Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до Ленінського районного суду м.Харкова в якому просить виселити [PERSON] з квартири, що знаходиться за адресою:[ADDRESS]. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 16.02.2016 [PERSON] став власником квартири 25 в будинку 24, який розташований по вулиці Червономаяцька, що в місті Харкові, на підставі договору купівлі-продажу від 16.02.2016, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за номером 281. В зазначеній квартирі проживає [PERSON], від імені якої, діючи по довіреності від 19.04.2013 за реєстровим №742, посвідченою приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], [PERSON] уклав з [PERSON] договір купівлі продажу вищезазначеної квартири. Після укладення договору купівлі-продажу [PERSON] знята з реєстрації, але продовжує незаконно мешкати в квартирі, яка їй не належить, у зв'язку з чим виникла необхідність звернення до суду за захистом порушеного права. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 13.11.2018 розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач та її представник не з'явились, про дату та час розгляду справи повідомлені завчасно, належним чином, до суду надійшла заява про можливість розгляду справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримують і просять їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом направлення повістки разом з копією позову. Причини неявки суду не відомі. Відзив на позов не подав. У відповідності до ч. 7 ст. 128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Суд вважає, що відповідач не з'явився до суду без поважних причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та перевіривши матеріали справи та надані докази, приходить до наступного. За договором купівлі-продажу від 16.02.2016 посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], позивач [PERSON] купив у [PERSON], який представляв інтереси [PERSON] квартиру 23, що знаходиться за адресою:м.Харків, вул.Червономаяцька, 24-В. За довідкою № 95024е03-cd05-417f-953e-9c723f80674d від 21.08.2018 з реєстру територіальної громади м.Харкова на теперішній час в квартирі ніхто не зареєстрований. Як вбачається з позовної заяви в квартирі залишилася проживати [PERSON], [INFO] З 16.02.2016. власником квартири є [PERSON] Поняття права власності визначено законодавцем у ч. 1 ст. 316 ЦК України, відповідно до якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання та місцезнаходження майна (ст. 317 ЦК України). Згідно зі статтею 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 383 ЦК України, статтями 150, 156 ЖК УРСР визначено, що власник житла має право використовувати свою власність для свого проживання та проживання членів своєї родини. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом, а припинення права власності можливе лише з підстав, передбачених статтею 346 ЦК України. Таким чином, позивач, як новий власник квартири 23, що знаходиться за адресою:м.Харків, вул.Червономаяцька, 24-В, в силу ст. 391 ЦПК України у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування своїм майно, вправі в порядку захисту свого права власності вимагати виселення відповідача. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч. 2). Тобто зазначена норма права містить такі умови, за наявності яких особа матиме право на користування житлом поряд з власником: користувач повинен бути членом сім'ї власника та проживати разом з ним. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 ЖК України. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Відповідач не є членом сім'ї власника, тому на [PERSON] не розповсюджуються вимоги ст. 405 ЦК України. Судом встановлено, що [PERSON], як власник квартири жодних усних чи письмових домовленостей та правочинів щодо проживання відповідача у спірній квартирі не укладав. Згідно ст. 109 ЖК Української РСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Оскільки власник має право вимагати від осіб, які не є членами його родини, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час, тому маються підстави для виселення відповідача [PERSON] з квартири 23, що знаходиться за адресою:м.Харків, вул.Червономаяцька, 24-В. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved