Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість по оплаті за спожиту теплову енергію за період з 01.11.2014 року по 30.04.2017 рок,у в розмірі 16066,72 грн. та судовий збір у розмірі 1470 грн. Свої вимоги мотивує тим, що позивач, як виробник і виконавець, надає послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді відповідачам за адресою: [ADDRESS] . Дана квартира належить на праві приватної власності відповідачам. Площа квартири включена до всієї опалювальної площі будинку на яку подається теплове навантаження, будинок обладнаний лічильником опалення і щомісячно позивач отримує покази використаної теплової енергії. Відповідачам за теплову енергію в період з 01.11.2016 року по 31.01.2017 року нараховано борг в розмірі 7493,21 грн., з яких 5712,42 грн. за послуги з централізованого опалення та 1780,79 грн. за послуги з гарячого водопостачання. Заборгованість за вказаний період не погашалася. Оскільки відповідачі не виконують свого обов`язку з оплати послуг з постачання теплової енергії та гарячої води просить позов задовольнити. У відзиві на позовну заяву, відповідач [PERSON] зазначив про необгрунтованість позову, з огляду на те, що на підставі судового наказу, виданого Залізничним районним судом м.Львова від 28.08.2017 року, в рамках виконавчого провадження №58231946, державним виконавцем Панчишиним В.Р. з його картки заробітної плати у ТОВ «Торговий дім «Термо-Лайф України» відбулось примусове стягнення грошових коштів у розмірі 16 886,72 грн. заборгованості, 1686,72 грн. виконавчого збору, 169,00 грн. витрат на провадження виконавчих дій, тобто стягнення зазначеної суми заборгованості уже відбулося. Крім цього, [PERSON] звернувся із заявою до ЛКП «Залізничнетеплоенерго» про повернення вказаних вище коштів, у зв`язку із скасуванням судового наказу, а тому, з урахуванням наведеного - позов не визнає. /а.с.92-101/. Ухвалою суду від 30.07.2021 року заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 07.06.2021 року у цивільній справі за позовом Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості - скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку. /а.с.74/ Суд ухвалив проводити розгляд справи у відсутності представника позивача, оскільки в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі. /а.с.41-42/ В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи відповідача, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між сторонами існує спір щодо стягнення заборгованості за послуги постачання теплової енергії. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Зі змісту ст.ст.81,89 ЦПК України убачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до п.2.2.1 статуту ЛКП «Залізничнетеплоенерго», затвердженого наказом директора департаменту житлового господарства та інфраструктури ЛМР Одинцем О.М. від 22.01.2020 року, одним з основних напрямків діяльності підприємтва є виробництво, транспортування і реалізація теплової енергії для опалення і гарячого водопостачання житлового фонду, об`єктів соціально-культурного та промилово-виробничого призначення міста і підприємницької діяльності. /а.с.11-12/ Постановою НКРЕКП №342 від 23.03.2017 року, ліцензії АВ №597442 та №597443 на право провадження господарської діяльності з виробництва та транспортування теплової енергії магістральним та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, та №597444 з постачання теплової енергії, видані ЛКП «Залізничнетеплоенерго» переоформлено на безстрокові. /а.с.17/ Згідно із п.3-4 ч.2 ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги, виконавцями послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності визначено суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії теплопостачальну організацію, якою є Львівське комунальне підприємство «Залізничнетеплоенерго». Судом також встановлено, що відповідно до свідоцтва про права власності, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] /а.с.62/ Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України та згідно зазначеної статті, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Таким чином, між позивачем та відповідачами виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, а відповідачі ними користується. Відповідно до ч.4 ст.319 ЦК України, власність зобов`язує. Зі змісту ст.322 ЦК України вбачається, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зі змісту статті 525 ЦК України убачається, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Сума заборгованості за особовим рахунком № [NUMBER] складає 16066,72 грн. Це свідчить про неналежне виконання відповідачами зобов`язань, наслідком чого є порушення права позивача на одержання плати за надані послуги у встановлений законодавством строк. /а.с.18/ Оскільки обов`язок споживача житлово-комунальних послуг як власника житла ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати житлово-комунальних послуг. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічні правові позиції викладені в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2016 року по справі №461/14555/14-ц. та Постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року по справі № 6-59цс13. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. З урахуванням наведеного, суд не бере до уваги твердження відповідача, що [PERSON] не є споживачем послуг, які надаються ЛКП «Залізничнетеплоенерго», оскільки останній проживає з 01.05.2003 року разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що також стверджується відповідним актом від 18.01.2021 року, оскільки як встановлено судом вище, він є співвласником квартири, в якій утворилась заборгованість за надані відповідачем послуги. /а.с.61,62/ Крім цього, судом встановлено, що 04.02.2019 року державним виконавцем Залізничного ВДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області Панчишиним В.Р. відкрито виконавче провадження №58231946 про стягнення з [PERSON] 16 866,72 грн. заборгованості. 11.03.2019 року в рамках вказаного виконавчого провадження винесено постанову про звернення стягнення на доходи останнього. 12.12.2019 року зазначене виконавче провадження закінчено на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. З листа начальника Залізничного ВДВС у м.Львові Західного МУ МЮ м.Львів Стасишин А.Р. убачається, що нарахування заборгованості до виконавчої служби не надходили, а з [PERSON] було стягнути лише виконавчий збір в розмірі 1686,57 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що твердження [PERSON] про те, що з останнього вже стягувалась зазначена в позові сума заборгованості, в зв`язку з чим він звертався до відповідача про повернення коштів, не знайшли свого підтвердження. Також, суд не бере до уваги заяву відповідача [PERSON] щодо застосування строків позовної давності, оскільки ЛКП «Залізничнетеплоенерго» вчасно звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу, який виданий судом 28 серпня 2017 року, та скасований ухвалою від 05.07.2021 року. Вказані обставини, відповідно до ст. 264 ЦК України, переривають перебіг позовної давності. Враховуючи вищевикладене, суд, розглянувши справу в межах визначеного предмету спору, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження, суд вважає, що позовні вимоги доведені належними і допустимими доказами, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1470,00 грн.

Outcome: approved