Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вимогами до Відповідача, в яких просить стягнути в примусовому порядку на користь позивача, з урахуванням уточнення позовних вимог, пеню за прострочення повернення Відповідачем суми вкладу за Договором банківського вкладу від 16.09.2016 р. № ДВ-027/181072 за період з 19.12.2016 р. по 28.02.2017 р., передбачену ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», в розмірі 421596 грн. 04 грн., а також грошових коштів на відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000 грн. Позовні вимоги Позивачем обґрунтовані тим, що в порушення умов вказаного договору та норм чинного законодавства Відповідачем протиправно утримувалися належні Позивачу сума вкладу та нараховані по ньому проценти, які були сплачені Позивачу лише 28.02.2017 р., хоча строк дії Договору сплинув 18.12.2016 р. Протиправними діями Відповідача Позивачу заподіяно моральної шкоди, що полягає в неможливості реалізацією останнім морального обов'язку з облаштування надмогильної споруди померлому чоловікові. Протиправне утримання Відповідачем належних Позивачу грошових коштів унеможливило отримання ним доходів від депозитного вкладу, на які він розраховував. Безпідставне звинувачення Відповідачем Позивача у вчиненні шахрайських дій викликало моральні страждання у Позивача, стало для нього сильним потрясінням від зухвалості та безпідставності. З урахуванням похилого віку Позивача, його поганого стану здоров'я, складних сімейних обставин, пов'язаних із смертю чоловіка, розмір морального відшкодування Позивачем оцінюється в 50000,00 грн., які він просить стягнути на свою користь з Відповідача. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові, та просив суд про їх задоволення. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, подав письмові заперечення, що долучені до матеріалів справи. Зазначив, що належні позивачу кошти зараховані на поточний рахунок позивача, а тому, Договір банківського вкладу від 16.09.2016 р. № ДВ-027/181072 є завершеним, а всі зобов'язання - виконаними. Здійснення фінансового моніторингу природи походження грошового вкладу Позивача було вчинено на підставі чинної постанови Правління НБУ «Про затвердження Положення про здійснення банками фінансового моніторингу» від 26.05.2015 р. № 417 в межа наданих банку повноважень, а відтак, є законним. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 16.09.2016 р. між Сторонами укладено Договір банківського вкладу для фізичних осіб «Стабільний» № ДВ-027/181072 (далі - Договір) на суму 187957,77 грн., із процентною ставкою на суму вкладу 19 % річних, терміном дії до 18.12.2016 р. Згідно п.п. 1.7, 1.8. вказаного Договору нараховані за Вкладом проценти виплачуються вкладнику одночасно з поверненням суми вкладу по закінченню строку розміщення вкладу шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися із використанням електронних платіжних засобів № [NUMBER], відкритий Вкладнику в установі банку у валюті, що відповідає валюті зарахування. Вклад виплачується Вкладнику по закінченню строку залучення вкладу шляхом зарахування на вищевказаний рахунок. По завершенню строку дії вказаного Договору Позивач та його представник як усно так і письмово (заяви від 28.12.2016 р. 29.12.2016 р., 16.01.2017 р., 17.01.2017 р.). зверталися до Відповідача із вимогами про повернення суми вкладу та нарахованих процентів. Відповідач відмовим у видачі суми вкладу та процентів мотивувавши блокуванням рахунку зв'язку з проведенням перевірки природи походження грошових коштів на підставі п. 47 розділу V Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 26.05.2015 р. № 417. Відповідно до ст. 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність» Банк має право витребувати, а клієнт (особа, представник клієнта) зобов'язаний надати документи і відомості, необхідні для здійснення ідентифікації та/або верифікації (в тому числі встановлення ідентифікаційних даних кінцевих бенефіціарних власників (контролерів), аналізу та виявлення фінансових операцій, що підлягають фінансовому моніторингу, та інші передбачені законодавством документи та відомості, які витребує банк з метою виконання вимог законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення. Згідно з п. 25 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, авансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», національні публічні діячі - це фізичні особи, які виконують або виконували протягом останніх трьох років визначені публічні функції в Україні, зокрема: народні депутати України. Статтею 6 вказаного Закону передбачено, що банк як суб'єкт первинного фінансового моніторингу зобов'язаний встановити високий ризик, зокрема, стосовно таких клієнтів: національних, іноземних публічних діячів та діячів, що виконують політичні функції в міжнародних організаціях, або пов'язаних з ними осіб, факт належності до яких клієнта або особи, що діє від їх імені, встановлений суб'єктом первинного фінансового моніторингу. Суб'єкт первинного фінансового моніторингу зобов'язаний здійснювати такі додаткові заходи стосовно національних, іноземних публічних діячів та діячів, що виконують політичні функції в міжнародних організаціях, їх близьких осіб або пов'язаних з ними осіб (пов'язаними особами є особи, з якими члени сім'ї національних, іноземних публічних діячів та діячів, що виконують політичні функції в міжнародних організаціях мають ділові або особисті зв'язки, а також юридичні особи, кінцевими бенефіціарними власниками (контролерами) яких є такі діячі чи їх члени або особи, з якими такі діячі мають ділові або особисті зв'язки): - виявляти відповідно до внутрішніх документів з питань фінансового моніторингу факт належності клієнта або особи, що діє від його імені, до зазначеної категорії клієнтів під час здійснення ідентифікації, верифікації та у процесі їх обслуговування, а також те, чи є вони кінцевими бенефіціарними власниками (котролерами) або керівниками юридичних осіб; - до чи під час встановлення ділових відносин вживати заходів для з'ясування джерел походження коштів таких осіб на підставі отриманих від них документів та/або інформації з інших джерел, якщо така інформація є публічною (відкритою), що підтверджують джерела походження їх активів, прав на такі активи тощо; - проводити з урахуванням рекомендацій відповідного суб'єкта державного фінансового моніторингу, який згідно з цим Законом виконує функції державного регулювання та нагляду за суб'єктом первинного фінансового моніторингу, первинний фінансовий моніторинг фінансових операцій, учасниками або вигодоодержувачами яких є такі особи, у порядку, визначеному для клієнтів високого ризику. При цьому, згідно з розділом V Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постанови Правління Національного Банку України від 26.05.2015 р. № 417 (надалі - Положення) Банк під час здійснення верифікації клієнта/представника клієнта має підтверджувати відповідність ідентифікаційних даних особи клієнта/представника клієнта відомостям, зазначеним в отриманих від нього офіційних документах, а також відповідність оформлення офіційних документів вимогам законодавства та перевіряти їх чинність (дійсність) (п. 45). Банк зобов'язаний пересвідчитися в чинності (дійсності) поданих клієнтом/представником клієнта документів та відповідності їх оформлення вимогам законодавства України до встановлення ділових (договірних) відносин, вчинення правочинів, проведення фінансової операції, відкриття рахунку (п.46). Банк зобов'язаний у порядку, установленому Програмою ідентифікації, верифікації та вивчення клієнтів банку до встановлення ділових (договірних) відносин, що оформлені в письмовій формі (укладення договорів), відкриття рахунку, здійснення разових фінансових операцій на значну суму та під час вивчення клієнта, уточнення/додаткового уточнення інформації про клієнта забезпечувати виявлення факту належності клієнта (крім клієнтів, зазначених у пункті 58 цього розділу) або особи, яка діє від його імені, їх кінцевих бенефіціарних власників (контролерів), вигодоодержувачів до публічних осіб, до осіб близьких або пов'язаних з публічними особами. Банк у разі виникнення підозри, проведення фінансової операції, що підлягає фінансовому моніторингу, зобов'язаний забезпечувати виявлення факту належності стосовно всіх без винятків клієнтів або осіб, які діють від їх імені, їх кінцевих бенефіціарних власників (контролерів), вигодоодержувачів до публічних осіб, до осіб близьких або пов'язаних з публічними особами. (п. 47). Згідно п.п. 50, 51 Розділу V Положення, Банк до встановлення ділових (договірних) відносин, відкриття рахунку, здійснення разових фінансових операцій на значну суму, під час вивчення клієнта, а також у строки, передбачені для проведення уточнення/додаткового уточнення інформації про клієнта (крім клієнтів, зазначених у пункті 58 розділу V цього Положення), зобов'язаний у разі виявлення факту належності клієнта або особи, яка діє від його імені, до публічних осіб, до осіб близьких або пов'язаних з публічними особами з'ясувати джерела походження коштів та активів таких осіб на підставі отриманих від них документів та/або інформації з інших джерел, якщо така інформація є публічною (відкритою), підтвердити документально джерела походження їх активів, прав на такі активи. Банк зобов'язаний усі вжиті заходи щодо встановлення факту належності/неналежності клієнта (крім клієнтів, зазначених у пункті 58 цього розділу) до публічної особи, до особи близької або пов'язаної з публічною особою, а також, що свідчать про з'ясування джерел походження активів такого клієнта підтверджувати документально. Як встановлено в ході розгляду справи, та сторонами не заперечується, Договір № ДВ-027/181072 банківського вкладу для фізичних осіб «Стабільний» від імені [PERSON] та в її інтересах укладено її представником [PERSON] - національним публічним діячем, Народним депутатом України VIII скликання з 27.11.2014 р. по теперішній час. Згідно п. 64 Положення здійснення заходів з ідентифікації, верифікації клієнта та/або його представників, виявити факт належності/неналежності клієнта - фізичної особи, або особи, що діє від його імені, до публічної особи, до особи близької або пов'язаної з публічними особами Банк здійснює до/або під час установлення ділових (договірних) відносин, до проведення фінансової операції, відкриття рахунку, укладення договору. Отже, саме на Банк покладено обов'язок здійснювати перевірку факту належності клієнта або особи, яка діє від його імені, до публічних осіб, до осіб близьких або пов'язаних з публічними особами, вживати заходи щодо з'ясування джерел походження коштів та активів таких осіб виключно до встановлення ділових (договірних) відносин, відкриття рахунку, тощо. Таким чином, дії Відповідача із з'ясування належності Позивача до близьких або пов'язаних з публічним діячем [PERSON] осіб після встановлення ділових (договірних) відносин із Позивачем суперечать вищевказаним положенням. Доводи Відповідача, що при укладанні Договору Позивачем в опитувальнику фізичної особи її представником наведено недостовірну інформацію вищевикладених висновків суду не спростовують, оскільки обов'язок з перевірки наданої в опитувальнику інформації покладається на Банк. Більше того, інформація про національного публічного діяча Народного депутата України VIII скликання [PERSON] є загальновідомою та загальнодоступною. Крім того, згідно пояснень представника відповідача допущене Банком порушення було предметом службового провадження, проведеного Національним банком України. Щодо доводів Відповідача, що взяті ним на себе зобов'язання щодо повернення вкладу виконані ним шляхом перерахування на поточний рахунок № [NUMBER] спростовуються даними про рух коштів Позивача по його особового рахунку, згідно якого 19.12.2016 р. на вказаний рахунок Позивачу перераховано лише відсотки. Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. В силу ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч. 5 ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Аналогічні положення щодо обов'язку банку видати вклад фізичній особі на її першу вимогу містить п. 33 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затверджене Постановою Правління НБУ від 03.12.2003 №516, зареєстрованого в Мін'юсті України 29.12.2003 за №1256/8577. Так, встановлено, що Позивач та його представник зверталися до Відповідача з відповідними заявами від 28.12.2016 р. 29.12.2016 р., 16.01.2017 р., 17.01.2017 р. та вимогами про видачу вкладу та відсотків. Вклад та нараховані відсотки в сумі 195184,24 грн. фактично отримано Позивачем 28.02.2017 р. Таким чином судом встановлено, що Відповідач без належних на то правових підстав заблокував до виплати належну Позивачу суму вкладу та нараховані по ньому проценти в період з 19.12.2016 р. по 27.02.2017 р. Безперешкодність отримання Позивачем у вказаний період належної йому суми Відповідачем в належний спосіб не доведена. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Разом із тим, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочення зобов'язання згідно ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» із розрахунку 3% річних за кожен день прострочення зобов'язання не підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» установлено, що в разі якщо виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня в розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Одночасно законодавством, що регулює правовідносини у сфері відповідальності за порушення грошового зобов'язання, зокрема встановлена ст.625 ЦК України. Зважаючи на принцип заборони притягати особу двічі за одне й те саме правопорушення, а також правил застосування конкуренції правових норм, суд прийшов до висновку, що відповідач несе відповідальність, передбачену ст. 625 ЦК України, оскільки інша відповідальність у договорі не передбачена. Так, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так як відповідач прострочив виконання умов Договору банківського вкладу за період часу з 19.12.2016 р. по 27.02.2017 р. з відповідача на користь Позивача підлягає стягненню сума трьох відсотків річних (на суму залишку коштів на рахунку) за час невиконання ним взятих на себе зобов'язань в розмірі 1123,00 грн. Вимоги позивача щодо необхідності стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн. з врахуванням положень ст.23 ЦК України, у зв'язку із неможливості реалізацією певних моральних обов'язків, зміною звичного способу життя, не підлягає задоволенню, оскільки, положеннями Закону України «Про захист прав споживачів», на які Позивач посилається як підставу заявлених ним позовних вимог в цій частині, передбачає право споживача на відшкодування моральної (немайнової) шкоди лише у випадках, коли моральна шкода заподіяна небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією, а таких обставин по справі не встановлено. Як і не було надано позивачем жодного належного і допустимого доказу щодо спричинення моральної шкоди позивачу відповідачем. Таким чином, заявлений позов підлягає частковому задоволенню. За правилом ст. 88 ЦПК України на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial