Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

Представник позивача, посилаючись на те, що: -позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] ; -рішенням Хустського районного суду від 2 грудня 2015 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано; -після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з матір`ю - позивачем по справі; -відповідач проживає в с.Рокосово Хустського району Закарпатської області, дітей навідує рідко, їхнім добробутом не цікавиться; -позивач піклується про дітей, дбає про їх розвиток та бажає відвезти дітей на літні канікули в Угорщину до бабусі, а також вважає, що це добре вплине на кругозір дітей, через що останні збагатяться позитивними емоціями; -проте, батько дітей - відповідач по справі не надає дозволу на вивезення дітей за кордон, звернулася до суду з позовом та просить: надати позивачу дозвіл на вивезення неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за кордон без згоди та супроводу батька - [PERSON] , - в Угорщину на період з 1 червня 2021 року по 31 серпня 2021 року. 6 травня 2021 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] уточнила - зменшила позовні вимоги та просила: надати [PERSON] дозвіл на вивезення неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за кордон без згоди та супроводу батька - [PERSON] , - в Угорщину на період з 1 серпня 2021 року по 31 серпня 2021 року. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися. Представник позивача [PERSON] надала до суду заяву /а.с.41/, згідно якої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та просила розглянути справу без її участі та участі позивача. Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином /а.с.43/, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи у його відсутність від відповідача до суду не надходило. Відповідач відзиву на позов та ніяких доказів по суті позову суду не надав. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Органу опіки та піклування Хустської РДА не з`явився, про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином /а.с.42/, про причини неявки суд не повідомив. Заяв про розгляд справи в його відсутність від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності позивача, представника позивача, відповідача та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи - сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано рішенням Хустського районного суду від 2 грудня 2015 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачем, що підтверджується: Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища /а.с.16-17/, свідоцтвами про народження дітей /а.с.18-19/, довідками про реєстрацію місця проживання дітей /а.с.14-15/ та паспортом позивача про реєстрацію її місця проживання /а.с.9-10/. Відповідно до ст.33 Конституції України: кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну. Згідно зі ст.3 п.1 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року і ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року, ст.7 ч.8 СК України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами,…судами, адміністративними органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Конвенція передбачає, що Держави-учасниці: поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну, щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоров`я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами /ст.10 п.2/. Право на вільний вибір проживання та на свободу пересування, що включає і право на виїзд за межі України належить до особистих немайнових прав фізичної особи /ст.269,270 ЦК України/. Особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою; фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав /ст.269 ч.3 ЦК України/. Зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя; фізична особа здійснює особисті немайнові права самостійно, в інтересах малолітніх, неповнолітніх фізичних осіб, які за віком не можуть самостійно здійснювати свої особисті немайнові права, їхні права здійснюють, зокрема, батьки /ст.271, 272 ч.1 ЦК України/. Із указаними нормами кореспондуються положення: -ст.313 ЦК України, відповідно до яких фізична особа має право на свободу пересування /ч.1/, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними /ч.3/, фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом /ч.4/; аналогічні положення ст.1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» /далі Закон №3857-XII/. Обмеження особистих немайнових прав фізичної особи, встановлених Конституцією України, можливе лише у випадках, передбачених нею; обмеження особистих немайнових прав фізичної особи, встановлених ЦК України та іншим законом, можливе лише у випадках, передбачених ними /ст.274 ЦК України/. Фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб /ст.275 ч.1 ЦК України/. Зміст вищенаведених норм у сукупності вказує на те, що неповнолітні діти сторін не можуть бути необґрунтовано обмежені у здійсненні особистих немайнових прав, у т.ч. у праві виїзду за кордон на відпочинок на літні канікули в Угорщину до бабусі. Позивач пов`язала позовні вимоги саме з можливістю виїзду неповнолітніх дітей за кордон для відпочинку у бабусі, доброго впливу на кругозір дітей, через що останні збагатяться позитивними емоціями. Позивач поставила вимогу про визначення конкретної країни - Угорщини для тимчасового виїзду дітей на літні канікули до бабусі, починаючи з 1 серпня 2021 року по 31 серпня 2021 року, чим визначила відповідні межі позову. З врахуванням обставин справи та встановлених доказів, а також враховуючи інтереси неповнолітніх дітей, суд вважає уточнені /зменшені/ позовні вимоги позивача обґрунтованими та доведеними, а тому суд дійшов висновку про задоволення цих позовних вимог.

Outcome: approved