Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

Предстаник позивача [PERSON] звернувся до суду 06.03.2019 р. зпозовом про стягнення аліментів та коштів на утримання дружини. В позовній заяві зазначає, що позивач з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 20.01.2017 р., наразі на розгляді в суді перебуває позов про розірвання шлюбу. [INFO] . у сторін народилась донька - [PERSON] . Дитина проживає разом з позивачем, кошти на її утримання відповідач не сплачує. Станом на дату подачі даного позову [PERSON] не працює, отримує від держави 860 грн. допомоги при народженні дитини. За позовом, посилаючись на ст.ст.84, 180, 181-183, 191 СК України, представник позивача просить стягнути з відповідача кошти на утримання [PERSON] в сумі 2500 грн. щомісіячно до досягнення донькою [PERSON] трирічного віку, а також стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 4000 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі позову і до повноліття дитини. Зазначає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на правничу допомогу та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою судді від 28.05.2019 р. відкрито провадження та призначено судове засідання на 03.07.2019 р. 03.07.2019 р. розгляд справи було відкладено на 19.07.2019 р. за клопотанням відповідача для надання можливості ознайомитись з позовом та надати відзив на позовну заяву. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце його проведення був повідомлений у встановленому законом порядку. Подав заяву про відкладення розгляду справи для надання можливості скористатись правом на правничу допомогу. Суд визнав неявку відповідача не поважною, не встановив підстав, визначених ч.2 ст.223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи, та, на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України, розглянув справу за відсутності відповідача, який з урахуванням наданого йому судом часу мав можливість скористатись всіма правами відповідача, які надані йому ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про народження позивач і відповідач мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем (а.с.14, 17, 18). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч.3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Ч.1 ст.184 ЦК України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявністю інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити аліменти в твердій грошовій сумі. Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року визначено рівним 1626 грн., з 1 липня 2019 року визначено рівним 1699 грн., з грудня 2019 р. визначено рівним 1779 грн. Виходячи з прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, який має забезпечуватись насамперед батьками, рівного обов`язку батька та матері по утриманню дитини, зважаючи на зміну розміру аліментів в сторону збільшення, присудженню підлягають аліменти у твердій грошовій сумі рівній 2500 грн. щомісячно, починаючи з 06.03.2019 року до її повноліття. Ч.3 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч.1 ст.191 СК України). Згідно з ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу (ч.6 ст.84 СК України). При винесенні рішення судом також враховано, що за ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічним чином питання обов`язків доказування і подання доказів регулює ст. 81 ЦПК, за якою кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі та мають спільну дитину. [PERSON] не працює, доглядає за дитиною до досягнення нею трьох років. Необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина, є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, тому спроможній платити аліменти на утримання дружини, з якою проживає спільна дитина, і враховуючи відсутність в неї самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті. З вказаних міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи від дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] , трьохрічного віку. Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В обгрунтування стягнення витрат на правничу допомогу суду надано договір про надання професійної правничої допомоги № 18/02 від 18.02.2019 р. (а.с.19-20), акт № 2 надання послуг до договору від 20.02.2019 р. (а.с.24) та квитанцію до прибуткового касового ордера № 26/02 від 26.02.2019 р. про сплату 3800 грн. (а.с.25). Ч.6 ст.137 ЦПК України визначає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Аналізуючи вищенаведене, враховуючи складність справи та виконання адвокатом робіт, час, витрачений адвокатом, обсяг наданих адвокатом послуг, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу в сумі 3800 грн. є доведеними та підлягають стягненню з відповідач на користь позивача. Позивач, як одержувач аліментів, від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції звільнена (п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»), відтак, відповідно до положень статті 142 ЦПК України судовий збір в сумі 768,40 грн. за подання позовної заяви підлягає стягненню з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України. На підставі викладеного,

Outcome: partial