Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

Представник позивачки адвокат [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Малокаховської сільської ради Херсонської області, в якій просить визнати за [PERSON] право власності за набувальною давністю на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами номер 71 по вулиці Таврійській в селі Малокаховка Каховського району Херсонської області, посилаючись на те, що у 1992 року [PERSON] подарувала зазначений будинок [PERSON] і [PERSON] в рівних частках, у звязку з чим 27 січня 1992 року уклала договір дарування, який посвідчила у секретаря виконкому Малокаховської сільської ради народних депутатів Каховського району Херсонської області. З моменту укладання договору дарування [PERSON] утримує та безперешкодно володіє зазначеним будинком в цілому та вважає, що її право на будинок ґрунтується на давності володіння ним. Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги з наведених вище підстав. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог позивача не заперечував. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 60, 61 УПК України, сторони зобовязані надати докази та довести ті обставини, які обґрунтовують їх вимоги і заперечення та мають значення для справи, крім тих, які визнаються сторонами, є загальновідомими та встановлені рішенням суду. Судом встановлено, що 27 січня 1992 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] укладено договір дарування, посвідчений секретарем виконкому Малокаховської сільської Ради народних депутатів Каховського району Херсонської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 5, у відповідності до якого [PERSON] подарувала, а [PERSON], [PERSON] прийняли у дар в рівних частках жилий будинок та надвірні споруди за адресою: вулиця Таврійська, 71 в селі Малокаховка Каховського району Херсонської області. Право власності на спірний будинок на підставі вищезазначеного договору дарування зареєстроване Комунальним підприємством «Каховське бюро технічної інвентаризації» в книзі № 40/1 29.02.1992 року (а.с.7-8). Родинні відносини між позивачкою та [PERSON] підтверджуються свідоцтвами про їх народження (серії І-ЯК № 855328, серії ЯЭ № 090895) та подальшою зміною прізвища позивачки в результаті укладання шлюбу, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.18-19). З часу укладання договору дарування [PERSON] утримує та безперешкодно, добросовісно володіє в цілому зазначеним будинком, що підтверджується довідкою Малокаховської сільської ради Каховського району Херсонської області за вих.№ 345 від 10.06.2015р.(а.с.12). 21 листопада 2008 року [PERSON] помер, про що Таврійським міськвиконкомом Новокаховської міської ради Херсонської області в Книзі смертей за 2008 рік зроблено актовий запис за № 137 (свідоцтво про смерть серії 1-КГ № 081735) (а.с.16). 25 травня 2010 року померла мати позивачки [PERSON] (свідоцтво про смерть серії 1-КГ № 111023, а.з. № 21) (а.с.17). Судом встановлено, що [PERSON] не проживав в будинку, а отримавши його частину в дар, за домовленістю передав її в користування позивачці, фактично не утримував і не користувався нею, про що також свідчить надана Малокаховською сільською радою інформація про те, що [PERSON] в період з січня 1992 року по листопад 2008 року на території Малокаховської сільської ради по вул. Таврійські в будинку 71 не був зареєстрований (довідка вих. № 446 від 23.09.2016 року) (а.с.50). Так, згідно відомостей облікової картки обєкта погосподарського обліку головою домогосподарства номер 71 по вулиці Таврійська в селі Малокаховка зазначена позивачка [PERSON] Ф.(а.с.13). У звязку із тим, що фактично позивачка управляла та володіла в цілому спірним будинком одноособово, їй на підставі рішення Малокаховської сільської Ради народних депутатів № 17 від 16 травня 1994 року, видано 12 лютого 1997 року державний акт на право приватної власності на землю площею 0,067 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель за адресою спірного будинку (а.с.14). Згідно відповіді державного нотаріуса Каховської районної державної нотаріальної контори Херсонської області, спадкова справа після смерті [PERSON] нотаріальною конторою заведена не була. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за субєктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Згідно ч.1, ч.2, ч.4 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. При цьому, у п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності Цивільним кодексом України. Оскільки ЦК України набрав чинності з 01.01.2014 року, норми ст.344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01.01.2001 року, а отже визнати право власності за набувальною давністю суд може не раніше 01.01.2011 року. Виходячи з розяснень Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.9, п.11, п.13, п.14 Постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається. Таким чином, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт добросовісного заволодіння чужим майном та факт безперервного, відкритого володіння ним із підстав того, що позивачка з часу укладання договору дарування безперервно, відкрито, добросовісно володіє 1/2 частиною жилого будинку номер 71 по вулиці Таврійській в селі Малокаховка Каховського району Херсонської області. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не заперечуються. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлені позивачкою вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved