Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

Представник позивачів [PERSON] та [PERSON] адвокат Люлик Р.І. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності в порядку спадкування, мотивуючи його тим, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок по [ADDRESS] , земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1245га, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 0520681000:02:006:0716, та земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0409га, цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 0520681000:02:006:0717. За життя [PERSON] заповіту не складав, а тому належне йому майно успадковується за правилами спадкування за законом. Спадкоємцями майна [PERSON] за законом є позивачі [PERSON] , [PERSON] та відповідач [PERSON] . Спадщину позивачі прийняли шляхом подачі відповідних заяв до нотаріуса. Разом із цим відповідач [PERSON] , не бажаючи приймати спадщину після смерті батька, подав до сільської ради заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті батька. Проте, відповідач вважав, що перед тим як відмовитися від спадщини, він має спочатку зазначити в заяві про те, що він її приймає, а далі в заяві вказав, що відмовляється від неї. Бажаючи оформити свої спадкові права позивачі звернулися до нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори, однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки із заяви спадкоємця [PERSON] не вбачається однозначної похиції, що він відмовився від прийняття спадщини після смерті батька, а тому видати позивачам свідоцтва про право на спадщину по 1/2 часті неможливо. Враховуючи вищевикладене, позивачі просять встановити факт відмови відповідача [PERSON] від прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; визнати за позивачами в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на спадкове майно по 1/2 частці за кожною, а саме на: житловий будинок по [ADDRESS] , загальною площею 103,9 кв.м; земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1245га, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 0520681000:02:006:0716, та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0409га, цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 0520681000:02:006:0717. Ухвалою суду від 17.07.2020 позовну заяву [PERSON] , [PERSON] залишено без руху, визначено недоліки позову, порядок та строк їх усунення (а.с. 46). Ухвалою суду від 03.08.2020 позовну заяву [PERSON] , [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, за клопотанням представника позивачів витребувано із Вінницької районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті [PERSON] (а.с. 60) Ухвалою суду від 15.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 85). Позивачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник адвокат Люлик Р.І. у судове засідання для розгляду справи по суті не з`явились. Представником позивачів подано заяви, в яких позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити, а справу розглянути у їх відсутність (а.с. 96, 99, 150, 159-161). Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Надіслав до суду заяву, у якій позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] визнає в повному обсязі, просить їх задоволити, а справу розглянути у його відсутність (а.с. 156). Представник відповідача Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Сільський голова Кравченко В.В. надав письмову заяву, у якій просив справу розглядати у відсутність представника сільської ради, при вирішенні спору покладається на розсуд суду (а.с. 75) Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається, а відтак судом ухвалено проводити судове засідання у відсутність сторін. Відповідно до частини другої\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього\~Кодексу\~проводиться судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. На підставі досліджених безпосередньо у судовому засіданні доказів судом встановлено, що відповідно до копії паспорта громадянина України позивачка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] (а.с. 10-14). Відповідно до копії паспорта громадянина України позивачка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] (а.с. 16-18). Згідно копії свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] (а.с. 162) її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . З копії свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 09.11.1975 року зареєстрували шлюбу. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 163) Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входять житловий будинок в [ADDRESS] (а.с. 21, 22-30), земельна ділянка в [ADDRESS] , кадастровий номер 05200681000:02:006:0716, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 31-32) та земельна ділянка в [ADDRESS] , кадастровий номер 05200681000:02:006:0717, цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (а.с. 33-34). З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №50928359 від 15.02.2018 року (а.с. 20) вбачається, що після смерті [INFO] [PERSON] Вінницькою районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа 62012729 (номер у спадковому реєстрі), 67/2018 (номер у нотаріуса). З копії спадкової справи №67/2018 до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 70-74) вбачається, що позивачі [PERSON] та [PERSON] 15.02.2018 подали до Вінницької районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] за законом; відповідач [PERSON] також 15.02.2018 подав до Вінницької районної державної нотаріальної контори заяву, в якій зазначив, що спадкове майно після смерті батька він приймає та відмовляється від належної йому частки спадщини, яка залишилася після смерті його батька. Відповідно до Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №50928075 від 15.02.2018 та зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №50928093 від 15.02.2018, вбачається, що після смерті [PERSON] заповіти/спадкові договори не залишилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Постановою №907/02-31 від 16.06.2020 року позивачам [PERSON] та [PERSON] відмовлено державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] в 1/2 частці кожній, оскільки в матеріалах спадкової справи заведеної до майна померлого [PERSON] міститься заява [PERSON] , в якій він спочатку приймає спадщину після смерті батька, а потім відмовляється від її прийняття. [PERSON] не звертався до нотаріальної контори для трактування власної заяви (а.с. 36-37). Таким чином, судом встановлено, що позивачі [PERSON] , [PERSON] та відповідач [PERSON] є спадкоємцями за законом після смерті свого батька та чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Позивачі прийняли спадщину відповідно до положень ст. 1270 ЦК України шляхом подачі до Вінницької районної державної нотаріальної контори письмових заяв про прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] також подав до Вінницької районної державної нотаріальної контори письмову заяву, в якій спочатку вказав, що приймає спадщину, а потім, що від її прийняття відмовляється. До складу спадкового майна входить право власності на житловий будинок в [ADDRESS] , земельну ділянку в [ADDRESS] , кадастровий номер 05200681000:02:006:0716, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельну ділянку в [ADDRESS] , кадастровий номер 05200681000:02:006:0717, цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Позивачі [PERSON] та [PERSON] претендують на спадкове майно після смерті [PERSON] в розмірі по 1/2 частці кожна, однак через суперечливу позицію в заяві іншого спадкоємця [PERSON] , позивачі не можуть у нотаріальній конторі оформити свої спадкові права після смерті чоловіка та батька, про що нотаріусом видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Тобто, вирішити дане питання, окрім як в судовому порядку, позивачі позбавлені можливості, їх право на спадщину порушене та підлягає захисту. Право на житловий будинок та земельні ділянки виникло у спадкодавця у порядку встановленому законом та на підставі відповідного правовстановлюючого документу, а тому можуть бути об`єктами спадкування. Оцінюючи вищеперераховані\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів\~відповідно до\~вимог статті\~89\~ЦПК України,\~суд згідно\~з положеннями\~статей 77,\~78,\~79,\~80\~цього ж\~Кодексу вважає\~прийняті судом\~до уваги\~докази належними,\~допустимими,\~достовірними та\~достатніми,\~оскільки вони\~містять інформацію\~щодо предмета\~доказування,\~одержані у\~встановленому законом\~порядку,\~на їх\~підставі можна\~встановити дійсні\~обставини справи,\~а також\~у своїй\~сукупності вони\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Із встановлених обставин випливає, що між сторонами виникли правовідносини спадкування за законом, що регулюються Цивільним Кодексом України, які застосував суд при вирішенні справи та на які посилався позивач. Відповідно до ст. 25 ЦК України - цивільна правоздатність фізичної особи виникає в момент її народження і припиняється в момент її смерті. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє відоме місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч.3 ст.1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 116 ЗК України, що діяла на час виникнення права власності на спадкові земельні ділянки у спадкодавця [PERSON] , громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації,\~в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Відповідно до ст. ст. 125, 126 ЗК України, що діяла на час виникнення права власності на спадкову земельну ділянку у спадкодавця [PERSON] , право власності та право постійного користування на земельні ділянки виникає після одержання їх власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже суд вважає, що позов обґрунтований, доведений позивачами, відповідає матеріальному закону, визнаний відповідачем [PERSON] , який також спадкоємцем після смерті [PERSON] , і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, викладені у ньому обставини знайшли своє підтвердження. Судом не встановлено порушення права інших осіб при визнанні права власності на житловий будинок та на земельні ділянки за позивачами, що належить померлому [PERSON] та підтверджено факт відмови відповідача [PERSON] від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 25, 1216, 1217, 1218, 1221, 1222, 1223 ч.3, 1225, 1261, 1268, 1273 ч.ч. 1, 5, 6 ЦК України, ст.ст. 116, 125, 126 ЗК України,

Outcome: approved