Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовною заявою, де просить позбавити відповідача права користування житловим приміщенням шляхом зняття з реєстрації, а саме квартирою [ADDRESS] Свої вимоги мотивує тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 11.11.2015 року. Колишні власники квартири [PERSON] та [PERSON] знялись з реєстрації, але залишився зареєстрований їх син - відповідач по справі, в зв'язку з чим [PERSON] зареєстрований в даній квартирі, але фактично не проживає, вибув на інше постійне місце проживання, а саме, до своєї сестри [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS], не несе ніяких витрат по її утриманню, не відноситься до нього як до свого помешкання. На неодноразові вимоги знятись з реєстрації останній відмовляється. У позивача виникла необхідність оформити субсидію на комунальні послуги, а та обставина, що відповідач зареєстрований в належній йому квартирі не дає йому права скористатися зазначеними пільгами, суттєво погіршує житлові умови, створює перешкоди в користуванні квартирою в зв'язку з чим він несе додаткові витрати по оплаті комунальних платежів, порушує його право на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном відповідно до ст.150 ЖК України. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, через канцелярію суду представник позивача [PERSON] подала заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань не надходило. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце ролзгляду справи повідомлений належним чином, надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017року, яким ЦПК України викладено в новій редакції. Пунктом 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 грудня 2017 року відкрито провадження у вказаній справі. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 11 литопада 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON], позивачу належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS]. З матеріалів справи вбачається, що колишні власники квартири [PERSON] та [PERSON] знялись з реєстрації, але залишився зареєстрований їх син - відповідач по справі, в зв'язку з чим [PERSON] зареєстрований в даній квартирі, але фактично не проживає, вибув на інше постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS], не несе витрат по її утриманню, не відноситься до неї як до свого помешкання. Відповідно до довідки КП «Житлогосп» від 26.09.2017 року №4389 [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та має склад сім'ї: [PERSON], [INFO], - син колишнього власника. Відповідно до актів-розпоряджень, затверджених директором КП «Житлогосп», від 10.04.2017 року, 03.05.2017 року, 31.05.2017 року, 06.06.2017 року, 31.07.2017 року, 01.08.2017 року, 01.09.2017 року, 29.12.2017 року, 02.01.2018 року [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS], але за вказаною адресою фактично не проживає з листопада 2015 року. Таким чином, суд вважає встановленим, що відповідач зареєстрований, але з листопада 2015 року не проживає в квартирі [ADDRESS], що перешкоджає позивачу вільно, на свій розсуд, розпоряджатися належною йому на праві приватної власності квартирою, відповідно до ст.ст.319, 383 ЦК України. Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч.3 ст.9ЖК України). Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч.2 ст.16 ЦК України. Враховуючи відсутність відповідача за місцем реєстрації понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, суд вважає, що є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право на користування спірним житловим приміщенням. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про визнання особи втратившою права користування жилим приміщенням, розглядається відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 150 ЖК України; ст.391 ЦК України). Таким чином, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Реєстрація відповідача в помешканні за вищевказаною адресою, фактично перешкоджає позивачу в реалізації його прав власника жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved