Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Термодім», [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що 17.12.2012 р. між Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого новий кредитор набув усі права вимоги первісного кредитора по відступленим кредитним договорам, включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій. Згідно вищевказаного договору відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором №63/22-07 від 24.12.2007 року, укладеним між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичною особою - громадянином(кою) України яким (якою) - [PERSON], на користь ТОВ «Кредитні ініціативи». 24.12.2007 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] уклали кредитний договір №63/22-7, відповідно до умов якого банк зобов'язується надати боржнику кредит у сумі 92000,00 доларів США, а відповідач зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Натомість у зв'язку з тим, що відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушує істотні умови кредитного договору, в результаті чого станом на 26.02.2014р. у відповідача виникла прострочена заборгованість у сумі 138269,48 доларів США (1303451,24 грн.), а саме: за кредитом - 91233,34 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 860047,57 грн.; по відсотках - 39710,14 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 374343,52 грн.; пеня - 7325,86 дол. США, що по курсу НБУ на дату розрахунку складає - 69060,15 грн. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника 24.12.2007 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] уклали договір поруки №598/12-07, за яким поручитель поручається за виконання позичальником обов'язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Крім того, 24.12.2007 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» укладено договори поруки №599/12-07 і №600/12-07 відповідно з [PERSON] та ТОВ «Термодім» з метою забезпечення зобов'язання позичальника за кредитним договором. Враховуючи вищенаведене позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» суми боргу в розмірі 1303451,24 грн. та сплачений позивачем судовий збір 3654,00 грн. Представник позивача ТОВ «Кредитні ініціативи» в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримує в повному обсязі відповідно до викладених у позовній заяві підстав. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання з'явилася, заперечила проти позовних вимог, просила відмовити в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання з'явилася, заперечила проти позовних вимог, просила відмовити в позові. Судом замінено на належних відповідачів з [PERSON] на [PERSON], та з [PERSON] на [PERSON] в зв'язку зі зміною прізвищ після укладення шлюбу. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. 24.12.2007 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] уклали договір про іпотечний кредит за №63/22-07. Відповідно до умов вищевказаного договору, банк зобов'язується надати позичальнику кредит у сумі 92000,00 доларів США зі сплатою процентів в розмірі 11% річних за користування кредитом, а відповідач зобов'язується використати кредит за цільовим призначенням, погасити заборгованість по кредиту та процентах перед банком відповідно до розробленого графіку погашення (додаток №1 до договору) на умовах, що передбачені кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника 24.12.2007 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] уклали договір поруки №598/12-07, за яким поручитель поручається за виконання позичальником обов'язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Крім того, 24.12.2007 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» укладено договори поруки №599/12-07 і №600/12-07 відповідно з [PERSON] та ТОВ «Термодім» з метою забезпечення зобов'язання позичальника за кредитним договором. Банк виконав зобов'язання за договором про іпотечний кредит та надав позичальнику кредитні кошти. Так, відповідно до наявної в матеріалах копії Договору відступлення прав вимоги встановлено, що 17.12.2012 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого новий кредитор набуває усіх прав вимоги первісного кредитора по відступленим кредитним договорам включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій. Відповідно до п. 4.3 даного договору сторони підписують Реєстр позичальників, що є Додатком № 1, який є підтвердженням відступлення прав вимоги за кредитними зобов'язаннями. Пунктом 5.3.4. договору про іпотечний кредит за №63/22-07 визначено, що банк має право відступити право вимоги за цим договором з наступним повідомленням Позичальника протягом 5 днів з моменту укладення договору з цього приводу про особу нового кредитора. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до вимог п. 6.1. договору відступлення прав вимоги Первісний кредитор разом із Новим кредитором повинні виконати всі дії щодо належного повідомлення Позичальників про здійснення відступлення прав вимоги та про виконання грошових вимог шляхом перерахування коштів на нові банківські реквізити. У якості доказу належного повідомлення [PERSON], [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Термодім», [PERSON] позивач надає суду адресоване відповідачам повідомлення про відступлення прав вимоги без дати, а також доказ його відправлення - список №15 відправленої рекомендованої кореспонденції з відбитком штемпеля об'єкту поштового зв'язку 03.03.2014. Суд не бере до уваги копію наявного в матеріалах справи повідомлення «про дострокове повернення кредиту» без дати, адресоване відповідачам та підписане представником позивача Мальцевою А.В., оскільки відсутні належні докази його отримання відповідачами, а з поданого списку №15 неможливо встановити який саме документ надіслано отримувачам у відповідному поштовому відправленні. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Отже, суд вважає, що новий кредитор (позивач у даній справі) не повідомив [PERSON], [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Термодім», [PERSON] про зміну кредитора та відступлення прав вимоги за договором про іпотечний кредит №63/22-07 від 24.12.2007 року відповідно до вимог чинного законодавства та договору відступлення прав вимоги, тому на даний час не може вимагати від відповідачів погашення заборгованості. У разі ж належного повідомлення позичальника про зміну кредитора, останній може вимагати від боржника сплату такої заборгованості. Судом встановлено, що предметом договору про відступлення прав вимоги № б\\н від 17 грудня 2012 року, укладеного між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» визначено, що первісний кредитор передає (відступає), а новий кредитор приймає кредитний портфель та зобов'язується сплатити за нього грошову винагороду (ціну продажу) на умовах визначених цим договором. ( п. 2.1.). Внаслідок передачі ( відступлення ) Кредитного портфеля за цим договором Новий кредитор набуває всіх прав вимоги Первісного кредитора та виконання всіх грошових та інших зобов'язань, правом на звернення стягнення на заставлене майно. При цьому передача прав вимоги, що випливають з іпотечних договорів оформляються окремими договорами, які укладаються одночасно з підписанням Реєстру позичальників. У випадку, коли забезпеченням є іпотека, що забезпечує виконання зобов'язань позичальників Первісного кредитора, які не вказані в Реєстрі позичальників і по зобов'язанням, які не є предметом цього договору, передача прав по такому забезпеченню не породжує відступлення новому кредитору прав вимоги по зобов'язанням, що не є предметом цього договору. Пунктом 1 визначається поняття Кредитний портфель, яким є сукупність всіх прав вимоги (включаючи основні та додаткові вимоги) та права вимоги за забезпеченнями, існуючих та майбутніх, наявних та умовних, які передаються (відступаються) первісним кредитором новому кредиторові за цим договором. Реєстром позичальників визначається перелік необхідних даних щодо позичальників та прав вимоги наведених в додатку № 1 до цього договору. Згаданий перелік до матеріалів справи позивачем не долучався, в матеріалах справи відсутній. Судом не береться до уваги долучений позивачем до матеріалів справи аркуш «витяг з Додатку №1 до Договору про відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року», підписаний аналітиком Позивача [PERSON], оскільки він не відповідає умовам договору відступлення від 17.12.2012р. та вимогам ст. 59 ЦПК України. Відступлення прав вимоги набувають чинності в день укладення цього договору за умови належного оформлення сторонами реєстру позичальників (п. 4.1). Первісний кредитор зобов'язаний передати новому кредиторові документацію за правами вимоги за кредитами та правами вимоги за забезпеченнями протягом чотирьох місяців з дати договору (п. 8.1) Документація передається цілісними кредитними справами, які повинні містити мінімальний перелік документів вказаний в додатку № 5 до цього договору. ( п. 8.2 ). Кожен факт передачі документації новому кредитору документується актом приймання - передачі, який підписується уповноваженими представниками сторін за формою, що наведена в додатку № 3 в двох примірниках. (п. 8.6.) Первісний кредитор не зобов'язаний передавати новому кредитору будь - яку документацію та здійснювати будь - які повідомлення про передання документації після спливу встановленого у п. 8.1 цього договору строку. Позивачем до позовної заяви взагалі не долучено акту приймання передачі документації ( додаток № 3 до договору відступлення). Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини, що передбачено статтею 11 Цивільного Кодексу України. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд захищає права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб у спосіб визначений ЦК України. Статтею 8 ЦПК України передбачено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Статтею 1 ЦПК України зазначено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За змістом ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, враховуючи норми ст. ст. 27, 31 ЦПК України, позивач самостійно визначає предмет й підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Дійшовши висновку про те, що не повідомлення боржника про заміну кредитора в зобов'язанні не звільняє його від обов'язку виконати взяте зобов'язання, а лише може бути підставою для застосування ч.2 ст.516 ЦК України щодо виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові як належного виконання, суду позивачем не наведено доказів, які підтверджують належне повідомлення відповідача про заміну кредитора у зобов'язанні, як того вимагає ст. 516 ЦК України. Статтею 518 Цивільного Кодексу України визначено, що боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора. Статтею 509 Цивільного Кодексу України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор, що визначено статтею 510 ЦК України. Кредитор зобов'язаний прийняти виконання боржником свого обов'язку - особисто. (ст.527 ЦК України ) Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що виконання обов'язку приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги, що визначено статтею 527 ЦК України. У договорі про відступлення права вимоги від 17.12.2012 року не зазначено, що право вимоги включає або що дія поширюється на правовідносини щодо відступлення права вимоги за договором про іпотечний кредит за №63/22-07 від 24.12.2007 року, укладеним між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] Стаття 521 ЦК України встановлює, що форма правочину щодо заміни боржника у зобов'язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу, тобто у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Стаття 513 Цивільного Кодексу України встановлює, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно, якщо основний правочин укладений у письмовій нотаріальній формі, то й договір про відступлення права вимоги підлягатиме нотаріальному посвідченню. Якщо основний договір підлягає державній реєстрації, то й договір про відступлення права вимоги підлягатиме. Статтями 627, 628 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагенту та визначенні умов договору з врахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Поданий позивачем договір зазначеним вище вимогам не відповідає виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] отриманий у ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» кредит в повному обсязі не повернула і не подала до суду доказів, які спростовували б наявність у неї боргу за кредитом, а тому, вона не звільнена від зобов'язання перед ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» або правонаступником виконати умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, оскільки, за змістом положень Цивільного кодексу України боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов'язання є належним. На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 6, 526, 527, 530, 627, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, з урахуванням Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»,

Outcome: dismissed