Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

Представник позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) - адвокат Дяченко С.В.звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів в порядку регресув розмірі 64 907,25 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 24.01.2017 року о 23 год. 30 хв. на автодорозі Херсон-Джанкой-Феодосія-Керч 13 км+950 метрів у межах міста Олешки Херсонської області, автомобіль «ВАЗ 21103» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , 1978 року народження здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , 1970 року народження, в результаті чого останню було доставлено до Олешківської центральної районної лікарні з тілесними ушкодженнями у вигляді переломів обох гомілок. Внаслідок зазначеної ДТП, за результатами проведення огляду місця ДТП, відповідно до положень ст. 214 КПК України вказаний факт внесено до ЄРДР 24.01.2017 року за №120017230240000187 із зазначенням попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Як свідчить довідка про стан досудового розслідування вищевказаного кримінального провадження від 25.01.2017, 21.03.2018 автомобіль «ВАЗ 21103» перебував у технічному стані, судово-медичною експертизою у постраждалої [PERSON] виявлені тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, допитано водія автомобіля [PERSON] та пасажира автомобіля [PERSON] , які за наявною інформацією на час допиту проживали на тимчасово-окупованій території України - АРК. Станом на дату видачі зазначеної довідки досудове розслідування тривало та не представлялося можливим прийняти остаточне процесуальне рішення по вказаному провадженню у зв`язку із втратою можливості допитати водія автомобіля [PERSON] та [PERSON] . На дату скоєння ДПТ гр. [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Оскільки в ДТП винним є відповідач [PERSON] , враховуючи, що його цивільно-правова відповідальність не була застрахована на дату скоєння ДТП постраждала в ДТП [PERSON] через уповноважену особу [PERSON] звернулася 21.03.2018 із заявою про відшкодування шкоди, спричиненої ДТП. Після чого на підставі звернення представника потерпілої та на підставі отриманих документів позивачем відшкодовано шкоду потерпілій в розмірі 64 907,25 грн. З урахуванням норм чинного законодавства, позивач просить стягнути з [PERSON] завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 64 907,25 грн., а також судовий збір. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18.01.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача - адвокат Дяченко С.В.не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, електронною поштою на адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, представник відповідача в судовому засіданні 30.03.2021 надала копію постанови про закриття кримінального провадження, суду пояснила, що оскільки винуватість [PERSON] не встановлена, то відсутні підстави для стягнення з нього коштів в порядку регресу та подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в задоволенні позову просила відмовити в повному обсязі, з врахуванням доказів поданих нею як представником, згідно обставин викладених в поясненнях наданих у попередньому судовому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 25 січня 2017 року було внесено відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення [PERSON] передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України /а.с.11/. У довідці № 3017027554567728 про ДТП зазначено, що 24.01.2017 року о 23 год. 50 хв. на автодорозі Херсон-Джанкой-Феодосія-Керч 13 км+950 метрів у межах міста Олешки Херсонської області, автомобіль «ВАЗ 21103» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , 1978 року народження, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , 1970 року народження (пішохід переходив дорогу поза межами пішохідного переходу), в результаті чого потерпілу [PERSON] було доставлено до Олешківської центральної районної лікарні з тілесними ушкодженнями у вигляді переломів обох гомілок /а.с.7/. [PERSON] була подана заява про виплату страхового відшкодування для потерпілої [PERSON] /а.с.8/. Як зазначено в довіреності від 12 березня 2018 року [PERSON] уповноважує [PERSON] здійснювати від її імені встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 24 січня 2017 року /а.с.9/. [PERSON] були подані реквізити для перерахунку страхового відшкодування. Відповідно до інформації на дату скоєння ДПТ гр. [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів /а.с.6/. Згідно довідки № 1 від 27.06.2018 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, а також платіжного доручення № 909841 від 05.07.2018 року, позивачем було виплачено особі, яка має право на відшкодування шкоди, а саме [PERSON] суму відшкодування, яка складає 64 907,25 грн. /а.с.45, 50/. Позивач посилається на норми ст. 1191 ЦК України, п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та зазначає, що у МТСБУ після проведення виплати потерпілій особі виникло право зворотної вимоги (регресу). Згідно зі ст. ст. 993, 1187 ч. 2 ст. 1188 ч. 1 п. 1 ст. 1191 ч. 1 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п. 3 ст. 11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Як зазначено, в ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Статтею 1188 ЦК Українивстановлено, що шкода, завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою. Згідно загальних положень про відшкодування шкоди і, зокрема статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», з наступними змінами та доповненнями, роз`яснюється, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Системний аналіз зазначених норм свідчить про те, що звертаючись до суду із вимогою про відшкодування шкоди заподіяної майну позивача, йому необхідно навести доводи, що така шкода була заподіяна неправомірними діями відповідача, а також, що між такими діями відповідача та заподіяною шкодою є безпосередній причинний зв`язок, крім того є вина відповідача у цьому. Такими діями відповідача порушені, невизнані, оспорювані права позивача, за захистом яких він звернувся у обраний ним спосіб. Судом встановлено, що 22 серпня 2019 року постановою слідчого у кримінальному провадженні - заступником начальника СВ Олешківського ВП НВП ГУНП в Херсонській області капітаном поліції Олефіренко В.І. кримінальне провадження №120017230240000187 закрите у зв`язку із відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України/а.с.81/. Відповідно до вищевказаної постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що були виявлені грубі порушення правил дорожнього руху зі сторони [PERSON] , а саме: її перебування в стані алкогольного сп`яніння, переходу проїзної частини у забороненому місці тим паче в темну пору доби у темному одязі. Вказане свідчить про відсутність вини [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді, а отже, про відсутність підстав для його цивільно-правової відповідальності. Крім того інші відомості про притягнення відповідача до відповідальності відсутні. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На підставі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що позивачем, всупереч вимогам ст. ст. 77-81 ЦПК України, не надано належних і допустимих доказів для задоволення позовних вимог. Представником відповідача, надано достатньо належних і допустимих доказів для відмови у задоволенні позовних вимог. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилається представник позивача, як на підставу своїх вимог, а представник відповідача, як на підставу своїх заперечень, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат задоволенню не підлягають, оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed