Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та просить стягнути солідарно з відповідачів на їх користь суму заборгованості за кредитним договором у сумі 1 451 141,57 (один мільйон чотириста п*ятдесят одна тисяча сто сорок одна) гривень 57 копійок та судові витрати: держмито у розмірі 1700,00 грн. та витрати на ІТЗ у розмірі 120,00грн. Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що згідно з кредитним договором № ML-507/049/2008 від 26.06.2008 року, ПАТ «ОТП Банк» надав [PERSON] кредит в іноземній валюті у розмірі 140 000,00 доларів США, строком повернення 26.06.2020 року зі сплатою 4,99%+FIDR річних. Відповідно до положень зазначеного кредитного договору та графіку погашення кредиту, [PERSON] зобов'язалася повертати отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки та комісію у встановлені строки. В забезпечення виконання умов даного кредитного договору, між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № SR-507/048/2008 від 26.06.2008 року, згідно якого відповідачі несуть солідарну відповідальність перед банком за виконання умов кредитного договору № ML-507/049/2008 від 26.06.2008 року. До цього часу відповідачі зобов'язання не виконали, кредит не погасили. У судове засідання представник позивача з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить суд задовольнити їх позов. Відповідач [PERSON] та її представник у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували. [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до ТОВ «ОТП Факторинг України» про визнання кредитного договору недійсним, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що кредитної угоди з ПАТ «ОТП Банк», а саме кредитного договору № ML-507/049/2008 від 26.06.2008 року ніколи не укладала з позивачем. Вказану кредитну угоду на її ім*я було оформлено іншими особами, а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON] Слідчим відділом ОМУ ГУМВС України в Одеській області за фактом підроблення документів та шахрайства, 09.10.2008 року порушено кримінальну справу №02200800236 відностно [PERSON], [PERSON], [PERSON] за ст.. 190ч.4, 190. ч.2, 358ч.2,3 КК України. Відповідачка вказала що при укладанні вказаного кредитного договору вказаними особами відносно неї було застосовано незаконні насильницькі дії, тому вважає, що даний правочин недійсним та таким, що не створює юридичних наслідків. Представник позивача у судовому засіданні проти вимог викладених у зустрічному позові заперечував на підставі того, що Постановою Київського районного суду м.Одеси від 27.01.2012 року, постановленою по кримінальній справі №1-190/2011 за обвинуваченням [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у скоєнні злочину, передбаченого ст..2,3 КК України, провадження по кримінальній справі №02200800236 відностно [PERSON], [PERSON], [PERSON] було припинено. При розгляді вказаної кримінальної справи [PERSON] проходила як свідок, тому її відповідальність за виконання зобов*язання за кредитним договором № ML-507/049/2008 від 26.06.2008 року, укладеним безпосередньо між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON], ніяким чином не може бути пов*язана з вказаними обставинами. На останні судові засіданні відповідачі, сповіщені належним чином не з*являлися, причини неявки суду не повідомили. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки всіх відповідачів, які належним чином були повідомлені про день, час та місце слухання справи та про причину неявки суду не повідомили, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази у їх сукупності. вважає, що позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг України» підлягають задоволенню у повному обсязі, а у задоволені зустрічних позовних вимог [PERSON] слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні представник позивача надав пояснення, з яких вбачається, що ПАТ «ОТП Банк» є правонаступником усіх прав та обов*язків ЗАТ « ОТП Банк», відповідно до ст..1 Статуту Банку, зареєстрованого 30.06.2009 року. Відповідно до умов договору купівлі-продажу кредитного портфелю б/н від 28.05.2010 року та договору відступлення прав за Договором іпотеки/поруки б/н від 07.06.2010року, ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг України» прийняло вимоги за кредитним договором № ML-507/049/2008 від 26.06.2008 року, договором поруки № SR-507/048/2008 від 26.06.2008 року та договором іпотеки № РML-507/049/2008 від 26.06.2008 року. У судовому засіданні встановлено, що згідно з кредитним договором № ML-507/049/2008 від 26.06.2008 року, ПАТ «ОТП Банк» надав відповідачу [PERSON] кредит в іноземній валюті у розмірі 140 000,00 доларів США, строком повернення 26.06.2020 року зі сплатою 4,99%+FIDR річних. Відповідно до положень зазначеного договору та графіку погашення кредиту, відповідач зобов'язався повертати отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки та комісію у встановлені строки. Згідно з п. 1.1 кредитного договору, позичальник зобов'язався використовувати кредит на зазначені в договорі цілі і забезпечити повернення отриманого кредиту і сплату нарахованих процентів та комісій у встановлені договором терміни. Терміни сплати кредиту та процентів встановлені п. 1.5 кредитного договору та графіком погашення кредиту. Згідно з положеннями п. 1.9.1 ч. 2 кредитного договору, у випадках невиконання позичальником своїх зобов'язань за даним договором банк має право визнати термін дострокового повернення кредиту таким, що настав. При цьому кредит вважається обов'язковим до повернення з моменту отримання позичальником відповідної письмової вимоги банку. В цьому випадку позичальник зобов'язується достроково повернути отриманий кредит та плату за кредит у встановлений заново термін у повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача вказав, що встановлений кредитни договором термін повернення наданих кредитів та термін сплати відсотків за кредитом, відповідачем не дотримуються, що є порушенням Закону України «Про банки та банківську діяльність» та умов договору. Так, у відповідача виникла заборгованість за кредитом та прострочена заборгованість за відсотками. Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного Кодексу України банк чи інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК, зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. В забезпечення виконання умов даного кредитного договору, між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № SR-507/048/2008 від 26.06.2008 року, згідно якого відповідачі несуть солідарну відповідальність перед банком за виконання умов кредитного договору № ML-507/049/2008 від 26.06.2008 року. Відповідно до ст. 553 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого зобов'язання, а також відповідає перед кредитором за порушення зобов'язань боржником. Згідно з пунктом 3.2, 3.3 Договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й позичальник, у тому числі за повернення основної суми боргу, відсотків, комісій за користування кредитом, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, зазначених в Кредитному договорі. Відповідно до п.3.1 Договору поруки, кредитор має абсолютне право вимагати виконання зобов'язання безпосередньо від поручителя. Ці пункти Договору поруки цілком відповідають ст. 554 ЦК України, в яких зазначено, що при порушенні боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не передбачена додаткова (субсидіарна відповідальність) поручителя. Частиною 1 ст. 638 ЦК визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір про надання споживчого кредиту та договір поруки оформлені згідно вимог цивільного законодавства, скріплені підписами працівника Банку та печатками з однієї сторони і підписами відповідачів з іншої, що є безперечним підтвердженням досягнення згоди з усіх істотних умов договору та його укладення. Представник позивача вказав, що відповідачам неодноразово направлялися листи про усунення порушень №22-3-2/35113 від 24.09.2008 року, але відповіді від відповідачів не послідувало. Банком на адресу відповідачів була направлена досудова вимога за вих. №22-3-2/37198 від 15.10.2008 року, але погашення заборгованості за кредитним договором позичальником не здійснено. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Через невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором договором № ML-507/049/2008 від 26.06.2008 року, виникла заборгованість, яка станом на 10.01.2011 року становить суму у розмірі 182 317,70 дол. США та 75,00 грн., що відповідно до курсу НБУ, станом на 10.01.2011 року (7,959 грн. за 1 дол. США) становить 1 451 141,57 (один мільйон чотириста п*ятдесят одна тисяча сто сорок одна) гривень 57 копійок, з яких: залишок заборгованості за кредитом - 139 694, 14 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ (7,959 грн. за 1 дол. США) становить суму 1 111 825,66 грн.; несплачені відсотки за користування кредитом - 24 991,93 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ (7,959 грн. за 1 дол. США) становить суму 198 910,77 грн.; санкції, передбачені умовами договору - 75,00 грн.; сума простроченої заборгованості - 182 317, 70 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ (7,959 грн. за 1 дол. США) становить суму 1 451 066,57 грн. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи, що при підписанні кредитного договору № ML-507/049/2008 від 26.06.2008 року, позивачем було дотримано усіх складових вимог та істотних умов, щодо належного його укладання, суд вважає вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» обґрунтованими, а тому задовольняє їх у повному обсязі. Відповідно до статті 60 Цивільного процесуального кодексу України визначено, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Твердження [PERSON], що при укладанні вказаного кредитного договору, відносно неї з боку ряду осіб було застосовано незаконні насильницькі дії, спрямовані на отримання шахрайським шляхом кредитних коштів, не приймаються судом до уваги, тому як тільки обвинувальний вирок суду може бути підставою звинувачення особи у скоєнні будь-якого злочину та слідством визнання правочину недійсним. Таким чином, зустрічні позовні вимоги [PERSON], щодо визнання кредитного договору недійсним, суд вважає цілком необґрунтованими та такими, у задоволенні яких слід відмовити. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок невиконання відповідачами кредитного договору позивач поніс додаткові витрати по сплаті державного мита у розмірі 1700,00 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 грн. Суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню, так як не одержання прибутку банку від виконання банківських операцій може призвести до порушення фінансового стану установи, акції якої повністю належать державі, а відтак до зменшення надходжень до бюджету в якості платежів та податків, що негативно вплине на можливість кредитування вітчизняного виробника, розвитку ощадної справи, всебічного банківського обслуговування юридичних та фізичних осіб.

Outcome: approved