Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

Прокурор Дергачівського району Харківської області в інтересах держави в особі Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області звернувся з позовом до [PERSON], Відділу Держземагенства у Дергачівському районі Харківської області, третя особа: Реєстраційна служба Дергачівського районного управління юстиції в Харківській області, в якому просить, визнати недійсним держаний акт серії ЯД № 041814 від 26.12.2007 року на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1500 га, розташовану за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Руська Лозова, вул. Липова 28, виданого на імя [PERSON] Визнати недійсним запис про реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку від 26.12.2007 року серії ЯД № 041814, вчинений Харківською регіональною філією Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, Витребувати з незаконного володіння [PERSON] на користь Русько-Лозівської сільської ради земельну ділянку площею 0,1500 га. (кадастровий номер 6322082001:00:000:0286), яка розташована за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Руська Лозова, вул. Липова 28. В обґрунтування позову позивач зазначив, відповідно до ст. 121 Конституції України прокуратура України становить єдину систему, на яку покладаються функції, серед яких представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках передбачених законом. Статтею 123 Конституції України закріплено, що організація і порядок, діяльності органів прокуратури України визначається законом. Відповідно до ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» підставою представництва прокуратурою інтересів держави в суді є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб вчинюються між ними або державою. Однією з форм представництва є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, і юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави. Прокурор самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, у чому полягає порушення інтересів держави або в чому існує загроза інтересам держави, а також вказує орган, уповноважений державою здійсню: відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до ст. 45 ЦПК України з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді, прокурор, в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою. Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національними багатством, що перебуває під особливою охороною держави. З огляду на викладене, прокурор Дергачівського району Харківської області звертається до суду з метою захисту інтересів держави територіальної громади Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області в сфері земельних відносин. Прокуратурою району в 2012 році проведена перевірка дотримання вимог земельного законодавства та законодавства України про місцеве самоврядування під час передачі у власність земельних ділянок Русько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області. Проведеною перевіркою встановлено, що рішенням Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області 16 сесії 5 скликання про безоплатну передачу у приватну власність земельної ділянки будівництва та обслуговування жилого будинку загальною площею 0,1500 га. в с. Руська-Лозова, вул. Липова 28, від 25.06.2007 року прийнято в порушення ст.ст. 12, 118 Земельного кодексу України, ст. 19 Конституції України та п.34 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Дане рішення не розглядалось та не вирішувалося й відповідне рішення сільською радою не приймалося. На підставі вказаного рішення Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 25.06.2007 року [PERSON] отримав державний акт на право власності на вказану земельну ділянку серії ЯД № 041814 від 26.12.2007 року. Відповідно до нормативно-грошової оцінки земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку загальною площею 0,1500 га в с. Руська Лозова вул.. Липова 28, її вартість складає 123 405 грн. Вищевикладені обставини свідчать про відсутність права у відповідача на земельну ділянку за вищевказаною адресою, оскільки фактично питання про передачу у власність земельної ділянки у встановленому законом порядку не вирішувалося. Таким чином, вказана земельна ділянка набута у власність з порушенням ст.ст. 12, 118 Земельного кодексу України, ст. 19 Конституції України та п.34 ч.1ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», що призвело до незаконного її відчуження на підставі завідомо незаконного рішення органу місцевого самоврядування, винесеного одноособово головою Русько-Лозівської сільської ради [PERSON] та порушення прав територіальної громади Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно рішення Конституційного суду України ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Таким чином, рішення Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області 16 сесії 5 скликання про безоплатну передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку загальною площею 0,1500 га в с. Руська Лозова, вул.Липова 28, не є чинним, оскільки вичерпало свою дію після фактичного отримання відповідачем державного акту на право власності на земельну ділянку та прийнято з порушенням вимог ст.ст. 12, 118 Земельного кодексу України, ст. 19 Конституції України та п.34 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Відповідно до вимог ст.ст. 378, 387, ч.3 ст. 388 Цивільного кодексу України передбачено припинення права власності на земельну ділянку. Пунктом 4 ч.2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав передбачено відновлення становища, яке існувало до порушення. Відсутність у [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку зумовлює необхідність визнання недійсною державної реєстрації вищевказаного державного акта, оскільки така реєстрація проведена безпідставно. У судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність в разі неявки відповідача не заперечував проти винесення заочного рішення. Представник Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій просить суд слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час та місце судового засідання він повідомлялвся належним чином, причини неявки суду не повідомив, але 30.06.2015 року до канцелярії суду було надано заперечення в якому вказує про наступне: згідно з ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України, «Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права о про особу, яка його порушила». Позивач посилається як на підставу своїх вимог на обставини, які мали місце в 2007 році, тобто 8 років тому. Про всі ці обставини Позивач, за умови належного виконання ним своїх обовязків, міг довідатися ще у 2007 році. Але він цього не зробив. Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, «Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові» . Просить суд відмовити позивачу у позові повністю. Вважає що позовні вимоги Позивача є незаконними і необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. В уточненій позовній заяві зазначено, що перевіркою Прокуратори Дергачівського району Харківської області встановлено, що рішенням Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області 16 сесії 5 скликання про безоплатну передачу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку загальною площею 0,1500 га в с. Руська-Лозова, вул. Липова 28 від 25.07.2007 року, прийнято в порушення ст. ст. 12, 118 Земельного кодексу України, ст. 19 Конституції України та ч. 1 п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування України». Позивач не надає жодного обґрунтування вказаному твердженню та не додає жодного доказу. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, «Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу». Згідно з ч. 4 вказаної статті, «Доказування не може грунтуватися на припущеннях». Таким чином, позовні вимоги взагалі не містить належного обґрунтування і не доведені належними і допустимими доказами. Фактично, предметом позову є позбавлення Відповідача права власності на земельну ділянку. Відповідно до ч. 1 ст. 378 Цивільного кодексу України, «Право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом». Аналіз вказаної статті дозволяє зробити висновок про те, що за рішенням суду право власності на земельну ділянку може бути припинено тільки у тих випадках, які прямо передбачені законом. У судове засідання представник відповідача: Відділ Держземагенства у Дергачівському районі Харківської області не зявився, про причину неявки суду не повідомили. У судове засідання представник третьої особи: Реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції Харківській області не зявився, відповідно до наданої заяви справу просили розглядати за їх відсутністю. Представник Реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області надали суду пояснення посилаючись на те, що на теперішній час, порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ІV від 01.07.2004 року, Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10 2013 року, Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року №1141, іншими нормативно-правовими актами України. Зазначає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, відповідно до абзацу першого ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» від 11.02.2010 року № 1878-VI, встановлено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно в порядку, визначеному цим Законом, здійснюється з 01.01.2013 року. Державній реєстрації, відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Таким чином, в Україні, на теперішній час, встановлено та діє заявний принцип державної реєстрації прав та їх обтяжень. Відповідно до ч. 7 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться за місцем розташування об'єкта нерухомого майна в межах території, на якій діє відповідний орган державної реєстрації прав, крім випадків, установлених абзацами другим і третім частини пятої цієї статті. Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав, відповідно до абзацу другого ч. 2 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Заявник, відповідно до п. 13 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита. Державна реєстрація прав, відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» проводиться, зокрема, на підставі рішень судів, що набрали законної сили та інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Отже, для державної реєстрації речових прав на нерухоме майно заявник самостійно формує, передбачений Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень пакет документів, складає та подає до органу державної реєстрації за місцем розташування такого майна заяву, встановленої форми. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав та їх обтяжень, проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5)видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; 3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; 4) веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна; 5) присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації; 6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом; 8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; 81) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або пре нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобовязані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо оформлених речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки; 9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України. Під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, відповідно до п. 15 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обовязкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) повязує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав. За результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, відповідно до п. 20 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 35 ЦПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до ухвалення судом рішення, якщо рішення в справі може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї із сторін. За змістом ч. 2 ст. 35 ЦПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть бути залучені до участі в справі також за клопотанням сторін, інших осіб, які беруть участь у справі. Якщо суд при прийнятті позовної заяви, здійсненні провадження у справі до судового розгляду або під час судового розгляду справи встановить, що судове рішення може вплинути на права і обов'язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. Зауважують, що обсяг прав та обов'язків органу державної реєстрації його повноваження, визначаються Положенням про такий орган, та чинним законодавством України з питань державної реєстрації, а так само розглянути заяву в процедурі державної реєстрації та прийняти відповідне ріпі функціональним обов'язком державного реєстратора прав на нерухоме майно від так ухвалення Дергачівським районним судом Харківської області рішення у зазначеній цивільній справі не може вплинути на права та обов'язки реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області. Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Встановлено, що прокуратурою району у 2012 році проведена перевірка дотримання вимог земельного законодавства та законодавства України про місцеве самоврядування під час передачі у власність земельних ділянок Русько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області. Проведеною перевіркою встановлено, що рішенням Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області 16 сесії 5 скликання про безоплатну передачу у приватну власність земельної ділянки будівництва та обслуговування жилого будинку загальною площею 0, 1500 га в с. Руська-Лозова, вул.Липова 28, від 25.06.2007 року прийнято в порушення ст.ст. 12, 118 Земельного кодексу України, ст. 19 Конституції України та п.34 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Дане рішення не розглядалось та не вирішувалося й відповідне рішення сільською радою не приймалося. На підставі вказаного рішення Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 25.06.2007 року, [PERSON] отримав державний акт на право власності на вказану земельну ділянку серії ЯД № 041814від 26.12.2007 року. Відповідно до нормативно-грошової оцінки земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку загальною площею 0,1500 га в с. Руська-Лозова, вул.Липова 28, її вартість складає 123 405 грн. Вищевикладені обставини свідчать про відсутність права у відповідача на земельну ділянку за вищевказаною адресою, оскільки фактично питання про передачу у власність земельної ділянки у встановленому законом порядку не вирішувалося. Таким чином, вказана земельна ділянка набута у власність з порушенням ст.ст. 12, 118 Земельного кодексу України, ст. 19 Конституції України та п.34 ч.1ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», що призвело до незаконного її відчуження на підставі завідомо незаконного рішення органу місцевого самоврядування, винесеного одноособово головою Русько-Лозівської сільської ради [PERSON] та порушення прав територіальної громади Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно рішення Конституційного суду України ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Таким чином, рішення Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області 16 сесії 5 скликання про безоплатну передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку загальною площею 0,1500 га в с. Руська Лозова, вул. Липова 28 не є чинним, оскільки вичерпало свою дію після фактичного отримання відповідачем державного акту на право власності на земельну ділянку та прийнято з порушенням вимог ст.ст. 12, 118 Земельного кодексу України, ст. 19 Конституції України та п.34 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Відповідно до вимог ст.ст. 378, 387, ч. З ст. 388 Цивільного кодексу України передбачено припинення права власності на земельну ділянку. Пунктом 4 ч.2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав передбачено відновлення становища, яке існувало до порушення. Відсутність у [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку зумовлює необхідність визнання недійсною державної реєстрації вищевказаного державного акта, оскільки така реєстрація проведена безпідставно. На підставі викладеного,

Outcome: approved