Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення розміру часток нерухомого майна у спільній сумісній власності та визнання права власності на спадкове майно посилаючись на те, що 29 жовтня 2018 р. Чернівецька міська рада ухвалила рішення за № 1483, пунктом 27.1 якого затвердила технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1000 га (кадастровий номер 7310136300:18:002:1023) та передала [PERSON] та [PERSON] безоплатно у спільну сумісну власність земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1000 га (кадастровий номер 7310136300:18:002:1023) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), код 02.01 (обслуговування існуючого житлового будинку). 20 листопада 2018 р. була проведена державна реєстрація права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на вказану вище земельну ділянку за [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. 12 вересня 2019 р. державним нотаріусом Першої чернівецької державної нотаріальної контори Назарчук Г.Я. була заведена спадкова справа щодо майна померлого [PERSON] . Єдиною спадкоємицею щодо майна померлого [PERSON] є позивач - його дружина [PERSON] . Вона є спадкоємицею з законом першої черги, як дружина померлого. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. 11 лютого 2020 р. позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на нерухоме майно, а саме: на 63/100 частки житлового будинку з відповідною частиною належних до нього надвірних споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що належала померлому [PERSON] . До складу спадкового майна також входить і вказана вище земельна ділянка, розташована за тією ж адресою, що і будинок. Однак, вказана земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності разом із відповідачем. 11 лютого 2020 р. державним нотаріусом Першої чернівецької державної нотаріальної контори Назарчук Г.Я. їй була видана постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії. Зокрема, цією постановою нотаріус відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), частка якої належала [PERSON] , який помер [INFO] , в зв`язку з тим, що не встановлені частки у спільній сумісній власності і, що вчинення такої нотаріальної дії суперечить закону. Договір про поділ майна, що є спільною сумісною власністю укладено не було. А тому просила припинити право спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку, визначити розмір частки земельної ділянки за померлим [PERSON] 63/100 і що 37/100 частки земельної ділянки належить [PERSON] та визнати за нею право власності на 63/100 земельної ділянки, що знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до ч. 4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 березня 2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, представник позивачки звернулась з письмовою заявою, в якій просила суд справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явилась, звернувся з письмовою заявою, в якій просив суд справу розглянути у його відсутність та не заперечувала проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає, за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, дослідивши надані позивачкою документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до рішення сесії Чернівецької місткої ради від 29.102018 р. Затверджено технічну документацію із землеустрію та передано [PERSON] та [PERSON] безоплатно у спільну сумісну власність спірну земельну ділянку (а.с.6), право спільної сумісної власності [PERSON] , і [PERSON] на нерухоме майно, а саме на вказану земельну ділянку підтверджується також витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.10). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.11). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно та 12.09.2019 року заведено спадкову справу, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.13). Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є позивач - дружина [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про укладення шлюбу, (а.с.12). Позивач отримала свдоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого їй належить на праві власності 63/100 часток житлового будинку з відповідною частиною належних до нього надвірних споруд (а.с.14), що підтверджується також витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.15), отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку вона не змогла, оскільки державним нотаріусом Першої чернівецької державної нотаріальної контори Назарчук Г.Я. винесено 11.02.2020 року постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що не встановлені частки у спільній сумісній власності і, що вчинення такої нотаріальної дії суперечить закону (а.с.16). Договір про поділ майна, що є спільною сумісною власністю укладено не було, а на сьогоднішній день відсутня можливість його укласти відповідно до положень ст. 372 ЦК України в зв`язку зі смертю одного з співвласників. Згідно зі ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 2 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною першою ст.1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за виданою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до пунктів 4 та 6 глави 1 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після визначення (виділення) частки померлого у спільному майні. Тому при спадкуванні таких часток істотне значення має встановлення їх розміру, що може бути зроблено як за життя спадкодавців, так і після відкриття спадщини. Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. У відповідності до ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно ст. 89 Земельного кодексу України, що земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до ст. 377 ч. 1 КК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ст. 120 ч. 1 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно ч. 4 ст.120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до пункту 3.4 листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Згідно із пунктом 17 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 р. частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини. Відповідно до пункту 3.4 листа Вищого Спеціалізованого Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013р. №24-753/0/4-13 частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Згідно з пунктом 17 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014р. частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що необхідно припинити право спільної сумісної власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1000 га,, кадастровий номер 7310136300:18:002:1023, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд і споруд (присадибна ділянка) код 02.01 (обслуговування існуючого житлового будинку) та визначити, що розмір частки земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1000 га (кадастровий номер 7310136300:18:002:1023) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), код 02.01 (обслуговування існуючого житлового будинку), яка належить померлому [PERSON] становить 63/100, а яка належить [PERSON] становить 37/100, задовольнивши позовні вимоги частково. Щодо позовних вимог в частині визнання за [PERSON] , право власності на спадкове майно, а саме на 63/100 частки земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1000 га (кадастровий номер 7310136300:18:002:1023) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), код 02.01 (обслуговування існуючого житлового будинку), яка належала померлому [PERSON] , то в цій частині необхідно відмовити за безпідставністю, оскільки право на спадщину за законом після смерті спадкодавця здійснюється нотаріусом шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, але тільки після встановлення часток у спільній сумісній власності спадкового майна, що підтверджується постановою нотаріуса від 11.02.2020 р. про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с.16). До того ж спір про право між сторонами відсутній. На підставі викладеного та

Outcome: partial