Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

Представник позивачів, [PERSON] , звернулася до суду з указаним позовом, уточнивши який, просила суд встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , заповіту, в тій частині, що стосується його, як спадкоємця, складеного 18.04.2003 в с. Красіне Криворізького району Дніпропетровської області [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , посвідченого секретарем виконавчого комітету Красінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області. Також просила визнати за позивачами, за кожним окремо, в рівних частках, право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на земельну ділянку, загальною площею 6,6598 га, розташованої на території Красінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] . В обґрунтування позовних вимог представник позивачів вказувала, що за життя [PERSON] , яка доводиться позивачам рідною бабою, склала на своїх онуків заповіт, згідно з яким заповіла їм, в рівних частках, земельну ділянку (пай), виділену в натурі, що знаходиться на території Красінської сільської ради, посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого Криворізькою райдержадміністрацією 08.06.1997, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) [NUMBER] 0272 від 08.06.1997, загальною площею 7,13 кад. одиниць та майновий пай, посвідчений свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії КОР № 285 виданого Красінською сільською радою 18.01.2002. Разом з тим, при складанні цього заповіту було допущено технічну помилку, а саме, замість вірного прізвища « [PERSON] », помилково зазначено « [PERSON] », що позбавляє позивача [PERSON] реалізувати свої спадкові права, тому він вимушений звернутися до суду з метою встановлення факту належності йому вищевказаного заповіту. Крім того, після складення заповіту [PERSON] на підставі розпорядження голови Криворізької районної державної адміністрації від 20.06.2003 № 558-6, отримала Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку, при цьому, відповідно до плану меж земельної ділянки, її загальна площе склала не 7,13 кв. одиниць, як було зазначено в сертифікаті, а 6,6598 га. При зверненні\~позивачів до\~нотаріальної контори\~з заявою\~про прийняття спадщини за заповітом, постановою нотаріуса від 28.02.2018 їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку у зв`язку з тим, що спадкодавець ще за життя оформив право власності на земельну ділянку площею 6,6598 га у межах згідно з планом, розташовану на території Красівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , тобто об`єктом спадкування є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а не вказана в заповіті земельна частка (пай), а отже заповіт не охоплює вищевказану земельну ділянку. Крім того, відсутній оригінал правовстановлюючого документу на вказану земельну ділянку. Оскільки позивачі позбавлені можливості оформити спадщину в нотаріальній конторі, останні вимушені звернутися до суду з відповідним позовом. Позивачі та їх представник за довіреністю, [PERSON] , у судове засідання не з`явилися, від представника позивачів надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачів, при цьому представник позивачів наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача Красінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Відзив на позов не подано (а.с.137). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] правом на участь у судовому засіданні не скористалися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечували, відзив на позов не надавали (а.с.135-136). Третя особа: державний нотаріус Гадяцької державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Полтавській області у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.84). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Встановивши відсутність підстав, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи по суті, враховуючи визнання відповідачем позову, дослідивши надані докази, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву з огляду на наступні для того законні підстави. Як встановлено судом, [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть останньої серії [NUMBER] від 12.03.2001 (а.с.14). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй за життя майно, в тому числі і на земельну ділянку,\~загальною площею\~6,6598\~га, розташованої на території Красінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] , яка належала останній на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 02.02.2004 (а.с.21) Згідно з Постановою ВРУ від 17.03.2016 №1037-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів», село Красіне Красінської сільської ради Криворізького району перейменовано на село Красівське (а.с.41) Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом, згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За приписами ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. За життя спадкодавцем [PERSON] складено заповіт, який 18.04.2003 посвідчено секретарем виконавчого комітету Красівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за № 55, згідно з яким, земельну ділянку (пай), виділену в натурі, що знаходиться на території Красінської сільської ради, посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого Криворізькою райдержадміністрацією 08.06.1997, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) [NUMBER] 0272 від 08.06.1997, загальною площею 7, 13 кад. одиниць та майновий пай, посвідчений свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії [NUMBER] 285, виданого Красінською сільською радою 18.01.2002, в рівних частках, заповіла [PERSON] , [INFO] року народження та [PERSON] , [INFO] року народження (а.с.15). Разом з тим, позивач [PERSON] у позовній заяві зазначає, що при складанні заповіту було допущено технічну помилку, через яку його прізвище зазначено невірно, як « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] ». З матеріалів справи вбачається, що згідно зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.13), [INFO] народився [PERSON] , батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] . Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та [PERSON] , як між онуком та бабою, підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , матері позивача, батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с.11), а також копією свідоцтва про укладення нею шлюбу з [PERSON] (а.с.12). Згідно з паспортом громадянина України (а.с.9), прізвище позивача зазначено як « [PERSON] ». Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має у визначений для прийняття спадщини шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про її прийняття. Відповідно до матеріалів спадкової справи, яка заведена після смерті [PERSON] (а.