Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

Представник позивача ПАТ «Страхова компанія «Альфа страхування» звернувся до суду до відповідача [PERSON] з позовною заявою про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу, в якій просить: - стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Страхова компанія «Альфа страхування» суму в якості страхового відшкодування у розмірі 3805,77 грн. В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що станом на 19.04.2019 року відповідач не виконав свої зобов`язання за договором страхування, суму страхового відшкодування, яку було виплачено потерпілому, внаслідок пошкодження транспортного засобу в результаті дорожньо-транспортної пригоди, не повернув, що призвело до порушення прав позивача на відшкодування шкоди. Ухвалою суду від 24.04.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, у справі призначено судове засідання. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, у зв`язку з викладеним, на підставі положень ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів і постановити заочне рішення, направивши за місцем реєстрації відповідача копію рішення суду для відома. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено наступні обставини справи. 26.06.2016 року між ПрАТ «СК «Альфа страхування» та [PERSON] було укладено поліс №АЕ/8915346 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який діє на території України, який було забезпечно транспортний засіб марки ЗАЗ 110267, державний номерний знак [NUMBER] . Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.06.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Так, згідно описової частини постанови суду, [PERSON] 03.06.2017 року, керуючи автомобілем ЗАЗ 110267, державний номер [NUMBER] , по вул. Киргизькій 19 в м. Харкові, рухаючись заднім ходом, не впевнився в небезпечності та скоїв зіткнення з автомобілем Daewoo Lanos, державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався попереду, у звязку з чим була заподіяна матеріальна шкода, автомобілі отримали механічні пошкодження. 14.06.2017 року ПрАТ «СК «Альфа страхування» отримало від [PERSON] заява про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, в якій було повідомлено інформацію про вказану подію та відомості про пошкодження транспортного засобу Daewoo Lanos, державний номерний знак [NUMBER] . Після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду позивачем було розпочато її розслідування, за результами якого з метою визначення розміру збитків, заподіяних внаслідок пригоди автомобілю Daewoo Lanos, державний номерний знак [NUMBER] , було складено страховий акт №1021.609.17.01.01 від 16.08.20017 року, відповідно до якого загальна сума страхового відшкодування склала 3805,77 грн. 11.08.2017 року ПрАТ «СК «Альфа страхування» отримало від [PERSON] заяву щодо напрямку виплати та/або доплати страхового відшкодування за пошкодження вказаного транспортного засобу. 21.08.2017 року ПрАТ «СК «Альфа страхування» на рахунок [PERSON] було перераховано суму страхового відшкодування у розмірі 3805,77 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №19545 від 21.08.2018 року. При цьому, позивачем у досудовому порядку на адресу відповідача направлялася вимога в порядку регресу, в якій йому було повідомлено про невиконання ним, передбаченого п. 33.1.4 ч. 33.1 ст. 33 ЗУ «», обов`язку щодо повідомлення страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди, та запропоновано у зв`язку з цим провести на користь позивача виплату страхового відшкодування в розмірі 3805,77 грн. Однак, як вказує позивач та не спростовано відповідачем, останній свої зобов`язання за договором страхування не виконав, на його користь виплату страхового відшкодування у вказаному вище розмірі у добровільному порядку не здійснив, у звязку з чим він вимушений був звернутися до суду з відповідним позовом. Надаючи правову кваліфікацію виниклим між сторонами правовідносинам, суд бере до уваги наступні положення цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку про її застосування за таких умов: 1. Право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов`язання перед потерпілим. 2. Регрес застосовується після припиненні зобов`язання з відшкодування шкоди. Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Таким чином, право страховика на пред`явлення регресної вимоги передбачене, зазначеними положеннями ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто виникає з правовідносин страхування відповідальності. При цьому, право подати регресний позов до самого страхувальника, виникає у страховика лише з припиненням основного деліктного зобов`язання за фактом здійснення ним виплати страхового відшкодування на користь сторони потерпілого - кредитора в деліктному зобов`язанні. У справі, що розглядається, спір виник між страховиком та страхувальником, який спричинив ДТП, щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування за договором страхування цивільно-правової відповідальності власника автомобіля, а тому до правовідносин, що виникли підлягають застосуванню положення ст.1191 ЦК України та ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України, мтрахувальник зобов`язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором. Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Тобто, закон прямо передбачає можливість звернення страховика з регресним позовом до страхувальника в разі відсутності повідомлення учасниками ДТП (яким також є відповідач) про настання страхового випадку в передбачений законом строк. У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Зазначене узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними у постановах від 16.09.2015 року у справі №6-284цс15 та від 23.03.2016 року у справі №6-2598цс15. За таких обставин, враховуючи те, що відповідачем у встановлений законом строк не було повідомлено позивача про настання страхового випадку, то звернення позивача до суду з регресним позовом є обгрунтованим і законним, а тому суд приходить до висновку про його задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved