Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

Представник позивачки звернулася до суду із заявою про стягнення судових витрат по цивільній справі за позовом [PERSON] до приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» про стягнення страхового відшкодування. В підтвердження надала договір №37/20 про надання юридичної (правової) допомоги, звіт до договору №37/20, додаток до договору про надання правової допомоги, замовлення, квитанції. Просила стягнути з відповідача на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в сумі 17121,00 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 899,99 грн., витрати за проведення експертизи в сумі 3500,00 грн., витрати за проведення рецензування експертиз в сумі 1200,00 грн., а всього 22720,99 грн. судових витрат. В судове засідання представник позивачки не з*явилася, надала суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, просила заяву про стягнення судових витрат задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з*явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ч.ч.1, 3 ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 п. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених відповідною статтею ЦПК, воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими вимогами на загальних підставах. При порушені питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Згідно ч.3, ч.4 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13.01.2021 року позов [PERSON] до приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» про стягнення страхового відшкодування задоволений. Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» (код ЄДРПОУ 31113488) на користь [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) страхове відшкодування в сумі 89999,04 грн. 13 січня 2021 року представником позивачки до закінчення судових дебатів заявлено суду, що у випадку задоволення позову, буде подано документи про понесені судові витрати для ухвалення додаткового рішення. Відповідно до ч.1 та ч.3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Судом встановлено, що позивачкою при подачі позову до суду був сплачений судовий збір в сумі 899,99 грн., що підтверджується квитанцією №25-322479/1 від 25 серпня 2020 року (а.с.2). Згідно квитанції до прибуткового касового ордера за проведення експертизи [PERSON] було сплачено 3500 грн. (а.с.59). За проведення рецензування висновків експертів було сплачено 1200 грн. (а.с.148). Як вбачається з матеріалів справи, зокрема договору про надання юридичної (правової) допомоги № 37/20 року від 21 травня 2020 року та додатку №1 до даного договору АО «Кирилюк і партнери» в особі керуючого партнера Кирилюк Т.А. надає правову допомогу [PERSON] (а.с.138-141). Крім того встановлено, що адвокат Кирилюк Т.А. здійснює свою діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №339 від 14 квітня 2009 року (а.с.55-56). Відомості про отримувача коштів - адвоката Кирилюк Т.А. внесено до Єдиного реєстру адвокатів України, в якому відсутні які-небудь відмітки про зупинення або заборону на зайняття адвокатською діяльністю за весь час в т.ч. в період надання правової допомоги позивачу. Доступ до реєстру є загальнодоступним в мережі Інтернет. Із звіту до договору про надання юридичної (правової) допомоги № 37/20 року від 21 травня 2020 року (акту про надані послуги) вбачається, що на виконання умов договору АО «Кирилюк і партнери» в особі керуючого партнера Кирилюк Т.А. надало [PERSON] в період з 21 травня 2020 року по 13 січня 2021 року послуги на загальну суму 17121,00 грн. (а.с.142 - 143). Згідно з квитанцій від 22 травня 2020 року, 10 листопада 2020 року, 14 січня 2021 року АО «Кирилюк і партнери» прийнято від [PERSON] на виконання вимог договору про надання правової допомоги грошові кошти в сумі 17121,00 грн. Виходячи з вимог закону, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат, а саме: витрат на правову допомогу в сумі 17121,00 грн., витрат по сплаті судового збору в сумі 899,99 грн., витрат за проведення експертизи в сумі 3500,00 грн., витрат за проведення рецензування експертиз в сумі 1200,00 грн., а всього 22720,99 грн.

Outcome: approved