Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

Представник позивачки звернувся у суд із позовом до Потічківської сільської ради про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,915га та 0,18га, що розташовані на території Потічківської сільської Ради та які відповідно до Державного акту серії ІІ-ІФ №002239 про право приватної власності на землю, виданого 23.06.2001р. Потічківською сільською радою, належали [PERSON] Свої позовні вимоги мотивував тим, що після смерті батька [PERSON], позивачка є єдиним спадкоємцем усього належного йому майна за заповітом та яка прийняла спадщину. Оскільки право на земельні ділянки не було зареєстровано за померлим, [PERSON] не має можливості зареєструвати вищезазначені земельні ділянки на своє імя, тому змушена звернутись з даним позовом до суду. Представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, свої заявлені позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити. Представник Потічківської сільської ради подав до суду заяву, в якій вказав справу розглядати за відсутності представника, проти позову не заперечують. Суд, дослідивши і перевіривши зібрані докази, встановивши дійсні обставини справи приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ №002239, виданого Потічківською сільською радою на підставі рішення сесії Потічківської сільської ради від 19.03.2001р. [PERSON] належать дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,10га, що розташовані на території Потічківської сільської ради. [PERSON] помер 23.09.1997р, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НМ № 235972. Згідно копії заповіту від 16.09.1997р., посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], [PERSON] заповів все своє майно [PERSON] Згідно довідки Потічківської сільської Ради від 12.10.2016р. слідує, що за [PERSON] числиться земельний пай площею 1,10га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та на день своєї смерті, [PERSON] в житловому будинку був зареєстрований та проживав один. З довідки Першої Снятинської районної державної нотаріальної контори №222/01-16 від 07.02.2017р. вбачається, що після смерті [PERSON] (23.09.1997р.) спадкова справа не заведена. З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) слідує, що інформація відсутня. В Інформації Держгеокадастру про грошову оцінку земельної частки від 15.11.2017р. вказано власником земельної ділянки площею 0,915 га та земельної ділянки площею 0,182 га, згідно Державного акту серія ІІ-Ф №002239, [PERSON] Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ч.ч.2, 3, 5 ст.158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності та користуванні громадян і юридичних осіб. Згідно пунктів 10, 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п.г. ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Із ч.1 ст.1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Дані факти ніким не спростовано в судовому засіданні. На підставі наведеного, ст.ст. 81, 158 ЗК України, ст.ст. 328, 392, 1218, 1225, 1268 ЦК України,

Outcome: approved