Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

Представник позивача, який\~ діє на підставі довіреності - Веремеєнко Р.І., в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Смілянської міської ради та виконавчого комітету Смілянської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що [PERSON] , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , є власником автомобіля марки «Опель Вектра 1,6і» д.н. [NUMBER] , розпоряджатися яким остання довіреністю уповноважила [PERSON] та [PERSON] , а саме -\~ експлуатувати (користуватися), продати, обміняти, здати в оренду належний їй автомобіль. Крім того, вказаною довіреністю власник автомобіля уповноважила [PERSON] та [PERSON] бути її представником з приводу використання автомобіля у всіх органах та установах, підписувати договори, у випадку спричинення шкоди, одержувати належні їй суми відшкодування. Представник позивача вказує, що 26 квітня 2017 року, зазначений автомобіль «Опель Вектра 1,6і» д.н. [NUMBER] , був припаркований біля під`їзду №12 багатоквартирного будинку по вул. Філатова, 8 в м. Сміла Черкаської області, де внаслідок падіння дерева породи абрикос, що росло на мережі каналізування, а саме - біля каналізаційного люку, на прибудинковій території вказаного будинку, даний автомобіль зазнав ушкоджень. При цьому, за твердженням представника позивача, 26 квітня 2017 року не було надзвичайних природних явищ, які могли б спричинити падіння дерева. По даному факту складено акт комісійного обстеження № 15 від 26 квітня 2017 року, комісією обстежено територію будинку [ADDRESS] та встановлено, що дерево породи абрикос упало на автомобіль «Опель Вектра 1,6і» д.н. [NUMBER] внаслідок пориву вітру, однак, на думку представника позивача, вказане спростовується даними прогнозів погоди на 26 квітня 2017 року, відповідно до яких в день падіння дерева на автомобіль пориви вітру не перевищували 7,4 метрів в секунду. На підтвердження факту заподіяння ушкоджень автомобілю внаслідок падіння дерева представником позивача також надано протокол огляду місця події від 26 квітня 2017 року, складений слідчим Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області. Відповідно до вказаного протоколу, під час огляду зафіксовано, що частини дерева перебувають безпосередньо на автомобілі. З метою визначення вартості завданих власнику автомобіля збитків та вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля на замовлення представника позивача [PERSON] проведено автотоварознавче дослідження. Згідно висновку № 96 експертного автотоварознавчого дослідження від 19 липня 2017 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Опель Вектра 1,6і» д.н. [NUMBER] становить 3970 гривень. Вартість відновлюваного ремонту зазначеного автомобіля, відповідно до цього ж висновку становить 8 625 гривень, які власник мусить понести для відновлення свого порушеного права. Згідно інформації виконавчого комітету Смілянської міської ради, земельна ділянка прибудинкової території будинку [ADDRESS] обслуговується ОСББ «Імпульс». Представник позивача вказує, що інформація про оформлення права власності на вказану земельну ділянку відсутня. Дерево, яке впало на автомобіль позивача, на баланс ОСББ «Імпульс» не передавалося. Земельна ділянка, на якій росте це дерево, не була передана будь-кому в оренду чи власність.\~ Таким чином, користувачем земельної ділянки прибудинкової території вказаного будинку є Смілянська місцева рада. На звернення представника позивача ОСББ «Імпульс» надано письмову відповідь про те, що зелені насадження, які перебувають на прибудинковій території будинку [ADDRESS] , на балансі ОСББ не рахуються. Позивач вказує, що відповідно до вимог п. 2 ст. 2 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» від 06.09.2005 року №2807-ІV благоустрій населених пунктів передбачає організацію належного утримання та раціонального використання об`єктів природоохоронного та іншого призначення. Згідно з п. 2 ст. 3 цього Закону система благоустрою населених пунктів включає, зокрема, організацію їх благоустрою. За п. 2 ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» зелені насадження уздовж вулиць, на прибудинкових територіях є елементами благоустрою. Організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста). Представник позивача в позовній заяві зазначає, що відповідно до ст. 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» Смілянська міська рада утворила підприємство для утримання об`єктів благоустрою комунальної власності управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Смілянської міської ради. Разом з тим, в порушення вимог Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 року № 105, відповідачі не належним чином здійснювали утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих їм територіях зеленого господарства, та своєчасно не видалили дерево породи абрикос на прибудинковій території багатоквартирного житлового будинку за вищевказаною адресою, яке за своїм станом загрожувало життю, здоров`ю громадян, а також майну громадян або юридичних осіб. Представник позивача також зауважив, що дерево породи абрикос, внаслідок падіння\~ якого завдано механічних ушкоджень автомобілю, росло безпосередньо на мережі каналізування, що суперечить вимогам п.