Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги представник позивача мотивує тим, що 11 березня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, згідно з яким відповідач отримала кредит в розмірі 3 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення умов договору відповідач зобов'язання належним чином не виконує у зв'язку з чим у неї перед банком утворилася заборгованість, яка на 31.10.2013 р. становить 16 998,21 гривень. В судове засідання 18.06.2014 р. представник позивача не з'явився, однак надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить розглянути справу без його участі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та просила застосувати позовну давність. Вислухавши представника відповідача, враховуючи позицію представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню на підставі наступного. Під час розгляду справи встановлено, що 11 березня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, який представляє собою заяву відповідача, Умови і правила надання банківських послуг. Згідно даного кредитного договору [PERSON] отримала від ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит в розмірі 3000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за вказаним кредитним договором стосовно надання [PERSON] кредиту виконало, встановивши кредитний ліміт на платіжну карту. В свою чергу [PERSON] в порушення умов договору зобов'язання належним чином не виконала у зв'язку з чим у неї перед банком утворилася заборгованість. Як зазначив в судовому засіданні представник позивача, відповідачем було здійснено лише десять платежів, останній платіж був здійснений 02.03.2007 року. За розрахунком банку заборгованість [PERSON] на 31.10.2013 р. становить 16 998,21 гривень та складається з наступного: - заборгованість за кредитом - 2 990,35 гривень; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 12 722,23 гривень; - штраф (фіксована частина) - 500 гривень; - штраф (процентна складова) - 785,63 гривень (а.с. № 12-15). Згідно ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставне майно тощо). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Згідно виписці по рахунку, наданого представником позивача, та пояснень останнього, [PERSON] здійснила останній платіж 02.03.2007 р. в сумі 500 гривень (а. с. № 54-63). Слід зазначити, що початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у позивача права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Черговий платіж по погашенню кредиту відповідач повинна була здійснити в квітні 2007 року, однак не здійснила. Оскільки судом не встановлено точної дати внесення щомісячних платежів відповідачем, то, на думку суду, доцільним буде вважати днем, коли позивач довідався або міг довідатися про порушення свого права - 01 травня 2007 року, тобто з 01.05.2007 р. почався перебіг позовної давності. Таким чином, строк позовної давності щодо звернення банку до суду із позовом про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором закінчився 01 травня 2010 року включно. Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду з даним позовом 19 грудня 2013 року, тобто після пропущення строку позовної давності, що є підставою відповідно до вимог ст. 267 ЦК України для відмови у позові.

Outcome: dismissed