Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» (далі по тексту - позивач, ПрАТ «ПРОСТО-страхування») звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 04.10.2016 між позивачем та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №PKS1601749, за яким застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією автомобіля [NUMBER]. 08.09.2017 по вул. Промисловій у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Mitsubishi Lancer» д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 05.10.2017 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. Власник пошкодженого транспортного засобу «Mitsubishi Lancer» д.н.з. [NUMBER] звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування та в подальшому ПрАТ «ПРОСТО-страхування» було перераховано страхове відшкодування в розмірі 22 913,30 грн. На час пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON], як власника автомобіля [NUMBER], була застрахована в ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» за договором обов'язкового страхування наземного транспорту за полісом серії АК/1125830. Позивач звернувся до ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» з претензією на суму сплаченого страхового відшкодування, однак ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» здійснило виплату лише в розмірі 15 529,25 грн. Посилаючись на зазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою у розмірі 7 384,05 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 10 вересня 2018 року дану справу прийнято до свого провадження та призначено призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судовому засіданні. Згідно з частиною 1 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та не заперечував проти заочного розгляду справи. Просив суд позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслав. Про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом 04.10.2016 між позивачем та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №PKS1601749, за яким застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією автомобіля «Mitsubishi Lancer» д.н.з. [NUMBER] 08.09.2017 по вул. Промисловій у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Mitsubishi Lancer» д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 05.10.2017 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу на користь держави. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Власник пошкодженого транспортного засобу «Mitsubishi Lancer» д.н.з. [NUMBER] звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. На підставі Страхового акту № 123239 від 27.09.2017 позивач на виконання умов договору виплатив суму страхового відшкодування у розмірі 22 913,30 грн., що підтверджується платіжним дорученням №17711 від 28.09.2017. На час пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON], як власника автомобіля [NUMBER], була застрахована в ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» за договором обов'язкового страхування наземного транспорту за полісом серії АК/1125830. Позивач звернувся до ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» з претензією на суму сплаченого страхового відшкодування, однак ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» здійснило виплату лише в розмірі 15 529,25 грн. Таким чином, різниця між фактичним розміром матеріальної шкоди та страховою виплатою, яка була виплачена позивачу становить 7 384,05 грн., яка до цього часу залишилась не відшкодованою. У статті 979 ЦК України вказано, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до пункту 22.1 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» нормативно-правовий акт № 1961-IV від 01.07.2004, статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Такий правовий висновок сформулювала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц. Як вже вказувалося, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ПрАТ «СК «ПРОВІДНА», а розмір завданих позивачу збитків не перевищує ліміту відповідальності за дійсним полісом обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів. За таких обставин, враховуючи наявність у ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» обов'язку відшкодувати позивачу збитки, які були завдані відповідачем у зв'язку із ДТП, а позивач такої вимоги не заявив, то суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed