Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Представник ТОВ «Обрій» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування працівником майнової шкоди. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що з 02.07.2018 року в ТОВ «Обрій» на посаду водія автотранспортних засобів був прийнятий [PERSON] . Між Товариством та [PERSON] було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 02.07.2018 року та додатковий договір про повну індивідуальну відповідальність від 02.07.2018 року про збереження GPS трекера. Зазначає, що згідно п. 1 договору [PERSON] зобов`язаний: дбайливо ставитися до переданих йому для зберігання або для інших цілей матеріальних цінностей Товариства та вживати заходів щодо запобігання збитку; своєчасно повідомляти адміністрацію Товариства про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження ввірених йому матеріальних цінностей. П. 3 договору передбачено, що у разі незабезпечення з вини працівника збереження ввірених йому матеріальних цінностей, визначення розміру збитку, заподіяного Товариству та його відшкодування здійснюється за фактичними витратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) товарно-матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. У разі розкрадання, недостачі, знищення або псування товарно-матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють за місцем роботи працівника на день відшкодування шкоди. Згідно п. 5 договору, у разі неналежного використання Працівником матеріальних цінностей або підтвердженого умисного пошкодження Працівником матеріальних цінностей, Працівник зобов`язується відшкодувати завдані збитки. Вказує, що відповідач [PERSON] прийняв для використання під особисту матеріальну відповідальність службовий автомобіль ГАЗ 2705-222, д.н.з. [NUMBER] , що обліковується на балансі Товариства. Згідно наказу № 07/18-10 від 11.07.2018 року «Про використання службових автомобілів», водіям Товариства, що задіяні на підвозі працівників до місця роботи, дозволено зберігання легкових автомобілів та автомобілів, які задіяні на підвезені співробітників до місця роботи, за місцем фактичного проживання матеріально-відповідальної особи. Тобто в нічний та неробочий час автомобіль зберігався за адресою проживання водія [PERSON] , а саме: [ADDRESS] . Зазначає, що 10.01.2019 року до Гребінківського ВП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення про викрадення автомобіля ГАЗ 2705-222, д.н.з. [NUMBER] , з місця проживання водія автотранспортних засобів Товариства. Згодом на автодорозі Гребінка-Лазірки було виявлено згорівший автомобіль ГАЗ 2705-222, д.н.з. [NUMBER] . За результатами вищевказаної події працівниками Гребінківського ВП ГУНП в Полтавській області було відкрито кримінальне провадження за № 12019170150000022 від 10.01.2019 року за ст. 289 ч. 1 КК України. На підставі показів [PERSON] кримінальне провадження було закрите 26.01.2019 року на підставі п.1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю події кримінального правопорушення. В свою чергу [PERSON] відмовився надавати письмові пояснення керівництву чи працівникам Товариства. Зазначає, що в результаті протиправної поведінки [PERSON] та недобросовісного відношення до збереження майна Товариства, на підставі даних бухгалтерського обліку ТОВ «Обрій» зазнало майнових збитків у розмірі 53948,48 грн., що складається із: - балансова вартість автомобіля ГАЗ 2705-222, д.н.з. [NUMBER] , інвентарний номер 562-40401-0004 становить 52800,00 грн; - балансова вартість автомобільного трекера GPS BCE FM інвентарний номер 531-90201-0178 становить 600,00 грн; - пальне, що перебувало в паливній системі автомобіля на момент загорання на загальну суму 642,18 грн. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути із відповідача [PERSON] вищевказану суму майнової шкоди та судовий збір у сумі 1921,05 грн. 13.09.2019 року від відповідача [PERSON] надійшла письмова заява, зі змісту якої вбачається, що позовні вимоги він не визнає, просить суд розглядати справу за правилами загального позовного провадження, також просить продовжити йому строк для надання відзиву, оскільки вчасно надати відзив він не встиг, оскільки тяжко захворів та лікує серце (а.с. 69-70). Ухвалою від 13.09.2019 року клопотання відповідача задоволено, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 15.11.2019 року від представника ТОВ «Обрій» надійшла заява про зміну підстави позову (а.с. 94-136). У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, просила задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним у позові та у заяві про зміну підстави позову. Відповідач та його представник відзиву на позов не надали, в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, в подальшому неодноразово у судове засідання не з`явилися, письмових заяв про поважність причин неявки до суду в дане судове засідання не надали. Дослідивши матеріали справи та перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих письмових доказів, заслухавши пояснення представника позивача,суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що наказом № 46-ОС від 02.07.2018 року [PERSON] з 02.07.2018 року прийнято на посаду водія автотранспортних засобів (тваринництво) (інженерна служба Молочний кластер) на основне місце роботи, з оплатою згідно штатного розпису (а.с.06). 02.07.2018 року між ТОВ «Обрій» в особі директора [PERSON] з одного боку та [PERSON] з другого боку було укладено два Договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність з додатком до Договору, який містить підписку матеріально відповідальної особи (а.с.07-09). Відповідно до Акту на переміщення ОЗ № 66 від 01.08.2018 року [PERSON] отримав від ТОВ «Обрій» - автомобіль ГАЗ 2705-222, д.н.з. [NUMBER] ; 562-40401-0004 ; заводський номер /ІМЕІ [NUMBER] ; інвентарний номер 562-40401-0004 (а.с.10). Відповідно до наказу № 07/18-100 від 11.07.2018 року, виданого директором ТОВ «Обрій», у зв`язку із службовою необхідністю та з метою оптимізації витрат по пальному: 1. дозволено зберігання легкових автомобілів та автомобілів, які задіяні в підвезенні співробітників до місця роботи, за місцем фактичного проживання МВО, за яким закріплений даний транспортний засіб; 2.МВО вживати всіх необхідних заходів для забезпечення схоронності майна протягом його експлуатації; 3. Дозволено виїзд по невідкладних службових питаннях у вихідні, святкові дні та в нічний час; 4. У разі тимчасової відсутностіз поважних причин МВО, за яким закріплений автомобіль, закріплювати іншого МВО за автомобілем, з ознайомленням водія з розпорядженнями під підпис; 5. МВО забороняється використання службового автомобілю у особистих цілях без погодження директора підприємства (а.с.11). Згідно Акту про пожежу від 09.01.2019 року комісією у складі провідного інспектора Гребінківського РС ГУДСНС Довгаленка А.С., інспектора Бубир І.Б. , о/у скп Рудена О.В. , о 23год. 50хв. на території Гребінківського району, а саме, на трасі Гребінка - Лазірки біля повороту на с.Павлівщину, було виявлено автомобіль марки ГАЗ 2705-222, д.н.з. [NUMBER] , який був знищений пожежею. Прямі збитки від пожежі - 40333 грн., побічні збитки від пожежі - 40333 грн. Причина пожежі - ймовірна КЗ електропроводки (а.с.15). Відповідно до листа № 659115/128/03-2019 від 05.02.2019 року, наданого слідчим СВ Гребінківського ВП ГУНП в Полтавські області Вандою В.С. на ім`я директора [PERSON] , кримінальне провадження № 12019100150000022 від 10.01.2019 року закрито 26.01.2019 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відсутністю події кримінального правопорушення (а.с.16). Відповідно до наказу № 41-ОБ від 25.01.2019 року «Про надання пояснень водієм [PERSON] », водію автотранспортних засобів [PERSON] , за яким закріплений автомобіль ГАЗ 2705-222, д.н.з. [NUMBER] , в термін до 29.01.2019 року надати письмові пояснення стосовно загорання автомобіля ГАЗ 2705-222, д.н.з. [NUMBER] , що мало місце 10.01.2019 року в нічний час на автодорозі Гребінка - Лазірки (а.с.17). Із Акту фіксації відмови від 25.01.2019 року вбачається, що [PERSON] відмовився від підписання/ознайомлення з наказом № 41-ОБ від 25.01.2019 року (а.с.18). Відповідно до Довідки № ОБ-33 від 28.02.2019 року, виданої директором та головним бухгалтером ТОВ «Обрій», станом на 10.01.2019 року залишок пального в паливному баку автомобіля ГАЗ 2705-222, д.н.з. [NUMBER] , інвентарний номер 562-40401-0004, що обліковується на балансі ТОВ «Обрій», код ЄДРПОУ 03795997, становив: бензин А 92 - 3,3 літри по ціні 29,00грн/літр на суму 95,70 грн; газ - 46 літрів по ціні 11,88грн/літр на суму 546,48 грн, а всього на загальну суму - 642,18 грн., в т.ч. ПДВ 107,03 грн. (а.с. 19). Відповідно до Довідки № ОБ-32 від 28.02.2019 року, виданої директором та головним бухгалтером ТОВ «Обрій», вбачається, що на балансі ТОВ «Обрій» обліковується автомобільний трекер GPS BCE FM, інвентарний номер 531-90201-0178, балансова вартість якого станом на 10.01.2019 року становить 600,00 грн., в т.ч. ПДВ 100,00 грн.(а.с. 20). Відповідно до Довідки № ОБ-31 від 28.02.2019 року, виданої директором та головним бухгалтером ТОВ «Обрій», встановлено, що на балансі ТОВ «Обрій» обліковується автомобіль ГАЗ 2705-222, д.н.з. [NUMBER] , інвентарний номер 532-40401-0004, балансова вартість якого станом на 10.01.2019 року становила - 52800,00 грн., в т.ч. ПДВ 8800,00 грн., залишкова вартість на поточну дату 48400,00 грн., в т.ч. ПДВ 8066,67 грн. (а.с.21). Як письмовий доказ суду також надано копію Дорожнього листа автобуса незагального користування № 6480 від 09.01.2019 року (а.с.22-23). Згідно матеріалів кримінального провадження № 12019170150000022 від 10.01.2019 року, що були надані Гребінківським ВП ГУНП в Полтавській області, вбачається, що постановою слідчого від 26.01.2019 року вищевказана кримінальне провадження закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України. Так, відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 26.01.2019 року, підставою закриття стало невстановлення факту незаконного заволодіння транспортним засобом, а отже, по кримінальному провадженню відсутня подія самого кримінального правопорушення. До таких висновків прийшов слідчий СВ Гребінківського ВП ГУНП в Полтавській області після отриманих ним показів від свідка [PERSON] . Судом встановлено, і дану обставину не заперечував і сам відповідач [PERSON] у судовому засіданні, що саме він 09.01.2019 року близько 22 год. 30 хв. повертався з роботи на службовому автомобілі ГАЗ 2705-222 синього кольору, д.н.з. [NUMBER] , до себе додому в с.Олександрівка, Гребінківського району. Підтвердив, що в салоні автомобіля, а саме, на панелі, знаходився трекер, який постійно був включений. Зазначив, що приїхавши до свого двору, він припаркував автомобіль та поклав ключ до бардачка, де на той час знаходилися документи на автомобіль. Після 01 год. 10.01.2019 року він прокинувся та збирався їхати до свого знайомого у с.Лазірки Оржицького району. Прямуючи службовим/робочим автомобілем по автодорозі Гребінка-Лазірки та доїхавши до повороту на с. Павлівщина, він почув звук, схожий на хлопок, після чого через декілька секунд із капоту почав іти дим. Він зупинився, щоб подивитися, що там трапилося та побачив полум`я з-під капоту. Вказав, що хотів загасити полум`я вогнегасником, який був у салоні автомобіля біля коробки передач, але полум`я швидко розповсюджувалося по всьому автомобілю і він вирішив цього не робити, оскільки боявся за своє життя. Від побаченого він сильно розхвилювався та пішки, навпростець, пішов до себе додому. Хвилюючись, що на нього чекає покарання від керівництва з його роботи за те, що він користувався службовим автомобілем в позаробочий час, адже трекер весь час був увімкнений і їм відомо шлях його пересування на автомобілі, він вирішив повідомити до поліції факт незаконного заволодіння транспортним засобом, щоб уникнути покарання на роботі (а.с. 28-31 матеріали кримінального провадження). Згідно з ч. 1 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. За наявності зазначених підстав та умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Відповідно до ч. 2 ст. 130 КЗпП України умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: 1) пряма дійсна шкода; 2) протиправна поведінка працівника; 3) вина в діях чи бездіяльності працівника; 4) прямий причинний зв`язок між протиправним і винним діянням працівника і шкодою, яка настала. Таким чином, обов`язковою умовою притягнення працівника до матеріальної відповідальності, зокрема, і повної матеріальної відповідальності згідно зі ст. 134 КЗпП України, є встановлення вини особи, у взаємозв`язку із іншими умовами такої відповідальності, що передбачені ст. 130 КЗпП України. Статтею 134 Кодексу Законів про працю України передбачено відповідальність працівника, який несе повну матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Згідно ст. 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, а також типового договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, затвердженого постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР по праці і соціальних питаннях, Секретаріату Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 28 грудня 1977 року №477/24, експедитори при перевезенні вантажів належать до посад або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. У пункті 3 та 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» судам роз`яснено, що виходячи з вимог ст. 15 ЦПК України суд у кожному випадку зобов`язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин, від яких згідно зі ст.ст. 130, 135-3, 137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з`ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати. Згідно ст. 130 КЗпП України неодержані підприємством, установою, організацією прибутки не можуть включатися до шкоди, яка підлягає відшкодуванню працівником. Відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Обов`язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві (ст. 138 КЗпП України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ст.1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ч.3 ст. 233 КЗпП України, для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, сукупність наданих позивачем доказів у їх взаємозв`язку, достатності, належності та допустимості, суд вважає встановленим та доведеним факт спричинення/завдання ТОВ «Обрій» майнової шкоди, що була спричинена працівником [PERSON] , а тому позов підлягає частковому задоволенню. Задовольняючи частково позов ТОВ «Обрій», а саме, зменшуючи розмір стягуваної майнової шкоди, суд виходив з того, що різниця між балансовою вартістю (52800 грн.) автомобіля ГАЗ 2705-222 [NUMBER] , інвентарний номер 562-40401-0004, та залишковою вартістю (48400 грн.), що становить 4400 (чотири тисячі чотириста) грн., стягненню з відповідача [PERSON] не підлягає. На підставі ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому враховуючи те, що позов підлягає задоволенню з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати. На підставі викладеного, та

Outcome: partial