Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Представник позивача подав до суду позовну заяву в якій просив стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованість за кредитним договором від 12.07.2011 року в розмірі 87889,53 грн. В обґрунтування вимог представник позивача посилався на те, що 12.07.2011 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачеві банком наданий кредит на поточні потреби в розмірі 15000 грн., термін повернення кредиту - 12.07.2014 року. Згідно з умовами договору проценти та комісію за управління кредитом позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення кредиту відповідно до платежів, передбачених в графіку погашення заборгованості зі кредитом. Відповідно умов договору позичальник зобовязується не пізніше дати, встановленої в графіку, поповнювати рахунок банку шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за сум платежів, встановлені в графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом. Банк виконав договірні зобовязання за договором в повному обсязі, а відповідач порушив свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та плати за управління кредиту. Внаслідок невиконання відповідачем умов кредитного договору за ним виникла заборгованість перед банком. Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату розгляду справи була повідомлена належним чином, декількома шляхами: по-перше шляхом направлення судових викликів зі зворотними повідомленнями та по-друге шляхом направлення sms-повідомлень, про причини неявки суду не повідомила. Представник позивача надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, погоджувався на заочний розгляд справи. За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав. Як встановлено судом 12.07.2011 року між банком та відповідачем укладений кредитний договір, відповідно до умов якого ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» надав позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 15000 грн., терміном повернення кредиту - 12.07.2014 року. Відповідно до п.2.4.2. договору проценти та комісію за управління кредитом позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення кредиту відповідно до платежів, передбачених у графіку погашення заборгованості зі кредитом, наведеному у додатку №1 договору. Процентна ставка за договором встановлена на рівні 15 % річних (п.3 спеціальної частини договору). Щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом в розмірі 1,50 % від суми кредиту (п.4 спеціальної частини договору). Згідно з п.2.5.2. договору позичальник зобовязується не пізніше дати, встановленої в графіку, поповнювати рахунок банку, вказаний в п. 6 спеціальної частини договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за сум платежів, встановлені в графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом. Згідно п.4.2. договорів у випадку невиконання позичальником обовязку, передбаченого п. 3.3.3. загальної частини договору, при тому, що прострочення виконання боргових зобовязань за договором перевищило 60 календарних днів, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку штраф у розмірі, зазначеному в п. 8 спеціальної частини договорів. Позивач зі своєї сторони виконав договірні зобовязання за договором в повному обсязі, а відповідач порушив свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плату за управління кредиту, які передбачені п. 2.5 кредитного договору. Таким чином, заборгованість відповідача відповідно до розрахунку станом на 06.08.2015 року становить 87 889,53 грн. та складається з: заборгованості по поверненню кредиту 10 327,26 грн.; заборгованості по сплаті відсотків 4 627,49 грн.; сплати комісії 5 175 грн.; плати за пропуск платежів 67 759,78 грн. Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання виникають з договорів та інших правочинів. Відповідно до вимог статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог статті 527 Цивільного кодексу України, боржник зобовязативиконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання зобовязання. Згідно із статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановленні строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В статті 1054 Цивільного кодексу України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит)позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст.1048 ЦК України). Відповідно до вимог ст.612 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст.623 Цивільного кодексу України, боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до вимог ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З урахуванням викладеного, та враховуючи, що кредитна заборгованість позичальником в добровільному порядку не погашена, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заявленої суми заборгованості за кредитним договором. На підставі ст.88 ЦПК України, суд якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Частиною 1 п. 22 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. На підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБіБанк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 року №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», відповідно до якого, з 20.03.2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», яка згідно п. 1 ч. 3. ст. 47 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, що ліквідується і має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку. Оскільки, позовна заява в інтересах позивача була подана від імені уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справі, повязаній із проведення заходів щодо повернення заборгованості позичальників перед банком під час запровадження тимчасової адміністрації в банку, то судовий збір належить стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved