Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-29 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 15.11.2006 року у розмірі 10 000,00 грн., та судових витрат у розмірі 2 102,00 грн., посилаючись на те, що між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем 15.11.2006 року було укладено договір б/н про отримання кредитних коштів. Відповідно до договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 10 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач взяв зобов`язання щодо повернення кредиту. Відповідач свої зобов`язання не виконав. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, з урахуванням рішення Київського районного суду м. Харкова від 24.10.2012 р., в сумі 37\~015,63 грн., з яких: 26 218,39 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 8 558,40 грн. - заборгованість за пенею; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1 738,84 грн. - штраф (процентна складова). Представник відповідача\~через канцелярію\~суд подав\~відзив на\~позовну заяву,\~в якому\~просив відмовити\~у задоволенні\~позовних вимог\~у повному\~обсязі,\~посилаючись на\~наступне. Рішення Київського\~районного суду\~м.\~Харкова від\~24.10.2012\~року по\~цивільній справі\~за позовом\~ПАТ КБ\~«ПРИВАТБАНК» до\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором,\~яким з\~відповідача була\~стягнена заборгованість\~за вищезазначеним\~кредитним договором\~від 15.11.2006\~року у\~розмірі 20\~804,50\~грн. Звернувшись до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором від 15.11.2006 року, банк таким чином змінив порядок, умови і строк виконання зобов`язання щодо повернення всієї суми кредиту з нарахованими відсотками та пенею, водночас, право банку нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося. Крім того, зазначає, що позивачем не доведено, що між ним та відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір з тими умовами (в тому числі щодо сплати відсотків, нарахування пені, штрафів), про які зазначено у позові. Представник позивача в судове засідання не з`явився. До матеріалів справи додано заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, а також про винесення заочного рішення у разі виникнення обставин викладених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідач та її представник відповідача в судове засідання не з`явились. У поданому відзиві просили розглядати справу за їх відсутності, у задоволенні позовних вимог просили відмовити у повному обсязі. У зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 15.11.2016 року між позивачем АТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого в свою чергу є АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] укладено договір № б/н, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, згідно умов якого відповідачу видається кредитна карта, з кредитним лімітом за платіжною карткою у розмірі 10\~000,00 грн. та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, та персональний ідентифікаційний номер для авторизації. До кредитного договору банк додав Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 31.01.2020 року становить 37 015,63 грн., з яких: 26 218,39 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 8 558,40 грн. - заборгованість за пенею; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1 738,84 грн. - штраф (процентна складова). Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, рішення Київського районного суду м. Харкова від 24.10.2012 року по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанку» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким з відповідача була стягнена заборгованість за вищезазначеним кредитним договором від 15.11.2006 року у розмірі 20 804,50 грн., яка складається з наступного: 8914,79 грн. - заборгованість за кредитом; 8694,15 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1728,68 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 966,88 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, пред`явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом є зміною строку виконання зобов`язання та зумовлює перебіг позовної давності. Звернувшись в суд з позовом про дострокове стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, банк змінив строк виконання зобов`язання щодо повернення всієї суми кредиту з нарахованими відсотками. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Враховуючи, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24.10.2012 року заборгованість за тим самим кредитним договором вже стягнута, тому повторне стягнення кредиту всупереч положень ст. 61 Конституції України призведе до подвійного стягнення заборгованості за одне й те ж саме зобов`язання, а тому в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, комісію, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року в справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав (не виконав, чи виконав не в повному обсязі), не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні, оскільки строк дії договору змінився. У такому випадку кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Таким чином, положення абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики та нарахування процентів поза межами строку дії договору. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. Оскільки АТ КБ «ПриватБанк» змінив строк виконання основного зобов`язання, пред`явивши до позичальника вимогу про стягнення кредитної заборгованості у 2012 році, про що свідчить рішення Київського районного суду м. Харкова від 24.10.2012 року, відсутні передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитом, процентами за користування ним, комісії та пені за порушення зобов`язань за договором. Таким чином, банк, звернувшись у 2012 році до суду з позовом до [PERSON] самостійно у законний спосіб змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому не може вимагати від боржника подальші відсотки та неустойку, нараховані після прийняття такого рішення, які обумовлені договором на час строку кредитування. Доказів про погодження з позичальником умов щодо визначення процентної ставки відсотків та/або неустойки після припинення строку кредитування банком не надано. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Проте таких вимог у цьому позові банк до відповідача не висував. За таких обставин, оскільки у позивача відсутнє право повторно стягувати проценти та неустойку після закінчення строку дії кредитного договору при наявності судового рішення про стягнення цих сум, а вимог про застосування наслідків, передбачених статтею 625 ЦК України, банк не заявляв, тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed