Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

Представник позивача КП «Жилкомсервіс» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь Комунального підприємства «Жилкомсервіс» грошові кошти у сумі 51\~553 грн.; стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 1\~762 грн. в якості компенсації суми судового збору. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що згідно Договору № 1288/125 від 28.02.2007 року між КП «Жилкомсервіс» та Управлінням комунального майна та приватизації департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради, КП «Жилкомсервіс» було передано у господарське відання нерухоме майно, житловий та нежитловий фонд, що знаходиться в комунальній власності територіальної громади м. Харкова. Згідно класифікатора основних засобів до складу житлового фонду входять всі інженерні комунікації, що розташовані у будинках та необхідні для їх експлуатації. 20.02.2018 року у будинку, що є на балансі КП «Жилкомсервіс» і знаходиться за адресою: [ADDRESS] вул. [ADDRESS] 12, відбулася пожежа. У результаті пожежі та при її гасінні були знищені конструктивні елементи цього будинку, а саме: перекриття на площі 150 кв.м над нежитловими приміщеннями, що належать відповідачу, покрівля будівлі за цією адресою. Крім того, пожежею пошкоджено міжкімнатні двері, оздоблення стін, перегородки, офісні меблі, стелажі, електрообладнання та електроустаткування приміщень. Згідно зведеному кошторису сума капітального ремонту будинку після пожежі складає 51 553 грн. Згідно акту про пожежу від 20.02.2018 року місцем виникнення пожежі є нежитлове приміщення, яке знаходиться у власності відповідача. Причиною пожежі, згідно вищевказаного акту, є порушення правил пожежної безпеки при влаштуванні та експлуатації електроустановок - коротке замикання електромережі. Тобто,позивач вважає, що відповідачем порушено ст. 21 Кодексу Цивільного захисту України, саме: «... 2. Громадяни України зобов`язані ... 7) виконувати правила пожежної безпеки, забезпечувати будівлі, які їм належать на праві приватної власності, первинними засобами пожежогасіння, навчати дітей обережному поводженню з вогнем.». Отже обов`язком відповідача є підтримання приміщень, власником яких він є, в стані, придатному до проживання та користування з виконанням протипожежних норм та правил. Згідно з п. 3.2.2 зазначеного вище Договору № 1288/125 від 28.02.2007 року «Про передачу в господарське відання майна комунальної власності територіальної громади м. Харкова» позивачу делегована функція управління майном комунальної власності територіальної громади м. Харкова і позивач вважає, що відповідач своїми неправомірними діями завдав позивачу матеріальну шкоду, тому вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.09.2018 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Жилкомсервіс» до [PERSON] про стягнення грошових коштів в якості відшкодування шкоди, завданої пожежею. Призначено судове засідання. Разом з тим, 03.04.2019 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому відповідач зазначив, що 20.02.2018 року, приблизно о 06-20 год., в м. Харкові по вул. Карпівській, 12 сталася пожежа, внаслідок якої спричинено матеріальну шкоду. Відповідно до Акту про пожежу від 20.02.2018 року, складеного Новобаварським РВ ГУ ДСНС у Харківській області ймовірною причиною пожежі є порушення правил пожежної безпеки при влаштуванні та експлуатації електроустановок - коротке замкнення електропроводки. Вказаний документ не оскаржений і на даний час є чинним. В подальшому експертиз та обстежень для встановлення дійсної причини пожежі не проводилось. Таким чином, дійсну причину пожежі не встановлено, не встановлено і винну у пожежі особу. Акт про пожежу, на який посилається позивач не підтверджує наявність вини відповідача у спричиненні шкоди, оскільки містить лише інформацію щодо факту пожежі, обсягу пошкоджень, а також щодо ймовірної її причини. Так, через чердачне приміщення, розташоване над приміщеннями, які належать [PERSON] , проходить електричний кабель, від якого запитано квартиру [ADDRESS] , які не використовуються [PERSON] та не знаходяться у його власності. На час виникнення пожежі, а саме 06-20 год. жодної особи в приміщеннях [PERSON] не знаходилось, все електричне обладнання було вимкнуте, але використовувалось у квартирі [ADDRESS] та інших квартирах. Оскільки температура [ADDRESS] . Харкові 20.02.2018 року становила близько - 6 градусів, то, можливе використання мешканцями електрообігрівачів могло привести до виникнення пожежі. Тому, для встановлення осіб, причетних до виникнення пожежі слід було встановити всіх осіб, які перебували у будинку до пожежі, з`ясувати їх місцеперебування, дії, які вони вчиняли, перелік електричного обладнання, що було задіяно на час пожежі. Ці дані повинні бути не лише зафіксовані, а й перевірені. Неповне з`ясування причини виникнення пожежі, місця возгорання унеможливлює встановлення особи або осіб, винних у виникненні пожежі. Отже відповідач вважає, що КП «Жилкомсервіс» не надано належних доказів, які підтверджують вину відповідача у виникненні пожежі, тому позовну заяву КП «Жилкомсервіс» відповідач вважає необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Крім того, відповідач зазначає, що на цей час дах будинку відремонтовано в повному обсязі без участі КП «Жилкомсервіс». У зв`язку з викладеним, відповідач просить залишити позовну заяву без задоволення. 09.04.2019 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова клопотання представника відповідача [PERSON] [PERSON] про виклик свідків у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Жилкомсервіс» до [PERSON] про стягнення грошових коштів в якості відшкодування шкоди, завданої пожежею задоволено. Викликані в судове засідання свідки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У судових засіданнях представники позивача [PERSON] , [PERSON] позовну заяву підтримали, просили задовольнити, посилаючись на викладені в позові обставини. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] проти задоволення вказаного позову заперечували, просили відмовити у його задоволенні у повному обсязі з огляду на підстави, викладені у відзиві. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судовим розглядом встановлено, що згідно Договору № 1288/125 від 28.02.2007 року між КП «Жилкомсервіс» та Управлінням комунального майна та приватизації департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради, КП «Жилкомсервіс» передано у господарське відання нерухоме майно, житловий та нежитловий фонд, що знаходиться в комунальній власності територіальної громади м. Харкова (а.с.6-8). Відповідно до копії акту про пожежу від 20.02.2018 року, складеного комісією у складі головного інспектора Новобаварського РВ у м. Харкові ГУ ДСНС України у Харківській області Рижко Д.О., начальника дільниці № 45 КП «Жилкомсервіс» Краснікова В.Г., громадянки [PERSON] , вбачається, що пожежа виникла 20.02.2018 року о 06 год. 15 хв. на орієнтовному об`єкті будівля літ. «А-1» з нежитловими приміщеннями громадянина [PERSON] та житловими квартирами № 3 (власниця гр. [PERSON] ) та № 4 (власниця гр. [PERSON] ) за адресою: [ADDRESS] . Ймовірною причиною пожежі стало порушення правил пожежної безпеки при влаштуванні та експлуатації електроустановок коротке замикання електропроводки (а.с. 11). На підтвердження вартості заподіяної матеріальної шкоди позивачем надано зведений кошторисний розрахунок вартості об`єкта будівництва від 03.04.2018 року, з якого вбачається, що вартість відновлювальних робіт складає 51, 553 грн. (а.с.12),та наданий локальний кошторис на будівельні роботи, розрахунки (а.с.13-22). Доказів щодо фактичного проведення таких робіт позивачем суду не надано. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили обставини, за яких вони стали свідками пожежі, що сталося 20.02.2018 року за адресою: [ADDRESS] . Однак будь-яких конкретних обставин щодо місця виникнення пожежі, її причин та винних у виникненні пожежі осіб повідомити не змогли. Свідок [PERSON] , головний інспектор Новобаварського РВ у м. Харкові ГУ ДСНС України у Харківській області, який складав акт про пожежу від 20.02.2018 року в судовому засіданні пояснив, що він проходить службу ДСНС Новобаварського району м. Харкова. 20.02.2018 року він виїжджав на місце пожежі, яке трапилося в [ADDRESS] . На місті було складено акт про пожежу, де зазначена ймовірна причина пожежі коротке замикання електропроводки. Всі матеріали щодо пожежі були передані до Новобаварського ВП УМВСУ для проведення розслідування. При складанні акту було можливо встановити лише причину пожежі, про що і зазначено в акті. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1\~ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до пункту 4 частини 2\~статті 43 ЦПК України\~учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено правила визначення належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. Згідно ч. 1, п.п. 8 ч. 2\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Однім із способів захисту прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст. 1166 ЦК України\~особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як наслідок, для відшкодування шкоди за правилами та приписами\~ст. 1166 ЦК України\~необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо особа, яка заподіяла шкоду, не була уповноважена на такі дії. Наявність шкоди та причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки особи, що завдала шкоду. Отже, для задоволення позову про стягнення з [PERSON] матеріального збитку відсутні наступні умови доведені належними та допустимими доказами неправомірність поведінки та дій відповідача, його вини та причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданою позивачеві шкодою. Пунктом 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»\~роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв`язкою та є вина зазначеної особи. Акт про пожежу від 20.02.2018 року суд не може прийняти як доказ факту виникнення пожежі з вини відповідача, оскільки в зазначеному акті вказана лише ймовірна причина пожежі, отже такий акт є неналежним доказом щодо цієї обставини. Крім того, навіть ймовірний висновок пожежників про причину виникнення пожежі є неповним, оскільки в ньому не зазначено в якій мережі виникло коротке замикання; в будинку, по вулиці, до електричних лічильників або поза ними; безпосередня причина виникнення короткого замикання в мережі. Крім того жоден з наданих письмових доказів в обґрунтування позову не містить висновків про те, що саме відповідач будь-яким чином причетний до виникнення пожежі, що його поведінка є, чи була неправомірною, і в кінцевому випадку призвела до спричинення шкоди позивачу. Отже належних та достатніх доказів про дійсні причини виникнення пожежі та винних у її виникненні осіб суду не надано. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006р.). Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, тому суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Однак позивачем не надано достатніх, допустимих і належних доказів, які б підтверджували завдання шкоди позивачу з вини та через неправомірні дії саме відповідача [PERSON] , як підстави спричинення матеріальної шкоди позивачу, наявність між неправомірними діями та шкодою причинного зв`язку, тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову про стягнення грошових коштів в якості відшкодування шкоди, завданої пожежею, у зв`язку з його недоведеністю. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню\~не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed