Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Представник Харківської міської ради звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в розмірі 55 319, 51 гривень, посилаючись на те, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.08.2019 р. № 176817254 право власності на нежитлові будівлі літ. «А'-1» загальною площею 256, 5 кв.м., літ. «Ж-1» загальною площею 268, 2 кв.м., на нежитлові приміщення 1-го поверху № 2-10, 2-11, 2-12 в літ. «Б'-1», літ. «Б2-1» загальною площею 81, 8 кв.м. зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 07.06.2013 р. № 1118; право власності на нежитлові приміщення підвалу № І, ІІ площею 266, 8 кв.м., напівпідвалу № 3-1, 3-2 площею 41, 5 кв.м. та 1-го поверху № 2-1-:-2-7 площею 245, 7 кв.м. в літ. «Б2-1», «Б'-1» загальною площею 554, 0 кв.м. зареєстроване з 19.12.2008 р. за [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частки власності на підставі договору купівлі - продажу від 01.12.2008 р. № 5476 по [ADDRESS] . Відповідно до інформації Відділу у м. Харкові ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 11.03.2019 р. № 19-20-0.23, 08-576/116-019 на земельну ділянку по [ADDRESS] обліковується державний акт на право постійного користування землею від 20.09.2000 р. № 824, виданий ТОВ «Будівельно - комерційна фірма «Дельта». Рішенням Харківської міської ради від 25.02.2015 р. № 1855/15 ТОВ «БК «Фірма «Дельта» припинено право користування земельною ділянкою площею 0, 2435 га по [ADDRESS] за добровільною відмовою. Державний акт на право постійного користування землею, реєстраційний № 824 від 20.09.2000 р. вважається таким, що втратив дію з дня прийняття цього рішення. Відповідно до інформації Департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 07.03.2019 р. № 1608/0/225-19 рішення Харківської міської ради щодо надання у користування або передачі у власність земельної ділянки по [ADDRESS] не приймалися. Враховуючи відсутність зареєстрованих за будь -якими юридичними або фізичними особами прав на земельну ділянку, земельна ділянка площею 0, 0902 га по [ADDRESS] перебуває у власності територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради. Відповідно до інформації ГУ ДФС у Харківській області від 03.05.2019 р. № 14028/9/20-40-58-06-16 [PERSON] у період з 01.08.2016 р. по 31.07.2019 р. не сплачувала за користування земельною ділянкою по [ADDRESS] плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберегла за рахунок Харківської міської ради як власника земельної ділянки за вказаною адресою майно - грошові кошти у розмірі орендної плати. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.09.2019 р. провадження у даній справі відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 23.09.2019 р. від представника відповідача надійшло клопотання про зміну порядку судового розгляду справи встановлення судового розгляду справи у загальному позовному провадженні. Ухвалою Червонозаводського районного суду міста Харкова від 04.10.2019 р. клопотання представника відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження залишено без задоволення. У відповідності до ст. 178 ЦПК України 23.09.2019 р. на адресу суду надійшов від представника відповідача відзив на позовну заяву. У відзиві зазначено, що нежитлові будівлі літ. А-1 (0, 0229 га), Б-1 (0, 0507), Ж-1 (0, 0166 га) не належать [PERSON] , тому висновок про використання земельних ділянок під цими приміщеннями є безпідставними. Позивач не надає жодного нормативного обґрунтування розрахункам за своїми вимогами. У позовній заяві відсутні довідки, витяги про нормативну грошову оцінку земельної ділянки та інші відомості на підставі яких суд може здійснити оцінку правильності розрахунків позивача. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.08.2019 № 176817254 окрім [PERSON] право власності на Ѕ частки нежитлових приміщень підвалу № І, ІІ площею 266, 8 кв.м. напівпідвалу № 3-1, 3-2 площею 41, 5 кв.м. та 1-ого поверху № 2-1-:-2-7 площею 245, 7 кв.м. в літ. Б2-1, Б'-1 загальною площею 554, 0 кв.м., які знаходяться по [ADDRESS] належить також [PERSON] . Таким чином, [PERSON] та [PERSON] несуть спільно витрати, які виникають у зв`язку з використанням ними спільного майна. Також згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.08.2019 р. № 176817254 [PERSON] належать нежитлові приміщення № 2-10, 2-11, 2-12 у літ. Б2-1, Б'-1 загальною площею 81, 8 кв.м. З огляду на зазначене, позивач мав би розподілити кошти у розмірі орендної плати між всіма співвласниками приміщень. На підставі ст. 179 ЦПК України 03.10.2019 р. на адресу суду надійшла відповідь позивача на відзив. Харківська міська рада вважає заперечення, висвітлені у відзиві відповідача, необґрунтованими та такими, що не містять під собою правового підґрунтя, виходячи з наступного. Відповідач вказує, що в акті обстеження земельної ділянки від 08.08.2019 р. зазначена площа, яку вона використовує, у розмірі 0, 0902 га. Це є загальною площею земельної ділянки під забудовою, яка використовується відповідачем і [PERSON] для експлуатації нежитлових будівель. В акті обстеження земельної ділянки від 08.08.2019 р. вказано, що земельна ділянка площею 0, 0507 га по [ADDRESS] використовується [PERSON] та [PERSON] для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель літ. «Б2-1», «Б'-1», право власності на нежитлові приміщення у яких зареєстроване за відповідачем та [PERSON] Оскільки на земельній ділянці розташовано 4 об`єкти нерухомого майна, то було визначено площі забудов кожної земельної ділянки, які використовуються для експлуатації кожної із будівель: земельна ділянка № 1 площею 0, 0229 га використовується іншою особою ( [PERSON] ) для експлуатації нежитлової будівлі літ. «А-1» (площа визначена щодо зовнішніх меж будівлі); земельна ділянка № 2 площею 0, 0166 га використовується також [PERSON] для експлуатації нежитлової будівлі літ. «Ж-1» (площа визначена щодо зовнішніх меж будівлі та фундаменту частини зруйнованої будівлі); земельна ділянка № 3 площею 0, 0507 га, яка використовується [PERSON] та [PERSON] для експлуатації нежитлових будівель літ. «Б2-1», літ. «Б'-1». Було визначено саме три площі земельних ділянок щодо чотирьох об`єктів нерухомості з огляду на те, що нежитлові будівлі літ. «Б2-1», літ. «Б'-1» розташовані поряд одна з одною, то площа земельної ділянки № 3 була визначена щодо зовнішніх меж цих будівель. Позивач не здійснював розрахунок розміру безпідставно збережених коштів за використання земельних ділянок № 1 та № 2, які використовуються для експлуатації нежитлових будівель літ. «А-1» та літ. «Ж-1», оскільки право власності на вказані будівлі не зареєстроване за [PERSON] Право власності на нежитлові приміщення у літ. «Б2-1», літ. «Б-1» зареєстроване за [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частки, тому позивачем при здійсненні розрахунків було враховано лише даний факт. У відповіді на відзив позивач також підтверджує факт реєстрації права власності на вказані об`єкти нерухомості за відповідачем документами, які містяться в інвентаризаційній справі КП «Харківське міське БТІ», зокрема: листом КП «Харківське міське БТІ» від 12.10.2010 р. № 524, яким повідомлено про факт реєстрації нежитлових приміщень у літ. «Б2-1», літ. «Б'-1» по [ADDRESS] за відповідачем та [PERSON] по Ѕ частки; листом КП «Харківське міське БТІ» від 18.05.2015 р. № 2837, яким підтверджена така інформація; договором купівлі - продажу від 01.12.2008 р., укладеного між [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] ; витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19.12.2008 року № 21338180 та № 21338070. Позивач зазначає, що дані документи до позовної заяви у порядку ст. 83 ЦПК України не надавалися, оскільки позивач не міг передбачити, що відповідачем будуть заперечуватися факт реєстрації права власності на окремі будівлі по [ADDRESS] . Також позивач зазначив, що у своєму відзиві відповідач некоректно посилається на інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації права власності на 81, 8 кв.м. приміщень у літ. «Б2-1», літ. «Б'-1» за [PERSON] , оскільки нежитлові приміщення 1-ого поверху № 2-10, 2-11, 2-12 в літ. «Б2-1», літ. «Б'-1» загальною площею 81, 8 кв.м. з 07.06.2013 р. зареєстровані за [PERSON] на підставі договору купівлі- продажу від 07.06.2013 р. № 1118. Право власності на всі об`єкти нерухомого майна по [ADDRESS] (літ. «А'-1», літ. «Б2-1», літ. «Б'-1», літ. «Ж-1») були з 23.08.2007 р. зареєстровані за [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 01.08.2007 р. № 1537. Право власності за [PERSON] на вказані об`єкти нерухомості припинилося 19.12.2008 р., коли право власності на частину будівель (літ. «Б2-1», літ. «Б'-1» було набуто по Ѕ частки за відповідачем та [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 01.12.2008 року № 5476 та 07.06.2013 р., коли право власності на інші будівлі (літ. «А'-1» та літ. «Ж-1») було набуто [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 07.06.2013 р. № 1118. Дана інформація підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.08.2019 р. № 176817254, копія якої була надана позивачем до позовної заяви. Також у відповіді на відзив позивач зазначив, що визначення частки від загальної площі земельної ділянки, яка використовується відповідачем, здійснювалося за математичною формулою. Щодо розміру нормативної грошової оцінки та здійснення розрахунків у відповіді на відзив позивач зазначив, що витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки можливо отримати тільки у разі наявності розробленої та затвердженої технічної документації на конкретну земельну ділянку та присвоєння їй кадастрового номеру. Враховуючи те, що технічна документація на спірну земельну ділянку не розроблена, а між позивачем та відповідачем склалися позадоговірні, кондикційні правовідносини, розрахунки Харківської міської ради зроблені не для вчинення юридично значимих дій, а застосовуються в якості цивільного елементу та як доказ обґрунтування ціни позову. Також позивач зазначає, що Рішенням Харківської міської ради від 03.07.2013 р. №1209/13 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013» встановлена базова вартість одного квадратного метра земель міста Харкова у розмірі 291, 18 грн., яка щорічно підлягає індексації в порядку, встановленому законодавством України. Оскільки нежитлові будівлі по [ADDRESS] відносяться до виробничих, а земельна ділянка знаходиться у промисловій зоні, то ставка річної орендної плати застосовується із значенням 4%. 18.10.2019 р. до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив від відповідача. Відповідач зазначив, що визначення позивачем суми безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати є необґрунтованим, оскільки відповідачу не належить нежитлова будівля літ. «Б-1» за адресою: [ADDRESS] , тому нарахування відповідачу коштів у розмірі орендної плати за земельну ділянку під нежитловою будівлею «Б-1» є безпідставним. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.08.2019 р. № 176817254 право власності на нежитлові приміщення підвалу № І, ІІ площею 266, 8 кв.м., напівпідвалу № 3-1, 3-2 площею 41, 5 кв.м. та 1-ого поверху № 2-1-:-2-7 площею 245, 7 кв.м. в літ. «Б2-1», «Б'-1» загальною площею 554, 0 кв.м. зареєстроване з 19.12.2008 р. за [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частки власності на підставі договору купівлі - продажу від 01.12.2008 № 5476 по [ADDRESS] . /а.с. 15/. Також факт реєстрації права власності на нежитлові приміщення у літ. «Б2-1», літ. «Б'-1» за [PERSON] та [PERSON] підтверджуються документами, які містяться в інвентаризаційній справі КП «Харківське міське БТІ», зокрема: листом КП «Харківське міське БТІ» від 12.10.2010 р. № 524, яким повідомлено про факт реєстрації нежитлових приміщень у літ. «Б2-1», літ. «Б'-1» по [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частки; листом КП «Харківське міське БТІ» від 18.05.2015 р. № 2837; договором купівлі - продажу від 01.12.2008 р., укладеного між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19.12.2008 р. № 21338180 та № 21338070. Відповідно до інформації відділу у м. Харкові ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 11.03.2019 р. № 19-20-0.23, 0808-576/116-19 на земельну ділянку по [ADDRESS] обліковується державний акт на право постійного користування землею від 20.09.2000 року № 824, виданий ТОВ «Будівельно-комерційна фірма «Дельта». Рішенням Харківської міської ради від 25.02.2015 р. № 1855/15 ТОВ «Будівельно-комерційна фірма «Дельта» припинено право користування земельною ділянкою площею 0, 2435 га по [ADDRESS] за добровільною відмовою. Державний акт на право постійного користування землею, реєстраційний № 824 від 20.09.2000 р. втратив дію з дня прийняття цього рішення. На підставі інформації з Департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 07.03.2019 р. № 1608/0/225-19 рішення Харківської міської ради щодо надання у користування або передачі у власність земельної ділянки по [ADDRESS] не приймалися. Враховуючи відсутність зареєстрованих за будь-якими юридичними або фізичними особами прав на земельну ділянку, з урахуванням ст. ст. 12, 80, 83 ЗК України земельна ділянка площею 0, 0902 га по [ADDRESS] перебуває у власності територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради. Департаментом територіального контролю Харківської міської ради 08.08.2019 р. проведено обстеження земельної ділянки та встановлено, що [PERSON] використовує земельну ділянку загальною площею 0, 0902 га по [ADDRESS] для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель літ. «Б2-1», «Б'-1», право власності на нежитлові приміщення в яких зареєстроване за відповідачем. Обстеженням на місцевості встановлено, що на земельній ділянці № 1 площею 0, 0507 га по [ADDRESS] розташовані нежитлові будівлі літ. «Б2-1», літ. «Б'-1» загальною площею 635, 8 кв.м., право власності на які зареєстроване за [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частки власності. Земельна ділянка площею 0, 0507 га по [ADDRESS] використовується [PERSON] та [PERSON] для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель літ. «Б2-1», літ. «Б'-1» загальною площею 635, 8 кв.м. Площа земельної ділянки № 1 відповідно до її меж складає 0, 0507 га. Межі земельної ділянки № 1 визначені відповідно до зовнішніх меж будівель. За результатами обстеження складено акт обстеження, визначення меж, площі та конфігурації земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] , набувши право власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці комунальної форми власності, належним чином у встановленому законодавством порядку не оформила речового права на вказану земельну ділянку. Відповідач використовує земельну ділянку без виникнення права власності або права користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст.125 ЗК України. На підставі інформації ГУ ДФС у Харківській області від 03.05.2019 р. № 14028/9/20-40-58-06-16 [PERSON] не є платником земельного податку або орендної плати за землю. Позивачем надано розрахунок безпідставно збережених відповідачем коштів у розмірі орендної плати за період з 01.08.2016 р. по 31.07.2019 р. на загальну суму 55 319, 51 гривень, а саме: з 01.08.2016 р. по 31.12.2016 р. - 3930, 80 гривень, з 01.01.2017 р. по 31.12.2017 р. - 16 666, 64 гривень, з 01.01.2018 р. по 31.07.2018 р. - 9722,23 гривень, з 01.08.2018 р. по 31.07.2019 р. - 24 999, 84 гривень. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 7 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст. Згідно зі ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. До таких об`єктів належать, зокрема, земельні ділянки. Згідно до частини 3 статті 41 Конституції України громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Частинами 1, 2 статті 93 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Згідно зі статтею 125 ЗК України право власності, право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Частина 2 статті 152 ЗК України передбачає, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Статтею 206 ЗК України передбачено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Згідно з положеннями частини першої статті 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18). Згідно з п.п. 34, 35 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції міської ради належить вирішення на пленарних засіданнях питань регулювання земельних відносин, затвердження відповідно до закону ставок земельного податку. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 13, ч.1 ст. 15 Закону України «Про оцінку земель» визначено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Так, позивачем проведено розрахунок безпідставно збережених відповідачем коштів у розмірі орендної плати на загальну суму 55 319, 51 грн. Розрахунок проведено з урахуванням площі земельної ділянки, яка належить на праві власності відповідачу у справі. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що посилання відповідача на те, що він є не єдиним власником майна, розташованого на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] є безпідставними, оскільки відповідачу належать на праві власності Ѕ літ. «Б2-1», літ. «Б'-1». Позивач не здійснював розрахунок розміру безпідставно збережених коштів за використання земельних ділянок, які використовуються для експлуатації нежитлових будівель літ. «А-1», літ. «Ж-1», оскільки право власності на вказані будівлі не зареєстроване за відповідачем. Тому суд приходить до висновку, що посилання відповідача на неправильність визначення площі земельної ділянки є безпідставними, а докази надані позивачем є безспірними. Судом встановлено, що розрахунок відповідає вимогам Закону України «Про оцінку земель», технічній документації з нормативної грошової оцінки земель м. Харкова станом на 01.01.2013 р., затвердженої рішенням Харківської міської ради від 03 липня 2013 р. № 1209/13, Порядку впровадження нормативної грошової оцінки земель м. Харкова станом на 01.01.2013 р., затвердженому рішенням Харківської міської ради від 25 вересня 2013 р. № 1269/13, Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженому наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25 листопада 2016 р. № 489. Визначаючи суму, що підлягає стягненню з відповідача суд погоджується із розрахунком, наданим Харківською міською радою. При складанні вказаних розрахунків позивач правильно взяв до уваги акт обстеження, визначення меж, площі та конфігурації земельної ділянки від 08 серпня 2019 р., інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.08.2019 р. № 176817254 та вирахував цю суму шляхом множення вартості одного квадратного метру спірної земельної ділянки (відповідно до проведеної та затвердженої нормативно-грошової оцінки земель м. Харкова станом на рік розрахунку) на всю площу земельної ділянки, що використовується [PERSON] , а також на розмір ставки орендної плати за земельну ділянку. Відповідно до ч. 14.1.72 ПК України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Відповідач не є власником, ані постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата. Згідно зі ч. 14.1.136 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Відповідно ст. 286.6. ПК України за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території. Суд приходить до висновку, що відповідач без укладення договору оренди земельної ділянки за період із 01.08.2016 р. по 31.07.2019 р., як користувач земельної ділянки без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, а тому зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України. Наданий позивачем розрахунок зроблено в частці, яка пропорційна площі зареєстрованого за відповідачем об`єкту нерухомості, тому він відповідає іншим доказам у справі та є правомірним. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved