Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з\~\~позовом до Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту належності, прийняття спадщини та визнання права власності за спадщиною. З позовної заяви, вбачається, що 5\~грудня\~2010 року помер\~брат позивача, [PERSON] Різаєвич, який на день смерті проживав в [INFO]. Факт проживання за вказаною адресою спадкодавця.\~Після смерті [PERSON] Різаєвича, померлого 5\~грудня 2010 року залишилося спадщина, яка складається із житлового будинку в м. Кілія Кілійського району Одеської області, вул. Маяк, 281. Позивач, [PERSON] відповідно до ст.1262 ЦК України є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] Різаєвича, який помер 5 грудня 2010 року. Позивач [PERSON] на день смерті брата [PERSON] Різаєвича, який помер 05.12.2010 року проживала разом за адресою: Одеська область Кілійський район, м. Кілія, вул. Маяк, 281, тобто у будинку який належав братові. Оскільки брат позивача був хворим, позивач здійснювала догляд за ним. Після смерті здійснювала похорон. Житловий будинок № 281 в м. Кілія Кілійський район, вул. Маяк, 281, належав спадкодавцю, [PERSON] Різаєвичу, на підставі договору дарування,\~який при житті було втрачено. Під час звернення до приватного нотаріуса Кілійського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] позивачу\~було надано розяснення щодо того, що з доданих документів до нотаріальної контори право власності на вказаний житловий будинок не зареєстровано, та не можливо видати свідоцтва про право власності на спадщину, тому нотаріус радила звернутися до суду.\~Інших спадкоємців, в тому числі за заповітом та осіб які мають право на обовязкову частку у спадщині, немає. В звязку з зазначеним, представник позивача просив суд: - встановити факт прийняття спадщини, після померлого 5 грудня 2010 року [PERSON] Різаєвича, позивача, [PERSON], [INFO] за адресою: Одеська область, Кілійський район, м.Кілія, вул.Маяк, 281; - встановити факт належності житлового будинку м. Кілія Кілійського району Одеської області, вул. Маяк, 281\~\~[PERSON] Різаєвичу,\~ померлому 8 квітня 2011 року; - визнати за позивачем,\~[PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]\~право власності на\~житловий будинок в м. Кілія, Кілійського району Одеської області, вул. Маяк, 281\~який відповідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд складається з: літ.А - житловий будинок, житловою площею 26,4 кв.м., загальною площею 53,5 кв.м., господарських будівель: літ.Б кухня, літ.В лазня, літ.Г - гараж, 1-5 надвірні споруди, в порядку спадкування, після смерті\~ [PERSON] Різаєвича,\~ померлого 08 квітня 2011 року. Представником позивача було надано заяву, відповідно до якої він просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, в судове засідання не прибув, надав заяву в якій просив суд розглянути справу у межах чинного законодавства України, за його відсутності. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження, серії ІІ-ЖД № 255058, виданого в м. Кілія р/в ЗАГС Кілійського району Одеської області від 06.02.1976 року та свідоцтва про народження, серії І-АГ № 609276, виданого в м. Кілія райбюро ЗАГС Одеської області від 20.08.1969 року - [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON] Різаєвича, [INFO] Як вказано в свідоцтві про смерть серії 1-ЖД № 239771, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №\~348, [PERSON] Різаєвич, помер 05.12.2010 року. Відповідно договору дарування житлового будинку від 17.09.2002 р., [PERSON] подарувала [PERSON] Різаєвичу житловий будинок, що знаходиться за адресою: Одеська область Кілійський район, м. Кілія, вул. Маяк, 281. Відповідно до технічного паспорту, складеного «БТІ» 26.04.2002\~р.,\~житловий будинок\~по вул.\~Маяк,\~№ 281\~в м.\~Кілія Кілійського\~району Одеської\~областіскладається з: літ. літ. А - житловий будинок, житловою площею 26,4 кв.м., загальною площею 53,5 кв.м., господарських будівель: літ. Б кухня, літ. В лазня, літ. Г - гараж, 1-5 надвірні споруди. Згідно акту депутата Кілійської міської ради від 28.12.2018 р., [PERSON], [INFO] проживала на день смерті із своїм братом, [PERSON] Різаєвичем, [INFO], який помер 05.12.2010 р. за адресою: Одеська область Кілійський район, м. Кілія, вул. Маяк, 281, який належить померлому братові, де піклувалася та доглядала за братом, в звязку з тим, що був хворим, проводила його поховання. Як вбачається з інформаційного листа від 17.12.2018 р. № 644/01-16, приватним нотаріусом [PERSON] на підставі звернення [PERSON] щодо оформлення спадщини, розяснено, що оскільки не подано правовстановлюючих документів на спадкове майно, за відсутності цих документів, необхідно звернутися до суду за вирішенням зазначеного питання. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 54933454 від 30.01.2019 р. сформованої приватним нотаріусом [PERSON], інформація відносно [PERSON] Різаєвича відсутня. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 54933440 від 30.01.2019 р. сформованої приватним нотаріусом [PERSON]М, відносно [PERSON] Різаєвича, інформація відсутня. При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно \~\~статті \~\~41 Конституції України \~\~кожен \~\~має \~\~право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку,\~\~визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до розяснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по обєктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, при їх реєстрації для оформлення права власності\~ одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Згідно ст. ст. 293, 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Виходячи з наведеного суд вважає\~ доведеним факт належності\~[PERSON] житлового будинку, який було збудовано до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів та доведеним факт прийняття спадщини тому задовольняє зазначені вимоги. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.\~1262\~ЦК України\~у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України\~ 22.02.2012 року за №\~282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом також встановлено, що в звязку з тим, що позивач\~ не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в звязку з чим його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved