Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «Омега» (далі по тексту - позивач, ПАТ «АСК «Омега» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) про стягнення в порядку регресу страхового відшкодування у розмір 21 090,12 грн., у відповідності до вимог ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що підставами для подання регресного позову стали порушення страхувальником або водієм забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду (ДТП), вимог ст.ст. 33, 33.1., 33.1.4, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно яких страхувальник або водій повинні невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір (поліс) обов`язкового страхування, повідомлення про ДТП встановленого зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. У порушення зазначених вимог, відповідач [PERSON] про ДТП, що сталася 23.01.2017 року ПАТ «АСК «ОМЕГА» письмово не повідомила, у зв`язку з чим позивач набув законного право на звернення до суду з позовною заявою про стягнення регресу. Так, як стверджується представником позивача, 21.11.2016 року між ПАТ «АСК «Омега» та [PERSON] був укладений договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/1579080, за яким забезпеченим транспортним засобом слугавав автомобіль «Misubishi Lancer», державний номерний знак [NUMBER] . 23.01.2017 року відбулась дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої були [PERSON] , який керував транспортним автомобілем «Misubishi Lancer», державний номерний знак [NUMBER] , що вчинив зіткнення (ДТП) з автомобілем «Geeli Emgrand», державний номерний знак [NUMBER] , за кермом якого знаходився власник [PERSON] . Постановою Голосіївського районного суду м. Києва суду від 16.03.2017 року [PERSON] , який керував транспортним засобом, визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. На підставі страхового акту № 5253-ЦВ, розрахунку суми страхового відшкодування, звіту за шкоду завдану транспортному засобу автомобілю «Geeli Emgrand», державний номерний знак [NUMBER] , його власнику [PERSON] , згідно (платіжного доручення №2481 від 25.04.2017 року), було виплачене страхове відшкодування у розмірі 21 090,12 грн. Представник позивача зазначив, що за договором страхування (поліса) ПАТ «АСК «ОМЕГА» взяло на себе зобов`язання щодо відшкодування шкоди перед третіми особами, яку може бути завдано транспортним засобом - автомобілем «Misubishi Lancer», державний номерний знак [NUMBER] , а страхувальник ( [PERSON] ) - виконання обов`язків покладених на страхувальника законом, включаючи своєчасне письмове повідомлення страховика про настання ДТП, а оскільки, на його думку, відповідач (страхувальник) своєчасно письмово не повідомив страховика, і у нього виникло право звернення з регресом про відшкодування завданих страховику збитків. Крім того, представник позивача на підтвердження обґрунтованості своїх вимог посилається на положення стст. 11, 599, 1166, 1191 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України), згідно яких делікатне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою яка завдала шкоду. Сторонами делікатного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати у розмірі 21 090,12 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23.08.2019 відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Представник відповідача надав суду відзив на позов, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, а також надав письмові заяви свідків [PERSON] (водій забезпеченого транспортного засобу) та [PERSON] (пасажира забезпеченого транспортного засобу під час дорожньо-транспортної пригоди). Зі змісту відзиву вбачається, що позов подано до неналежного відповідача, зважаючи на те, що страховий поліс відповідач зі страховою компанією не укладала, і його не підписувала, то про умови щодо необхідності повідомлення страховика протягом 3-х днів з дня вчинення ДТП відповідачу нічого не відомо. Підпис у договорі страхового полісу виконаний іншою особою, і ньому відсутні будь-які застереження щодо необхідності повідомлення страховика про вчинене ДТП протягом 3-х днів. Крім того, представником відповідача заявлено клопотання про призначення почеркознавчої експертизи щодо справжності підпису відповідача [PERSON] у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/1579080. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20.05.2020 року суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04.12.2020 року призначено у даній справі судово-почеркознавчу експертизу, на розгляд якої поставлено питання: Чи виконано підпис від імені [PERSON] у 13 рядку (підпис страхувальника) договору (полісі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 21 листопада 2016 року за № АК/1579080 саме [PERSON] чи іншою особою. 19 березня 2021 року на адресу суду надійшов висновком експертів від 09.03.2021 року за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у даній цивільній справі. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26.05.2021 року закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи в судове засідання до розгляду по суті спору. Позивач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи належним чином, свого представника у судове засідання не направив, при цьому у матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явилась, однак її представником подано клопотання про розгляд справи у відсутність відповідача. У заяві заперечив проти задоволення позовних вимог пославшись на обставини викладені у відзиві, а також на висновок експерта за результатами проведеної судової почеркознавчої експертизи. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) суд зобов`язаний відкласти судовий розгляд справи в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. Частиною 3 ст. 223 ЦПК України також визначено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. Суд бере до уваги, що сторони були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду справи, а враховуючи наявні у матеріалах справи заяви представників сторін про розгляд справи у їх відсутність, суд визнає за можливе проводити судовий розгляд справи у відсутності сторін, за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 23.01.2017 року відбулась дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої були [PERSON] , який керував транспортним автомобілем «Misubishi Lancer», державний номерний знак [NUMBER] , що вчинив зіткнення (ДТП) з автомобілем «Geeli Emgrand», державний номерний знак [NUMBER] , за кермом якого знаходився власник [PERSON] . Постановою Голосіївського районного суду м. Києва суду від 16.03.2017 року [PERSON] , який керував транспортним засобом, визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Згідно Звіту №712-8342 від 25.01.2017 та Розрахунку суми страхового відшкодування від 28.03.2017, вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу автомобіля «Geeli Emgrand», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] , в результаті його пошкодження при ДТП складає 21 090,12 грн. На підставі страхового акту № 5253-ЦВ, розрахунку суми страхового відшкодування, звіту за шкоду завдану транспортному засобу автомобілю «Geeli Emgrand», державний номерний знак [NUMBER] , його власнику [PERSON] , згідно (платіжного доручення №2481 від 25.04.2017 року), було виплачене страхове відшкодування у розмірі 21 090,12 грн. Як на підставу обґрунтованості заявлених вимог щодо стягнення з відповідача суми виплаченого страхового відшкодування у порядку регресу, позивач посилається на договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/1579080 від 21.11.2016 року, який укладений між ПАТ «АСК «ОМЕГА» та [PERSON] та за яким цивільно-правова відповідальність останньої застрахована за заподіяну шкоду третім особам внаслідок ДТП. Однак, як встановлено судом, згідно висновку почеркознавчої експертизи за №37408/37409/20-32 від 19.03.2021 року, підпис у графі 13 від імені страхувальника у полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АК/1579080 від 21.11.2016 року, виконаний не [PERSON] , а іншою особою. У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до стст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Отже, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом належними та допустимими доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Представником позивача не доведені твердження про те, що за поданим договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/1579080 від 21.11.2016 року ПАТ «АСК «ОМЕГА» взяла на себе зобов`язання щодо відшкодування шкоди перед третіми особами, яку може бути завдано транспортним засобом - автомобілем «Misubishi Lancer», державний номерний знак [NUMBER] , а страхувальник ( [PERSON] ) - взяла на себе зобов`язання про виконання обов`язків покладених на страхувальника законом, оскільки [PERSON] наведений договір (поліс) не укладала та не підписувала. За таких обставин позовні вимоги про стягнення з відповідача виплаченого страхового відшкодування у порядку регресу безпідставні. Згідно до п. 58 Рішення ЄСПЛ у справі «Серявін та інші проти України» (Заява №4909/04) Страсбург, 10 лютого 2010 року, остаточне 10/05/2011), з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Таким чином, проаналізувавши та оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних по справі доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. На підставі вищенаведеного та

Outcome: dismissed