Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення надмірно виплачених коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово- комунальних послуг, державної допомого на дітей одиноким матерям, державної допомоги малозабезпеченим сім`ям. У обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] перебуває на обліку в ДСЗН з 09 вересня 2015 року. Так, на утриманні відповідачки знаходяться діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактичне місце про¬живання: [ADDRESS] . Відповідачці була призначена щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг рішенням уповноваже-ного органу соціального захисту населення відповідно до вимог чинного законодавства, за її заявою від 24 квітня 2017 року на період з 24 квітня 2017 року до 23 жовтня 2017 року. 13 квітня 2017 року звернулась до органу соціального захисту населення з приводу призначення їй державної допомоги малозабезпеченим сім`ям та державної допомоги на дітей одиноким матерям за місцем фактичного проживання. Рішеннями уповноваженого органу соціального захисту населення Маріупольської міської ради від 20квітня 2017 року [PERSON] на підставі наданого пакету необхідних документів, було призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям та державну допомогу на дітей одиноким матерям на період з 01 квітня 2017 року до 30 вересня 2017 року. Управлінням соціального захисту населення Кальміуського району в липні 2017 року була отримана інформація Держприкордонслужби від 29 червня 2017 року №4866 та від №5044 про перетин державного кордону України внутрішньо переміщеними особами, та встановлено що [PERSON] була відсутня на підконтрольній території держави з 20 грудня 2016 року до 15 березня 2017 року ( 85 днів).Таким чином [PERSON] не повідомила про своє повернення до покинутого місця постійного проживання. Рішенням комісії від 17 липня 2017 року №01-05/143 було прийнято рішення про припинення виплати всіх видів соціальної допомоги відповідачці. Після проведення перерахунків, встановлено наявність надмірно виплачених [PERSON] коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 12 липня 2017 року до 31 липня 2017 року в розмірі 1425 грн., державної допомоги на дітей одиноким матерям за період з 01 серпня 2017 року до 31 серпня 2017 року в розмірі 2444,82 грн., державної допомоги малозабезпеченим сім`ям за період з 01 серпня 2017 року до 31 серпня 2017 року в розмірі 2683,14 грн. Суму переплати відповідачкою [PERSON] повернуто не було. У подальшому, отримавши нову довідку внутрішньо переміщеної особи від 15 січня 2018 року №0000457478, [PERSON] звернулась до департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради із заявою від 23 травня 2018 року щодо призначення державної допомоги малозабезпеченим сім`ям та державної допомоги на дітей одиноким матерям. У відповідності до вимог пункту 49 постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми», та п. 28 Порядку призначення та виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250 - за рішенням департаменту проводилося відрахування з державної допомоги на дітей одиноким матерям та допомоги малозабезпеченим сім`ям в розмірі 20 відсотків щомісячно в період з 01 травня 2018 року до 31 жовтня 2018 року. З урахуванням проведених департаментом відрахувань, залишок надмірно виплачених коштів [PERSON] на час подання позову до суду складає 1667,22 грн. допомоги на дітей одиноким матерям, 1830,71 грн. - допомоги малозабезпеченим сім`ям та 1425,81 щомісячної адресної допомоги, що загалом становить 4923,74 грн. На підставі викладеного, представник позивача просив стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явилась, направила на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності,підтримує позовні вимоги. Відповідачка у судове засідання не з`явилася з невідомих причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відзив на адресу суду надано не було. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є громадянкою України, народилася [INFO] в м.Антрацит Луганської області, зареєстрована в [ADDRESS] . Відповідно до довідки від 09 вересня 2015 року №1412020396, [PERSON] перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа з фактичним місцем проживання в [ADDRESS] . [PERSON] має на утриманні неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 24 квітня 2017 року [PERSON] звернулась до департаменту з питання призначення щомісячної адресної допомоги з відповідним пакетом документів. Рішенням Управління соціального захисту населення Кальміуського району призначено відповідачці допомогу як переміщеній особі на проживання, державну допомогу на дітей одиноким матерям, державну допомогу малозабезпеченим сім`ям. Відповідно до витягу з протоколу №01-05/143 від 17 липня 2017 року, а також рішення начальника соціального управління соцзахисту населення Кальміуського району Маріупольської міської ради від 12 липня 2017 року №01/1387, відповідачці припинено соціальні виплати на підставі інформації Державної прикордонної служби України щодо перетину державного кордону України внутрішньо переміщених осіб, заявниця була відсутня на підконтрольній території України, а саме з 20 грудня 2016 року по 15 березня 2017 року - 85 днів. Рішенням начальника управління від 12 липня 2017 року довідку внутрішньо переміщеної особи скасовано. Таким чином, встановлена переплата допомоги переміщеним особам на проживання за період з 12 липня 2017 року по 31 липня 2017 року в розмірі 1425,81 грн.; переплата держаної соціальної допомоги одиноким матерям за період з 01 серпня 2017 року по 31 серпня 2017 року в розмірі 2444,82 грн.; переплата державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям за період з 01 серпня 2017 року по 31 серпня 2017 року в розмірі 2683,14 грн., які підлягають відшкодуванню на реєстраційний рахунок управління. 15 січня 2018 року, [PERSON] отримано довідку № [NUMBER] про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, відповідно до якої, фактична адреса проживання: [ADDRESS] . 23 травня 2018 року, звернулась до департаменту з питання призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг. Постановою Кабінету Міністрів України від 01жовтня 2014 року № 505 (зі змінами) був затверджений Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Пунктом 2 зазначеного Порядку встановлено, що грошова допомога надається внутрішньо пере¬міщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Лу¬ганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на те¬риторії яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведен¬ня антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захи¬сту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з пи¬тань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців. Згідно пункту 34 постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 «Про затверджен¬ня Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми» визначено, що допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матерям (батькам) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Пунктом 14 «Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям» передбачено, що розмір соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та її середньомісячним сукупним доходом, але не може бути більшим ніж 75% прожиткового мінімуму для сім`ї. Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщенним особам затверджений постановою КМУ від 08 червня 2016 року № 365 «Про деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо перемішеним особам». Пунктом 4 зазначеного Порядку встановлено, що соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються за місцем їх фактичного проживання (перебування), незалежно від факту реєстрації місця проживання (перебування). Відповідно до п.1 ст.1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VІІ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання в результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Згідно п. 1 ст. 4 «Облік внутрішньо переміщених осіб» визначено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 цього Закону. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» визначені підстави для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо перемі¬щеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрі¬шньо переміщених осіб. Зокрема п. З ч. 1 ст. 12 вказана підстава «повернулася до покинуто¬го місця постійного проживання». У разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання, рішення про скасування дії довідки відповідно до п. З ч. 1 ст.12 вказаного Закону приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання. Інформацією, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання, є: дані, отримані з відповідних державних реєстрів; дані, отримані в результаті обміну інформацією структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад з органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; дані, отримані в результаті обміну інформацією структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад з громадськими об`єднаннями, волонтерськими, благодійними організаціями, іншими юридичними та фізи¬чними особами, що надають допомогу внутрішньо переміщеним особам відповідно до статті 16 цього Закону. Отже, виходячи із наведеного, встановлено, що [PERSON] отримувала щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, державну допомогу на дітей одиноким матерям, державну допомогу малозабезпеченим сім`ям. Між тим, достеменно було встановлено, що остання, у порушення вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» тривалий період часу (85 днів) була відсутня за місцем проживання та будучі внутрішньо переміщеною особою, повернулася до покинутого місця постійного проживання. Крім того, суд враховує, що за рішенням Департаменту, відповідачці проводилося відрахування з державної допомоги на дітей одиноким матерям та допомоги малозабезпеченим сім`ям в розмірі 20 відсотків щомісячно в період з 01 травня 2018 року до 31 жовтня 2018 року, згідно до вимог пункту 49 постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми», та п. 28 Порядку призначення та виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250. З урахуванням проведених Департаментом відрахувань, залишок надмірно виплачених коштів [PERSON] на час звернення позивачем до суду складає 1667,22 грн. - допомоги на дітей одиноким матерям, 1830,71 грн. - допомоги малозабезпеченим сім`ям та 1425,81 грн.- щомісячної адресної допомоги, що загалом становить 4923,74 грн. За приписами ст.ст.12,13,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн.

Outcome: approved