Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Представник позивача Мєшнік К.І. звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за укладеним договором про надання банківських послуг «Monobank» від 13.09.2018 та просить стягнути із відповідача [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість у розмірі 49 206,17 грн станом на 30.09.2020, а також судові витрати у розмірі суми сплаченого судового збору при подачі позову до суду у розмірі 2 270,00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 13.09.2018 відповідач звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг в рамках проекту monobank від 13.09.2018. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердила, що ознайомилась та отримала примірники в мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови. Також відповідач визнала, що її електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису, його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом та підтвердила, що всі правочини між нею та банком можуть вчинятися з використанням цього підпису. Також відповідач просила здійснювати листування щодо зазначеного договору через мобільний додаток або через інші дистанційні канали відповідно до умов договору. Банк взяті на себе зобов`язання за договором виконав, надавши позичальнику кредит у розмірі 25 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна карткаmonobank. Проте, відповідачем умови кредитного договору не виконувалися щодо зобов`язання з повернення чергової частини суми кредиту, а тому банк має право достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Загальний розмір заборгованості перед банком станом на 30.09.2020 становить 49 206,17 грн, що складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Представником позивача до суду разом із позовною заявою подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Ухвалою від 04.03.2021 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за її клопотанням, яке вона може подати в строк для подання відзиву на позов. У встановлений судом строк, відповідачем, яка отримала копію ухвали про відкриття провадження в справі та копію позовної заяви з додатками 23.03.2021, що підтверджується розпискою в матеріалах справи, не надано відзиву на позов без поважних причин, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, з?ясувавши фактичні обставини справи оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що позивачем до матеріалів позовної заяви додано копію анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, де зазначено, що [PERSON] 13.09.2018 ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку підписаної нею анкети-заяви, Умов, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту, які разом складають Договір про надання банківських послуг, та зобов`язалася виконувати умови вказаного договору. До позову додано роздруківку витягу з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, яка не містить будь-яких позначок, які б вказували на ознайомлення відповідача саме з цими за змістом Умовами обслуговування рахунків фізичної особи. До позову також додано копію витягу з Тарифів за карткою monobank, де зазначено інформацію та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, а також додаткову інформацію про наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит. В паспорті кредиту зазначено, що позичальнику доведено до відома інформацію про споживчий кредит шляхом роз`яснення інформації про умови кредитування та про наслідки неналежного виконання умов договору. Також у паспорті споживчого кредиту зазначено, що дата надання інформації аналогічна даті накладення електронного цифрового підпису кредитодавця, зберігає чинність та є актуальною до 01.01.2019. На останній сторінці паспорту споживчого кредиту зазначено у графі «Позичальник», що ПІБ споживача, його підпис та його дата підпису накладені у вигляді електронного цифрового підпису. Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 30.09.2020 становить 49 206,17 грн, що складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) ? 49 206,17 грн. Надаючи оцінку зібраним по справі доказам, суд виходить з наступного. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, що врегульовано ч. 1 ст. 202 ЦК України. Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до норм ст. 526, 527, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор ? прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до пункту 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено поняття споживача, яким є фізична особа, яка набуває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. За правилами ч. 8 ст. 18 цього Закону нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачяться на користь споживача. Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Відповідно до пункту 2 розділу VII Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженому постановою Правління НБУ від 05.11.2014 № 705, форми документів за операціями з використанням електронних платіжних засобів установлюються правилами платіжних систем і повинні містити обов`язкові реквізити, визначені цим Положенням. Пунктом 7 цього розділу передбачено, що документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів повинні містити такі обов`язкові реквізити: 1)ідентифікатор еквайра та торговця або інші реквізити, що дають змогу їх ідентифікувати; 2) ідентифікатор платіжного пристрою; 3) дату та час здійснення операції; 4) суму та валюту операції; 5) суму комісійної винагороди; 6) реквізити електронного платіжного засобу, які дозволені правилами безпеки платіжної системи; 7) вид операції; 8) код авторизації або інший код, що ідентифікує операцію в платіжній системі. Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частинами 1, 2 ст. 83 ЦПК України передбачено подання доказів сторонами та іншими учасниками справи безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. При оцінці доказів та оцінці аргументів судом встановлено, що наявні матеріали справи дають підстави вважати, що нечіткі або двозначні положення договору необхідно тлумачити на користь відповідача, як споживача послуг позивача, що врегульовано положеннями ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» За правилами ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду щодо даної категорії справ, викладеній в постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»), а оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи та тарифи за карткою monobank, додані до позову, не містять відміток відповідача про їх ознайомлення. Зазначення на останній сторінці цього витягу машинописного тексту: «Позичальник. ПІБ споживача, його підпис та його дата підпису накладені у вигляді електронного цифрового підпису.», з огляду на вищезазначені норми законодавства, не свідчать про проставлення такого підпису саме відповідачем та саме під цим документом. Позивачем не надано доказів на підтвердження укладення кредитного договору, а саме видачі Банком коштів (виписки з особового рахунку, копії квитанції, меморіального ордеру тощо), оскільки кредитний договір є укладений з моменту передання грошей, що врегульовано положеннями п. 2 ч. 1 ст. 1046, ч. 2 ст. 1054 ЦК України. Зазначення у паспорті споживчого кредиту про ознайомлення відповідача з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, що надані виходячи із обраних ним умов кредитування, не є доказом згоди відповідача на отримання кредитного ліміту саме в сумі 25 000,00 грн. Також до матеріалів справи не додано доказів умов кредитування, які обрані відповідачем. Крім того, суд позбавлений можливості встановити чи сплачувала відповідач кредитні кошти відповідно до умов кредитного договору та у які строки, оскільки позивачем не надано виписку з особового рахунку відповідача, що позбавляє можливості обрахувати заборгованість за користування кредитними коштами. Також, з розрахунку заборгованості, що міститься у тексті позовної заяви, не вбачається яким чином здійснено такий розрахунок, оскільки неможливо визначити момент виникнення заборгованості за «наданим кредитом (тілом кредиту)» саме у сумі 49 206,17 грн. До того ж незрозумілим є те, що вказана у позові сума заборгованості по «тілу кредиту» є більшою за зазначений у позовній заяві розмір отриманого відповідачем «кредиту» ? 25 000,00 грн. В зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за користування кредитом, оскільки суду не надано належних, допустимих та достатніх доказів у контексті вищеперелічених норм законодавства щодо виникнення між позивачем та відповідачем зобов`язальних правовідносин на умовах, що зазначені позивачем. За таких обставин, суд доходить висновку про недоведеність позивачем факту укладення із відповідачем договору про надання банківських послуг «Monobank» від 13.09.2018 на умовах, зазначених позивачем. Судовий збір у розмірі 2 270,00 грн, сплачений позивачем при подачі позову до суду, в силу ст. 141 ЦПК України в разі відмови в позові, відшкодуванню не підлягає. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed