Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення коштів, в обґрунтування якого вказав, що між позивачем та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом АМ/9904517, а саме автомобіля FORD д.н.з. [NUMBER] . Строк дії договору з 02.02.2019 року по 01.02.2020 року. 15.08.2019 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу FORD д.н.з. [NUMBER] під керування відповідача в стані наркотичного сп`яніння, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб CHEVROLET д.н.з. [NUMBER] . Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 13.09.2019 року відповідача визнано винним у настанні даної ДТП та окрім того, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 та ст. 122-2 КУпАП, оскільки відповідач на момент вказаної ДТП перебував у стані наркотичного сп`яніння та залишив місце пригоди. До позивача звернувся власник пошкодженого транспортного засобу CHEVROLET д.н.з. [NUMBER] з метою виплати страхового відшкодування. На виконання своїх зобов`язань позивачем було виплачено власнику пошкодженого транспортного засобу CHEVROLET д.н.з. [NUMBER] страхове відшкодування у сумі 4 758, 67 грн. Відповідно до підпунктів «а» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Посилаючись на вказану норму, зазначив, що до позивача в порядку регресу перейшло право вимоги до відповідача на суму 4 758, 67 грн., яка була виплачена позивачем як страхове відшкодування згідно полісу АМ/9904517. У зв`язку із чим, представник позивача звернувся до суду та просив стягнути з відповідача на їх користь суму страхового відшкодування у розмірі 4 758, 67 грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270, 00 грн. 27.05.2021 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом із позовною заявою подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримують та просять про їх задоволення, проти ухвалення по справі заочного рішення суду не заперечує. Відповідач до суду не з`явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, про що свідчать поштові повідомлення, які знаходяться у матеріалах справи, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило, не скористувався своїм правом та не подав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд, відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 15.08.2019 року о 19 год. 10 хв. на А/Д_2 М-07, Київ-Ковель 23км, водій [PERSON] , керуючи автомобілем FORD д.н.з. [NUMBER] , залежно від дорожньої обстановки не дотримав безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем CHEVROLET д.н.з. [NUMBER] , що призвело до механічних пошкодження автомобілів, а водій порушив вимоги п. 13.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. 15.08.2019 року о 19 год. 10 хв. на А/Д_2 М-07, Київ-Ковель 23км, водій [PERSON] , керуючи автомобілем FORD д.н.з. [NUMBER] , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, місце пригоди залишив, чим порушив вимоги п. 2.10 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП. 15.08.2019 року о 19 год. 30 хв. в м. Буча по вул. Вокзальна, водій [PERSON] , керуючи автомобілем FORD д.н.з. [NUMBER] на вимогу працівникам поліції про зупинку подану світловою та звуковою сигналізацією не зупинився та був зупинений в м. Буча по вул. Тарасівська, 28, шляхом переслідування на службовому автомобілі, чим порушив вимоги п. 2.4 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 122-2 КУпАП. 15.08.2019 року о 19 год. 30 хв. в м. Буча, вул. Тарасівська, 1, водій [PERSON] , керуючи автомобілем FORD д.н.з. [NUMBER] з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме розширені зіниці, які не реагують на світло, поведінка, яка не відповідає дійсності. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказані обставини встановлені постановою Ірпінського міського суду Київської області від 13.09.2019 року, яка набрала законної сили 29.09.2019 року, відповідно до якої, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ст. 122-4, ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП та накледено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Транспортний засіб марки FORD д.н.з. [NUMBER] , на момент вчинення ДТП був застрахований у ТДВ СК «Альфа-Гарант», згідно полісу № АМ/9904517, строк дії з 02.02.2019 року по 01.02.2020 року. 19.08.2019 року [PERSON] звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. 19.08.2019 року [PERSON] звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про страхове відшкодування. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки CHEVROLET д.н.з. [NUMBER] , транспортний засіб зареєстрований за [PERSON] . Позивач, розглянувши заяву власника пошкодженого автомобіля прийняв рішення про відшкодування шкоди у розмірі 4 758, 67 гривень, що підтверджується розрахунком страхового відшкодування та страховим актом № ЦВ/19/4169 від 24.10.2019 року. 24.10.2019 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» було виплачено [PERSON] грошові кошти у розмірі 4 758, 67 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 3902 від 14.10..2019 року . Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке Страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до статі 933 ЦК України передбачає перехід до страховика прав до страхувальника щодо особи, відповідальної за завдані збитки, а саме: «Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке Страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток». Відповідно до підпунктів «а» підпункту 38.1.1 пункту 38.1статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що судом установлено на підставі зібраних по справі доказів те, що Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» виплачено страхове відшкодування за укладеним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь страховика виплаченої суми у розмірі 4 758, 67 грн., як з особи відповідальної за заподіяння шкоди який керував під час скоєння ДТП транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Outcome: approved