Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту № б-н від 21 грудня 2011 року у розмірі 39660,95 гривень та судових витрат у розмірі 1762,00 гривні. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до умов укладеного договору [PERSON] 21 грудня 2011 отримав кредит у сумі 11000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керується Договором, на підставі якого відповідач при укладанні договору надав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Умови договору відповідач належним чином не виконав, у зв'язку із чим утворилась заборгованість перед банком, яка станом на 04 липня 2018 року становить 39660,95 гривень та складається з наступного: тіло кредиту - 10194,09 гривень, відсотків за користування кредитом - 10192,66 гривень, пені - 16909,39 гривень, штраф (фіксована частина) - 500,00 гривень, штраф (процентна складова) - 1864,81 гривень. Представник позивача надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі, одночасно в заяві міститься прохання про ухвалення заочного рішення у зв'язку з повторною неявкою відповідача. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. З огляду на те, що в матеріалах справи досить даних про права і взаємини сторін, справа розглянута за відсутністю відповідача. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1048, ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитор) зобов'язується передати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і умовах передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Кредитор має право на отримання з позичальника відсотків на суму позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок отримання відсотків встановлюється договором. Судом встановлено, що 21 грудня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], [INFO], ІПН - [NUMBER], було укладено договір кредиту № б-н від 21 грудня 2011 року, за яким останній отримав кредит у сумі 11000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Невід'ємною частиною договору є Умови та Правила надання банківських послуг, з якими відповідач ознайомився та погодився під підпис. Однак, умови договору відповідач не виконав. Згідно розрахунку заборгованості за договором кредиту №б/н від 21 грудня 2011 року, заборгованість [PERSON] перед банком, станом на 04 липня 2018 року становить 39660,95 гривень та складається з наступного: тіло кредиту - 10194,09 гривень, відсотків за користування кредитом - 10192,66 гривень, пені - 16909,39 гривень, штраф (фіксована частина) - 500,00 гривень, штраф (процентна складова) - 1864,81 гривень. Таким чином, суд вважає, що відповідач не виконав взяте на себе грошове зобов'язання, що порушує право позивача, за захистом якого він звернувся до суду. Разом з цим, суд виходить з того, що згідно ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно Розпорядження КМУ № 1275-р від 02.12.2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», в переліку міст, де проводиться антитерористична операція, зазначене місто Маріуполь. У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що нарахування банком відповідно до Умов та правил надання банківських послуг суми штрафу у розмірі 500,00 гривень та у сумі 1864,81 гривень є неправомірним. А отже, з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути заборгованість за кредитним договором №б/н від 21 грудня 2011 року у розмірі 37296 (тридцять сім тисяч двісті дев'яносто шість гривень), 14 копійок, за вирахуванням штрафу (фіксована частина) у розмірі 500,00 гривень, а також штрафу (процентна складова) на суму 1864,81 гривень. Згідно ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до п.36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 141 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою). Як вбачається з квитанції про сплату судового збору, розмір судових витрат складає 1762,00 гривень, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційні до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 37 296,14 гривень х 100% / 39 660,95 гривень ціни позову = 94,03 %), тобто 94,03 % від ціни позову (94,03 %*1762,00 : 100%), що складає 1656,80 гривень.

Outcome: partial