Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства « Альфа Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи підставність своїх вимог тим, що 22.07.2014 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір №500953170, відповідно до якого банк зобовязався надати позичальнику [PERSON] кредит в сумі 84\~044,54 гривень. Відповідач зобовязалась в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші платежі в сумі та в строки, визначені договором. Позивач свої зобовязання за вказаним договором виконав, надав відповідачеві визначені договором грошові кошти. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобовязання належно не виконував, а тому станом на 05.08.2015 року має прострочену заборгованість за кредитом в сумі 84\~044,54 грн., за відсотками за користування кредитом в сумі 2\~685,89 грн., по комісії - 11\~950,07 грн. Також відповідно до умов договору у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобовязань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій по договору. Відповідач зобовязаний сплатити позивачу неустойку станом на 05.08.2015 року розмір неустойки становить 2\~400,00 гривень. За умовами кредитного договору у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань, встановлених договором, в тому числі у разі затримки сплати частини кредиту та/або процентів за його користування щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати дострокового виконання зобовязання та повернення кредиту. Вимога про дострокове повернення кредиту відповідачем не виконана. Ураховуючи наведені обставини позивач просив суд стягнути з відповідача на користь ПАТ «Альфа Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 101\~080, 50 гривень та судовий збір в сумі 1 010,80 гривень. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак направив до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, де зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був оповіщений належним чином, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, що надане за відомостями адресно - довідкового підрозділу ГУДМС УДМС у Вінницькій області. Про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надіслав. Прийнявши до уваги те, що представник позивача використав надане йому ч.2 ст.158 ЦПК України право заявляти клопотання про розгляд справи у його відсутності, а неявку відповідача суд визнає неповажною, так як за правилами ч.5 ст.74 ЦПК України, вважається, що виклик ним отримано, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому здійснює розгляд справи в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, зі згоди представника позивача при заочному розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст.197 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно зясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, дійшов висновку про таке. Судом встановлені наступні обставини та визначено відповідні їм правовідносини. 22.07.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк» та відповідачем укладено кредитний договір №500953170. Відповідно до умов кредитного договору банк зобовязався надати позичальнику [PERSON] кредит в сумі 84\~044,54 гривень, процентна ставка за користування кредитом 15,99% річних, тип процентної ставки фіксована. Згідно умов цього Договору Позичальник зобовязалась в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші платежі в сумі та в строки, визначені договором. Згідно ст. ст. 1049, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязаний надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобовязується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, в такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.. 509 ЦК України зобовязанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник), зобовязана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникає з підстав, визначених ст.. 11 ЦК України. Як вбачається із виписки з особового рахунку ( а. с. 12) Банк свої зобовязання за договором виконав, надав відповідачеві кредит в сумі, що була узгоджена у Договорі - 84\~044, 54 грн. Відповідач, в порушення умов кредитного договору свої зобовязання належно не виконує, а тому станом на 05.08.2015 року має прострочену заборгованість за кредитом в сумі 84\~044,54 грн., за відсотками за користування кредитом в сумі 2\~685,89 грн., по комісії - 11\~950,07 грн., що вбачається із розрахунку заборгованості ( а. с. 11). Також відповідно до умов договору у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобовязань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій по договору, відповідач зобовязаний сплатити позивачу неустойку. Приписами ст. ст. 549, 550 ЦК України визначено, що неустойкою ( штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Станом на 05.08.2015 року розмір неустойки становить 2\~400,00 гривень. Умовами кредитного договору передбачено, що у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань, встановлених договором, в тому числі у разі затримки сплати частини кредиту та/або процентів за його користування щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати дострокового виконання зобовязання та повернення кредиту. Вимога позивача від 21.08.2015 року про дострокове повернення кредиту відповідачем по даний час не виконана . Статтями 525, 526, 629 ЦК України передбачено, договір є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 610, 2 ст. 615 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом в силу положень ст.611 ЦК України, у тому числі сплата неустойки (штраф, пеня). Зібрані у справі докази підтверджують факт неналежного виконання відповідачем зобовязань за кредитним договором від 22.07.2014 року, укладеним між ПАТ « Альфа Банк» та [PERSON] №500953170 , в результаті чого станом на 05.08.2015 року заборгованість за кредитом відповідача становить 101\~080, 50 гривень, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 84\~044,54 грн., за відсотками за користування кредитом - 2\~685,89 грн., по комісії - 11\~950,07 грн., штраф 2400,00 грн. В матеріалах справи наявний розрахунок суми заборгованості відповідача перед позивачем, з яким суд погоджується. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З огляду на вищевикладене та у контексті вищенаведених правових норм регулювання предмета спору, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними доказами факт порушення відповідачем взятих на себе зобовязань, а тому вимоги позивача до відповідача про стягнення кредитної заборгованості ґрунтуються на вимогах закону, відтак, за відсутності будь яких заперечень з боку відповідача, підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тому виходячи із змісту вищезазначеної норми з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачені банком судові витрати.

Outcome: approved