с.76-82), у визначені законодавством строки, з заявою про прийняття спадщини за заповітом 23.08.2011 до нотаріуса звернулися [PERSON] та [PERSON] Інші спадкоємці із заявами про прийняття або відмову від спадщини не зверталися, свідоцтва про право власності не видавалися. Крім того суд враховує, що згідно з довідкою, виданою виконкомом Рашівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області від 31.01.2019 №02-20/78 (а.с.124), на день смерті [PERSON] разом з нею була зареєстрована її донька, [PERSON] , 1969 року народження. При цьому, остання звернулася до суду із заявою, згідно з якою не заперечувала проти задоволення позовних вимог та визнання права власності за позивачами на вищевказану земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Отже, судом встановлено, що до цього часу інша особа, як то [PERSON] , [INFO] року народження та [PERSON] , [INFO] народження, не подавала заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , та не пред`являла зазначений заповіт для реалізації спадкових прав. Суд вважає, що факт належності [PERSON] , [INFO] народження, зазначеного вище заповіту знайшов своє підтвердження в процесі розгляду справи. За даних обставин суд вважає за можливе задовольнити заявлені вимоги та встановити факт належності йому заповіту, в тій частині, що стосується його, як спадкоємця, посвідченого секретарем виконавчого комітету Красінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 18.04.2003, зареєстрований в реєстрі за № 55, за яким спадкоємцем майна померлої [PERSON] , померлої [INFO] , помилково зазначений « [PERSON] [PERSON] , 1982 року народження. Також, як вже зазначалася, згідно з заповітом від 18.04.2003, [PERSON] в рівних частках заповіла [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку (пай), виділену в натурі, що знаходиться на території Красінської сільської ради, посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого Криворізькою райдержадміністрацією 08.06.1997, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № 0272 від 08.06.1997, загальною площею 7, 13 кад. одиниць та майновий пай, посвідчений свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії КОР № 285 виданого Красінською сільською радою 18.01.2002. Вказаний заповіт є чинним, інші заповіти, окрім зазначеного, від імені [PERSON] за її життя не посвідчувалися (а.с.76-82). Після складання заповіту, на підставі розпорядження голови Криворізької районної державної адміністрації від 20.06.2003 № 558-6, [PERSON] видано Державний акту на право власності на земельну ділянку серії ДП [NUMBER] від 02.02.2004. відповідно до плану меж земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER] , її загальна площа становить 6,6598 га, а не 7, 13 кв. одиниць, як зазначено у сертифікаті на право на земельну частку (пай) № 0272 від 08.06.1997 Те, що зазначена земельна ділянка перебувала у власності [PERSON] , підтверджується також і листом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 23.10.2018 № 9-4-0,22-909/105-18 (а.с.72). Згідно з висновком експерта, ринкова вартість земельної ділянки загальною площею 6,6598 га, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, Красівська сільська рада, кадастровий номер [NUMBER] , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, станом на 11.03.2011, становить 68989,00 грн (а.с.28) Постановою нотаріуса від 28.02.2018 позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку у зв`язку з тим, що спадкодавець ще за життя оформив право власності на земельну ділянку площею 6,6598 га у межах згідно з планом, розташовану на території Красівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , тобто об`єктом спадкування є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а не вказана в заповіті земельна частка (пай), а отже заповіт не охоплює вищевказану земельну ділянку. Крім того, відсутній оригінал правовстановлюючого документу на вказану земельну ділянку (а.с.26). Відповідно до ст. ст. 1216-1219 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). \~Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця. Статтями 1233-1236 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.\~ Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю та здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. \~Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. \~Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. \~Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. \~Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. За змістом\~ст. 317 ЦК України, право розпоряджання майном є однією зі складових права власності, поряд із правом володіння і користування майном. Суд ураховує, що за змістом ст. 78 ЗК України (у редакції, чинній на час посвідчення заповіту), зміст права власності на землю складає право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними\~ділянками. При цьому, згідно з ч. 1 ст. 126 ЗК України (у редакції, що діяла на час посвідчення заповіту) право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. У той же час, згідно ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат\~на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією, а також, інші документи, що передбачені вказаною правовою нормою. Між тим, як слідує з матеріалів справи, земельна ділянка належала заповідачу на підставі Державного акту серії [NUMBER] , виданого 02.02.2004 Криворізькою районною державною адміністрацією, тобто на підставі документа, який підтверджує право власності на земельну ділянку, а не на часку (пай). Позивачі у позовній заяві вказувала, що Державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] втрачено ще за життя, [PERSON] , коли та за яких обставин їм невідомо, його відновлення чи видача дублікату не передбачено на законодавчому рівні. Вказана обставина перешкоджає спадкоємцям реалізувати спадкові права на земельну ділянку та отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі на загальних підставах, і тому спадкування вказаної земельної ділянки має здійснюватися в судовому порядку. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах,\~що не\~заборонені законом.\~Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як передбачено п. г ч.1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З урахуванням викладеного, виходячи з положень ч. 5 ст. 1268 ЦК України, відповідно до якої незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, суд вважає за необхідне визнати за позивачами, [PERSON] та [PERSON] , як за спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на належну останній за життя земельну ділянку, загальною площею 6,6598 га, кадастровий номер [NUMBER] . З огляду на характер спору, відсутність вимог про компенсацію понесених позивачем витрат по сплаті судового збору, на підставі\~ст.141 ЦПК України, суд вважає за доцільне віднести їх на рахунок позивача.

Outcome: approved