Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Представник Управління соціального захисту населення Крюківського району департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просить суд винести рішення яким, стягнути з [PERSON] кошти на відшкодування суми виплачених коштів тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх не відоме у розмірі 10 978 грн. 78 коп. Свої вимоги мотивував тим, що [PERSON], яка проживає за адресою [INFO] перебувала на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Крюківської районної ради (на даний час - управління соціального захисту населення Крюківського району департаменту соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області згідно рішень Кременчуцької міської ради від 23.12.2015 року та 27.09.2016 року, далі - управління) як отримувач тимчасової державної допомоги на дітей, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, на дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Згідно виконавчого листа Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25.12.2002 року батько дитини [PERSON], [INFO], повинен сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку до її повноліття. Згідно довідки відділу ДВС Кременчуцького районного управління юстиції № 13699 від 10.07.2013 року за період з 01.01.2013 року по 30.06.2013 року [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] на утримання доньки. В зв'язку з цим, відповідно до п.1, 2, 3, 5, 6, 7, 8 Порядку призначення та виплати тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 189 від 22.02.2006, за заявою [PERSON] від 15.07.2013 року їй була призначена тимчасова допомога на період з 01.07.2013 року по 31.12.2013 року в розмірі 2 200,80 грн.; за заявою від 09.01.2014 року на період з 01.01.2014 року по 30.06.2014 року в розмірі 2 314,80 грн.; за заявою від 18.09.2014 року за період з 01.09.2014 року по 28.02.2015 року в розмірі 2 314,80 грн. (в розмірі 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини віком від 6 до 18 років щомісячно). З 01.01.2016 року змінився порядок призначення тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме - допомога стала призначатися у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. [PERSON] була повідомлена листом про дані зміни, та відповідно до її заяви виплати було продовжено, а саме згідно заяви від 08.04.2016 року їй була призначена тимчасова допомога за період з 01.04.2016 року по 30.09.2016 рік в розмірі 4 148,38 грн. Всього за вказані періоди [PERSON] отримано 10 978,78 грн. Таким чином, загальний розмір допомоги, яку повинен відшкодувати відповідач за періоди з 01.07.2013 року по 30.09.2016 року становить 10 978,78 грн. Відповідачу було направлено листа № 03/1477 від 19.02.2018 року про відшкодування зазначеної суми в добровільному порядку з попередженням, що в разі його відмови управління вимушене буде звернутись до суду, на яке він не відреагував і не повідомив про своє рішення, а тому вони були змушені звернутися до суду. Представник позивача в судове засідання не зявився, хоча завчасно надіслав до суду заяву згідно якої прохав справу розглядати у його відсутність та вразі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не зявився без повідомлення причин, відзив на позовну заяву до суду не подав. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, а також те, що одночасно існують умови, які передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність представника позивача та відповідача. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25.12.2002 року на виконання якого 27.01.2003 року видано виконавчий лист №2-4970, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO] починаючи з 05 грудня 2002 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки від 10.07.2013 року за вих. № 13699, довідки від 12.09.2014 року за вих. №17706 та довідки від 07.04.2016 року за вих. № 5628, виданих ВДВС по Кременчуцькому району Кременчуцького МУЮ, [PERSON] за період з 01.03.2013 року по 30.06.2013 року, за період з 01.03.2014 року по 31.08.2014 року та за період з 01.10.2015 року по 31.03.2016 року аліменти від [PERSON], на підставі виконавчого листа № 2-4970, виданого Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області 27.01.2003 року не отримувала. Згідно ст. 181 СК України (в редакції, яка була чинною на час призначення допомоги), якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 181 СК України (в редакції чинній на час призначення допомоги та розгляду справи), якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сімї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 року №189 затверджено Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме. Як вбачається з матеріалів справи на підставі вищезазначених довідок, заяв [PERSON] від 15.07.2013 року, 09.01.2014 року, 18.09.2014 року та 08.04.2016 року і Порядку призначення та виплати тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 189 від 22.02.2006 року, позивачем було призначено та виплачено [PERSON] тимчасову допомогу на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, за період з 01.07.2013 року по 31.12.2013 року в розмірі 2 200 грн. 80 коп., з 01.01.2014 року по 30.06.2014 року в розмірі 2 314 грн. 80 коп. та з 01.09.2014 року по 28.02.2015 року в розмірі 2 314 грн. 80 коп.; у розмірі, що дорівнює різниці між 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців за період з 01.04.2016 року по 30.09.2016 рік в розмірі 4 148,38 грн. Як вбачається з матеріалів справи Управління соціального захисту населення Крюківського району департаменту соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області за період з 01.07.2013 року по 30.09.2016 року [PERSON] було виплачено тимчасову допомогу на утримання дочки [PERSON] у розмірі 10 978 грн. 78 коп.. Згідно ч. 10 ст. 181 СК України суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку. Відповідачу [PERSON] позивачем 19.02.2018 року за вих. № 03/1477, направлялось повідомлення про добровільне повернення виплачених коштів, які останнім в добровільному порядку повернуті не були. Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, аналізуючи в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1762 грн.

Outcome: approved