Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить суд стягнути заборгованість з відповідача за кредитним договором № б/н від 30.03.2011 року у розмірі 30040,91 грн.; стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1921,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що відповідно до укладеного договору б/н від 30.03.2011 року відповідач отримала кредит у розмірі 5000,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок із сплатою відсотків за користування, але не виконала свої зобов`язання за договором не здійснила повернення кредиту у встановлений строк та не сплатила відсотки за користування кредитом. В зв`язку з чим, станом на 25.12.2018 року заборгованість відповідача перед АТ КБ «Приватбанк» 30040,91 грн. з яких: 3904,64 грн. - тіло кредиту; 11954,85 - нараховано відсотків за користування кредитом; 12274,71 - нараховано пені; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг : 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1406,71 грн. - штраф (процентна складова), у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. Представник позивача до судового засідання не з`явився, в позовних вимогах просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач повідомлялась про дату, час і місце слухання справи, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надала. В матеріалах справи маються поштові повідомлення з «закінченням строки зберігання». За даних обставин, з урахуванням згоди представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини і визначив відповідно до них правовідносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу України та кредитним договором, укладеним сторонами. Зі змісту статей 626, 638 ЦК України слідує, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. При цьому, відповідно до ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, що відповідає положенням ст. 628, ст. 629 ЦК України. Як вбачається з матеріалів справи 30.03.2011 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач ознайомлена та надав свою згоду з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, що підтверджується власноручним підписом у анкеті-заяві (а.с.8). Відповідач не виконала свої зобов`язання за договором і не здійснила повернення кредиту у встановлений строк та не сплатила відсотки за користування кредитом. В зв`язку з чим, станом на 25.12.2018 року заборгованість відповідача перед АТ КБ «Приватбанк» 30040,91 грн. з яких: 3904,64 грн. - тіло кредиту; 11954,85 - нараховано відсотків за користування кредитом; 12274,71 - нараховано пені; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг : 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1406,71 грн. - штраф (процентна складова). (а.с.5-7) Суд, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно з`ясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530, 610 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобов`язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Таким чином, на підставі розрахунку заборгованості судом встановлено неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань відповідно до умов укладеного Кредитного договору, визначена позивачем сума заборгованості за розрахунком є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 Цивільно-процесуального кодексу України, з відповідача належить стягнути також судові витрати по справі в розмірі 1921,00 грн. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved