Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Представник позивача Одеського національного університету імені І.І. Мечникова звернувся до суду з позовом до [PERSON] про повернення заборгованості по наданню цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що Наказом №1477-18 від 21.08.2000 року відповідачку [PERSON] було зараховано на 1 курс факультету романо-германської філології Одеського національного університету імені І.І. Мечникова, спеціальність - «англійська мова та література». Наказом від 31.08.2000 року №1478-18 надано кредит для здобуття освіти. 30.08.2003 року між сторонами було укладено угоду №08-1-020-2003 про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти. Відповідно до п. 1 Угоди Одеського національного університету імені І.І.Мечникова, згідно Порядку надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.06.2003 року №916 ОНУ імені І.І.Мечникова надає одержувачу кредиту, а саме [PERSON] цільовий пільговий державний кредит для здобуття в ОНУ імені І.І.Мечникова вищої освіти за рахунок коштів бюджету за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр» та за напрямом підготовки (спеціальністю) «англійська мова та література» у розмірі 20400,00 грн. за навчальний рік на весь термін навчання. Згідно з п. 3.3 договору [PERSON] повинна вносити на банківський розрахунковий рахунок ОНУ імені І.І.Мечнікова, частинами або повністю, використаний кредит на навчання в сумі 20400,00 грн. і відсотки за користування кредитом у сумі 4896,00 грн. з розрахунку 1/15 частини від загальної суми боргу до 31 грудня кожного року, починаючи з дванадцятого місяця після відрахування з навчального закладу протягом 15 років. Наказом від 13.07.2004 року №1732-18 [PERSON] була відрахована, як така що отримала базову вищу освіту, згідно з рішенням ДЕК від 24.07.2004 року та присвоєно кваліфікацію бакалавра за напрямом підготовки «англійська мова та література». Наказом від 08.07.2005 року №1834-18 [PERSON] була відрахована як така, що закінчила університет згідно з рішенням ДЕК від 25.06.2005 року, їй присвоєно кваліфікацію магістр філології, викладач англійської та німецької мов та літератур. Зобов`язання, передбачені угодою відповідачкою не виконувались належним чином, що призвело до заборгованості на 01.05.2021 року позивачу в сумі 6965,61 грн. (з яких сума кредиту 4420,00 грн. та відсотки у розмірі 474,82 грн., подвійна ставка НБУ у розмірі 2070,79 грн.). Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.02.2018 року було стягнуто з відповідачки [PERSON] на користь позивача заборгованість по цільовому кредиту у сумі 14620,00 грн., відсотки за користування кредитом у сумі 6996,44 грн., пеню у сумі 24907,00 грн.. На теперішній час зобов`язання, передбачені угодою відповідачем не виконуються належним чином, що призвело до заборгованості на 01.05.2021 року позивачу за угодою №08-1-020-2003 від 30.08.2003 року в сумі 6965,00 грн., з яких: -заборгованість по цільовому пільговому державному кредиту для здобуття вищої освіти у сумі 4420,00 грн.; -відсотки за користування кредитом у сумі 474,82 грн.; -пеня у сумі 2070,79 грн.. Враховуючи вищезазначене, позивач звертається до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. В судове засідання представник позивача Одеського національного університету імені І.І. Мечникова не з`явився, однак надав на адресу суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності, позовні підтримує у повному обсязі, проти заочного слухання справи та винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилась, про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи та матеріалами справи підтверджується, що Наказом №1477-18 від 21.08.2000 року відповідачку [PERSON] було зараховано на 1 курс факультету романо-германської філології Одеського національного університету імені І.І. Мечникова, спеціальність - «англійська мова та література». Наказом від 31.08.2000 року №1478-18 позивачці надано кредит для здобуття освіти. 30.08.2003 року між сторонами було укладено угоду №08-1-020-2003 про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти. Відповідно до п. 1 Угоди Одеського національного університету імені І.І.Мечникова, згідно Порядку надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.06.2003 року №916 ОНУ імені І.І.Мечникова надає одержувачу кредиту, а саме [PERSON] цільовий пільговий державний кредит для здобуття в ОНУ імені І.І.Мечникова вищої освіти за рахунок коштів бюджету за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр» та за напрямом підготовки (спеціальністю) «англійська мова та література» у розмірі 20400,00 грн. за навчальний рік на весь термін навчання. Згідно з п. 3.3 договору [PERSON] повинна вносити на банківський розрахунковий рахунок ОНУ імені І.І.Мечнікова, частинами або повністю, використаний кредит на навчання в сумі 20400,00 грн. і відсотки за користування кредитом у сумі 4896,00 грн. з розрахунку 1/15 частини від загальної суми боргу до 31 грудня кожного року, починаючи з дванадцятого місяця після відрахування з навчального закладу протягом 15 років. Наказом від 13.07.2004 року №1732-18 [PERSON] була відрахована, як така що отримала базову вищу освіту, згідно з рішенням ДЕК від 24.07.2004 року та присвоєно кваліфікацію бакалавра за напрямом підготовки «англійська мова та література». Наказом від 08.07.2005 року №1834-18 [PERSON] була відрахована як така, що закінчила університет згідно з рішенням ДЕК від 25.06.2005 року, їй присвоєно кваліфікацію магістр філології, викладач англійської та німецької мов та літератур. Зобов`язання, передбачені угодою відповідачкою не виконувались належним чином, що призвело до заборгованості на 01.05.2021 року позивачу в сумі 6965,61 грн. (з яких сума кредиту 4420,00 грн. та відсотки у розмірі 474,82 грн., подвійна ставка НБУ у розмірі 2070,79 грн.). Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.02.2018 року було стягнуто з відповідачки [PERSON] на користь позивача заборгованість по цільовому кредиту у сумі 14620,00 грн., відсотки за користування кредитом у сумі 6996,44 грн., пеню у сумі 24907,00 грн.. На теперішній час зобов`язання, передбачені угодою відповідачкою не виконуються належним чином, що призвело до заборгованості на 01.05.2021 року позивачу за угодою №08-1-020-2003 від 30.08.2003 року в сумі 6965,00 грн., з яких: -заборгованість по цільовому пільговому державному кредиту для здобуття вищої освіти у сумі 4420,00 грн.; -відсотки за користування кредитом у сумі 474,82 грн.; -пеню у сумі 2070,79 грн.. Згідно п.7.2 укладеного між сторонами договору, у випадку відхилення від повернення кредиту або відсотків за користування кредитом, відповідач зобов`язаний виплатити позивачу пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від неповерненої в строк суми. Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України «Про освіту» реалізація державної політики у галузі вищої освіти забезпечується шляхом надання цільових, пільгових державних кредитів особам для здобуття вищої освіти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 22 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти» № 916 від 16.06.2003 року, сума кредиту повертається із сплатою 3 відсотків річних протягом 15 років починаючи з дванадцятого місяця після закінчення навчання у вищому навчальному закладі до Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та інших місцевих бюджетів з виплатою щороку однієї п`ятнадцятої частини загальної суми одержаного кредиту та відсотків за користування ним. Відраховані з вищого навчального закладу за невиконання навчального плану одержувачі кредиту повертають кошти починаючи з третього місяця після відрахування. П. 23 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти» № 916 від 16.06.2003 року, передбачає, що у разі невиконання одержувачем кредиту умов угоди, ухилення від повернення кредиту, вищий навчальний заклад застосовує заходи для стягнення заборгованості відповідно до законодавства. У відповідності ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України, інших актів цивільного законодавства за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних з простроченої суми. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання, що підтверджується, наданим позивачем зведеним звітом по руху кредитів на навчання. Аналізуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме необхідно стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість по цільовому пільговому державному кредиту для здобуття вищої освіти у сумі 4420,00 грн.; відсотки за користування кредитом у сумі 474,82 грн.; пеню у сумі 2070,79 грн.. Вирішуючи спір по суті, суд бере до уваги той факт, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, доводів позивача не спростував, а від так враховуючи диспозитивність процесу справа розглядається за наявними в ній документами. Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідачки [PERSON] на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 2270,00 гривень. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved