Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Представник позивача Сафір Ф.О. звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до умов договору, укладеного 30.10.2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % (відсотків) на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобов'язання відповідач не виконав, у зв'язку з чим за ним виникла заборгованість станом на 31.07.2014 року у розмірі 11306,95 грн., яка складається з заборгованості по кредиту - 4686,80 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 4381,19 грн., заборгованості за комісією за користування кредитом - 1462,44 грн., штрафу (фіксована частина) - 250 грн., штрафу (процентна складова) - 526,52 грн. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі у сумі 11306,95 грн. та судовий збір. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутністю на пiдставi наявних в матерiалах справи доказiв, позовні вимоги підтримав. В разі неявки відповiдача проти ухвалення заочного рiшення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч.1 ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 жовтня 2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого згідно статуту є ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого Банком наданий Позичальникові кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування у розмірі 30.00 % річних на суму залишку заборгованості по кредиту строком на 12 місяців з наступним автоматичним продовженням дії договору на той самий строк. При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах інших стандартних форм, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банком виконані взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № б/н від 30.10.2008 року щодо видачі кредиту. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною укладеного договору, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.6.6 Умов та правил, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу Банку позичальник зобов'язаний виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Договором передбачено, що при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 120 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 250 грн. та 5% від суми заборгованості. Внаслідок невиконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 31 липня 2014 року утворилась заборгованість (у тому числі кредит, відсотки, комісія та штрафні санкції) у розмірі 11306,95 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений строк. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк, що встановлений договором. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 525, 526, 530, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved