Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

Прокурор міста Миколаєва звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради, [PERSON] про визнання незаконним і скасування п.п. 21, 21.1 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради №36/61 від 04.09.2009 року, якими затверджено проект землеустрою та передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 1000кв.м., за рахунок земель ТОВ Миколаївбудпроект, з віднесенням її до земель житлової забудови, для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд по провулку Польотному, 28 в м. Миколаєві, визнання недійсним виданий [PERSON] Державний акт серії ЯИ№140167 від 27.11.2009, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 27.11.2009 за №010949702048, зобов'язати [PERSON] повернути Миколаївській міській раді земельну ділянку площею 1000 кв.м. по провулку Польотному, 28 в м. Миколаєві з кадастровим номером 4810136300:12:004:0029. Прокурор просив суд поновити строк звернення до суду з даним позовом посилаючись на поважність причин пропуску, у зв'язку з тим, що порушення закону при передачі у власність земельної ділянки водного фонду виявлено прокуратурою області під час проведеної у квітні 2015 року перевірки додержання вимог земельного законодавства в діяльності Миколаївської міської ради, за результатами якої за фактом зловживання посадовими особами Миколаївської міської ради своїм службовим становищем при прийнятті рішень про вилучення земель колишнього військового містечка №62 у мікрорайоні Леваневців площею 31,7 га та подальшого незаконного їх надання в оренду та приватну власність фізичним та юридичним особам розпочато кримінальне провадження за ч.2 ст. 364 КК України. В позові прокурор зазначив, що проведеною перевіркою прокуратури Миколаївської області виявлені порушення закону при передачі у власність земельної ділянки водного фонду. Так, рішенням Миколаївської міської ради від 04.09.2009 року №36/61 затверджено проект землеустрою та передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 1000 кв.м. з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд. На підставі вказаного рішення [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ№140167 від 27.11.2009 року. Проте, вказана земельна ділянка відноситься до території зелених насаджень загального користування та зелених насаджень спеціального призначення, а також згідно з Правилами використання та забудови території м. Миколаєва, затвердженими рішенням Миколаївської міської ради №15/41 від 17.10.2003 року спірна земельна ділянка належить до зони ландшафтно-рекреаційної загальноміського значення та туристично-рекреаційного комплексу, тому будівництво житлових будинків в межах вказаної території заборонено. Посилаючись на зазначене, а також на те, що надання земельної ділянки [PERSON] відбулось з порушенням вимог чинного законодавства, прокурор просив визнати незаконним та скасувати рішення Миколаївської міської ради №36/61 від 04.09.2009 року ( п.п. 21, 21.1 розділу 4), визнати недійсним державний акт серії ЯИ№140167 від 27.11.2009 та повернути земельну ділянку у комунальну власність. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилась, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Згідно наданих до суду представником [PERSON] письмових заперечень, позовні вимоги є необґрунтованими, при цьому позивач звернувся до суду з даним позовом 03.08.2015 року з порушенням строків позовної давності, згідно ст. 261 ЦК України, оскільки органам прокуратури, які становлять єдину центральну систему, було відомо про прийнято Миколаївською міською радою рішення №36/61 від 04.09.2009 року в момент його прийняття. Тому, відповідно до ст. 267 ч.4 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, а Миколаївська міська рада заявляє про застосування строку позовної давності. Безпідставні твердження позивача, що про порушення прокурор дізнався лише при проведенні перевірки у квітні 2015 року та не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки прокурор не надав постанови прокуратури про проведення перевірок та/або матеріали, результати таких перевірок. Крім того, прокурором не доведено порушення інтересів держави. Так, спірна земельна ділянка в силу приписів п.а ч.2 ст. 83 ЗК України перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Миколаєва. В порушення вимог ст. 5 п.3 ЗК України та ст. 319 ч.6 ЦК України, звернувшись до суду з даним позовом в інтересах держави, прокурор фактично втрутився у володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває у власності територіальної громади м. Миколаєва, порушився при цьому встановлений законодавством України принцип невтручання держави у здійснення територіальною громадою м. Миколаєва права власності. При цьому, відповідно до ст. 5 Закону України Про державний контроль за використанням та охороною земель та Указом Президента України від 13.04.2011 року №459/2011 центральним органом влади, на який покладені функції з нагляду (контролю) за використанням та охороною земель усіх категорій є Державна інспекція сільського господарства України. При цьому, право пред'явлення позов про повернення земельної ділянки у власність територіальної громади м. Миколаєва має виключно Миколаївська міська рада. Посилання прокурора про порушення містобудівної документації є також безпідставними. За змістом норм матеріального права у разі відсутності проектів землеустрою, враховуються конкретні умови забудови, що склалися та данні містобудівної документації за кожною земельною ділянкою, яка надається у власність. При цьому, під час надання у власність спірної земельної ділянки, були враховані конкретні умови забудови, що склалися в м. Миколаєві. В судове засідання представник відповідача Миколаївської міської ради не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного: Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належним є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Миколаївської міської ради від 19.06.2009 року №35/51 п. 54 був затверджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 22156 кв.м., у тому числі 55 кв.м. під капітальною забудовою, 99 кв.м. під спорудами, 1766 кв.м. під проходами, проїздами та площадками, 20236 кв.м. під зеленими насадженнями за рахунок земель міста, не наданих у власність або користування, з відведенням її до земель комерційного використання, для обслуговування придбаного майна по вул. Спортивна, 25. Пунктом 54.1 вказаного рішення передано ТОВ «Миколаївбудпроект» в оренду строком на 10 років земельну ділянку площею 22156 кв.м. для обслуговування придбаного майна по вул. Спортивній, 25 та зобов'язано землекористувача укласти договір оренди земельної ділянки. 10.08.2009 року ТОВ «Миколаївбуд проект», в особі директора [PERSON], надано заяву, яка посвідчена приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON]А, до компетентних органів, або до усіх кого це стосується, відповідно до якої ТОВ «Миколаївбудпроект» надало згоду,

Outcome: approved