Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20.06.2007 року між АКБ «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11171982000, з додатковими угодами №1 від 23.02.2009 року, №1 від 03.11.2011 року та №2 від 08.11.2011 року. Відповідно до умов договору останньому банк надав грошові кошти у сумі 27000,00 доларів США, а він зобов`язався кожного місяця повертати кредит та сплачувати проценти у порядку, визначеному договором, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 19.06.2028 року. У забезпечення виконання кредитних зобов`язань [PERSON] , 20.06.2007 року між АКБ «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено договір поруки №11171982000П, з додатковою угодою №1 від 08.11.2011 року. У порушення умов договору, відповідачі свої зобов`язання належним чином не виконали, в результаті чого станом на 11.02.2020 року наявна заборгованість за кредитом в розмірі 110586,39 грн. Тому, просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 110586,39 грн., та судові витрати в розмірі 9602,00 грн. у рівних частках з кожного. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджено письмовими матеріалами справ. В позовній заяві проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджено письмовими матеріалами справи, в судове засідання не з`явився, про причину неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не надавав. Правом на відзив не скористався. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явиласья, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом оприлюднення інформації на офіційному веб-порталі судової влади України. Причини неявки суду не повідомила, правом на відзив не скористалась. Суд, вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.06.2007 року між Акціонерно-комерційним інноваційним банком «УКРСИББАНК» (назву змінено на АТ «УКРСИББАНК») та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11171982000 (далі - Договір), згідно із п. 1.1 якого, кредитор надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру грошові кошти в сумі 27000,00 доларів США (а.с. 12-15). Відповідно до п. 1.3 Договору, за користування кредитними коштами у межах установленого строку кредитування позичальник зобов`язався сплатити проценти у розмірі та порядку. Між Банком та [PERSON] було укладено додаткові угоди, зокрема угоду №2 від 08.11.2011 року, відповідно якої до кредитного договору були внесені зміни якими змінено валюту кредитування на гривню, позичальнику видано новий транш у розмірі 177558,14 грн. для погашення заборгованості у доларах США. Відповідно до умов додаткової угоди №2 позичальник зобов`язався повернути отриманий транш в національній валюті в термін не пізніше 19.06.2028 року, якщо не застосовується інший термін повернення кредиту (п. 4.2 додаткової угоди №2) (а.с. 24, 27, 28). Згідно з п. 6.2-6.4 додаткової угоди №2 слідує, сторони домовились, що за використання кредитних коштів з 08.11.2011 року позичальник зобов`язується сплатити проценти у розмірі 9,5 % річних, з 08.11.2016 року у розмірі 12,00% річних у порядку, встановленому п. 6 додаткової угоди. Після закінчення 5 років з дати укладення цієї додаткової угоди встановлюється нова процентна ставка, розмір якої дорівнює розміру процентної ставки, що діятиме на той момент згідно умов договору, до якого додається 2,5 % річних. Відповідно до п. 7 додаткової угоди №2 за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін встановлюється процентна ставка у подвійному розмірі від ставки, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення. Нарахування подвійної процентної ставки на прострочену суму основного боргу починається з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня після дня несплати або неповної сплати платежу, встановленого у договорі, і до моменту погашення такої заборгованості. Згідно з п. 7.1 кредитного договору у випадку порушення термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань позичальник сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми зазначеної заборгованості розрахованої за кожний день прострочення платежу, починаючи з 32 календарного дня з дати виникнення прострочки. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань [PERSON] 20.06.2007 року між [PERSON] та АКБ «УКРСИББАНК» укладено договір поруки №11171982000П з додатковою угодою №1 від 08.11.2011 року (а.с. 40). Відповідно до п. 1.1 -1.4 договору поруки [PERSON] зобов`язалася перед кредитором солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій у розмірі та у випадках, передбачених договором про надання споживчого кредиту № 1117198200 від 20.06.2007 року. У порушення умов договору позичальник [PERSON] не виконав належним чином зобов`язання за кредитом, у зв`язку з чим станом на 11.02.2020 року має прострочену заборгованість, яка складається з наступного: 99072,46 грн. - заборгованість за кредитом; 9805,29 грн. - заборгованість за процентами за постування кредитом; 632,36 грн. заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін; 497,88 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 02.08.2019 року по 11.02.2020 року; 578,39 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 02.08.2019 року по 11.02.2020 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Отже, суд приходить до висновку, що дійсно існує порушення виконання зобов`язань, право позивача порушене, в зв`язку з чим банк використав передбачене ч. 2 ст. 1050 ЦК України та умовами договору право про дострокове повернення кредиту, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. В частині стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 7500,00 грн. суд бере до уваги наступне. Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно положень ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до положень ч. 1 п.п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень ч.1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. За урахуванням вище викладеного, та відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, якою встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а тому й відмовляє в частині позовних вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, внаслідок не підтвердження їх документально. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає також стягненню судовий збір у розмірі 2102,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial