Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

Представник позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (ПАТ КБ «ПриватБанк») 13.03.2014 року звернувся до Апостолівського районного суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та обґрунтовував позовні вимоги тим, що Відповідно до укладеного договору № б/н від 26.09.2007 року [PERSON] (далі - Відповідач) 26.09.2007 року отримав кредит у розмірі 16000.00 гри. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджусться підписом у заяві. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту погашення заборгованості по кредиту сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідно до п.8.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гри. + 5% від суми позову Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. На підставі ст.. ст.. 634, 599, 526,527, 530, 509, 1050, 1054 ЦК України просили стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість станом на 31.01.2014 року - 16172.76 гри, яка складається з наступного: - 4826.94 гри. - заборгованість за кредитом; - 6193.55 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3905.95 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500.00 грн. штраф (фіксована частина). - 746.32 гри. - штраф (процентна складова). Відповідачем [PERSON] надано заперечення проти позову згідно яких просив в позові відмовити з підстав пропуску строку позовної давності (а.с.24-27). У судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» Метлюх Н.С., яка діяла на підставі довіреності, позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] просив в позові відмовити, оскільки дійсно відповідач отримав кредити, проте останній платіж по картці здійснено в 2009 році, з вимогами повернути кредит до відповідача ніхто не звертався, тому сплинув строк позовної давності, про застосування його наслідків відповідачем заявлено у запереченнях проти позову, тому це є підставою для відмови в позові. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши докази, надані сторонами, приходить до висновку, що в позові слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст.526,530 ЦК України, - зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлені наступні обставини. 26.09.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] кредитний договір № б/н згідно умов якого відповідач 26.09.2007 року отримав кредит у розмірі 16000.00 гри. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правій надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг. Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банкой. Договір, підтверджусться підписом у заяві. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту погашення заборгованості по кредиту сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Зокрема в заяві на отримання кредиту вказано, що погашення заборгованості здійснюється щомісячно, строк дії кредитної карти встановлюється до вересня 2011 року, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти. Як видно з наданої виписки по рахунку, починаючи з 15.10.07 року відповідач періодично знімав грошові кошти з рахунку, вносив кошти на рахунок, а останнє зняття кредитних коштів здійснено 09.11.2008 року, розмір заборгованості становив 4 976,94 грн.. А отже з цього часу з 09.11.2008 року у відповідача виник обов'язок здійснювати щомісячно погашення заборгованості, процентів та комісій, а повністю погасити заборгованість за кредитом, відсотками за його користування та комісії відповідач повинен був здійснити до 09.11.2009 року, виходячи з того, що згідно п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання і інший кінцевий термін погашення кредиту ні в заяві, ні в Умовах та правилах надання банківських послуг не визначено. Проте відповідачем починаючи з дати останнього зняття кредитних коштів - з 09.11.2008 року здійснено погашення заборгованості у сумі 150 грн. - 25.11.08 року, та по 100 грн. - 22.05.09 року та 22.07.09 року. Суд вважає, що з моменту здійснення останнього погашення заборгованості у позивача виникло право вимагати виконання зобов'язання та з цього часу у позивача виникло право на звернення до суду за захистом своїх прав. У відповідності до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У відповідності до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно статті 261 ЦК України ч.5 - за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Відповідно до вимог статті 266 ЦК України, - зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до статті 267 ЦК України ч.4 - сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), зазначене вище правило застосовується й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Сама по собі умова договору про дію договору до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем не може розглядатися як доказ установлення строку дії договору, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Таким чином, перебіг позовної давності починається з часу не виконання зобов'язання відповідачем. Суд вважає, що строк у межах якого банк мав право звернутися до суду з вимогою про захист свого права становить - з 22.07.09 року по 22.07. 2012 року, оскільки останнє погашення кредиту відбулось 22.07.09 року та з цього часу відповідач кредитною карткою не користувався та заборгованість не сплачував. Таким чином, позов було пред'явлено після спливу строку позовної давності після 22.07.12 року - 13.03.14 року. Позивач - банк не заявив суду щодо поновлення строку позовної давності. З матеріалів справи не вбачається підстав для визнання пропуску строку банком з поважних причин. Позивач - банк продовжував щомісячно нараховувати проценти та штрафні санкції за прострочення зобов'язання по поверненню кредитних коштів після припинення відповідачем здійснення операцій по кредитній картці, що свідчить про обізнаність позивача про порушення свого права. Відповідач у заяві до суду першої інстанції просив застосувати до спірних правовідносин сплив позовної давності і за цих підстав відмовити у задоволенні позову (а.с.24-26). Тому, суд вважає, що право банку на отримання суми боргу за кредитним договором від відповідача є доведеним, але таке право не підлягає захисту у зв'язку з пропуском строку позовної давності. На підстав викладеного у задоволенню позову слід відмовити, з цих підстав не підлягають стягненню з відповідача судових витрат.

Outcome: dismissed