Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

Представник позивачів адвокат Мицик О.В. звернувся в суд з позовною заявою, в якій просить визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності у рівних частинах - по 1/4 за кожним, на житловий будинок під літерою А1 загальною площею 97,4 м., житловою площею 77,5 м.кв. з відповідною частиною господарських будівель та споруд, а саме: прибудова під літерою а2, сходи під літерою а3, сарай під літерою Б1, сарай під літерою В1, вбиральня під літерою Г1, господарські споруди № 1, 2, 3 К по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] ; стягнути з відповідачів на користь [PERSON] та [PERSON] понесені ними судові витрати. Представник позивачів адвокат Мицик О.В. в судовому засіданні позов підтримав, просить його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Онищук Т.Н. в судовому засіданні позов заперечив, просить суд відмовити в його задоволенні. В ході судового розгляду справи судом замінено відповідача Підгорецьку сільську раду Бродівського району Львівської області на її правонаступника Заболотцівську сільську раду Бродівського району Львівської області. Представник відповідача Заболотцівської сільської ради в судове засідання не з`явився, проте, 17 березня 2021 року судом отримано заяву сільського голови Дискант М. № 02-21-3/175 від 16 березня 2021 року, в якій просить слухання справи проводити у їх відсутності, позов визнають повністю. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Бродівської державної нотаріальної контори Львівської області в судове засідання не з`явився, 19 листопада 2020 року суду подано клопотання завідувача нотаріальної контори Парфенюк О.В., в якому просить слухання справи проводити без участі їх представника. В ході судового розгляду до участі у справі залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог [PERSON] та [PERSON] . Треті особи,\~ які не\~заявляють самостійних\~вимог\~ [PERSON] та \~ [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подали суду заяви, в яких просять слухання справи проводити у їх відсутності, позов підтримують, просять його задовольнити. Взявши до уваги пояснення представників позивачів та відповідача, третіх осіб, дослідивши представлені суду документи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ч. 1, 2, 3 ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1\~ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які мстять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до положень ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Частиною 1, 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Реалізуючи право на судовий захист, звертаючись до суду, позивач повинен вказати в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] , [PERSON] , відповідач [PERSON] , треті особи [PERSON] та [PERSON] є рідними братами та сестрами. Окрім того, їх рідним братом є [PERSON] , місце перебування якого нікому з родини не було відомим багато років, а після подання позову до суду стало відомо, що він помер [INFO] в Російській Федерації. [INFO] померла мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 11 вересня 1980 року Підгорецькою сільською Радою народних депутаті Бродівського району Львівській області (а.с. 16). Після її смерті спадкова справа не відкривалася. [INFO] помер батько [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 18 липня 1983 року Підгорецькою сільською Радою народних депутаті Бродівського району Львівській області (а.с. 15). Факт родинних відносин підтверджується копіями свідоцтв про народження позивачів (а.с. 17, 18). В подальшому, внаслідок укладення шлюбу, позивач змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] , в якому спадкодавець до дня смерті постійно проживав і був зареєстрований разом зі своїми дітьми [PERSON] , 1959 р.н., [PERSON] , 1964 р.н., [PERSON] , 1966 р.н. та [PERSON] , 1968 р.н., що підтверджується довідками № 211 від 10 липня 2020 року, № 233, № 234, № 235 від 07 серпня 2020 року, виданими виконкомом Підгорецької сільської ради Бродівського району Львівської області, а також копіями погосподарської книги № 8 за 1983-1985 роки Підгорецької сільської Ради народних депутатів. Однак, спадкодавець за життя не зареєстрував право власності у встановленому законом порядку на вказаний житловий будинок, про що свідчить довідка Підгорецької сільської ради Бродівського району Львівської області № 212 від 10 липня 2020 року, довідка КП ЛОР «Золочівське МБТІ» № 832 від 01 листопада 2019 року та відповідь нотаріуса від 10 липня 2020 року, що унеможливлює спадкування майна за законом. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме спадщина відкрилася 16 липня 1983 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.\~1216,\~1217,\~1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки [PERSON] за життя заповіт не складав, в даному випадку має місце спадкування за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки, відтак позивачі та відповідач є спадкоємцями першої черги за законом. Вказана норма кореспондується зі змістом ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року). З довідки № 211 від 10 липня 2020 року, виданої Підгорецькою сільською радою Бродівського району Львівської області вбачається, що [PERSON] до дня смерті ( [INFO] ) постійно проживав у [ADDRESS] разом із Позивачем-1 та Позивачем-2, які були неповнолітніми дітьми, проживали та були зареєстровані у даному житловому будинку, вели спільне домашнє господарство. Відповідно до статті 549 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Оскільки позивачі на час відкриття спадщини були неповнолітніми, постійно проживали разом із спадкодавцем у будинку та були зареєстровані у такому, відтак вважаються такими, що прийняли спадщину. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч. 1 ст. 1267 ЦК України). Відповідач [PERSON] також прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] шляхом вступу у фактичне володіння та управління спадковим майном, а саме, 1/4 житлового будинку [ADDRESS] , так як постійно там зареєстрований та в даний момент проживає у вказаному житловому будинку, однак, право власності на свою частку у спадковому майні не оформив по теперішній час. 18 червня 2020 року [PERSON] звернулася до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, постановою нотаріуса Бродівської державної нотаріальної контори Львівської області № 276/02-31 від 10 липня 2020 року [PERSON] було роз`яснено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а такі спадкоємцями не були представлені, оскільки за життя спадкодавець не зареєстрував своє право власності на житловий будинок у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно правової позиції, викладеної у роз`ясненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13, найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. З довідки № 211 від 10 липня 2020 року, з погосподарської книги № 8 за 1983-1985 роки села Підгірці Бродівського району Львівської області, особистий рахунок № [NUMBER] вбачається, що житловий будинок по [ADDRESS] належав [PERSON] . Також, з погосподарської книги № 8 за 1983-1985 роки Підгорецької сільської Ради народних депутатів вбачається, що [PERSON] був головою сім`ї. Отже, право власності спадкодавця на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] підтверджується записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння особи цим майном. Щодо вимоги позивачів про судові витрати, то судом встановлено наступне. За приписами ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. При поданні позовної заяви позивачами було сплачено судовий збір за подання позовної заяви по 840,80 грн. За таких обставин понесені позивачами витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачів на користь позивачів в рівних частинах. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, в числі іншого, належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. В судовому засіданні встановлено, що позивачем [PERSON] укладено договорів з АО «Мицик і Партнери» про надання правової допомоги № 486 від 22 липня 2020 року (а.с. 35). Також позивачем [PERSON] було укладено договір з АО «Мицик, Кравчук і Партнери» про надання правової допомоги № 597 від 07 жовтня 2020 року (а.с. 36). Відповідно до п. 3.1 цих договорів, правова допомога, передбачена предметом цього Договору, оплачується клієнтом виконавцю відповідно до акту виконаних робіт. Представником позивачів адвокатом Мициком О.В. надано суду акт виконаних робіт № 1 від 16 квітня 2021 року, згідно якого розрахунок здійснено у відповідності до розміру погодинної ставки за надані послуги виконавцем, що становить: вартість 1 години 1000 грн.; відповідно 8 год. x 1000 грн. = 8 000 гривень; а також по 2000 гривень за участь у кожному судовому засіданні. Встановлено, що позивачем [PERSON] сплачено за правову допомогу 15 000 гривень, що підтверджується квитанціями. Як вже зазначалося вище, відповідач Заболотцівська сільська рада 17 березня 2021 року подала суду заяву сільського голови Дискант М. № 02-21-3/175 від 16 березня 2021 року, в якій позов визнала повністю та просила проводити судове засідання у відсутності їх представника. За таких обставин витрати на професійну правничу допомогу слід стягнути з відповідача [PERSON] в повному обсязі, оскільки ним та його представником не доведено не співмірність таких витрат, а згідно вимог ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Окрім того, на думку суду, вимога представника відповідача адвоката Онищука Т.Н. про розстрочку витрат на правничу допомогу на три роки, до задоволення не підлягає з огляду на те, що надана суду інформація про суми виплачених доходів [PERSON] за період з 01 січня 2020 року по 31 березня 2021 року не може підставою для такої розстрочки, адже не в повній мірі свідчить про майновий стан відповідача, що могло б бути підставою для розстрочки.

Outcome: approved