п. 8.12.7. Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 року № 105\~ та додатку № 3 до них, згідно з якими відстань дерев від підземних мереж каналізації повинна становити 1,5 метра. Таким чином, представник позивача вважає, що автомобіль було ушкоджено через те, що уповноважена організація своєчасно не видалила дерево, внаслідок падіння якого 26 квітня 2017 року було пошкоджено транспортний засіб, а саме автомобіль марки «Опель Вектра 1,6і» д.н. [NUMBER] . Зазначена обставина виключає можливість падіння дерева внаслідок форс - мажорних обставин. Частиною\~ 1 п.7 ст.17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено право громадян звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою. Згідно ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Представник позивача зазначає, що внаслідок порушення його прав на належне користування автомобілем та внаслідок усвідомлення ним необхідності понесення додаткових витрат на ремонт автомобіля, зміни звичайного ритму життя, йому заподіяно моральну шкоду, яку з урахуванням вимог розумності та справедливості останній оцінює в розмірі 5 000 гривень. На підставі викладених обставин представник позивача просить суд солідарно стягнути з виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області та\~ Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Смілянської міської ради на його користь 8625 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди заподіяної пошкодженням автомобіля марки «Опель Вектра 1,6і» д.н. [NUMBER] , моральну шкоду в розмірі 5000 гривень та понесені ним судові витрати. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак його представник адвокат Сухомудренко Б.В. подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві та просив розгляд справи здійснювати за відсутності сторони позивача. Представник відповідача - виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області в судове засідання також не з`явилась, розгляд справи просила проводити без участі уповноваженого представника відповідача, позов не визнала з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 17 січня 2018 року. Так,\~ представник відповідача - виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області заперечуючи проти заявлених позовних вимог зазначила, що твердження позивача, про відсутність небезпечних природних явищ 26 квітня 2017 року, тобто в день, коли на автомобіль належний позивачу впало дерево, не відповідає дійсності, а роздруківки з сайтів, надані представником позивача, не є належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.77,78 ЦПК України. В свою чергу, представником відповідача до вказаного відзиву долучено довідку Метеорологічної станції Сміла Черкаського обласного центру з гідрометеорології від 12 січня 2018 року №39.12-17/8, відповідно до якої в день падіння дерева 26 квітня 2017 року в даному регіоні спостерігався сильний вітер, вночі та вранці - 12 м/с, вдень - 16 м/с, який є небезпечним явищем погоди. Відтак вважає, що на автомобіль позивача дерево впало через сильний вітер, який був небезпечним явищем погоди, що виключає вину відповідачів та, відповідно, обов`язок відшкодування ними шкоди. Представник відповідача - виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області вважає, що позивачем не доведено причинного зв`язку між завданою шкодою та протиправною поведінкою виконавчого комітету. Крім того, позивач не надав доказів правомірного розташування свого автомобіля у житловій зоні поряд з будинком на відстані меншої 10 м, що ставить під сумнів відсутність вини самого позивача у падінні на його автомобіль дерева. Так, відповідно до пп. «б» п.26.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, у житловій зоні забороняється стоянка транспортних засобів поза спеціально відведеними місцями і таке їх розташування, яке утруднює рух пішоходів і проїзд оперативних чи спеціальних транспортних засобів. Згідно даних Державних будівельних норм, відстань від автостоянок легкових автомобілів до житлових і громадських будинків повинна становити не менше 10 метрів, тоді як позивач у своїй позовній заяві вказує, що автомобіль був припаркований біля під`їзду багатоквартирного будинку по [ADDRESS] , та згідно даних протоколу огляду місця події від 26 квітня 2017 року, складеного слідчим Смілянського відділу поліції ГУНП в Черкаській області Голік JI.B. в присутності понятих [PERSON] та [PERSON] за участю [PERSON] , вказано, що автомобіль знаходився навпроти під`їзду вказаного будинку на відстані близько 7 метрів, таким чином позивач сам, умисно підвищив ризик настання негативних для нього наслідків. Представник відповідача - виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області також вказує, що виконавчий комітет не є установою у сфері благоустрою населених пунктів в розумінні норм Закону України «Про благоустрій населених пунктів»,\~ у нього відсутні установлені законом повноваження по організації благоустрою міста, крім того виконавчий комітет не є організацією, яка має право або повинна визначати стан дерев та інших зелених насаджень, робити висновки з цього приводу та приймати рішення по видаленню дерев, відтак виконавчий комітет не є належним відповідачем по даній справі. Дерево, що впало на автомобіль позивача, росло біля мережі каналізування на прибудинковій території, яку обслуговує за кошти мешканців ОСББ «Імпульс», однак з невідомих причин ОСББ «Імпульс» не зверталось до Інспекції з благоустрою та Управління ЖКГ з проханням видалення дерева. Таким чином, позивачем не доведено обов`язок виконавчого комітету утримувати (обстежувати, видаляти) зелені насадження, що знаходяться на прибудинкової території, яку на платній основі обслуговує ОСББ «Імпульс». При цьому позивачем не надано доказів на підтвердження того, що дерево знаходилось в аварійному стані та не спростовано\~ факт, що до падіння дерева призвели погодні умови. На підставі викладених обставин, представник відповідача - виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області вважає позовні вимоги необґрунтованими, а тому просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Представник співвідповідача\~ - Управління ЖКГ виконавчого комітету Смілянської міської ради в надісланому на адресу суду 22\~ січня 2018 року відзиві позовні вимоги не визнала, посилаючись на їх безпідставність. Не погоджуючись із фактами викладеними в позовній заяві про відшкодування матеріальної та моральної шкоди представник управління житлово-комунального господарства вказує, що управління ЖКГ не є підприємством для утримання об`єктів благоустрою комунальної власності, оскільки воно створене з метою здійснення виконавчих функцій і повноважень органів місцевого самоврядування в частині управління комунальними підприємствами, які надають житлово-комунальні послуги, контролю за станом благоустрою в місті Сміла, виконанням «Правил благоустрою території населеного пункту», «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових території» та правового захисту інтересів органів місцевого самоврядування в межах, які визначені Положенням та рішеннями сесії міської ради, її виконавчого комітету. Головна мета роботи Управління ЖКГ - забезпечення всебічного розвитку житлово-комунального господарства міста, досягнення високих показників його виробничої та експлуатаційної діяльності, зростання продуктивності праці та задоволення потреб населення міста. Засновником Управління є Смілянська міська рада. Управління ЖКГ є підзвітним та підконтрольним Смілянській міській раді та її виконавчому комітету. Разом з тим, управління ЖКГ не створено з метою утримання та не визначено на конкурсних засадах балансоутримувачем об`єктів благоустрою в т.ч. зелених насаджень в м. Сміла Відповідно до п. п. 5.2, 6.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України 10 квітня 2006 року №105, саме балансоутримувач забезпечує належне утримання та своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або може на конкурсних засадах залучати інші підприємства, установи, організації, використовуючи для цього кошти, передбачені власником об`єкта. Балансоутримувачі об`єкта зобов`язані утримувати в належному санітарно-технічному стані об`єкти благоустрою (виконання заходів, затверджених місцевими органами самоврядування), проводити інвентаризацію та паспортизацію об`єктів благоустрою відповідно до планів та в межах виділених органами місцевого самоврядування коштів. Представник відповідача управління ЖКГ зауважив, що позивачем не надано допустимих та належних доказів про те, що управління ЖКГ є балансоутримувачем дерева, яким 26 квітня 2017 року було ушкоджено автомобіль позивача та просив суд врахувати, що міською радою прибудинкові до багатоквартирних будинків території в м. Сміла управлінню ЖКГ в постійне користування не передавались та управління ЖКГ не здійснює управління цими будинками. Таким чином, позивачем не надано належного та допустимого доказу, що Управління ЖКГ є балансоутримувачем об`єктів благоустрою м. Сміла. Також на спростування доводів позивача про те, що 19 квітня 2017 року надзвичайних природних явищ, які могли б спричинити падіння дерева, не було\~ представник відповідача управління ЖКГ надав довідку Метеорологічної станції Сміла від 17 січня 2018 року №39.12-17/9, згідно з якою 26 квітня 2017 року спостерігався максимальний порив вітру - 16 м/с, що є небезпечним явищем погоди, тоді як позивач посилається на роздруківки із даними про погодні явища зі спеціалізованих сайтів, які, на думку представника відповідача не є належними доказами відповідно до ЦПК України. Крім того, представник відповідача управління ЖКГ вказує, що позивачем не доведено, що транспортний засіб на момент падіння дерева було розташовано у спеціально відведеному місці згідно правил дорожнього руху та що його розташування не заважало мешканцям даного будинку. На підставі викладеного, представник відповідача управління ЖКГ зауважив, що будь-яких належних і допустимих доказів того, що саме відповідачами завдано матеріальні збитки та моральну шкоду позивачу, останній\~ суду не надав, хоча згідно положень ст.81 ЦПК України саме на сторону позивача покладено процесуальний обов`язок доказування відповідними засобами доказування тих обставин, на які ця сторона посилається як на підставу своїх вимог. Співвідповідач не відповідає за технічний стан зелених насаджень у місті, відтак позивач не довела наявність у їх діях вини в пошкодженні автомобіля. Тому просила суд у задоволенні позовної заяви відмовити повністю з підстав, викладених вище. Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази,\~ дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Як передбачено ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Статтею 76 ЦПК України\~ визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~ Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності з наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] , яка відповідно до актового запису цивільного стану про розірвання шлюбу № 85 від 18 квітня 2005 року змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 217)\~ є власником автомобіля марки «Опель Вектра 1,6і» д.н. [NUMBER] , що підтверджується\~ свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 18). Відповідно до довіреності серії НМО № 690363 від 21 липня 2017 року [PERSON] уповноважила [PERSON] та [PERSON] розпоряджатися: експлуатувати (користуватися), продати, обміняти, здати в оренду належний їй автомобіль марки «Опель Вектра 1,6і» д.н. [NUMBER] . Крім того, вказаною довіреністю [PERSON] уповноважила [PERSON] та [PERSON] бути її представником з приводу використання автомобіля у всіх органах та установах, підписувати договори, у випадку спричинення шкоди, одержувати належні їй суми відшкодування (а.с. 41). 26 квітня 2017 року [PERSON] припаркував вказаний автомобіль біля під`їзду №12 багатоквартирного будинку по вул. Філатова, 8 в м. Сміла Черкаської області, де сталося падіння дерева породи абрикос на автомобіль, чим завдано власнику матеріального збитку в розмірі 3970 гривень, вартість відновлювального ремонту автомобіля в результаті його пошкодження складає 8625 гривень, що стверджується висновком експертного авто товарознавчого дослідження №96 від 19 липня 2017 року (а.с.22-38). Представник позивача вважає, що балансоутримувачем прибудинкової території є відповідачі по справі і відповідно мають солідарно відшкодувати збитки завдані позивачу внаслідок пошкодження його автомобіля. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, у справах про відшкодування майнової шкоди закон покладає на позивача, як потерпілу особу, обов`язок доведення в суді факту завдання майнової шкоди відповідачем та її розміру, а на відповідача (в разі невизнання позову) - відсутності вини в заподіянні такої шкоди. Частиною 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду на підставі цієї статті настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме наявності шкоди, протиправності дій заподіювача шкоди, причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою і вини в заподіянні шкоди. За загальним правилом, відсутність хоча б одного елемента складу цивільного правопорушення, виключає настання цивільної відповідальності. При цьому, на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювана збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Згідно з ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування» № 280/97-ВР від 21.05.1997 року сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. За приписами ч.1,2 ст.11 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Пунктом 5 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» від 06.09.2005 року передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо. Згідно ч.7 ст.28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади. Відповідно до п. 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 № 105, якими врегульовано питання утримання зелених насаджень (далі - Правила), до елементів благоустрою віднесено, зокрема, зелені насадження (у тому числі, снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях. Пунктом 5.5 вказаних Правил передбачено, що відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі. Відповідно до п. 2.1 наказу розділу 2 Правил балансоутримувач - спеціально вповноважені на конкурсних засадах державними чи місцевими органами влади підприємства, організації, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства. Підпунктом 7 п. «а» ч.1 ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування»\~ передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян. Тобто, до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан зелених насаджень у дворі біля будинку по [ADDRESS] . Пунктом 7 ч.1 ст.17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено право громадян звертатися до суду з позовами про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян внаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою. З огляду на це, суд приходить до переконання, що балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень. За приписами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Разом з тим, матеріали справи не містять допустимих та належних доказів про те, хто є балансоутримувачем земельної ділянки вищевказаної прибудинкової території та дерева, внаслідок падіння якого 26 квітня 2017 року було ушкоджено автомобіль позивача. Як вбачається із протоколу огляду місця події від 26 квітня 2017 року, складеним слідчим СВ Смілянського ВП, місцем події є ділянка місцевості, яка знаходиться поблизу багатоквартирного житлового будинку № 12 по вул. Філатова в м. Сміла. Навпроти під`їзду № 2 вказаного будинку на відстані близько 7 метрів знаходиться автомобіль «Опель Вектра 1,6і» д.н. [NUMBER] (а.с.19). Таким чином позивач не врахував наявність своєї вини, у настанні події, яка мала місце 26 квітня 2017 року та призвела до пошкодження автомобіля, так як, згідно з пп. «б» п. 26.2. Правил дорожнього руху затверджених постановою КМУ від 14.04.1992 року №44, встановлено, що у житловій зоні забороняється, зокрема, стоянка транспортних засобів поза спеціально відведеними місцями і таке їх розташування, яке утруднює рух пішоходів і проїзд оперативних чи спеціальних транспортних засобів. Як встановлено в судовому засіданні, позивач припаркував свій автомобіль на відстані близько 7 метрів біля будинку [ADDRESS] , що являється прибудинковою територією і паркування автотранспорту в даному місці заборонено. При цьому, позивачем не надано доказів, які підтверджують, що територія біля будинку [ADDRESS] відведена для стоянки автомобілів та, що автомобіль знаходився у спеціально обладнаному місці для паркування автотранспорту. Відтак позивач не надав доказів правомірного розташування свого автомобіля у житловій зоні поряд з будинком на відстані меншої 10 м, що ставить під сумнів відсутність вини самого позивача у падінні на його автомобіль дерева. Відповідно до п.1.4 розділу 3 Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 30.12.2014 року № 1417: «Протипожежні відстані між будинками, спорудами, відкритими майданчиками для зберігання матеріалів, устаткування забороняється захаращувати, використовувати для складування матеріалів, устаткування, стоянок транспорту, будівництва та встановлення тимчасових будинків і споруд, у тому числі мобільних (інвентарних) будівель, індивідуальних гаражів». Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили . Так, непереборною силою є надзвичайна або невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків. Як вбачається із наданих представниками відповідачів повідомлень Метеорологічної станції Сміла Черкаського обласного центру з гідрометеорології № 39.12-17/8 від 12 січня 2018 року та №39.12-17/9 від 17 січня 2018 року, за даними спостережень метеостанції Сміла 26 квітня 2017 року спостерігався сильний вітер, вночі та вранці 12м/с, вдень 16 м/с. Таким чином максимальний порив вітру того дня був 16 м/с, що є небезпечним явищем погоди (а.с.58, 70). Крім того по даному факту падіння дерева на автомобіль складено акт комісійного обстеження № 15 від 26 квітня 2017 року, комісією обстежено територію будинку [ADDRESS] та встановлено, що дерево породи абрикос упало на автомобіль «Опель Вектра 1,6і» д.н. [NUMBER] внаслідок пориву вітру (а.с.20). Відтак, падіння вищевказаного дерева 26 квітня 2017 року зумовлено також складними погодними умовами, яких відповідачі не могли передбачити та вплинути на них. В свою чергу позивач посилається на дані про погодні явища зі спеціалізованих сайтів, стосовно того, що 26 квітня 2017 року надзвичайних природних явищ, які могли б спричинити падіння дерева, не було, однак такі роздруківки не є належними доказами відповідно до ЦПК України. Відповідно до п. 2 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1045 від 01.08.2006 року\~ видалення зелених насаджень здійснюється у разі: - виконання підготовчих і будівельних робіт на об`єктах відповідно до ст.35-37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»; - знесення аварійних,сухостійних і фаутних дерев,а також самосійних і порослевих дерев з діаметром кореневої шийки не більш як 5 сантиметрів; - ліквідації аварійної ситуації на інженерних мережах населеного пункту; - відновлення світлового режиму в житловому приміщенні, що затіняється деревами; - проведення ремонтних та експлуатаційних робіт в охоронній зоні повітряних ліній електропередачі, на трансформаторній підстанції і розподільному пункті системи енергопостачання, мережі водо-, теплопостачання та водовідведення, телекомунікаційній і кабельній електромережі; -\~ досягнення деревом вікової межі; - провадження господарської діяльності на території розсадників з вирощування декоративних дерев та кущів; - ліквідації наслідків стихійного лиха, аварійної та надзвичайної ситуації. На підставі п.3 вищезазначених Правил видалення зелених насаджень на території населеного пункту здійснюється: - за рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради на підставі ордера (крім випадків, передбачених пп. 7-10 цього Порядку). Як вбачається з доданих до позовної заяви документів, дерево, що впало на автомобіль, росло на мережі каналізування на прибудинковій території, яку обслуговує за кошти мешканців ОСББ «Імпульс», однак з невідомих причин ОСББ «Імпульс» не зверталось до Інспекції з благоустрою та Управління ЖКГ з проханням видалення дерева. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 4 ст.319 та ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 323 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1193 ЦК України шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Частиною 2 даної статті передбачено, що якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Позивач сам, умисно підвищив ризик настання негативних для нього наслідків, оскільки всупереч вимогам Правил дорожнього руху залишив автомобіль у житловій зоні, що заборонено Правилами дорожнього руху (пп. «б» п. 26.2), тобто самостійно свідомо створив небезпеку для себе та належного йому майна. Крім того позивачем не надано доказів на підтвердження того, що дерево знаходилось в аварійному стані та не спростовано, що до падіння дерева призвели погодні умови. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Статтею 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, оскільки захисту підлягає саме порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес, а позивачем не було доведено, що його право було порушено, адже саме представник позивача [PERSON] , здійснюючи розпорядження автомобілем на підставі довіреності, з метою збереження ввіреного йому майна у відповідному стані мав подбати про нього шляхом врахування погодних умов та дотримуватися при паркуванні автомобіля допустимої відстані від небезпечних об`єктів, в тому числі і при умові можливого падіння дерева, а тому слідує висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача матеріальних збитків. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів щодо правомірності своїх вимог до відповідачів, позивач не довів, що є причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідачів та шкодою завданою майновим інтересам позивача, а тому суд приходить до висновку, що відповідачі не порушили права та охоронювані законом інтереси позивача. Доводи представника позивача, який\~ діє на підставі довіреності - Веремеєнка Р.І., в інтересах позивача [PERSON] суд вважає непереконливими, оскільки наявні в матеріалах справи докази та встановлені на їх підставі обставини справи не підтверджують сукупність необхідних складових для притягнення саме відповідачів Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Смілянської міської ради та виконавчого комітету Смілянської міської ради до цивільної відповідальності, а отже, не дають і достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог. Крім того, згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У зв`язку з тим, що обставини наведені позивачем є необґрунтованими та суперечливими, позивач не навів в позовній заяві який обов`язок повинен був вчинити виконавчий комітет, що спричинило порушення його прав, відтак підстави для відшкодування моральної шкоди також відсутні. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування майнової та моральної шкоди не підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між діями чи бездіяльністю відповідачів та завданою йому шкодою. У відповідності до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~ Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому, підстав для відшкодування позивачу понесених судових витрат суд не вбачає, оскільки відмовляє в задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного, ст.ст.15,263,319,322,323,617,1166,1187,1193,1196 ЦК України та

Outcome: dismissed