Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом від імені позивача [PERSON] до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки посилаючись на те, що 29 липня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] передав [PERSON] позику в розмірі 560 684 грн. 88 коп., що на день підписання Договору позики, дорівнювало еквіваленту 25440 доларів США 00 центів за курсом НБУ. В якості забезпечення виконання зобовязань за Договором позики, 29 липня 2015 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON], який є майновим поручителем [PERSON], було укладено Договір іпотеки, згідно якого іпотекодавець [PERSON] передав в іпотеку [PERSON] квартиру [ADDRESS], яка складається, з трьох жилих кімнат, загальною площею 82,50 кв.м., житловою площею 45,80 кв.м. Майно належить іпотекодавцю на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Реєстраційною службою Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області 06 березня 2015 року. Відповідач [PERSON] не повернув позику в строк. Відповідачам направлялись вимоги з проханням погасити заборгованість, але ними не було виконано жодних дій з повернення позики. Таким чином, за відповідачем [PERSON] існує заборгованість в розмірі 560684 гривні 88 копійок. Також, представник позивача вважає, що боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 117346,01 грн., а також три проценти річних від простроченої суми, що становить - 17590,75 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості перед Позивачем становить 695621,64 грн. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав, просив його задовольнити, проти винесення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, про день слухання справи повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за сутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини 1 статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини 1, 3 статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої ї якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Судом встановлено, що 29 липня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] передав [PERSON] позику в розмірі 560 684 грн. 88 коп., що на день укладення Договору позики, дорівнювало еквіваленту 25 440 доларів США 00 центів за курсом НБУ. Строк позики розпочинається з моменту набрання чинності цим Договором і становить два місяці, тобто до 29 вересня 2015 року (а.с.8). Також, в якості забезпечення виконання зобовязань за Договором позики, 29 липня 2015 року між [PERSON] та [PERSON], який є майновим поручителем [PERSON], було укладено Договір іпотеки, згідно якого іпотекодавець [PERSON] передав в іпотеку [PERSON] квартиру [ADDRESS], яка складається, з трьох жилих кімнат, загальною площею 82,50 кв. м., житловою площею 45,80 кв. м. Майно належить іпотекодавцю на праві приватної власності відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Реєстраційною службою Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області 06 березня 2015 року. Оціночна вартість предмету іпотеки, відповідно до Висновку експертів про вартість оцінюваного майна, який видано Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал [PERSON]» станом на 28 липня 2015 року становить 363\~000 грн. 88 коп. (а.с.9-10). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не лупив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за ані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Стаття 7 Закону України «Про іпотеку» (надалі - Закон) зазначає, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки (пені, штрафу), основної суми боргу та будь\-мо збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Крім того, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотеко держателя щодо відшкодування витрат, повязаних з предявленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки, збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору. Зазначене також передбачається п. 1.2. Договору іпотеки. Згідно ст. 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником овного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Частиною 1статті 35 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Частина друга вказаної статті говорить, що положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відповідач [PERSON] позику в строк не повернув. Відповідачам [PERSON] та [PERSON] направлялись повідомлення-вимоги (а.с.33-39) з проханням погасити заборгованість, але ними не було виконано жодних дій з повернення позики. Таким чином, за відповідачем [PERSON] існує заборгованість в розмірі 560684 гривні 88 копійок. Відповідно до статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, а саме, якщо боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином загальна сума заборгованості перед Позивачем становить 695621 (шістсот дев'яносто п'ять тисяч шістсот двадцять одна) гривня 64 копійки, з яких: -560684,88 грн. - сума основного боргу відповідно до умов Договору позики; -117346,01 грн. - інфляційне збільшення суми боргу відповідно до вимог ст. 625 ЦК України; -17590,75 грн. - 3% річних відповідно до вимог ст. 625 ЦК України. Оскільки відповідачами [PERSON] та [PERSON] зобовязання за укладеними ними договорами не виконані, враховуючи норми цивільного законодавства, суд вважає, що є підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за Договором позики. Крім того враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, яка передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір в сумі 6890 грн.

Outcome: approved