Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

Представник позивача, Органу опіки та піклування Онуфріївської районної державної адміністрації Кіровоградської області - Дуднік І., звернувся до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду із позовом і до досягнення дитиною повноліття, на особовий рахунок дитини № [NUMBER] , відкритий у відділенні Ощадного банку України. Свої вимоги представник позивача мотивував тим, що на обліку Служби у справах дітей Онуфріївської районної державної адміністрації перебуває малолітній [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є відповідач [PERSON] , а відомості про батька внесені відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України. 04 квітня 2018 року дитина була покинута матір`ю в дитячому відділенні КНП «Онуфріївська центральна районна лікарня Онуфріївської районної ради» Кіровоградської області, про що був складений відповідний акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в закладі охорони здоров`я. 03 липня 2019 року розпорядженням голови Онуфріївської районної державної адміністрації від 23 червня 2018 року 213-р [PERSON] влаштовано до КНП «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу». Згідно змісту позову, за період перебування дитини у вказаному вище закладі, відповідачка жодного разу не відвідувала сина, не цікавилася його життям та здоров`ям. Відповідно до довідки Онуфріївської селищної ради від 28 січня 2020 року №121, [PERSON] на території Онуфріївського району не проживає з кінця 2018 року. Виходячи із зазначених обставин, представник Онуфріївської районної державної адміністрації Кіровоградської області і звернувся до суду із позовом про позбавленням відповідача батьківських прав відносно свого малолітнього сина. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 19 березня 2020 року відкрито провадження у справі. Ухвалами Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 14 травня 2020 року, від 03 червня 2020 року, від 23 липня 2020 року було визначено проводити судові засідання в режимі відеоконференції з участю представника позивача. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 23 липня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача, Органу опіки та піклування Онуфріївської районної державної адміністрації Кіровоградської області - Постриган Н.І., в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, надавши заяву, за змістом якої просила суд розглянути справу без її участі та просила не позбавляти її батьківських прав відносно малолітнього сина. Представник третьої особи, Органу опіки та піклування Крюківської районної державної адміністрації Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради - Думчикова Т.В., в судовому засідання позовні вимоги Органу опіки та піклування Онуфріївської районної державної адміністрації Кіровоградської області підтримала в повному обсязі. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі пояснень представника позивача та представника третьої особи, а також письмових матеріалів справи. Суд, вислухавши думку представника позивача, Органу опіки та піклування Онуфріївської районної державної адміністрації Кіровоградської області - Постриган Н.І., думку представника третьої особи, Органу опіки та піклування Крюківської районної державної адміністрації Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради - Думчикової Т.В., вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач по справі, [PERSON] , [INFO] , є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , що вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане 25 квітня 2017 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Полтавській області, та батьком у якому записаний [PERSON] . Згідно змісту Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №00019944410, сформованого 13 квітня 2018 року, відомості про батька дитини - [PERSON] , [INFO] , внесено на підставі статті 135 Сімейного кодексу України. Згідно частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. 04 квітня 2018 року районним педіатром Онуфріївської центральної районної лікарні [PERSON] та педіатром Онуфріївської центральної районної лікарні [PERSON] , в присутності інспектора з ювенальної пробації Онуфріївського ВП Ковтун І.О. , представника служби у справах дітей Онуфріївської районної державної адміністрації - головного спеціаліста служби Кіш І.І., було складено акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я, відповідно до якого [INFO] о 09 год. 40 хв. в дитячому відділенні Онуфріївської ЦРЛ виявлена покинута дитина чоловічої статі - [PERSON] , [INFO] , та зазначено, що мати дитини не дотримується принципів відповідального батьківства, не здійснює належного догляду за дитиною. Згідно довідки Онуфріївської селищної ради Онуфріївського району Кіровоградської області від 28 січня 2020 року №121, [PERSON] , 1998 року народження, на території громади не проживає з кінця 2018 року. Розпорядженням Голови Онуфріївської районної державної адміністрації кіровоградської області №213 від 23 червня 2018 року малолітнього [PERSON] , [INFO] , який залишився без батьківського піклування, влаштовано до КЗ «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу». 21 листопада 2019 року В.о. головного лікаря КНП «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради» [PERSON] за номером 59 було затверджено акт про невідвідування дитини батьками та рідними, за змістом якого малолітній [PERSON] , [INFO] , виховується в КНП «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради» з 03 липня 2018 року та перебуває на повному державному забезпеченні; за час перебування дитини у вказаному закладі батьки та рідні хлопчиком не цікавилися, не відвідували, письмових запитів на адресу закладу не надходило. На підставі зазначених вище обставин 26 лютого 2020 року було проведено засідання комісії з питань захисту прав дитини при Онуфріївській районній державній адміністрації, в результаті чого було вирішено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 28 лютого 2020 року органом опіки та піклування Онуфріївської районної державної адміністрації Кіровоградської області було складено висновок №01-26/4/2, згідно якого на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Онуфріївській районній державній адміністрації від 26 лютого 2020 року (протокол №2) було прийнято рішення щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , та враховуючи вищевикладене, діючи в інтересах дитини, орган опіки та піклування Онуфріївської державної районної адмінстрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи питання щодо позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить з наступного. Конвенцією прав дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України Української РСР № 798 від 27 лютого 1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частин 2, 3 статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-III від 26 квітня 2001 року передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку; батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до пункту 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] покинула дитину, вона не займається вихованням та матеріальним утриманням останньої, не проявляє до неї уваги та турботи, не цікавиться її життям та здоров`ям. Згідно із частиною 3 статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько, можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. За наведених обставин, враховуючи думку представника позивача та представника третьої особи, приймаючи до уваги встановлений в судовому засіданні факт неналежного виконання батьківських обов`язків відповідачкою відносно свого малолітнього сина, суд вважає наявними підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із чим вимоги позивача в цій частині є законним та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. В частині вимог щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання своєї малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, суд вважає їх такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно положень пункту 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 статті 166 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно із частиною 3 статті 166 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до статті 183 Сімейного Кодексу України, стягнення аліментів може проводитися у визначеній судом частці від заробітку батька (матері) дитини. Відповідно до частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру стягуваних аліментів суд приймає до уваги також положення статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» №2402-III від 26 квітня 2001 року, статті 182 Сімейного кодексу України, та виходить з пріоритету інтересів дитини, та вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , повинен бути встановлений в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Виходячи з положень статті 141 Цивільного процесуального Кодексу України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. в дохід держави.

Outcome: approved