Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних із здійсненням регламентної виплати потерпілому, в обґрунтування якого вказав, що 09.09.2015 року, близько 20 год. 10 хв. на вул. Шолуденка, в м. Вишгород, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів марки «Hyundai» державний номер [NUMBER], під керування [PERSON] та «Subaru» державний номер [NUMBER] під керування [PERSON] 19.11.2015 року постановою Вишгородського районного суду Київської області [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 122-4, ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП транспортний засіб марки «Subaru» державний номер [NUMBER] був пошкоджений, внаслідок чого його власнику завдано матеріальних збитків. Станом на дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не застрахована за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, відповідно до звіту № 4899/10/15 про оцінку автомобіля, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Subaru» державний номер [NUMBER], внаслідок ДТП склала 18 431, 17 гривень. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. 10.12.2015 року потерпілий звернувся до позивача із заявою про відшкодування шкоди. 22.02.2016 року позивачем було відшкодовано потерпілій особі майнову шкоду в розмірі 15 359, 31 гривень. Також, позивачем додатково були понесені витрати на проведення дослідження КТЗ в розмірі 640, 00 гривень. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати пов'язані із здійсненням регламентної виплати потерпілому в розмірі 15 359, 31 гривень.; витрати понесені на проведення дослідження КТЗ в розмірі 640, 00 гривень та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762, 00 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в прохальній частині позову просив розгляд справи проводити за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримують та просять про їх задоволення. Відповідач до суду не з'явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, про що свідчать поштові повідомлення, які знаходяться у матеріалах справи, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило, тому суд, відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено що, 09.09.2015 року близько 20 год. 10 хв. гр. [PERSON] керуючи транспортним засобом марки «Hyundai» державний номер [NUMBER] в м. Вишгород, по вул. Шолуденка не вибрав безпечного інтервалу та дистанції і допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Subaru Forester» державний номер [NUMBER], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, а гр. [PERSON] будучи причетним до ДТП не виконав всіх дій перелічених у п. 2.10 ПДР України та зник з місця пригоди. Вказані обставини встановлені постановою Вишгородського районного суду Київської області від 19.11.2015 року, відповідно до якої, [PERSON] визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 340 гривень (а.с. 6). Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Транспортний засіб марки «Subaru Forester» державний номер [NUMBER] на момент вчинення ДТП був застрахований у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 4764812, строк дії договору з 22.01.2015 року по 21.01.2016 року (а.с. 7). Станом на дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 13.10.2015 року [PERSON] подав до МТСБУ повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 7). Відповідно до звіту № 4899/10/15 про оцінку вартості транспортного засобу «Subaru Forester» державний номер [NUMBER], складеного оцінювачем ТОВ «Сател Груп» Гастуляк Б.П., від 04.11.2015 року, вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП становить 18 431, 17 гривень без урахування ПДВ (а.с. 10). Завдана шкода винуватцем ДТП, потерпілому відшкодована не була. З метою отримання страхового відшкодування, 10.12.2015 року власник транспортного засобу «Subaru Forester» державний номер [NUMBER] [PERSON] звернувся до МТСБУ з відповідною заявою (а.с. 11). Позивач, розглянувши заяву власника пошкодженого автомобіля прийняв рішення про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих у розмірі 15 359, 51 гривень, що підтверджується наказом № 1319 від 22.02.2016 року (а.с. 12) 24.02.2016 року [PERSON] було виплачено грошові кошти у розмірі 15 359, 31 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 1319рв від 24.02.2016 року (а.с. 13). Крім того, 26.01.2016 року позивачем також було сплачено за послуги аварійного комісару у розмірі 640, 00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 0000377рв від 26.01.2016 року (а.с. 9). Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке Страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до статі 933 ЦК України передбачає перехід до страховика прав до страхувальника щодо особи, відповідальної за завдані збитки, а саме: «Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке Страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток». Згідно до ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Приймаючи до уваги ст. 1191 ЦК України, п. 38.2.1 ст. 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, таким чином у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до [PERSON] Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у порядку регресу витрати, пов'язані із здійсненням регламентної виплати потерпілому, тому позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, на підставі викладеного, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача витрат, пов'язані із здійсненням регламентної виплати потерпілому у розмірі 15 359, 31 гривень та понесені витрати на оплату аварійного комісара у розмірі 640, 00 гривень, а також у відповідності до ст. 141 ЦПК України судових витрат - у вигляді судового збору у розмірі 1762,00 грн.

Outcome: approved