Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

Представник позивача у грудні 2017 р. звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла бабуся позивача - [PERSON], яка за життя склала заповіт, яким заповіла належну їй на праві власності 1/3 частину квартири під [ADDRESS] позивачу. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивач звернулась до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори. Для отримання оригіналу відповідних документів, державним нотаріусом неодноразово витребовувались оригінали документів, що знаходились у [PERSON] У зв'язку з тим, що такі оригінали документів надано не було, державним нотаріусом 27.06.2017 р. винесено постанову про відмову позивачу у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності спадкодавця на 1/3 частину квартири. З огляду на викладене та з урахуванням поданої 16.10.2018 р. заяви про збільшення позовних вимог, представник позивача доповнив позовні вимоги та просив визнати за позивачем право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] за заповітом після смерті [PERSON], зобов'язати відповідача [PERSON] не чинити перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS], вселити позивача в належну їй на підставі заповіту частину квартири. Ухвалою суду від 12.02.2018 р. відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання (а.с. 40). Ухвалою суду від 06.03.2018 р. розпочато та відкладено підготовче судове засідання (а.с.147-148). 20.03.2018 р. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник КМР повідомив, що крім позивача, є спадкоємці за законом першої черги (донька спадкодавця [PERSON].), а тому КМР не є належним відповідачем у справі, існує спір між спадкоємцями (а.с. 151-153). 22.03.2018 р. до суду надійшли пояснення третьої особи, в яких представник ГТУЮ у м. Києві просив проводити розгляд справи за їх відсутності, розгляд позовних вимог залишає на розсуд суду (а.с. 157-158). 18.05.2018 р., 25.05.2018 р. до суду надійшли заперечення та доповнення до заперечення від представника позивача на відзив відповідача, в яких зазначив, що заявлені позовні вимоги до органу територіальної громади в особі КМР є обгрунтованими та правомірними, спору між позивачем та [PERSON] щодо поділу спадщини не існує. Крім того, реєстрація права власності на 1/3 частину квартири покладається на Департамент реєстрації речових прав КМДА, а у випадку відмови в позові - право власності переходить до територіальної громади в особі КМР (а.с. 164-166, 169-170). У доповненні до відзиву на позовну заяву від 23.05.2018 р. представник КМР зазначив, що позивач не може оформити свої спадкові права на частину квартири, оскільки спадкоємець першої черги за законом [PERSON] не надає до нотаріальної контори оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно, тобто права позивача, яка є спадкоємцем за заповітом, порушено [PERSON], спадкоємцем першої черги за законом. Спір існує між спадкоємцями за законом та за заповітом, КМР не є належним відповідачем по справі (а.с. 174-176). Ухвалою суду від 31.05.2018 р. залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] (а.с. 184). 15.09.2018 р. до суду надійшли пояснення по справі від КМР, в яких зазначено про відсутність поділу спадщини між спадкодавцями, оскільки визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на частину квартири здійснюється за однією особою, а тому КМР є належним відповідачем по справі (а.с. 199). 16.10.2018 р. до суду подано заяву про збільшення позовних вимог, в яких представник позивача просив, крім визнання права власності на частину квартири, зобов'язати відповідача не чинити перешкод у користуванні квартирою та вселити позивача (а.с. 206-207). Ухвалою суду від 23.01.2019 р. підготовче засідання проведено, завершено та призначено розгляд справи по суті. Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позові (ас. 216, 217). Відповідач [PERSON] до суду не з'явилась, яка про час та місце слухання справи була повідомлена судом належним чином (ас. 198, 208, 215), про причини своєї неявки суд не повідомила. Відповідач КМР в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 209). Третя особа в судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином, надіслали лист про розгял справи за їх відсутності (а.с. 157-158). Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін та третьої особи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 7). Заповітом від 13.01.1998 р. [PERSON] заповіла [PERSON] належну їй на праві приватної власності 1/3 частину квартири під [ADDRESS] (а.с. 6). З матеріалів спадкової справи №261 до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що до Четвертої КДНК із заявою про прийняття спадщини, в тому числі на 1/3 частину квартири [ADDRESS], звернулись: [PERSON],- донька [PERSON], онука померлої [PERSON] (а.с. 46-143). Встановлено, що 17.08.2011 р. та 18.08.2011 р. позивач звернулась до Четвертої КДНК із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] (а.с. 8-9). Судом встановлено, що 10.11.2017 р. позивач звернулась до Одинадцятої КДНК із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] (а.с. 11). В матеріалах спадкової справи наявна копія свідоцтва про право власності від 26.12.1997 р., яким посвідчено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної власності [PERSON] - 1/3 частина, [PERSON] - 1/3 частина, [PERSON] - 1/3 частина. На копії свідоцтва зроблено відмітку про те, що оригінал свідоцтва збберігається у [PERSON] (а.с. 59). Встановлено, що листом Одинадцятої КДНК від 14.03.2014 р. повідомлено, що після ліквідації Четвертої київської ДНК та передачі спадкової справи №261/11 до майна померлої [INFO] [PERSON] до провадження Одинадцятої київської ДНК, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с. 72). Судом встановлено, що 27.06.2016 р. державним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме, у видачі свідоцва про право на спадщину [PERSON] у зв'язку з відсутністю факту прийняття спадщини позивачем та у зв'язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності спадкодавиці на 1/3 частину квартири (а.с. 12). Встановлено, що листом Одинадцятої КДНК від 16.11.2017 р. позивачу повідомлено про те, що постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії в частині встановлення факту прийняття спадщини вратила чинність. В іншій частині постанова залишається без змін (а.с. 13). Відповідно до довідки БТІ м. Києва від 07.06.2017 р., квартира [ADDRESS] на праві воласності зараєстрована за: [PERSON] - 1/6 частина, [PERSON] - 1/3 частина, [PERSON] - 1/3 частина на підставі свідоцтва про право власності на житло, [PERSON] - 1/6 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 14). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1266 ЦК України). Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (п. 23 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7). Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншими особами, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності. Встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом майна померлої баби - [PERSON], а саме, 1/3 частини квартири [ADDRESS], яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.12.1997 р., проте позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку вказаної квартири, у зв'язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності спадкодавиці на частину квартири. Оригінал документа знаходиться у відповідача [PERSON], яка в добровільному порядку не надає свідоцтво до органів нотаріату. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Враховуючи, що позивач в установлений строк звернулась до державного нотаріусу із заявою про прийняття спадщини за заповітом, позивач прийняла спадщину, а тому право власності на частку квартири підлягає визнанню в судовому порядку, у зв'язку з чим позовні вимоги необхідно задовольнити, визнати за позивачем право власності на частину квартири, зобов'язати відповідача не чинити перешкод у користування позивачем своєю частиною майна та вселити позивача у квартиру. На підставі, ст.ст. 321, 328, 392, 1216-1218, 1268, 1296, 1297 ЦК України, ст. 81 ЗК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 13, 81, 258, 258, 265, 268 ЦПК України, суд -

Outcome: approved