Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи його підставність тим, що [INFO] померла тітка позивача [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина за заповітом, вчиненим за життя спадкодавця 12.03.1996, відповідно до якого остання заповіла усе належне їй майно позивачеві. Позивач, [PERSON], спадщину прийняла в силу діючого на час відкриття спадщини законодавства шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном. Інші спадкоємці, які мають право на обовязкову частку у спадщині відсутні. На частину спадкового майна нотаріусом було видано нотаріальні акти на імя позивача, однак реалізувати своє спадкове право на земельну частку (пай), яка належала спадкодавцеві згідно сертифікату позивач позбавлена можливості, оскільки правовстановлюючий документ за життя спадкодавця було втрачено, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. У визначений судом строк відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було, однак відповідач надав суду заяву про визнання позову, не заперечував щодо його задоволення, а розгляд справи просив проводити за його відсутності. У підготовче судове засідання позивач та його представник не з'явились, у заяві, яку останній надав до суду зазначив про підтримання вимог за позовом, розгляд справи просив проводити за його відсутності та позивача. З огляду на визнання позову відповідачем, суд вважає за доцільне ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження в даному судовому засіданні, за відсутності сторін, на підставі зібраних у справі доказів, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що [INFO] в селі Кобильня Липовецького району, Вінницької області померла [PERSON], на що вказує свідоцтво про смерть серія [NUMBER] (а.с.4). Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом вчиненим спадкодавцем 12.03.1996 відповідно до якої вона заповідала належний їй житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в с. Кобильня Липовецького району Вінницької області, та інше майно позивачеві - [PERSON] (а.с.8). Судом встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті спадкодавця шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, в силу діючого на час відкриття спадщини законодавства (ЦК УРСР), у звязку із чим нотаріусом на частину спадкового майна на імя позивача було видано нотаріальні акти (а.с.9). Згідно довідки №337 від 15.05.2018, № 1171, 1172 від 16.11.2017, виданих виконкомом Козинецької сільської ради Липовецького району Вінницької області, встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO], була одинока, чоловіка та дітей не мала, постійно проживала в [ADDRESS], інші особи за вказаною адресою не проживали та зареєстровані не були, догляд за покійною [PERSON] здійснювала її племінниця [PERSON] (а.с.10,11,12). Наведене свідчить про відсутність спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку після смерті [PERSON] Судом встановлено, що до складу спадкової маси увійшла земельна частка (пай) площею 3,25 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Козинецької сільської ради Липовецького району Вінницької області, згідно сертифіката серії [NUMBER] виданого 21 квітня 1997 року. Факт належності права спадкодавцеві на майно підтверджується Випискою із Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) виданою Відділом Держгеокадастру в Липовецькому районі, де зазначено, що по КСП «Дружба» Козинецької сільської ради Липовецького району Вінницької області значиться сертифікат серії [NUMBER] виданий 28.03.1997 на підставі рішення Липовецької РДА на ім'я [PERSON], розмір земельної частки (паю) становить 3,25 умовних кадастрових гектарів, вартістю 117 416 грн. 40 коп. (а.с. 5). Як убачається із оголошення, що має місце в газеті «Липовецькі вісті», сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] на ім'я [PERSON] втрачено, тому його вважати недійсним. За встановлених судом обставин позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку на земельну частку (пай), що увійшла до складу спадкової маси. У п.23 постанови ПВСУ від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Аналізуючи зібрані у справі докази судом встановлено, що позивач, будучи спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняла згідно діючого законодавства, інші спадкоємці відсутні, належність спадкової маси спадкодавцеві підтверджено належними та допустимими доказами, однак правовстановлюючий документ втрачено, що також підтверджено. Зважаючи на те, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено, отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування (лист ВССУ від 13.05.2013). З огляду на викладене суд дійшов до переконання, що обставини, які викладені у позовній заяві знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, отож порушені права позивача підлягають захисту судом. Крім цього, відповідач надав суду заяву про визнання позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення у підготовчому судовому засіданні про задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved