Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 02.09.2008 року був укладений договір № б/н, [PERSON] отримала кредит у розмірі 13000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 31 березня 2015 року. На час відкриття спадщини вона проживала та була зареєстрована разом з [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , який є її спадкоємцем. [PERSON] порушила умови договору, не виконала їх і станом на дату смерті існує заборгованість у сумі - 12706 грн. 11 коп., яку позивач і просить стягнути на свою користь зі спадкоємця, а також понесені судові витрати за подання позову до суду. 08 травня 2020 року ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 01 червня 2020 року, проведення якого було неодноразово відкладено і востаннє на 13 серпня 2020 року. Ухвалою суду від 13 серпня 2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 21 вересня 2020 року. Ухвалою суду від 21 вересня 2020 року було відкладено розгляд справи на 02 листопада 2020 року, проведення якого також було відкладено на 26 листопада 2020 року. Станом на 26 листопада 2020 року відзив на позовну заяву до Первомайського міськрайонного суду Харківської області не надійшов. Згідно ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Представник позивача в судове засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає, у разі неявки у судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у судове засідання не прибув, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк не надав. Враховуючи одночасне існування вищезазначених умов суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Достовірно встановлено та підтверджено наявними у матеріалах справи доказами, що 02.09.2008 року між позивачем по справі та [PERSON] укладено договір б/н, згідно якого вона отримала кредит у розмірі 13 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується заявою (а.с. 10). Згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 02.09.2008 року, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , станом на дату смерті заборгованість становить - 12706,11 грн. (а.с.4-9). Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва Серія [NUMBER] (а.с. 20). Згідно листа № 994 102.14 від 01.10.2015 року виданого Первомайською державною нотаріальною конторою Харківської області претензія до спадкоємців [PERSON] , померлої [INFO] зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ 08 жовтня 2015 за № 864 та долучена до спадкової справи № 338/2015 (а.с.72-73). Відповідно до змісту статей 11,15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільний прав-це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення і реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, а кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у зазначені строки позбавляється права вимоги. Стаття 1282 ЦК України передбачає, такий обов`язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора: Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Таким чином, з урахуванням положень статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Крім того, оскільки зі смертю боржника відносини між кредитором АТ КБ «ПриватБанк» і боржником кредитного договору [PERSON] припинилися, а її спадкоємці сторонами кредитного договору не були, дані відносини не можуть регулюватися нормами закону, які передбачають загальні наслідки невиконання стороною договірних зобов`язань, зокрема такі, як стягнення заборгованості за договором кредиту. Зобов`язання по поверненню кредиту у даному випадку включається до складу спадщини, тому у даному випадку застосовуються не умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи його сплати, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною 2 цієї статті, а саме: суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі, якщо вони відмовилися від одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Виходячи з наведених норм матеріального права, оскільки у даному випадку боржник помер, у нього є спадкоємці, то належним способом захисту порушеного права є звернення АТ КБ «ПриватБанк» - кредитора спадкодавця до суду з позовом до спадкоємців, які прийняли спадщину - про звернення стягнення на спадкове майно, й лише за умови, що спадкоємець відмовився від задоволення вимог кредитора шляхом сплати одноразового платежу, а не з позовом про стягнення заборгованості за кредитом. Як вбачається з відомостей отриманих від державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON] заведено спадкову справу № 338/2015, позивач в супереч вимогам ст. 1282 ЦК України звернувся із позовом до спадкоємців із вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором, замість звернення стягнення на спадкове майно. Тому заявлений в цій справі позов про стягнення заборгованості відповідно до ст. 16 ЦК України не може вважатися належним способом захисту порушеного права. У зв`язку з вищевикладеним, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed