Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Представник позивачки звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON], [PERSON] про визнання за [PERSON] в порядку поділу майна подружжя права власності на 2/6 житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель, який розташований за адресою: Кіровоградська область, м. Бобринець, вул. Шевченка,19, залишивши у власності [PERSON] 1/6 житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель, який розташований за адресою: Кіровоградська область, м. Бобринець, вул. Шевченка,19. В обґрунтування позову представник позивачки зазначає, що з 24.10.1992 року по 26.10.2000 року та з 12.10.2007 року по 25.07.2012 року сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають трьох дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з відповідачкою та перебувають на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на їх утримання не надає. За час шлюбу, спільного проживання сторонами придбано ? житлового будинку, який розташований за адресою: Кіровоградська область. м.Бобринець, вул.Шевченка, 19. Оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо поділу майна подружжя [PERSON] змушена звернутись до суду з позовом про його поділ. В судове засідання позивачка та її представник не зявились надали заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечив. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, 24.10.1992 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, який згідно даного витягу, розірвано 26.10.2000 року (а.с. 6). 12 жовтня 2007 року між сторонами укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-ОЛ № 022673 від 12.10.2007 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Бобринецького районного управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.7). Як вбачається з рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області 25.07.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 8). 13 жовтня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, згідно якого [PERSON] продала, а [PERSON] купив будинок за адресою м. Бобринець вул.. Шевченка,19 (а.с. 9). Згідно будинкової книги, в будинку за адресою м. Бобринець вул. Шевченка, 19 зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 13-16). Сторони по справі мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження І-ОЛ № 009143 від 02.09.1998 року; [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження І-ОЛ № 048942, а також повнолітню доньку О.П., [INFO], згідно свідоцтва про народження ІІІ-ОЛ № 293245 (а.с. 16-18). Як вбачається з довідки № 376 від 03.07.2014 року, виданої відділом ДВС Бобринецького РУЮ [PERSON] не отримувала від [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей (а.с. 19). Згідно довідки № 2597 від 23.07.2014 року, [PERSON] мешкає за адресою вул. Шевченка, 19а, м. Бобринець, але проживає за адресою [INFO]. Разом з нею проживають донька [PERSON], син [PERSON] та донька [PERSON] (а.с. 20). Відповідно до довідки № 665 від 25.07.2014 року, [PERSON] участі у вихованні дітей не приймає (а.с. 21). Згідно ст.22 КпШС України, який діяв на момент придбання спірного жилого будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. У відповідності до ст.28. 29 КпШС України в разі поділу майна, яке е спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. Поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу. Відповідно до ст.60 ч 1 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу,належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба,тощо) самостійного заробітку. Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. У разі наявності в майні, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, неподільних речей, то в силу частини другої статті 71 СК України такі речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, з присудженням одному з подружжя грошової компенсації, замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, і за змістом частин четвертої, пятої статті 71 СК України присудження такої грошової компенсації можливе лише за згодою того з подружжя, якому вона присуджується, а також за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі не вчинення таких дій, а також не вчинення одним із подружжя дій щодо припинення права другого з подружжя на частку у спільному майні, передбачених статтею 365 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), а неподільні речі не можуть бути реально поділені між подружжям відповідно до їхніх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу й залишає майно в їхній спільній частковій власності. Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Відтак, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову стосовно поділу майна подружжя. Також, враховуючи приписи ст. 88 ЦПК України, суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача судових витрат в сумі 462,71 грн. на користь позивачки. На підставі ст.60,70,71 СК України,

Outcome: approved