Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

Прокурор звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Позивач посилається на те, що [PERSON] 9 лютого 2020 року приблизно о 09.00 год, керуючи власним автомобілем «ВАЗ 21061», р.н. [NUMBER] рухався другорядною дорогою з с. Чистопади (автошлях Р-39-Чистопади С200727), Зборівського району у напрямку перехрестя з головною автодорогою Р-39 сполученням «Броди-Тернопіль», не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, та відповідно не реагував на її зміну, чим порушив вимоги пунктів 1.5, 2.3 (б,д) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами та доповненнями (далі - ПДР), які зобов`язували його своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. В порушення вимог дорожнього знаку «Дати дорогу», п.п. 1.10 (в частині визначення поняття «дати дорогу» і виконання його вимог, тобто не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів) та 16.11 ПДР України (не регульовані перехрестя), не дав дорогу автомобілю «VOLKSWAGEN LT » р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який наближався до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, не переконавшись, що маневр буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, продовжив рух, а саме здійснив поворот праворуч та виїхав на перехрестя. Внаслідок чого, [PERSON] не забезпечив безпеку дорожнього руху та виїхавши не перехрестя з другорядної дороги створив аварійну обстановку примусивши іншого учасника дорожнього руху, а саме водія автомобіля «VOLKSWAGEN LT», [PERSON] змінити напрямок руху та застосувати екстрене гальмування з метою уникнення зіткнення автомобілів та забезпечення особистої безпеки та безпеки пасажирів, в результаті чого автомобіль «VOLKSWAGEN LT», з`їхав у кювет, з подальшим перекиданням транспортного засобу на правий бік. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «VOLKSWAGEN LT», [PERSON] отримала тілесні ушкодження, а саме : закриту травму грудної клітки у вигляді переломів тіла лівої ключиці, обох лопаток, численних переломів 1-10 правих та 2-5 лівих ребер із забиттям обох легень та розривом двобічного пнемо - гемотораксу, що належать до тяжких тілесних ушкоджень. [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні в ортопедо-травматологічному відділенні КНП «Тернопільська університетська лікарня» з 27 лютого по 05 березня 2020 року (7 ліжко-днів), і загальна сума витрат затрачених закладом лікування становить 5375 грн. які відповідачем не відшкодовані. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та зіслався на обставини викладені в позові. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що вироком Зборівського районного суду від 27 січня 2021 року [PERSON] визнано винуватим за ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ст..75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Згідно обставин встановленим вироком, [PERSON] 9 лютого 2020 року приблизно о 09.00 год, керуючи власним автомобілем «ВАЗ 21061», р.н. [NUMBER] рухався другорядною дорогою з с. Чистопади (автошлях Р-39-Чистопади С200727), Зборівського району у напрямку перехрестя з головною автодорогою Р-39 сполученням «Броди-Тернопіль», не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, та відповідно не реагував на її зміну, чим порушив вимоги пунктів 1.5, 2.3 (б,д) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами та доповненнями (далі - ПДР), які зобов`язували його своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. В порушення вимог дорожнього знаку «Дати дорогу», п.п. 1.10 (в частині визначення поняття «дати дорогу» і виконання його вимог, тобто не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів) та 16.11 ПДР України (не регульовані перехрестя), не дав дорогу автомобілю «VOLKSWAGEN LT » р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який наближався до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, не переконавшись, що маневр буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, продовжив рух, а саме здійснив поворот праворуч та виїхав на перехрестя. Внаслідок чого, [PERSON] не забезпечив безпеку дорожнього руху та виїхавши не перехрестя з другорядної дороги створив аварійну обстановку примусивши іншого учасника дорожнього руху, а саме водія автомобіля «VOLKSWAGEN LT», [PERSON] змінити напрямок руху та застосувати екстрене гальмування з метою уникнення зіткнення автомобілів та забезпечення особистої безпеки та безпеки пасажирів, в результаті чого автомобіль «VOLKSWAGEN LT», з`їхав у кювет, з подальшим перекиданням транспортного засобу на правий бік. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «VOLKSWAGEN LT», [PERSON] отримала тілесні ушкодження, а саме : закриту травму грудної клітки у вигляді переломів тіла лівої ключиці, обох лопаток, численних переломів 1-10 правих та 2-5 лівих ребер із забиттям обох легень та розривом двобічного пнемо - гемотораксу, що належать до тяжких тілесних ушкоджень. [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні в ортопедо-травматологічному відділенні КНП «Тернопільська університетська лікарня» з 27 лютого по 05 березня 2020 року (7 ліжко-днів), і загальна сума витрат затрачених закладом лікування становить 5375 грн. які відповідачем не відшкодовані. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином вина [PERSON] у заподіянні тілесних ушкоджень [PERSON] доведене вироком суду і доказуванню в цивільній справі не підлягає. Положеннями ч.1 ст.1206 ЦК України визначено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину. Частиною 3 ст.1206 ЦК України передбачено, якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності або у власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Таким чином, заявлені прокурором вимоги підлягають до задоволення та з обвинуваченого слід стягнути кошти в рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] в розмірі 5375 грн. Крім цього з [PERSON] слід стягнути в користь держави судові витрати в сумі 908 грн.

Outcome: approved