Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] звернувся до суду з позовом, який згодом уточнив, до [PERSON] про стягнення заборгованості та зазначив, що 08 серпня 2013 між сторонами було укладено договір купівлі-продажу металопластикових виробів з розстроченням платежу. Відповідно до п. 1.1. Договору, позивач зобов'язався зняти розміри віконних отворів відповідача, виготовити, доставити та встановити вироби згідно із специфікацією. Відповідачем була погоджена специфікація на 3 конструкції вікон. Згідно п. 2.1. Договору, строк виготовлення та доставки продукції складає 20 робочих днів з моменту внесення передплати (яка була внесена одночасно із підписанням Договору). Позивач вказує, що відповідно до акту приймання-передачі на доставлену металопластикову продукцію від 26 серпня 2013 року, відповідач отримала продукцію у встановлений Договором строк, претензій не мала. Згідно п. 4.2.3. Договору, підписання даного акту означає виконання своїх зобов'язань за Договором. Відповідно до п. 1.2. Договору, відповідач зобов'язався оплатити вартість виробів згідно з графіком погашення платежів. Згідно із п. 2.2. Договору, загальна вартість заказу складає 5200 грн. Відповідно до графіку погашення платежів, погашення повинно відбуватися наступним чином: Однак, позивач вказує, що в порушення умов договору, відповідачкою було сплачено лише 600 грн. передплати, оплати не за графіком з порушенням строків 22.11.2013 року - 400,00 грн., 17.06.2014 року - 400,00 грн., 01.09.2014 року - 700,00 грн., 27.10.2014 року - 600,00 грн. Станом на 29.10.2014 року інших платежів відповідачка не вчиняла. Отже, відповідачка повинна сплатити 2500 грн. основного боргу. Також позивач зазначає, що відповідачка прострочила виконання грошового зобов'язання і зобов'язана сплатити йому крім суми основного боргу, 3 % річних із заборгованості, втрати від інфляції, пеню та штраф. Дані суми складають: штраф у розмірі 300 грн. (100 грн. за прострочення 1 платежу та 200 грн. за прострочення наступного другого платежу); пеня 16450,00 грн. Представник позивача в судове засідання призначене на 16.12.2014 року не з'явився, надав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю, просив суд позовну заяву задовольнити у повному об'ємі, розглянути справу без його участі, без фіксації судового процесу. Також в своїй заяві зазначив, що загальна сума заборгованості станом на 16.12.2014 року становить 16750,00 грн., судові затрати 243,60 грн., та долучив копії квитанції про погашення основної суми заборгованості відповідачкою 10.11.2014 року 1000,00 грн. та 15.12.2014 року 1500,00 грн. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. Тому суд вважає за необхідне розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Суд, оцінивши і дослідивши докази по справі, вивчивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У судовому засіданні встановлено та підтверджено сторонами, що 08 серпня 2013 між сторонами було укладено договір купівлі-продажу металопластикових виробів з розстроченням платежу. Відповідно до п. 1.1. Договору, позивач зобов'язався зняти розміри віконних отворів відповідача, виготовити, доставити та встановити вироби згідно із специфікацією. Відповідачем була погоджена специфікація на 3 конструкції вікон. Згідно п. 2.1. Договору, строк виготовлення та доставки продукції складає 20 робочих днів з моменту внесення передплати (яка була внесена одночасно із підписанням Договору). Відповідно до акту приймання-передачі на доставлену металопластикову продукцію від 26 серпня 2013 року, відповідач отримала продукцію у встановлений Договором строк, претензій не мала. Згідно п. 4.2.3. Договору, підписання даного акту означає виконання своїх зобов'язань за Договором. Відповідно до п. 1.2. Договору, відповідач зобов'язався оплатити вартість виробів згідно з графіком погашення платежів. Згідно із п. 2.2. Договору, загальна вартість заказу складає 5200 грн. Відповідно до графіку погашення платежів, погашення повинно відбуватися наступним чином: В порушення умов договору, відповідачкою було сплачено лише 600 грн. передплати, оплати не за графіком з порушенням строків 22.11.2013 року - 400,00 грн., 17.06.2014 року - 400,00 грн., 01.09.2014 року - 700,00 грн., 27.10.2014 року - 600,00 грн. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до п. 7.4 Договору, у випадку прострочення платежів, передбачених графіком погашення, відповідач зобов'язаний сплатити 100 грн. штраф за пропуск першого платежу та 200 грн. штрафу за пропуск другого, третього та чергових платежів. Крім цього, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу 1% пені за кожен день прострочення від загальної суми заборгованості. У зв'язку з тим, що відповідачка прострочила виконання грошового зобов'язання, тому зобов'язана сплатити позивачу крім суми основного боргу, 3 % річних із заборгованості, втрати від інфляції, пеню та штраф. Дані суми складають: штраф у розмірі 300 грн. (100 грн. за прострочення 1 платежу та 200 грн. за прострочення наступного другого платежу); пеня 16450,00 грн. У зв'язку з тим, що відповідачкою погашено суму основного боргу, тому підлягає стягненню з неї штраф у розмірі 300 грн. (100 грн. за прострочення 1 платежу та 200 грн. за прострочення наступного другого платежу) та пеня в розмірі 16450,00 грн. Враховуючи зазначені обставини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Вважає за можливе постановити судове рішення.

Outcome: approved