Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

Представник Приватного підприємства «Лтава 2007» звернувся до суду з позовом про визнання права власності. Обгрунтовуючи заявлені вимоги зазначила, що 27.11.2006 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого у реєстрі за № 14355 придбав у власність павільйон. Згідно із технічним паспортом адреса розташування павільйону м. Бровари, вул. Дімітрова, 18, загальна площа приміщення павільйону складає 30,4 кв.м. 27 квітня 2009 року між [PERSON] та ПП «Лтава 2007» укладено договір підряду № 03, за яким замовник доручив, а підрядник зобовязався на власний ризик виконати роботи з будівництва павільйону. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25.12.2014 року визнано за ПП «Лтава 2007» право власності на будівельні матеріали, використані при будівництві павільйону за адресою м. Бровари, вул. Дімітрова, буд. 18, а саме вагонку у кількості 160 кв. м, кутик металевий у кількості 83,0 кв. м; склопакет у кількості 5 штук. Вказане рішення суду набрало законної сили. З метою виконання рішення суду про визнання права власності на будівельні матеріали підприємство звернувся до [PERSON] із відповідною вимогою. Однак відповідач повідомив, що будівельні матеріали є складовою частиною цілого павільйону і не можуть бути окремо передані товариству. При цьому буде порушено всю конструкцію та цільове призначення малої архітектурної форми, так як на даний час готовність павільйону складає 100 %. Підприємство, будучи власником будівельних матеріалів, з яких збудований павільйон не може їх використовувати та розпоряджатися за призначенням, тому звернулося до суду для визнання права власності на вищезгаданий павільйон. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити позовні вимоги. Відповідача в судове засідання не зявився, подав до суду 26 листопада 2015 року заяву про розгляд справи за його відсутності, в винесенні рішення по зазначеній справі прийняти на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши обставини в справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.11.2006 року [PERSON] на підставі договору купівлі- продажу, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу[PERSON], зареєстрованого у реєстрі за № 14355 придбав у власність павільйон за адресою м. Бровари, вул. Дімітрова, 18, загальна площа приміщення павільйону складає 30,4 кв.Мі 27 квітня 2009 року між [PERSON] та ПП «Лтава 2007» укладено договір підряду № 03, за яким замовник доручив, а підрядник зобовязався на власний ризик виконати роботи з будівництва павільйону. Відповідно до листа від 05.09.2014 року № 2-6/3321 цільове призначення земельної ділянки, на якій розташований павільйон для обслуговування магазину, при цьому вона знаходиться на землях загального користування міста Бровари. 25.12.2014 року Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області визнано за ПП «Лтава 2007» право власності на будівельні матеріали, використані при будівництві павільйону за адресою м. Бровари, вул. Дімітрова, буд. 18, а саме вагонку у кількості 160 кв. м, кутик металевий у кількості 83,0 кв. м; склопакет у кількості 5 штук. Вказане рішення суду набрало законної сили. Однак відповідач не виконує зазначене рішення. Згідно ст. 61 ч. 3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті З, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Статтею 328 ЦПК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову враховуючи ту обставину, що право власності позивача на будівельні матеріали порушено, оскільки павільон не може бути відділений від будівельних матеріалів власником яких є позивач.

Outcome: approved