 СТзДВ «Гарантія» з лімітом відповідальності за шкоду завдану майну потерпілому в розмірі 50 000 грн., франшиза - 1 000 грн. З метою визначення матеріального збитку та вартості відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER], ПрАТ «СК «ВУСО» здійснено оцінку. Відповідно до рахунку № НМРФ-28393 від 05.07.2013 р. вартість відновлювального ремонту складає 17 274 грн. Таким чином, у ПрАТ «СК «ВУСО» виникло право вимоги до СТзДВ «Гарантія» на суму 16 274 грн., до [PERSON] на суму 1 000 грн., у зв'язку з чим, ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося за захистом порушеного права до суду. До початку судового засідання ПрАТ «СК «ВУСО» подало клопотання про розгляд справи за відсутності представника, в своїй заяві вказало, що позов підтримує з тих же підстав, що викладені у позові, крім того зазначило, що не заперечує щодо винесення заочного рішення (а.с. 67). На виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України, судом було направлено запит до органів реєстрації місця проживання фізичної особи (а.с. 36), згідно отриманої відповіді відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України № 1846/5 від 14.12.2012 року на веб-сайті Єдиного державного реєстру, технічним адміністратором якого є Державне підприємство «Інформаційно-ресурсний центр» відображається інформація з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про юридичних осіб, про органи державної влади і органи місцевого самоврядування як юридичних осіб та про фізичних осіб-підприємців. Відповідно до отриманих даних, юридична адреса страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія», код - 21130899 є м. Київ, вул. Костянтинівська, 56, офіс 13. Згідно ст. 74 ЦПК України судові повістки - про виклик та телеграми зі зворотнім повідомленням направлялись за зареєстрованим у вставленому законом порядку місця проживання фізичної особи - відповідача. У разі ж їх відсутності за даною адресою, вважається, що судовий виклик вручений належним чином. Відповідачі в судові засідання не з'явилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників не забезпечили. Так, в судове засідання відповідачі викликалися судовими повістками зі зворотнім повідомленням, про явку в судове засідання на 08.10.2014 р., 10.11.2014 р., 05.12.2014 р., 23.01.2015 р. (а.с. 46, 50, 52-53, 56-57, 61-61, 64-66). У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову у відсутності відповідача та постановлення заочного рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом, [PERSON] є власником автомобіля [NUMBER], що підтверджено свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу (а.с. 11). 24.04.2013 р. між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 397373-02-10-01, за яким ПрАТ «СК «ВУСО» застрахувало майнові інтереси [PERSON], пов'язані з експлуатацією автомобіля [NUMBER] (а.с. 8 - 10). 30.06.2013 р. на автостоянці по пров. Амосова в с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського р-н., Київської обл. сталась дорожньо-транспортна пригода (надалі за текстом - ДТП) за участю автомобілів [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], [NUMBER] було пошкоджено, що підтверджено довідкою ДАІ (а.с. 14). Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.07.2013 р. винним у ДТП було визнано [PERSON] (а.с. 15). 01.07.2013 р. [PERSON] звернулася до ПрАТ «СК «ВУСО» з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 12 - 13). ПрАТ «СК «ВУСО» було визначено матеріальний збиток та вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] на підставі рахунку № НМРФ-28393 від 05.07.2013 р., складеного ТОВ «Ніколь-Моторс», згідно якого вартість відновлювального ремонту складає 18 610 грн. 50 коп. (а.с. 19) та висновку суб'єкта оціночної діяльності - ФОП [PERSON] за № 13/7/556/593075 від 23.07.2013 р., згідно якого, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля [NUMBER] з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 18 511 грн. 99 коп. (а.с. 21 - 26). ПрАТ «СК «ВУСО» було перераховано на рахунок ТОВ «Ніколь-Моторс» 17 274 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 30.07.2013 р. № 8915 (а.с. 30). Цивільно - правова відповідальність [PERSON] було застраховано за полісом обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/4875387 СТзДВ «Гарантія» з лімітом відповідальності за шкоду завдану майну потерпілому в розмірі 50 000 грн., франшиза - 1 000 грн., що підтверджено витягом з бази даних МТСБУ (а.с. 31). Згідно довідки ПрАТ «СК «ВУСО» від 12.12.2014 р. за № 5645, вбачається, що [PERSON] сплатив на користь ПрАТ «СК «ВУСО» 800 грн. у погашення заборгованості, однак сума боргу у розмірі 16 274 грн. з боку [PERSON] не погашена (а.с. 70). За правилом ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Оцінка була виконана у відповідності до ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» № 2658-III від 12.07.2001 р., Національного стандарту № 1 «Загальні засади проведення оцінки майна та майнових прав», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1440 від 10.10.2003 р. Правовідносини, що виникли між сторонами, крім загальних норм цивільного законодавства врегульовані спеціальним законодавством у сфері страхування ЗУ «Про страхування» та ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна є обов'язковою при визначенні збитків або розміру відшкодування. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» даний вид страхування здійснюється з метою відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю транспортного засобу страхувальника і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 28 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено шкоду, яка заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, як шкоду, пов'язану: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно ст. 34 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після отримання повідомлення про страховий випадок страховик терміново, але не пізніше трьох робочих днів зобов'язаний був направити аварійного комісара або експерта на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо у визначений строк аварійний комісар або експерт не з'явився, потерпіла особа мала право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому випадку страхова компанія зобов'язана відшкодувати їй витрати на проведення експертизи. Статтею 1187 Цивільного Кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За визначенням ст. 9 ЗУ «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. За правилом ст. 25 ЗУ «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством. Цим Законом встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (ст. ст. 22, 28 Закону). Стаття 9 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає ліміти відповідальності страховика. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування. Статтею 12 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Однак, згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. ст. 27 - 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 59 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Враховуючи, що полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/4875387 передбачена франшиза у розмірі 1 000 гривень, належних та допустимих доказів на спростування визначеного ПрАТ «СК «ВУСО» матеріального збитку, відповідачами до суду не надано, за таких обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з [PERSON] на користь ПрАТ «СК «ВУСО» суму недоплаченої франшизи у розмірі 200 гривень, з СТзДВ «Гарантія» підлягає стягненню на користь ПрАТ «СК «ВУСО» суму виплаченого страхового відшкодування 16 274 гривні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню на користь ПрАТ «СК «ВУСО» сплачений судовий збір у розмірі 17 грн., з СТзДВ «Гарантія» підлягає стягненню на користь ПрАТ «СК «ВУСО» сплачений судовий збір у розмірі у розмірі 226 грн. 60 коп. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved