Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору, посилаючись на те, що 29 серпня 2012 року між публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та [PERSON] був укладений договір № 85230/30/к3 згідно якого позивач надав відповідачці грошові кошти в сумі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. строком на 24 місяці з 29.08.2012 року по 29.08.2014 року зі сплатою 24% річних з погашенням кредиту згідно умов кредитного договору. Станом на вересень 2013 року відповідачкою не було сплачено платежі в розмірі 11250,37 грн. та з цього приводу позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. 24 січня 2014 року Іванівським районним судом Одеської області було постановлено рішення про стягнення заборгованості з відповідача на загальну суму 11250,37 грн. Рішення суду відповідачкою не виконане. Згідно п.7.1 кредитного договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання будь-якою із сторін своїх зобов'язань за договором, договір продовжує діяти до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. В зв'язку з цим банком додатково нараховано відсотки з 30.09.2013 року по 13.01.2017 року на суму боргу в розмірі 15637,96 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, проте надав заяву про слухання справи у його відсутність, наполягав на позовних вимогах та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з'явилася. Про дату слухання справи була повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про отримання повістки. Заяв про відкладення розгляду справи не надавала, про причини неявки не повідомила, тому суд визнає її неявку з неповажних причин. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає положенням ст.224 ЦПК України та про що 09.03.2017 року була винесена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ст. 60 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ст. 11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказі в сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а тому на запитання суду про надання інших доказів, крім наданих, чи неможливості їх витребування і необхідність цієї дії судом, встановлено, що всі докази надані, а тому суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов про стягнення боргу за кредитним договором підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 29 серпня 2012 року між публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та [PERSON] був укладений договір № 85230/30/к3 згідно якого позивач надав відповідачці грошові кошти в сумі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. строком на 24 місяці з 29.08.2012 року по 29.08.2014 року зі сплатою 24% річних з погашенням кредиту згідно умов кредитного договору, що підтверджується копією договору, долученого до матеріалів справи. 24 січня 2014 року Іванівським районним судом Одеської області було постановлено рішення про стягнення заборгованості з відповідачки на загальну суму 11250,37 грн. Рішення суду відповідачкою не виконане. Згідно п.7.1 кредитного договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання будь-якою із сторін своїх зобов'язань за договором, договір продовжує діяти до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. В зв'язку з цим банком додатково нараховано відсотки з 30.09.2013 року по 13.01.2017 року на суму боргу в розмірі 15637,96 гривень , а саме: сума боргу за простроченими відсотками 11631,24 гривень; сума пені за простроченими відсотками - 4006,72 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №85230/30/к3. Суд застосовуючи норми матеріального права виходить з такого. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами). Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання)) він порушив умови кредитного договору. Частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України закріплено - якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. За порушення строків повернення кредиту і сплати відсотків за користування кредитом відповідач зобов'язався сплачувати банку додатково до встановленої відсоткової ставки за користування кредитом пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення, від суми простроченого платежу за кожний календарний день такого прострочення (п. 6.2 кредитного договору). 08.07.2016 року за вих. № 2508 та 21.10.2016 року за вих. № 3784 боржнику направлялись повідомлення про наявність несплачених чергових платежів за кредитним договором та необхідність повернення заборгованості за кредитним договором, про що свідчать поштові повідомлення про вручення поштового відправлення. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що між відповідачем та позивачем склалися договірні відносини та свої зобов'язання відповідач перед позивачем порушила, та позивачем доведено в судовому засіданні право на позовні вимоги та порушення своїх прав. Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилався позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до матеріалів справи позивачем при подачі позову сплачено судовий збір за розгляд справи у розмірі 1600,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням, доданим до матеріалів справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати: судовий збір в розмірі 1600 гривень 00 копійок понесені позивачем при звернені до суду з даним позовом, що підтверджується платіжним дорученням .

Outcome: approved