Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Представник публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» Король Є.В., який діє на підставі довіреності №001430/15 від 21.04.2015р., звернувся в суд з вищевказаним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилався на те, що 23.07.2007 року між акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та [PERSON] було укладено кредитний договір №500. 17.12.2012 року між публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено Договір відступлення прав вимоги (надалі - Договір), у відповідності до умов якого, ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступив позивачу ПАТ «Альфа-Банк» права вимоги до кредитних договорів, укладених між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичними особами. Відповідно до Договору та чинного законодавства позивач набув усі права вимоги по відступленим кредитним договорам, включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій. Відповідно до кредитного договору від 23.07.2007 року первинний кредитор зобов'язався надати відповідачеві кредит у сумі 7000 Євро, а відповідач зобов'язався повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші перебачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та Додатком №1 до нього - Графіком платежів. Первинний кредитор свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 7000 Євро. Відповідно до умов кредитного договору та договору відступлення, позивач виправі вимагати достроково погашення кредиту у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору. Враховуючи, що боржник неналежно виконував взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушив істотні умови кредитного договору, станом на 01.07.2015 року виникла прострочена заборгованість: за кредитом - 3205,17 Євро, що за крусом НБУ на дату розрахунку складає 75330,28 грн.; по відсоткам -236,97 Євро, що за офіційним курсом складає -5569,14 грн.; по комісії - 37,38 Євро, що за офіційним курсом складає - 878,53 грн.; пеня - 112,04 Євро, що за офіційним курсом складає - 2633,25 грн. Просив стягнути з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер-[NUMBER], на користь публічного акціонерного товариства Альфа Банк» заборгованість у розмірі 84411,50 грн., а саме: за кредитом - 75330,28 грн.; по відсоткам - 5569,14 грн.; по комісії - 878,53 грн.; пеня - 2633,25 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 844,12 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак представник [PERSON] звернувся до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи за відсутністю представника позивача, на заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. [INFO] року відповідач [PERSON] помер. Ухвалою Сокирянського районного суду від 20.10.2015 року до участі у справі в якості правонаступників померлого відповідача [PERSON] залучено його дружину та дітей - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які, будучи належним чином повідомленими про день, час і місце розгляду справи, що підтверджується опублікованим в газеті «Урядовий кур'єр» №214 від 17.11.2015 року оголошенням, в судове засідання не з'явилися та не повідомили суду про причини своєї неявки, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подали. У зв'язку із неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведені вище норми закону, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований, однак підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що 23.07.2007 року Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (закрите акціонерне товариство) та [PERSON] уклали кредитний договір №500, відповідно до умов якого Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк надав останньому кредит в сумі 7000 Євро на умовах, передбачених цих Договором, зі сплатою за користування кредитом процентної ставки в розмірі 12%, комісійні за обслуговування кредиту - 2% річних комісійної винагороди, щомісячно на заборгованість по кредиту, з цільовим призначенням - на споживчі цілі, з кінцевим терміном повернення кредиту - не пізніше 22.07.2020 року. Строки та розмір суми для погашення вказаного вище кредиту визначені графіком погашення кредиту (Додаток №1). 17.12.2012 року між публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» було укладено договір відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого, публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» передало (відступило) публічному акціонерному товариству «Альфа-Банк» право грошової вимоги до третіх осіб (боржників), пов'язаними з наданими Банком кредитними коштами, в тому числі і за кредитним договором №500 від 23.07.2007 року, що підтверджується витягом з Додатку №1 до Договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року. Заборгованість по даному договору станом на 01.07.2015 року становить 3591,56 Євро, що по курсу НБУ станом на 01.07.2015 року становить 84411,50 грн., з якої: 3205,17 Євро (по курсу НБУ - 75330,28 грн.) - заборгованість за кредитом; 236,97 Євро (по курсу НБУ - 5569,44 грн.) - заборгованість за відсотками; 37,38 Євро (по курсу НБУ - 878,53 грн.) - заборгованість по комісії; 112,04 Євро (по курсу НБУ - 2633,25 грн.) - заборгованість по пені, що підтверджується розрахунком за кредитом у валюті договору №500 від 23.07.2007 року. Наведені обставини підтверджуються дослідженими судом письмовими доказами, а саме: заявою-анкетою позичальника на отримання кредиту; кредитним договором №500 від 23.07.2007 року; графіком погашення кредиту (додаток №1 до Кредитного договору №500 від 23.07.2007 р.); договором відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року; розрахунком заборгованості за договором №500 від 23.07.2007 року, станом на 01.07.2015 року; повідомленням ПАТ «Альфа-Банк» про усунення порушень за вих. №64850 від 27.06.2015 року. Відповідно до ст.512 ч.1 п.1 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно вимог ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Оскільки судом встановлено, що при укладенні договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року його сторонами було дотримано вимог зазначених вище норм закону, а також враховуючи те, що вказаний договір в установленому законом порядку сторонами не оспорювався і на даний час є чинним, суд вважає, що публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» на законних підставах набуло статусу нового кредитора, а відповідно права вимоги до боржника за кредитним договором за №500 від 23.07.2007 року. Крім цього, судом встановлено, що неналежне виконання умов за вищевказаним кредитним договором призвело до виникнення кредитної заборгованості, яка відповідно до наданих представником позивача розрахунку, становить 84411,50 грн. Відповідно до ст.509 ч.1 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.526 ч.1 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти в кредит позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом, боржник [PERSON] помер [INFO] року в селі Романківці Сокирянського районного суду Чернівецької області, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00015866532, сформованого 05.10.2015 року відділом ДРАЦС Сокирянського РУЮ у Чернівецькій області, ксерокопією актового запису про смерть №02, складеного [INFO] року виконавчим комітетом Романковецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області. Відповідно до положень ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. 10.03.2014 року державним нотаріусом Сокирянської державної нотаріальної контори [PERSON] було заведено спадкову справу №13/2014 щодо майна померлого [INFO] року [PERSON], із змісту якої вбачається, що спадкоємцями померлого [PERSON] є: син - [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS]; син - [PERSON], [INFO], який згідно паспорта [NUMBER] від 27.06.2007 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та дружина - [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст.1216 ч.1 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч.1 ст.1218 цього Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 3 та 5 ст.1268 вказаного Кодексу визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст.1269 ч.1, 1270 ч.1 ЦК Кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно спадкової справи встановлено, що спадкоємці померлого боржника [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину, подавши відповідні письмові заяви у строк, передбачений ст.1270 ЦК України. Спадкоємець [PERSON] від прийняття належної йому частки в спадковому майні за законом відмовився на користь дружини померлого [PERSON] Згідно ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Із урахуванням наведених вище обставин та вимог закону, суд вважає, що наявна кредитна заборгованість підлягає стягненню в солідарному порядку лише з правонаступників померлого боржника, які прийняли спадщину, тобто з [PERSON] та [PERSON] Оскільки правонаступник померлого боржника [PERSON] в установленому законом порядку відмовився від належної йому частки у спадковому майні, суд вважає, що з останнього кредитна заборгованість на користь позивача стягненню не підлягає.

Outcome: partial