Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17 лютого 2014 року ПП «Лоцмен» надало безвідсоткову позику своєму співробітнику [PERSON] в розмірі 10 000,00 грн. на підставі заяви останнього строком на 3 місяці, що підтверджується видатковим касовим ордером від 17.02.2014 року. Однак після закінчення зазначеного строку, відповідач не повернув належні позивачу кошти. В зв'язку із зазначеними обставинами, позивач просить стягнути з відповідача кошти в розмірі 10 000,00 грн., а також інфляційні втрати в розмірі 221,52 грн. та 3% річних в розмірі 110,96 грн.. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином причини неявки не повідомив. Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 17 лютого 2014 року ПП «Лоцмен» надало безвідсоткову позику своєму співробітнику [PERSON] в розмірі 10 000,00 грн. на підставі заяви останнього строком на 3 місяці. (а.с.8). Згідно копії видаткового касового ордеру, вбачається, що [PERSON] видано кошти в розмірі 10 000,00 грн. (а.с.7). Відповідно до заяви [PERSON] вбачається прохання останнього про надання йому безвідсоткової позики в розмірі 10 000,00 грн. (а.с.8). Відповідно до статті 1046 ЦК України, а договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Згідно вимог пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 27.08.2014 року позивачем було направлено відповідачу претензію за № 438 з проханням погашення суми боргу в розмірі 10 000,00 грн. (а.с.9). Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому слід зазначити, що відповідно до розрахунку проведеного судом, сума інфляційних втрат більша ніж вказана позивачем, однак, відповідно до ст. 11 ЦПК України суд не може виходити за межі позовних вимог, тому задовольняє позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі 221,52 грн.. Стаття 625 ЦК України передбачає що, боржник який прострочив виконання зобов'язання, зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором чи законом. Враховуючи вищевикладене в судовому засіданні знайшли своє підтвердження вимоги позивача про стягнення з [PERSON] суми боргу в розмірі 10332,48 грн., що складається з: суми основного боргу в розмірі 10 000,00 грн., + 3% річних за прострочення повернення коштів за період з 18.05.2014 року по 29.09.2014 року, в розмірі 110,96 грн., + стягнення інфляційних втрат в розмірі 221,52 грн. = 10332, 48 грн. (сума що підлягає до стягнення з відповідача). Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача суми боргу, в загальному розмірі 10332,48 грн. на користь позивача підлягають задоволенню. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved