Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

Представник позивача звернувся із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що [PERSON] перебуває на обліку в департаменті соціального захисту населення Маріупольської міської ради як отримувач щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, починаючи з 27 липня 2017 року. Щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на підставі вимог чинного законодавства відповідачці була призначена з 27.07.2017 по 26.01.2018, з 19.02.2018 по 18.08.2018, з 20.08.2018 по 19.02.2019, з 20.02.2019 по 19.08.2019. Натомість згідно зі змінами внесеними 31 травня 2017 року, які набули чинності 3 червня 2017 року, до «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» для отримання грошової допомоги уповноважений представник сім`ї подає до уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги, в якій зокрема надає інформацію про наявність у будь-якого із членів сім`ї у власності житлового приміщення/частини житлового приміщення, розташованого в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення та інформацію про наявність житла, яке зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції. Натомість за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що [PERSON] з 1 жовтня 2018 року має у власності квартиру в [ADDRESS] . Таким чином за період з 01.11.2018 по 31.03.2019, коли [PERSON] була виплачена щомісячна адресна допомога, м. Маріуполь не входило до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, тому наявність у відповідачки у власності житла в м. Маріуполі є підставою для виникнення переплати раніше виплачених їй сум допомоги. Оскільки добровільно [PERSON] не повернула надміру виплачені їй кошти, то представник позивача просив суд стягнути з [PERSON] суму надмірно виплачених коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання в розмірі 5000 грн., стягнувши з неї також судові витрати у сумі 1921 грн. У судове засідання представник позивача, яка діє на підставі довіреності, [PERSON] , не з`явилась, надавши суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги повністю підтримала та просила задовольнити позов, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка, [PERSON] , в судове засідання за невідомих суду причин не з`явився повторно, будучи про час та місце розгляду справи повідомленою належним чином. На підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що на підставі рішення Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради від 26 вересня 2018 року [PERSON] була призначена допомога переміщеним особам на проживання з 20 серпня 2018 року по 19 лютого 2019 року в сумі 1000 грн. щомісячно (а. с. 11). Також на підставі рішення Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради від 28 лютого 2019 року [PERSON] була призначена допомога переміщеним особам на проживання з 20 лютого 2019 року по 19 серпня 2019 року в сумі 1000 грн. щомісячно (а. с. 12). Натомість за рішеннями позивача від 26 липня 2019 року визначено, що відповідачка не має права на допомогу переміщеним особам на проживання з 1 листопада 2018 року та з 20 лютого 2019 року, бо має у власності кв. [ADDRESS] , через що остання повинна відшкодувати суму переплати такої допомоги за період з 1 листопада 2018 року по 31 березня 2019 року (а. с. 13, 14, 15). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] є власником кв. [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 1 жовтня 2018 року (а. с. 16, 17). Суд встановив, що [PERSON] була надмірно сплачена сума допомоги переміщеним особам на проживання в розмірі 1321,43 грн. за період з 20 лютого 2019 року по 31 березня 2019 року, що підтверджується розрахунком (а. с. 18). Також на підставі розрахунку позивача вбачається, що [PERSON] була надмірно сплачена сума допомоги переміщеним особам в розмірі 3678,57 грн. за період з 1 листопада 2018 року по 19 лютого 2019 року (а. с. 19). Суд зазначає, що при призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі [PERSON] за її заявою № 25671 від 20 серпня 2018 року остання підтверджувала відсутність у неї та членів її родини у володінні житлового приміщення, розташованого у регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення АТО (а. с. 9). Також у вказаній заяві [PERSON] попереджалась про необхідність повернення надміру нарахованих коштів у разі подання недостовірних даних про майновий стан родини. Натомість у заяві № 3972 від 19 лютого 2019 року при призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі [PERSON] зазначала, що у неї та членів її родини немає у власності житлового приміщення або його частині, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, та території, на яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану, будучи попередженою про те, що вказана нею інформація може бути перевірена органом соціального захисту з метою забезпечення цільового використання бюджетних коштів (а. с. 10). Згідно із п. 2 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505 (далі - Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам), грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців. При цьому суд зазначає, що до «Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження», та до «Переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», затверджених розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085, м. Маріуполь не відноситься. За п. 5 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) для отримання грошової допомоги уповноважений представник сім`ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім`ї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, пред`являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, а для іноземців та осіб без громадянства - документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку). З метою визначення дати, часу подання заяви та адреси, за якою подається заява, уповноважений представник сім`ї звертається у контакт-центр уповноваженого банку. У заяві зазначаються такі відомості про всіх членів сім`ї, які претендують на отримання грошової допомоги, зокрема, як наявність у будь-якого із членів сім`ї у власності житлового приміщення/частини житлового приміщення, розташованого в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення; а також наявність житлового приміщення, яке зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції, або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації. За п. 6 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто із членів сім`ї (крім сімей, до складу яких входять військовослужбовці з числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації) має у власності житлове приміщення / частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану. Відповідно до п. 11 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу.\~У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. В той же час суд зазначає, що згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються. Тому законодавець пов`язує повернення надмірно отриманих коштів, наданих у вигляді щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, саме з недобросовісністю набувача, яку згідно ст. 81 ЦПК має довести позивач. Обов`язок щодо надання достовірної інформації про належне на праві власності житлове приміщення заявника та членів його родини, розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення (крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану) та повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, - відповідно до п. 6, 11 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам» покладено на отримувача такої допомоги. Механізм повернення надмірно отриманих коштів у виді допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна виплата відбулась з вини отримувача такої допомоги, тобто внаслідок його зловживань, зокрема, шляхом повідомлення недостовірних відомостей. Аналогічна правова позиція була викладена у постанові Верховного Суду від 13 листопада 2019 року по справі № 332/2805/18. З огляду на викладене суд зазначає, що звертаючись із заявою № 25671 від 20 серпня 2018 року [PERSON] вказувала, що ані у неї, ані у членів її родини немає у володінні житлового приміщення, розташованого у регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України чи райони проведення АТО, тобто у відповідній заяві відповідачка попереджалась про необхідність зазначення відомостей про володінні житлового приміщення, яке знаходиться за межами проведення АТО. Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 на території Донецької області розпочато антитерористичну операцію, рішення про завершення якої на території Донецької області не прийнято. В п. 5 ст. 11 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов`язаний, зокрема, затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14 квітня 2014 року, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» 2 грудня 2015 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1275-р, яким було затверджено «Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», згідно із п. 15 ч. 1 якого місто Маріуполь Донецької області входить до «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно судом було встановлено, що [PERSON] є власником кв. [ADDRESS] . Тому оскільки місто Маріуполь Донецької області відноситься до «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», у своїй заяві від 20 серпня 2018 року про призначення їй допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання [PERSON] , діючі добросовісно, повідомила правдиві відомості, що від неї вимагалось при поданні такої заяви. Доказів того, що відповідачка була обізнана про необхідність вказівки у заяві від 20 серпня 2018 року відомостей про належність їй на праві власності житлового приміщення, яке перебуває виключно в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану, представниками позивача суду не було надано. Таким чином, враховуючи відсутність умислу у [PERSON] на навмисне неповідомлення представників органу соціального захисту про набуття нею у власність 1 жовтня 2018 року квартири, а також виходячи із необхідності дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, то вказане свідчить про відсутність підстав для примусового повернення отриманих [PERSON] коштів у вигляді щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за період з 1 листопада 2018 року по 19 лютого 2019 року в сумі 3678,57 грн. Натомість, встановивши у судовому засіданні той факт, що відповідачка при поданні заяви 19 лютого 2019 року про надання їй щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, вказала недостовірні відомості про відсутність у неї у володінні житлового приміщення в м. Маріуполі, то суд дійшов висновку, що остання повинна була повернути отриману надмірно допомогу в розмірі 1321,43 грн. за період з 20 лютого 2019 року по 31 березня 2019 року. Таким чином відповідачка в цій частині повинна нести негативні наслідки за недостовірність відомостей про свій майновий стан, поданих представникам позивача, які прийняли рішення про надання [PERSON] щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Аналогічна правова позиція була викладена у постанові Верховного Суду від 4 липня 2018 року по справі № 598/1874/16-ц. Внаслідок часткового задоволення заявлених Департаментом соціального захисту населення Маріупольської міської ради позовних вимог до [PERSON] на підставі ст. 141 ЦПК з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору відповідно розміру задоволених вимог, тобто у сумі 507,69 грн. (1321,43 / 5000 х 1921 = 507,69).

Outcome: partial