Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Представник Фірми «Т.М.М.»-Товариство з обмеженою відповідальністю-Случак О.О. звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на користь Фірми «Т.М.М.»-Товариство з обмеженою відповідальністю грошових коштів в розмірі 4188, 37 грн., судових витрат по справі. При цьому, посилається на те, що відповідач, будучи власником квартири [ADDRESS], де балансоутримувачем будинку була Фірма «Т.М.М.»-Товариство з обмеженою відповідальністю, за період з жовтня 2011 р. по жовтень 2012 р. не оплачувала у повному обсязі надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, маючи заборгованість в 4188, 37 грн. станом на 23.09.2014 р., оплативши лише 2551, 45 грн. Між сторонами по справі був укладений договір про участь у витратах на утримання жилого будинку та прилеглої території №193ж/Ч2а-08 від 09.09.2008 р. і товариство зобовязувалось надавати основні та додаткові послуги з утримання житлового будинку [ADDRESS] та прилеглої території до будинку у відповідності з переліком, зазначеним в договорі та додатку до договору. Відповідач зобовязувалась прийняти надані товариством послуги та щомісячно оплачувати їх повністю в термін до 10 числа наступного місяця, при цьому вартість послуг зазначається в Рахунку, який надається товариством відповідачу щомісячно і є одночасно актом виконаних робіт (п.3.1. договору). Відповідач неодноразово порушувала умови договору, в звязку з чим позивач вже отримував судове рішення про стягнення боргу за попередні періоди. В жовтні 2014 р. фірма «Т.М.М.»-ТОВ звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за сплату житлово-комунальних послуг в розмірі 4188, 37 грн., але згідно заяви відповідача судовий наказ було скасовано ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19.12.2014 р. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач у судове засідання не зявилась повторно, належним чином про час, місце слухання справи повідомлялась, тому суд, враховуючи думку представника позивача, матеріали та обставини справи, вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України провівши заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, зясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за [PERSON] згідно договору купівлі-продажу квартири від 31.10.2000 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рильською Л.С., зареєстровано Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності та обєкти нерухомого майна 29.11.2000 р. Між Фірмою «Т.М.М.»-Товариство з обмеженою відповідальністю та [PERSON] 09.09.2008 р. був укладений договір про участь у витратах на утримання житлового будинку та прилеглої території №193ж/Ч2а-08, згідно якого Фірма «Т.М.М.»-Товариство з обмеженою відповідальністю, яка здійснювала експлуатацію вказаного будинку, зобовязалася надавати комплекс основних та додаткових послуг з утримання житлового будинку [ADDRESS] та прилеглої до нього території у відповідності з переліком, зазначеним в Договорі та Додатку до Договору, а [PERSON] зобовязалася прийняти надані їй послуги та щомісячно оплачувати їх повністю в термін до 10 числа наступного місяця. Щомісячно за період з жовтня 2011 р. по жовтень 2012 р. [PERSON] виставлялись рахунки за надані послуги на загальну суму 6739, 82 грн., які були оплачені в розмірі 2551, 45 грн. Будинок, в якому проживає відповідач, у період з жовтня 2011 р. по жовтень 2012 р. включно перебував на утриманні та балансі позивача по справі, а 1.11.2012 р. Фірма «Т.М.М.»-Товариство з обмеженою відповідальністю передала будинок [ADDRESS] з свого балансу на баланс ОСББ «Чаадаєва-2» (а.с. 4-7, 9-26). Згідно ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Згідно ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво-або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 3.3. договору від 09.09.2008 р. сума наданих підприємством послуг розраховується щомісячно згідно з фактичними витратами на утримання та експлуатацію житлового комплексу. У п.3.4. вказаного договору передбачено, що додаткові послуги з обслуговування житлового приміщення надаються співвласнику на підставі розцінок, встановлених підприємством та узгоджених із співвласником. Згідно п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно вимог п.п.2.2, 3.1 укладеного між сторонами договору від 09.09.2008 р. споживач зобовязалася сплачувати за отримані послуги до 10-го числа наступного місяця в сумі згідно наданої калькуляції. Умовами цього ж договору передбачено надання позивачем додаткових послуг з метою поліпшення комфортного мешкання та проведення додаткового комплексу робіт, направлених на підтримання в належному стані конструкцій та систем інженерного обладнання будинку і прибудинкової території, збереження експлуатаційних якостей, не пов'язаних із зміною основних техніко-економічних показників. Відповідно до п.3.4 договору додаткові послуги з обслуговування житлового приміщення надаються на підставі розцінок, встановлених Фірмою «Т.М.М.»-ТОВ за погодженням зі споживачем. Надання таких послуг не суперечить нормам чинного законодавства, включення до договору відповідних положень відповідає ст.ст. 6, 627, 628 ЦК України. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Крім того, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Між сторонами існували у період з жовтня 2011 р. по жовтень 2012 р. включно реально договірні відносини, які підпадають під особливості Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в силу яких виконавець надає споживачу житлово-комунальні послуги, а споживач зобовязаний їх оплатити згідно із тарифами та в строк, обумовлені сторонами або визначені законом. Позовні вимоги позивача підтверджуються доказами, наданими представником позивача при подачі позову до суду та в ході розгляду справи, тому суд приймає як належні та обгрунтовані позовні вимоги. Постановами Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2012 р. у справі за №59/221 та Вищого господарського суду України від 21.08.2012 р. встановлено, що при проведенні розрахунків із власниками (наймачами) квартир у будинках, що перебували на балансі у позивача, за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, останній, крім тарифів, які встановлені (погоджені) відповідним органом місцевого самоврядування, застосував також розцінки за додаткові послуги (призначені для комфортного проживання, проведення додаткового комплексу робіт, направлених на підтримання у належному санітарному стані конструкцій та систем інженерного обладнання будинку і прибудинкової території), які відповідно до укладеного з відповідачем договором встановлюються Фірмою-ТОВ «Т.М.М.» Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тарифи на оплату житлово-комунальних та додаткових послуг сформовані позивачем по справі на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 р. №560 та постанови Кабінету Міністрів України №529 від 20.05.2009 р., якою скасовано попередню урядову постанову, Типових норм часу та норм обслуговування, затвердженої наказом Державного Комітету України по житлово-комунальному господарству від 04.08.1997 р. №59, розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №518 від 29 квітня 2009 року «Про встановлення та погодження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд прибудинкових територій» та розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31.08.2009 р. №978. Суд погоджується з позицією позивача про те, що він при нарахуванні житлово-комунальних дотримувався у повному обсязі вимог законодавчих актів, умов договору №193ж/Ч2а-08 від 09.09.2008 р., належним чином виконував умови укладеного між сторонами вказаного договору про участь у витратах на утримання жилого будинку та прибудинкової території, своєчасно та в повному обсязі надавав відповідачу послуги, а відповідач не в повному обсязі виконувала передбачені договором обов'язки по оплаті вказаних послуг, що призвело до виникнення заборгованості за період з жовтня 2011 р. по жовтень 2012 р. включно, в добровільному порядку вказану заборгованість відповідач не погашає, а тому вона підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку. Суд погоджується з розміром заборгованості по оплаті наданих послуг, куди враховані вартість кожної послуги, наданої відповідачу кожного місяця, відповідно до встановлених тарифів та умов укладеного між сторонами договору(а.с.8). Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач довів в судовому порядку свої позовні вимоги, з боку відповідача заперечень на позов та доказів у їх підтвердження не надано. На користь позивача згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати по справі в сумі 243 грн. 60 коп., понесені позивачем у вигляді судового збору при подачі позов, що підтверджується платіжним дорученням №000894 від 25.12.2014 р. (а.с.43). На підставі викладеного,

Outcome: approved