Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

Представник позивача звернувся із вказаним позовом до суду, посилаючись в його обґрунтування на те, що 7 березня 2019 року по вул. Митрополитській у м. Маріуполі сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Volkswagen Passat» н. з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Hyundai» н. з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . При цьому ДТП трапилось внаслідок порушення відповідачкою правил дорожнього руху, що підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 22 березня 2019 р. по справі № 263/3775/19. На підставі цього 14 березня 2019 р. до МТСБУ звернулась власниця транспортного засобу Hyundai н. з. [NUMBER] з повідомленням про ДТП. На виконання п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до Звіту про оцінку збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 3 квітня 2019 року № 1143/19, довідки про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих від 27 червня 2019 р. № 1 МТСБУ здійснило регламентну виплату у розмірі 43785,68 грн. за платіжним дорученням № 967510 від 11 липня 2019 р., оскільки на момент ДТП від 7 березня 2019 року цивільна відповідальність відповідачки не була застрахована. Отже, позивач в порядку регресу має право вимоги до водія Volkswagen Passat н. з. [NUMBER] . Натомість добровільно відповідач не бажає відшкодувати в порядку регресу 45385,68 грн. Враховуючи викладене, просив суд стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України матеріальну шкоду в розмірі 45385,68 грн.; витрати, пов`язані з оглядом пошкодженого транспортного засобу та проведенням експертного дослідження в розмірі 1600 грн. та судові витрати в сумі 2270 грн. Не погоджуючись із заявленими до неї [PERSON] подала суду відзив, де вказувала, що з платіжного доручення № 967510 від 11 липня 2019 року вбачається, що позивачем було перераховано 43785,68 грн. АТ «Приватбанк», який не є потерпілою особою або учасником ДТП. Таким чином відсутність документів, які б підтверджували сплату потерпілій стороні від ДТП від 7 березня 2019 року вказують на відсутність у позивача права вимоги в порядку регресу до відповідача. Додавала, що правомірність стягнення витрат пов`язаних з оглядом пошкодженого транспортного засобу та проведення експертного дослідження з відповідача в розмірі 1600 грн. також не доведено, оскільки такі витрати підтверджуються платіжним дорученням від 12 липня 2019 р. № 967559. В той же час з такого платіжного доручення вбачається, що отримувачем платежу є AT «СГ «ТАС», а призначення платежу є оплата послуг за врегулювання по справі № 57563 згідно із рахунком № 287 від 23 травня 2019 року щодо т. з. [NUMBER] , що підтверджується рахунком № 287 від 23 травня 2019 року та актом виконаних робіт від 21 березня 2019 року. Натомість до позову додано копію звіту № 1143/19, виготовленого ФОП [PERSON] . Однак доказів оплати послуги саме ФОП [PERSON] до позову не додано. Тобто з платіжного доручення від 12 липня 2019 р. № 967559 не вбачається, що позивачем була здійснена оплата за огляд пошкодженого транспортного засобу та складення звіту про розмір завданих йому збитків. На підставі викладеного просила суд у задоволенні позову МТСБУ відмовити у повному обсязі. Відповідно відповіді на відзив представник позивача, [PERSON] , остання, заперечуючи доводи відповідача, вказувала, що саме згідно із банківськими реквізитами, вказаними потерпілою особою, були виплачені МТСБУ суми грошового відшкодування в розмірі 43785,68 грн. Також зазначала, що 23 лютого 2016 року між МТСБУ та АТ «СГ «ТАС» було укладено договір № 2016/5, на виконання якого позивач доручив АТ «СГ «ТАС» здійснити врегулювання справи № 57563 шляхом замовлення оцінки збитку внаслідок ДТП, що підтверджується звітом про оцінку збитку від 3 квітня 2010 року № 1143/2019 та рахунком від 23 травня 2019 року № 287. Просила на підставі викладеного задовольнити позов повністю. Представник позивача, [PERSON] , у судове засідання не з`явилась, надавши заяву суду з проханням вирішити справу за її відсутності, наполягаючи при цьому на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідачка, [PERSON] , у судове засідання також не з`явилась, надавши суду заяву з проханням вирішити спір за її відсутності, наполягаючи при цьому на доводах, викладених нею у відзиві, внаслідок чого просила суд відмовити у позові повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає поданий позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань. На підставі змісту ч. 1 ст. 1187 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1188 ЦК шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За п. 2.2 «Правил дорожнього руху України» власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. При цьому відповідно до п. 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Спеціальний закон) відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Однак, якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. На підставі п. 1.7 ст. 1 Спеціального закону забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Згідно із ст. 6 Спеціального закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. При цьому суд зазначає, що за змістом п. 21.1 ст. 21 Спеціального закону на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України. В той же час матеріалами справи було встановлено, що на момент ДТП у [PERSON] був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, що визнавалось відповідачкою (а. с. 52, 54). На підставі п. 39.1 ст. 39 Спеціального закону Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Відповідно до пп. «а» п. 41 ст. 41 Спеціального закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно до п. 22.1 ст. 22 Спеціального закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За ст. 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням транспортного засобу. На підставі ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. На підставі п. 36.4 ст. 36 Закону виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування, лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Суд встановив, що за заявою від 14 березня 2019 року [PERSON] про ДТП вбачається, що власниця автомобіля «Hyundai Santa Fe» н. з. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , повідомила МТСБУ, що сталась дорожньо-транспортна пригода між автомобілями «Volkswagen Passat» н. з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Hyundai Santa Fe» н. з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , цивільна відповідальність якого застрахована у СК «ВУСО», що підтверджується полісом № АМ/3452943 (а. с. 12-13, 15). Відповідно до постанови Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 22 березня 2019 року, яка набрала законної сили 2 квітня 2019 pоку вбачається, що [PERSON] притягнуто до відповідності за ст. 124 КУпАП до стягнення у вигляді штрафу. При цьому вказаною постановою встановлено, що [PERSON] 7 березня 2019 року об 11:50 год., керуючи автомобілем «Volkswagen Passat» н. з. [NUMBER] , в м. Маріуполі по вул. Митрополитській, не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Hyundai Santa Fe» н. з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а. с. 7). За заявою від 5 квітня 2019 року вбачається, що [PERSON] , як власниця автомобіля «Hyundai Santa Fe» н. з. [NUMBER] , просила МТСБУ провести виплату страхового відшкодування внаслідок завданої шкоди від ДТП, що сталась 7 березня 2019 року на її картковий рахунок в АТ «Приватбанк» № [NUMBER] (а. с. 17). Відповідно до результатів звіту від 3 квітня 2019 року № 1143/19, проведеного на підставі огляду 28 березня 2019 року транспортного засобу на замовлення МТСБУ через СГ «ТАС», вбачається, що ФОП [PERSON] , будучи суб`єктом оціночної діяльності, встановив, що вартість відновлюваного ремонту пошкодженого 7 березня 2019 року в результаті ДТП автомобіля «Hyundai Santa Fe» н. з. [NUMBER] з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 49190,21 грн. з урахуванням ПДВ (а. с. 18-44). Відповідно до ст. 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 28 лютого 2018 року по справі № 757/22706/15-ц. На підставі довідки від 27 червня 2019 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих внаслідок ДТП від 7 березня 2019 року за участі автомобіля «Volkswagen Passat» н. з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Hyundai Santa Fe» н. з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , а також на підставі наказу МТСБУ від 10 липня 2019 року № 6710 по справі № 57563 вирішено виплатити на рахунок [PERSON] 43785,68 грн. за шкоду, заподіяну в результаті ДТП, що підтверджується платіжним дорученням від 11 липня 2019 року № 967510 про перерахунок з боку МТСБУ суми грошових коштів у розмірі 43785,68 грн. на картковий рахунок [PERSON] у АТ КБ «Приватбанк» № [NUMBER] (а. с. 48, 49). Отже, суд встановив, що на виконання вимог закону МТСБУ сплатив у рахунок відшкодування шкоди, завданої [PERSON] внаслідок ДТП з вини [PERSON] , що сталась 7 березня 2019 року - 43785,68 грн., які були перераховані позивачем на банківський рахунок потерпілої особи. Таким чином суд відхиляє, як безпідставні, посилання відповідачки на недоведеність в цій частині заявлених позивачем до неї вимог. За ч. 1 ст. 1191 ЦК особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Спеціального закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Отже, судом було встановлено, що до МТСБУ, який відшкодував потерпілій особі шкоду, завдану внаслідок ДТП від 7 березня 2019 року, у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином МТСБУ має право на відшкодування сум в розмірі 43785,68 грн. з боку [PERSON] , як винної особи у спричинені шкоди внаслідок ДТП, що сталась 7 березня 2019 року. Натомість суд встановив, що за рахунком № 287 від 23 травня 2019 року вбачається, що вартість врегулювання справи МТСБУ № 57563 з боку AT «СГ «ТАС» становить 1600 грн. (а. с. 45). Також за актом виконаних робіт відповідно до листа МТСБУ № 3.1-05/57563 від 21 березня 2019 р. по справі № 57563 вбачається, що МТСБУ прийняв, а AT «СГ «ТАС» виконав роботи згідно із договором № 2016/5 від 23 лютого 2016 року в повному обсязі, що є підставою для проведення розрахунку на суму 1600 грн. (а. с. 46). Платіжним дорученням від 12 липня 2019 року МТСБУ на підставі переліченого сплатило на користь AT «СГ «ТАС» 1600 грн. в рахунок врегулювання спору по справі № 57563 (а. с. 47). Враховуючи перелічені докази, суд дійшов висновку, що представниками позивача не було доведено понесення МТСБУ витрат в сумі 1600 грн. в рамках проведення оплати [PERSON] шкоди внаслідок ДТП від 7 березня 2019 року, оскільки огляд та оцінку автомобіля вказаної потерпілої особи проводив ФОП [PERSON] , а витрати на суму 1600 грн. були понесені позивачем на оплату послуг саме АТ «СГ «ТАС», відношення якого до справи не доведено, оскільки посилання представника позивача на існування договору між МТСБУ та АТ «СГ «ТАС» від 23 лютого 2016 року № 2016/5 не було доведено належними доказами, як відповідно й наявність доручення АТ «СГ «ТАС» в рамках такого договору з боку МТСБУ здійснити врегулювання справи № 57563 шляхом замовлення оцінки збитку внаслідок ДТП у ФОП [PERSON] . Крім того суд зазначає, що у своїх вимогах до відповідача представник МТСБУ двічі вказав суму в розмірі 1600 грн., як в частині вимог щодо матеріальної шкоди (43785,68 + 1600 = 45385,68 грн.), так й повторно просив стягнути суму в розмірі 1600 грн. як витрати, пов`язані з оглядом пошкодженого транспортного засобу та проведенням експертного дослідження. На підставі переліченого суд дійшов висновку, що заявлені вимоги МТСБУ підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з [PERSON] на користь позивача саме 43785,68 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП від 7 березня 2019 року з вини відповідачки. Згідно із ст. 141 ЦПК витрати позивача зі сплати судового збору в сумі 2270 грн., які підтверджуються платіжним дорученням від 31 березня 2021 року, враховуючи часткове задоволення судом заявлених позовних вимог, підлягають стягненню з [PERSON] на користь МТСБУ в розмірі 2189,97 грн. (43785,68 / 45385,68 х 2270 = 2189,97).

Outcome: partial