Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу за договором позики у розмірі 50000 грн., індексу інфляції в сумі 499,00 грн. та 3% річних 678,09 грн., моральної шкоди у розмірі 2000 грн., а всього 54177,09 грн., а також судовий збір у розмірі 541,78 грн. й у підтвердження позовних вимог у позові зазначила, що 18 червня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачеві грошові кошти в сумі 50000 грн. строком до 19 червня 2013 року. На вимоги позивача повернути кошти відповідач прохав відстрочити дату повернення боргу у зв'язку з скрутним матеріальним становищем до 01.12.2013 року, проте до теперішнього часу борг не повернув та уникає зустрічей з позивачем. Позивач у судове засідання не прибув, надав суду заяву у якій просить суд розглянути справу у його відсутність, на позовних вимогах наполягає та не заперечує проти заочного рішення. Відповідач у судове засідання не прибув, не зважаючи на належне повідомлення про час та місце розгляду справи і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки. Заяви про розгляд справи у його відсутність до суду також не надходило. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши в судовому засіданні надані позивачем докази, оцінивши їх у сукупності, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення суми боргу, індексу інфляції та 3% річних в повному об'ємі, а в частині стягнення моральної шкоди та судового збору частково з наступних підстав. Згідно а. 1 ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як зазначено у копії розписки (а.с.5) позивачем було передано у власність відповідачеві грошові кошти у сумі 50000,00 грн., які відповідач повинен був повернути у визначений термін, так відповідно до а. 2 ч.1 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним. Проте у встановлений у договору строк відповідач грошові кошти не повернув всупереч ч.1 ст. 1049 ЦК України у якій вказано, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Також у ч.1-2 ст. 625 ЦК України вказано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач не повернувши борг у визначений договором позики термін, спричинив позивачу матеріальні збитки у сумі 50000,00 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 499,00 грн., а також три проценти річних від простроченої суми 678,09 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Щодо відшкодування моральної шкоди: у позові зазначено, що в результаті невиконання з боку відповідача своїх зобов'язань щодо повернення боргу, позивач поніс моральні страждання внаслідок того, що він планував направити ці кошти на задоволення потреб своєї сім'ї та створенням комфортних умов життя, а замість цього в сім'ї почались сварки, що можуть привести до її розпаду. Завдану йому моральну шкоду позивач оцінює у 2000,00 грн.. П.2 ч.2 ст. 23 ЦК України передбачає, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. У п. 4 ч.1 ст. 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування моральної шкоди. Ч.1 ст. 1167 ЦК України вказує, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оскільки визначений позивачем розмір моральної шкоди не підтверджено доказами, суд, враховуючи глибину душевних страждань позивача, вимоги розумності і справедливості, вважає за необхідне визначити розмір завданої позивачу моральної шкоди у сумі 500,00 грн.. Також згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 527,00 грн.. На підставі викладеного

Outcome: partial