Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Представник публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі Банк) звернувся з позовом, в якому просив стягнути з відповідачки заборгованість по кредитному договору в розмірі 11961 грн.54 коп. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн. В обґрунтування вимог представник позивача зазначав, що відповідачка 27.12.2012 року, уклала договір, відповідно до умов якого отримала кредит у розмірі 500 грн.,\~у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевими терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] не виконала свій обов`язок щодо своєчасного повернення кредиту, тому з неї підлягають стягненню борг по неповернутому кредиту, проценти, пеня, комісія та штрафи, а також судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності,позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнавав повністю, пояснив, що відповідач брала картку депозит на яку зараховувала власні кошти. Перевіривши та дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 256 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог цивільного кодексу України та інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.ст.1049,1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. В силу ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У справі встановлено, що 27.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] шляхом написання останньою анкети-заяви після її ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, було укладено договір про надання банківських послуг. Відповідно до умов договору [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту\~ на платіжну картку «Універсальна » в розмірі 500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом.\~ Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Наведене свідчить, що під час укладення зазначеного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згiдно цiєї статтi ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією iз сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору вцiлому.\~Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку». Згідно з п. 5.12. Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично\~ пролонговується\~\~\~на такий же термін. Відповідно до вказаної умови укладений між сторонами кредитний договір є діючим і тепер. Встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит в розмірі, встановленому договором.\~ Проте, [PERSON], у свою чергу, зобов'язання за кредитним договором виконує неналежним чином, своєчасно не надала позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що призвело до виникнення кредитної заборгованості, яка станом на\~30.04.2017\~року утворилася заборгованість у розмірі\~в сумі 11961 грн. 54 коп., яка складається із: 4669 грн. 85 коп. заборгованості за кредитом; 7748 грн. 90 коп. заборгованості по відсотках за користування кредитом; 2700 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штрафу (фіксована частина); 545 грн.79 коп. штрафу(процентна складова). Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Пунктом 1.1.1.50 Умов та Правил надання банківських послуг погашення заборгованості по кредиту визначено щомісячними платежами до закінчення строку дії картки. В силу вимог статей 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.116 ЦК України). Відповідно до ч. 1ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Разом з тим суд враховує таке. Згідно з п. 1.1.5.21 Умов та правил надання банківських послуг-при порушені строків платежів по кредитному договору,на прострочену суму кредиту нараховується пеня. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання(ч.2ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України) \~ Отже, відповідно до ст.549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року (справа № 6-2003цс15), а тому відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України суд враховує даний висновок до спірних правовідносин. Відтак позовна вимога в частині стягнення штрафів задоволенню не підлягає. Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, відсотків за користування кредитом та заборгованості за пенею та комісією, то аналізуючи вищенаведені\~ правові норми\~ дають суду підстави дійти висновку, що дані заявлені вимоги ґрунтуються на зібраних у справі доказах, а тому підлягають задоволенню. Доводи відповідачки, що кредитний договір між нею та позивачем не укладався, так як у неї на це не було необхідності не заслуговують на увагу, оскільки вони нічим не підтверджуються, і належних доказів для їх спростування [PERSON] та її представником не було надано. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial