Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Прокурор звернувся до суду з позовом в якому просить: Визнати недійсним з моменту укладення договір міни земельних ділянок від 30 січня 2014 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 238, посвідчений приватним нотаріусом Камянського районного нотаріального округу [PERSON] Скасувати рішення про державну реєстрацію права власності (індексний номер 10500926 від 30 січня 2014 року) [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) на земельну ділянку площею 5,4992 га, що знаходиться за адресою: Голиківська сільська рада, Олександрівський район, Кіровоградська область, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 3520582500:02:000:0190 склад (назва) угідь рілля з внесенням запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Скасувати рішення про державну реєстрацію права власності (індексний номер 10501260 від 30 січня 2014 року) [PERSON] (ідентифікаційний номер ([NUMBER]) на земельну ділянку площею 0,0025 га, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Камянський район, Лубенська сільська рада, передану для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 7121883000:04:000:1384 склад (назва) угідь пасовища з внесенням запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В судовому засіданні прокурор підтримав вимогу про визнання недійсним, з моменту укладення, договору міни земельних ділянок від 30 січня 2014 року, зареєстрований в реєстрі за № 238, та вважає, що клопотання представника відповідача про залишення справи без розгляду не підлягає задоволенню, оскільки порушує право відповідачів на вчинення певних дій по розпорядженню, належним їм майном, та клопоче про закриття провадження по справі щодо вимог про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 5,4992 га, що знаходиться за адресою: Голиківська сільська рада, Олександрівський район, Кіровоградська область, кадастровий номер земельної ділянки 3520582500:02:000:0190, а також скасування рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0025 га, за адресою: Черкаська область, Камянський район, Лубенська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки 7121883000:04:000:1384, оскільки договір міни розірваний в досудовому порядку Договором про розірвання договору міни (обміну) земельних ділянок від 13.10.2015 року зареєстрованим за № 646 і в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно вноситься, згідно чинного законодавства, запис про перехід права власності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про залишення справи без розгляду та слухання справи у його відсутність (а.с. 32, 34). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача надала суду заяви про слухання справи без її участі (а.с. 38). У відповідності зі ст. 169 ЦПК, неявка в судове засідання, належним чином повідомлених учасників судового розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що зменшені позовні вимоги прокурора підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 2 ст. 45 ЦПК України передбачено, що з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року у справі № 1-1/99 прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЗК України в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно зі ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу. Відповідно до підпункту б) п. 15 розділу Х Перехідних положень ЗК України (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2016 року, не допускається купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами. Приписами ст. 14 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що у разі, якщо власник земельної ділянки, яка знаходиться всередині єдиного масиву, що використовується спільно власниками земельних ділянок чи іншими особами для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виявляє бажання використовувати належу йому земельну ділянку самостійно, він може обміняти її на іншу земельну ділянку на межі цього або іншого масиву. Обмін земельними ділянками здійснюється за згодою їх власників відповідно до закону та посвідчується нотаріально. З розяснень п.п. 3, 5 рекомендацій щодо обміну земельними ділянками, одержаними власниками земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), затверджених наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 листопада 2003 року № 288 вбачається, що власник земельної ділянки, яка знаходиться всередині єдиного масиву, що використовується спільно власниками земельних ділянок чи іншими особами для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, звертається усно або письмово до власника іншої земельної ділянки на межі цього або іншого масиву, на яку він бажає обміняти свою земельну ділянку, із пропозицією укласти договір міни земельних ділянок. Оскільки обмін земельними ділянками здійснюється за згодою їх власників, то у разі відхилення пропозиції укласти договір міни земельних ділянок власник земельної ділянки, який виявив бажання її обміняти, має право звернутись із зазначеною вище пропозицією до власника іншої земельної ділянки на межі цього або іншого масиву. Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За приписами ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився у позові і вона прийнята судом. З матеріалів справи видно, що [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії КР № 035278 була власником земельної ділянки, площею 5,50 га, кадастровий номер земельної ділянки 3520582500:02:000:0190, розташована на території Голиківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 11). Відповідно до пункту 1.3 Розділу 1 Договору міни (обміну) земельних ділянок, між [PERSON] та [PERSON] від 30 січня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 238, право власності на земельну ділянку, що міняється (обмінюється) та належить [PERSON], підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № 12873530 та Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 12874549 (номер запису про право власності № 3397688, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 213429171218), виданих Реєстраційною службою Камянського районного управління юстиції Черкаської області 15 листопада 2013 року (а.с. 14) Згідно договору міни (обміну) земельних ділянок, між [PERSON] та [PERSON] від 30 січня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 238, посвідченого приватним нотаріусом Камянського районного нотаріального округу [PERSON], [PERSON] стала власницею земельної ділянки, площею 5,4992 га, кадастровий номер земельної ділянки 3520582500:02:000:0190, розташованої на території Голиківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, а від 30 січня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 238, а [PERSON], відповідно, стала власницею земельної ділянки, площею 0,0025 га, кадастровий номер земельної ділянки 7121883000:04:000:1384, розташованої на території Лубенської сільської ради Камянського району Черкаської області (а.с. 14-15). Згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 42953511 від 28.08.2015 року та № 42952309 від 28.08.2015 року відповідачі зареєстрували право власності на вищезазначені земельні ділянки (а.с. 17-20). Договором про розірвання договору міни (обміну) земельних ділянок посвідченого приватним нотаріусом Камянського районного нотаріального округу [PERSON] 15 жовтня 2015 року зареєстрованого в реєстрі за № 651 розірвано договір міни (обміну) земельних ділянок між [PERSON] та [PERSON] від 30 січня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 238 .(а.с. 33). Таким чином в суді було встановлено, що відповідачі мали у власності земельні ділянки, відповідно площею 5,4992 га та 0,0025 на території Кіровоградської області, Олександрівський район, Голиківська сільська рада та на території Черкаської область, Камнський район, Лубенська сільська рада, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та для ведення особистого селянського господарства. Згідно договору міни [PERSON] стала власником земельної ділянки, площею 5,4992 га на території Кіровоградської області, Олександрівський район, Голиківська сільська рада, а [PERSON] - власником земельні ділянки площею 0,0025 га на території Черкаської область, Камнський район, Лубенська сільська рада. За змістом вищезазначених правових норм обміненими можуть бути тільки земельні ділянки за схемою «пай на пай». Вказана правова позиція була висловлена Верховним Судом України в своїх постановах від 05 листопада 2014 року у справі № 6-172цс14 та від 11 лютого 2015 року у справі № 6-5цс15, які відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Крім того, як вартість, так і цільове призначення земельних ділянок, які слугували предметом міни, різні, у звязку з чим обмін є не рівноцінним та рівнозначним, знаходяться такі земельні ділянки на віддалених одне від одного земельних масивах. Оскільки спірний договір міни земельних ділянок укладено в період дії заборони на відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), що суперечить вимогам підпункту б) п. 15 Перехідних положень ЗК України, то в силу положень вищенаведених норм він не відповідає вимогам закону і тому не має юридичної сили і повинен бути визнаний недійсним з моменту його вчинення, а державна реєстрація речових прав на нерухоме майно земельні ділянки, що були предметом міни, підлягає скасуванню. Оскільки позивач відмовився від скасування державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, оскільки його відбулося з моменту реєстрації Договору про розірвання договору міни (обміну) земельних ділянок то вимоги в цій частині позову підлягають закриттю. Судові витрати у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів у рівних долях.

Outcome: partial