Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Представник позивача ПАТ КБ „ПриватБанк [PERSON] подав до Кельменецького районного суду позовну заяву у якій просить, стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ „ПриватБанк заборгованість у розмірі 65045,16 [Долар США], що за курсом 23,64 відповідно до службового розпорядження НБУ від 03.12.2015 року складає 1537667 гривень 59 копійок за кредитним договором № CVSNGA03390130 від 18.12.2007 року. Стягнути солідарно з відповідачів судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не зявився та подав до суду заяви у яких не визнає позов та просить зменшити суму пені. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи. В судовому засіданні 22 лютого 2016 року [PERSON] позов не визнала та пояснила, що в рахунок погашення боргу у неї забрали квартиру. За скільки була продана квартира вона не знає. Рішення суду про звернення стягнення на квартиру було приблизно у 2013 році. [PERSON] не давала згоду на зміну процентної ставки за кредитом. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився та подав заяву у якій просить розглянути справу без його присутності, позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити. Судом досліджено наступні докази: розрахунок заборгованості за договором №CVSNGA03390130 від 18.12.2007 року укладеним між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] станом на 03.12.2015 року, копію листа ПАТ КБ „ПриватБанк №30.1.0.0/2-084 від 04.08.2015 року, копія реєстру поштових відправлень від 05 серпня 2015 року, копія кредитного договору №CVSNGA03390130 від 18.12.2007 року, копію листа ПАТ КБ „ПриватБанк №20.1.3.2/6-22855/5809 від 03.10.2008 року, копія реєстру поштових відправлень №335 від 30 жовтня 2008 року, копію договору поруки укладеного від 18 грудня 2007 року між Приватбанком та [PERSON], копію рішення Кельменецького районного суду по цивільній справі №2-537/12 від 07 грудня 2012 року. Судом встановлено, що між ЗАТ КБ „ПриватБанк, яке в подальшому реорганізоване в публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк та відповідачем [PERSON] 18 грудня 2007 року був укладений кредитний договір №CVSNGA03390130. Згідно даного договору відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 17000 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 11,04% річних, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, з кінцевим терміном повернення 17.12.2027 року. Отже, між позивачем та відповідачем відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов'язання. Згідно даного договору відповідач зобовязався щомісячно, з 20 по 24 число, сплачувати відповідні платежі за цим договором в загальній сумі 211,71 долара США. З 24 листопада 2008 року банк збільшив відсоткову ставку за договором 13,08 % річних. В порушення умов договору відповідач не своєчасно сплачував необхідні платежі. У звязку з цим утворилася прострочена заборгованість. Згідно п.4.3 договору при порушенні позичальником строків платежів за будь яким з грошових зобовязань , передбачених даним договором більш ніж на 30 днів , позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 250 гривень +5% від суми позову. Таким чином, станом на 03.12.2015 року відповідач [PERSON] не виконав в повному обсязі свої зобовязання за кредитним договором, щодо оплати частки боргу у встановлений договором строк та не повернув позивачу основний борг в сумі 15496,84 долара США, а також прострочив заборгованість по відсотках в сумі 11057,48 доларів США та по винагороді за надання фінансового інструменту в сумі 1850,51 долара США. Відповідачу нараховані штрафи: 10,58 долара США штрафу (фіксована частина), 3096,89 долара США штраф (процентна складова) та пеня в сумі 33532,87 долара США. Загальна сума нарахованої заборгованості складає 65045,16 долара США. 07 грудня 2012 року Кельменецьким районним судом було ухвалено рішення, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором укладеним між сторонами звернено стягнення на предмет іпотеки. 18 грудня 2007 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений договір поруки, згідно до якого [PERSON] надала поруку перед кредитором за виконання [PERSON] своїх обовязків за кредитним договором №CVSNGA03390130 від 18.12.2007 року. Згідно до даного договору поруки [PERSON] та [PERSON] відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Вказані обставини стверджуються дослідженими судом доказами. Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу укладення та виконання вимог кредитного договору та договору поруки. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, відповідачі порушили право банку на своєчасне повернення кредиту та процентів. Згідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Статтею 554 ЦК передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. По справі встановлено, що позивач без згоди поручителя підвищив розмір процентів. Враховуючи , що зобовязання було змінено без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності, суд вважає, що у задоволенні позову про стягнення боргу з поручителя слід відмовити. Така правова позиція закріплена в Постанові № 5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, постанові судових палат у цивільних та господарських справах ВСУ від 23 травня 2012 року, ухвалі колегії суддів Судової палати у цивільних справах ВСУ від 07 жовтня 2009 року. Відповідно до положення ч.1 ст.559 ЦК припинення поруки у разі зміни основного зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. У цьому випадку звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним. Відповідач [PERSON] в порушення умов договору, які згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обовязковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовився від своїх зобовязань за договором, порушив свої зобовязання по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди за надання фінансового інструменту та штрафів. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Зокрема з [PERSON] слід стягнути 15496,84 долара США в рахунок стягнення заборгованості за наданим кредитом, 11057,48 долара США в рахунок стягнення процентів за період по 03 грудня 2015 року, 1850,51 долара США заборгованості по винагороді за надання фінансового інструменту та 250 гривень штрафу (фіксована частина). Щодо заборгованості з пені, то представник відповідача заявив клопотання про зменшення розміру пені. Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Тобто, законодавцем передбачено дві підстави для зменшення неустойки за рішенням суду: 1) значне перевищення розміру збитків та 2) за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач сплатив більше 12000 доларів пені. Розмір неустойки у вигляді пені в сумі 33532,87 доларів США, враховуючи, що відповідачу було надано кредит в сумі 17000 доларів США і відповідач вже сплатив пеню в сумі більше 12000 доларів США, в даному випадку є несправедливим. Таким чином, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки, нарахованої позивачем і стягнути з відповідача неустойку в розмірі 10000 гривень, оскільки відповідно до ч.3 ст. 509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Визначаючи розмір штрафу в процентній частині суд враховує, що розмір пені зменшено. Таким чином розмір штрафу у виді 5% від ціни позову складає 1420,24 долара США та 500 гривень. З відповідача [PERSON] на користь позивача також слід стягнути судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог. Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання і валютного контролю від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. \~ У звязку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима. \~ Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. \~ Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. \~ Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. \~ 16 жовтня 2011 року вступив у силу Закон України від 22 вересня 2011 року № 3795-VI „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг, згідно з яким частину першу статті 11 Закону України „Про захист прав споживачів було доповнено абзацом третім, відповідно до якого надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється. \~ В даній справі кредитний договір укладено сторонами 18 грудня 2007 року. На час укладення цього кредитного договору Закон України „Про захист прав споживачів не передбачав заборони на надання споживчих кредитів в іноземній валюті. На підставі ст. ст.ст. 11, 16, 526, 530, 533, 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial