Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

ПСП «Світанок» звернулося до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про встановлення права власності за набувальною давністю. В оґрунтування позову позивач посилається на ті обставини, що з березня 2007 року ПСП «Світанок» використовує для виробничих потреб, з дозволу [PERSON], транспортні засоби, а саме: трактор моделі МТЗ-80, 1989 року випуску, заводський № 010387; причеп моделі 2ПТС-4, 1990 року випуску, заводський № 0030241; причеп моделі 2ПТС-4, 1987 року випуску, заводський № 122010. У червні 2013 року відповідач оформив право власності на вищезазначені транспортні засоби, що підтверджується: свідоцтвом про реєстрацію великотоннажного транспортного засобу або іншого технічного транспортного засобу серії ВВ № 004898 від 26.06.2013; свідоцтвом про реєстрацію великотоннажного транспортного засобу або іншого технологічного засобу серії ВВ № 004899 від 26.06.2013; свідоцтвом про реєстрацію великотоннажного транспортного засобу або іншого технологічного транспортного засобу серії ВВ № 004900 від 26.06.2013. Однак з 2007 року ПСП «Світанок» відкрито та безперервно володіє вищезазначеним майном, а відповідач не заявив вимогу про його повернення, тому позивач просить суд визнати за ним право власності на вищезазначені транспортні засоби в порядку набувальної давності. Окрім зазначеної позовної заяви у провадженні Кремінського районного суду Луганської області також перебуває уточнена позовна заява [PERSON] до [PERSON], ПСП «Світанок», третя особа Територіальне управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Луганській області про визнання права власності, витребування майна із чужого незаконного володіння та скасування реєстрації транспортних засобів. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що він працював на ПСП «Світанок» до 15 червня 2012 року. За час роботи на посаді директора ПСП «Світанок» він використовував сільгосптехніку, яку він придбав за власні кошти, а саме: трактор МТЗ-80 державний номер 00460 ТВВ; причеп 2 ПТС-4 державний номер 00462 ТВВ; причеп 2 ПТС державний номер 00461 ТВВ. Зазначену техніку позивач використовував без будь-якої оплати з боку ПСП «Світанок» для потреб підприємства. Після звільнення позивача з посади директора ПСП «Світанок» з незалежних від нього причин трактор МТЗ-80, державний номер 00460 ТВВ, причеп 2ПТС-4, державний номер 00462 ТВВ та причеп 2ПТС-4, державний номер 00461 ТВВ, вибули з його володіння та знаходяться в користуванні ПСП «Світанок». 08.02.2013 [PERSON] звернувся до правоохоронних органів стосовно повернення йому майна, однак постановою слідчого СВ Кремінського РВ ГУМВС України у Луганській області від 15.02.2013 було закрито кримінальне провадження через наявність між сторонами цивільно-правових договірних відносин. Вищезазначену спірну техніку позивач придбав у 2007 році у особи на імя [PERSON], який діяв від імені [PERSON], та який надав документи на продану техніку, однак остання померла ще 20.11.2004, що підтверджується свідоцтвом про смерть. У звязку з цим зазначений договір з [PERSON] було визнано судом недійсним, а свідоцтва про реєстрацію на ці транспортні засоби скасовано. У звязку з викладеними обставинами позивач просить суд: 1) визнати його добросовісним набувачем спірного майна; 2) визнати за ним право власності на вищезазначене майно; 3) скасувати реєстрацію вищезазначених транспортних засобів: трактора МТЗ-80, 1989 року випуску, заводський № 010387, державний номерний знак № 03730 ТВВ серії ВВ № 005196; причепа 2ПТС-4, 1990 року випуску, заводський № 0030241, державний номерний знак 03731 ТВВ серії ВВ № 005197; причепа 2ПТС-4, 1987 року випуску, заводський № 122010, державний номерний знак 03732 ТВВ № 005198, які зареєстровані за ПСП «Світанок»; 4) витребувати вищезазначене майно у відповідача ПСП «Світанок» та передати зазначену техніку позивачу [PERSON] Ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 01.10.2014 цивільну справи за позовом ПСП «Світанок» до [PERSON] про встановлення права власності за набувальною давністю було обєднано в одне провадження з цивільною справою за позовом [PERSON] до [PERSON], ПСП «Світанок», третя особа Територіальне управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Луганській області про визнання права власності, витребування майна із чужого незаконного володіння та скасування реєстрації транспортних засобів. Представник позивача (за першим позовом) та відповідача (за другим позовом) ПСП «Світанок» в судове засідання не зявився, на адресу суду від директора [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якій зазначено, що ПСП «Світанок» підтримує заявлені позовні вимоги, а також в повному обсязі заперечує проти позову [PERSON] Також ПСП «Світанок» було надано письмові заперечення проти позову [PERSON] (а.с. 66 т. 2), в яких зазначено, що спірна техніка не перебуває в користуванні ПСП «Світанок» та не знаходиться на території підприємства. Доданий до позову [PERSON] акт про підтвердження знаходження спірного майна на території ПСП «Світанок» від 04.09.2012 представник відповідача сприймає критично, оскільки ставить під сумнів факт знаходження [PERSON] та [PERSON] на території ПСП «Світанок» взагалі. Також у запереченні зазначено, що ПСП «Світанок» не приймало на себе будь-яких зобовязань щодо зберігання спірної техніки і не укладало з цього приводу будь-яких правочинів. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, його представник [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] право власності на спірну техніку не належить, оскільки судом касаційної інстанції було скасовано рішення про визнання права власності на цю техніку за [PERSON], після чого його позов судом першої інстанції було залишено без розгляду. Таким чином, [PERSON] був власником цієї техніки лише два місяці. Матеріалами справи не підтверджується, що ПСП «Світанок» використовує спірну техніку з березня 2007 року за згодою [PERSON], який став власником лише у 2010 році за рішенням суду, яке було скасоване через два місяці. [PERSON] придбав цю техніку у [PERSON], проте на момент укладення угоди [PERSON] не знав, що ця людина померла ще у 2004 році. У звязку з цим [PERSON] слід вважати добросовісним набувачем цього майна. Право власності за ПСП «Світанок» рішенням суду визнавалося не незаконних підставах, у звязку з цим це рішення було скасовано ухвалою Вищого спеціалізованого суду від 13.08.2014. Таким чином, представник в повному обсязі підтримав уточнені позовні вимоги [PERSON] та просив їх задовольнити, а також заперечував проти задоволення позовних вимог ПСП «Світанок» до [PERSON], оскільки вважає їх необґрунтованими. Інший представник позивача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, його представник [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що проти позову [PERSON] заперечує в повному обсязі, зокрема вказав, що [PERSON] не може бути добросовісним набувачем спірного майна, оскільки за рішенням суду касаційної інстанції угода, за якою [PERSON] придбав цю техніку була визнана недійсною. Крім того, в даний час Кремінським районним судом розглядається кримінальна справа за обвинуваченням [PERSON] за ст.ст. 366 ч. 1, 191 ч. 3 КК України у підробці документів та привласненні техніки, яка є предметом даної справи. На даний час ця техніка зареєстрована за ПСП «Світанок», яке є добросовісним набувачем даної техніки, оскільки воно придбало її у [PERSON], сплативши йому за неї певну грошову суму, тому позов ПСП «Світанок» він визнає повністю. На підставі зазначеного правочину ця техніка була зареєстрована та видані відповідні свідоцтва про реєстрацію майна за ПСП «Світанок». Де знаходиться ця техніка наразі, представнику невідомо. Представник третьої особи Головного управління держпраці у Луганській області в судове засідання не зявився, через канцелярію суду за підписом заступника начальника надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що коли він шукав собі для придбання трактор МТЗ-82 (у задовільному стані), то брав із собою свого знайомого [PERSON], який є рідним сином [PERSON], і вони їздили у село Лиман Луганської області. Ці події мали місце приблизно сім-десять років тому. З ними також їздив товариш на імя [PERSON]. Попередньо [PERSON] здзвонився з чоловіком на імя [PERSON] та домовився приїхати подивитись трактор. Вони зустрілися з [PERSON] на мосту та проїхали за ним. Олексій завів їх у двір та показав їм техніку, зокрема вони оглянули трактор МТЗ-80, який, на думку [PERSON], виглядав, як купа металобрухту (тобто, знаходився у розібраному стані), у звязку з чим він відмовився його купляти. Також свідок бачив на території двору причепи. Олексій показував якісь документи на техніку, проте чия була ця техніка [PERSON] не цікавився, а для себе зробив висновок, що ця техніка належала [PERSON], оскільки він їм цю техніку демонстрував. Оглянутий ними трактор зацікавив [PERSON], який записав номер, після чого вони поїхали. Через два-три місяці [PERSON] бачив схожу техніку біля будинку [PERSON], який повідомив, що придбав цю техніку для хазяйства. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що приблизно три роки тому (проте не виключено, що і у 2012 році, оскільки точно свідок пригадати не може), до нього прийшов його знайомий [PERSON] та попросив допомогти йому забрати техніку (трактор, причеп, машину), після чого вони сіли у машину і поїхали до ПСП «Світанок». З ними також їздив [PERSON] [PERSON] пішов розмовляти з директором ПСП «Світанок» [PERSON], однак той йому техніку не віддав. Наскільки зрозумів [PERSON], [PERSON] купляв цю техніку і вона належала останньому, проте точно свідку невідомо. [PERSON] бачив цю техніку, вона знаходилася на території ПСП «Світанок». Раніше свідок бачив цю техніку біля будинку [PERSON], коли той працював у ПСП «Світанок», однак після його звільнення свідок техніку там більше не бачив. Потім вони сіли у машину і поїхали додому. В той же день [PERSON] попросив [PERSON] засвідчити підписом на папері відмову [PERSON] віддати техніку [PERSON], на що свідок погодився і поставив свій підпис, проте зі змістом викладеного на папері не ознайомлювався (через поганий зір). Чи знаходиться ця техніка зараз на ПСП «Світанок», [PERSON] пояснити не може, оскільки він там не буває. [PERSON] Володимирович в судовому засіданні пояснив, що приблизно з 2007 року у його сусіда [PERSON] була техніка, а саме трактор МТЗ-80 та два причепи. Коли [PERSON] нікуди було її ставити, ця техніка стояла у свідка у дворі та біля двору. Приблизно у 2012 чи 2013 році вони втрьох разом з [PERSON] та [PERSON] ходили до ПСП «Світанок», щоб забрати цю техніку. Коли вони туди прийшли, до них вийшов директор ПСП «Світанок» [PERSON], який відмовився віддавати [PERSON] техніку, після чого вони поїхали. Пізніше [PERSON] попросив [PERSON] та [PERSON] засвідчити підписом на папері відмову [PERSON] віддати техніку [PERSON], на що вони погодилися і поставили свої підписи. Заслухавши представників сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, розглянувши цивільну справу в межах позовних вимог та обєктивно оцінивши докази як окремо, так і в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 26.06.2013 було видано свідоцтво серії ВВ № 004898 про реєстрацію великотоннажного транспортного засобу за [PERSON], а саме трактора моделі МТЗ-80 1989 року випуску, заводський № 010387, державний № 03486 ТВВ (а.с. 6 т. 1). Крім того, 26.06.2013 було видано свідоцтво серії ВВ № 004899 про реєстрацію великотоннажного транспортного засобу за [PERSON], а саме причепа моделі 2ПТС-4 1990 року випуску, заводський № 0030241, державний № 03487 ТВВ (а.с. 7 т. 1). Також 26.06.2013 було видано свідоцтво серії ВВ № 004900 про реєстрацію великотоннажного транспортного засобу за [PERSON], а саме причепа моделі 2ПТС-4 1987 року випуску, заводський № 122010, державний № 03488 ТВВ (а.с. 8 т. 1). Так, 16.05.2013 Кремінським районним судом Луганської області було винесено рішення про часткове задоволення позову [PERSON], залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 19.06.2013, згідно з яким: - визнано недійсною угоду купівлі-продажу трактора моделі МТЗ-80 1989 року випуску, заводський № 010387, задній міст №7161; причепа 2ПТС-4 1990 року випуску, заводський №0030241; причепа 2ПТС-4 1987 року випуску, заводський № 122010, укладену 15.02.2007 між [PERSON] та [PERSON]; - скасовано свідоцтво про реєстрацію великотоннажних транспортних засобів або інших технологічних транспортних засобів від 07.10.2010 серії ВВ №000686, власник [PERSON], трактора моделі МТЗ-80, 1989 року випуску, заводський № 010387, задній міст №7161, державний номерний знак 00460 ТВВ; - скасовано свідоцтво про реєстрацію великотоннажних транспортних засобів або інших технологічних транспортних засобів від 07 жовтня 2010 року серії ВВ №000687, власник [PERSON]; причепа 2 ПТС-4 1990 року випуску, заводський № 0030241, присвоєно державний номерний знак 00461 ТВВ; - скасовано свідоцтво про реєстрацію великотоннажних транспортних засобів або інших технологічних транспортних засобів від 07.10.2010 серії ВВ № 000688, власник [PERSON]; причепа 2 ПТС-4 1987 року випуску, заводський № 122010, присвоєно державний номерний знак 00462 ТВВ; - визнано за [PERSON] право власності на трактор МТЗ-80 1989 року випуску, заводський № 010387, задній міст 7161; причеп 2ПТС-4 1990 року випуску, заводський № 003041; причеп 2ПТС-4 1987 року випуску, заводський № 122010 (а.с. 89-92, 93-95 т. 1; 25-29, 30-36 т. 2). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2013 рішення Кремінського районного суду Луганської області від 16.05.2013 та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 19.06.2013 в частині визнання права власності за [PERSON] на трактор МТЗ-80 1989 року випуску, заводський № 010387, задній міст № 7161; причеп 2ПТС-4 1990 року випуску, заводський № 003041; причеп 2ПТС-4 1987 року випуску, заводський № 122010, було скасовано та направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, в іншій частині залишено без змін (а.с. 26-28, 64-66 т. 1; 37-39 т. 2). 18.11.2013 ухвалою Кремінського районного суду Луганської області зазначений позов [PERSON] після повернення справи на новий розгляд в частині визнання права власності на спірне майно за [PERSON] із суду касаційної інстанції було залишено без розгляду (а.с. 25, 67 т. 1). Крім того, 31.07.2013 Кремінським районним судом Луганської області було винесено рішення про задоволення позову ПСП «Світанок», залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 24.03.2014, згідно з яким: - визнано за ПСП «Світанок» в порядку набувальної давності право власності на трактор моделі МТЗ-80 1989 року випуску, заводський № 010387, державний № 03486 ТВВ, який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію великотоннажного транспортного засобу або іншого засобу серії ВВ № 004898 від 26.06.2013; - визнано за ПСП «Світанок» в порядку набувальної давності право власності на причеп моделі 2ПТС-4 1990 року випуску, заводський № 0030241, державний № 03487 ТВВ, який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію великотоннажного транспортного засобу або іншого засобу серії ВВ № 004899 від 26.06.2013; - визнано за ПСП «Світанок» в порядку набувальної давності право власності на причеп моделі 2ПТС-4 1987 року випуску, заводський № 122010, державний № 03488 ТВВ, який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію великотоннажного транспортного засобу або іншого засобу серії ВВ № 004900 від 26.06.2013 (а.с. 22, 106-108, 125, 126-128 т. 1). Однак ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.08.2014 рішення Кремінського районного суду Луганської області від 31.07.2013 та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 24.03.2014 було скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 136-139 т. 1; 128-131 т. 2). Постановою о/у СДСБЕЗ Кремінського РВ ГУМВС України у Луганській області від 01.11.2012 [PERSON] було відмовлено у порушенні кримінальної справи стосовно директора ПСП «Світанок» [PERSON] щодо присвоєння шахрайським шляхом спірної техніки через наявність між [PERSON] та засновниками ПСП «Світанок» цивільно-правових договірних відносин (а.с. 68-69 т. 1, 17-19 т. 2). Постановою слідчого СВ Кремінського РВ ГУМВС України у Луганській області від 15.02.2013 було закрито кримінальне провадження за заявою [PERSON] стосовно посадових осіб ПСП «Світанок» щодо незаконного утримання на території підприємства спірної техніки через наявність між [PERSON] та засновниками ПСП «Світанок» цивільно-правових договірних відносин (а.с. 70-71, 72-73 т. 1, 20-22 т. 2). 14.07.2016 вироком Кремінського районного суду Луганської області [PERSON] було визнано невинуватим та виправдано за ст.ст. 366 ч. 1, 191 ч. 3 КК України щодо незаконного придбання директором ПСП «Світанок» [PERSON] спірного майна у [PERSON] та реєстрації цього майна, однак ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 09.11.2016 зазначений вирок було скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 4-19, 20-22 т. 3). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.\~Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК).Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Однак позивачем ПСП «Світанок» не було надано суду належних і допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом свідчили про те, що підприємство володіло спірною технікою безперервно протягом пяти років. В той же час, в матеріалах справи є довідка № 130114/1 від 13.01.2014, підписана директором ПСП «Світанок» [PERSON] та головним бухгалтером підприємства [PERSON], з якої вбачається, що спірна техніка в користуванні ПСП «Світанок» не знаходиться і на його території не перебуває, а її місцезнаходження відповідним посадовим особам невідоме (а.с. 67 т. 2). Також суд не може взяти до уваги посилання представника відповідача [PERSON] [PERSON] на те, що на даний час спірна техніка зареєстрована за ПСП «Світанок», яке є добросовісним набувачем даної техніки, оскільки, зі слів представника, підприємство придбало її у [PERSON] за договором, сплативши йому за неї певну грошову суму. Так, ні представником позивача ПСП «Світанок», ні відповідачем [PERSON] чи його представником суду не надані документи, що підтверджують зазначені обставини. Крім того, факт реєстрації у передбаченому законом порядку права власності за ПСП «Світанок» на спірне майно робить неможливим і позбавляє сенсу визнання за позивачем права власності на це майно в судовому порядку за набувальною давністю. Більше того, в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.08.2014 констатується, що [PERSON] не належить право власності на спірне майно, оскільки його позовну заяву залишено без розгляду ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 18.11.2013. Отже, суд не може прийняти визнання ним позову. Враховуючи викладене, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог ПСП «Світанок» до [PERSON] про визнання права власності на спірне майно в порядку набувальної давності, а отже вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову. Також судом встановлено, що 07 жовтня 2010 року трактор МТЗ-80 та причеп 2ПТС-4 1990 року випуску, причеп 2ПТС-4 1990 року випуску, причеп 2ПТС-4 1987 року випуску територіальним управлінням Держгірпромнагляду по Луганській області були зареєстровані за [PERSON] (а.с. 41-44 т. 2). Для державної реєстрації транспортних засобів позивачем було надано накладну № 15 від 15.02.2007 та квитанцію прибуткового касового ордеру № 12 від 15.02.2007, згідно з якими [PERSON] придбав вищезазначену техніку за 10100 грн. у субєкта підприємницької діяльності [PERSON] (а.с. 12 т. 2). Однак відповідно до свідоцтва про смерть від 23.11.2004 [PERSON] померла ще 20.11.2004, отже [PERSON] не міг придбати у неї вищезазначену сільськогосподарську техніку (а.с. 24 т. 2), у звязку з чим ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2013 були залишені в силі рішення судів першої та апеляційної інстанцій про визнання відповідної угоди недійсною та скасування свідоцтв про реєстрацію цих транспортних засобів, отриманих на підставі цієї угоди. Ознаки добросовісної поведінки особи, яка заволоділа чужим майном, визначено у статтях 12, 388 ЦК України. Так, ч. 5 ст. 12 ЦК України встановлює презумпцію добросовісної поведінки особи. Відповідно до ст. 388 ЦК володіння вважається добросовісним, коли особа на момент заволодіння не знала і не могла знати про те, що володіння нею майном є незаконним. Таким чином, суд вважає, що відсутні законні підстави вважати [PERSON] добросовісним набувачем спірного майна, оскільки за обставинами набуття він повинен був знати про відсутність у відчужувача права на відчуження цього майна. Суд також не може взяти до уваги надані в судовому засіданні пояснення свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], оскільки свідкам достовірно нічого невідомо про обставини придбання спірної техніки та про її належність. Так, [PERSON] пояснив, що вони з сином [PERSON] їздили і дивилися трактор МТЗ-80 та два причепи, а два місяці потому він бачив схожу техніку біля двору [PERSON], однак пояснити точно, чи була це та сама техніка, а також на яких підставах вона там знаходилася свідок в судовому засіданні не зміг, зазначивши, що ці обставини достовірно йому невідомі. Свідки [PERSON] та [PERSON] бачили техніку, а саме трактор МТЗ-80 та причепи біля будинку [PERSON] та на ПСП «Світанок», проте кому вона належала, а також хто і за яких обставин її придбавав їм невідомо. Так само свідкам невідомо, де спірна техніка знаходиться зараз. З вищевказаних підстав суд також не бере до уваги акт про підтвердження знаходження спірної техніки на території ПСП «Світанок» від 04.09.2012, підписаний позивачем [PERSON], а також свідками [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13 т. 2). Крім того, відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2004 вимога про визнання добросовісним набувачем не є належним способом судового захисту (стаття 16 ЦК), оскільки добросовісність набуття це не предмет позову, а одна з обставин, що має значення для справи та підлягає доказуванню за позовом про витребування майна. Тобто, діючим цивільним законодавством не передбачений такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання в судовому порядку особи добросовісним набувачем майна. \~За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання його добросовісним набувачем спірного майна, визнання права власності на це майно та витребування його з чужого незаконного володіння відсутні, оскільки позивачем не доведено, що він є добросовісним набувачем майна, а відповідачі незаконно без відповідної правової підстави заволоділи його майном. Так само не підлягає задоволенню позовна вимога [PERSON] про скасування реєстрації спірного майна за ПСП «Світанок», оскільки жодних доказів на підтвердження проведення такої реєстрації за ПСП «Світанок», як вже зазначалося, сторонами надано не було, в матеріалах справи відповідні документи відсутні. У звязку з цим суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: dismissed