Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Представник позивача, посилаючись на те, що: -згідно боргової розписки від 24 квітня 2013 року відповідач отримав від неї в позику грошові кошти в сумі 3000доларів США та 3600грн., які зобовязався повернути у строк до 24 липня 2013 року; -згідно боргової розписки від 8 жовтня 2013 року відповідач отримав від неї в позику грошові кошти в сумі 1000доларів США; -взяті на себе зобовязання відповідач не виконав і станом на 11 січня 2016 року борг згідно розписки та курсу купівлі долару США, з урахуванням 3% річних, складає суму 102814грн. /1доллар США = 23,50грн./, звернувся з позовом до суду та просить: стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі 102814грн., з яких 97599грн.12коп. сума основного боргу, 5214грн.88коп. 3% річних; стягнути з відповідача на її користь судові витрати у розмірі 1028грн.15коп.. В судове засідання позивач та її представник [PERSON] не зявилися. Представник позивача [PERSON] надав до суду заяву /а.с.30/, згідно якої заявлений позов: -в частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу у розмірі 3000доларів США /що згідно курсу НБУ станом на 11 січня 2016 року становить 70500грн./ та 3% річних від простроченої суми, - підтримав; -в частині інших позовних вимог: про стягнення з відповідача на її користь суми боргу у розмірі 3600грн. та 1000доларів США /що згідно курсу НБУ станом на 11 січня 2016 року становить 23500грн./ та 3% річних від простроченої суми, - просив залишити без розгляду. Також представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи та просив розглянути справу в суді у його відсутність та у відсутність позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце та час слухання справи був неодноразово повідомлений належним чином - шляхом надсилання на адресу його місця постійної реєстрації судових повістки про виклик до суду на розгляд цієї справи /а.с.20-22,24-25/ та шляхом надання оголошення в газеті «Новини Закарпаття» №50-51 (4515-4516) від 7 травня 2016 року /а.с.29/, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи у його відсутність від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності позивача, його представника та відповідача без фіксування судового процесу. 16 травня 2016 року винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України: на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ст.1049 ЦК України: позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позивачем надано суду доказ, яким є оригінал письмової розписки /а.с.8/, згідно якої 24 квітня 2013 року відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] /на час написання розписки її прізвище до укладення шлюбу було «Сербін» М.І. /а.с.13/, в позику 3000доларів США, взявши на себе зобовязання повернути суму позики до 24 липня 2013 року. Таким чином, суд вважає, що між сторонами 24 квітня 2013 року був укладений договір позики на суму 3000доларів США. Умови договору позики відповідачем [PERSON] виконані не були, оскільки в зазначений в розписці строк до 24 липня 2013 року він не повернув позивачу суму позики. З офіційного курсу НБУ вбачається, що станом на 11 січня 2016 року НБУ був встановлений офіційний курс гривні до долару США - 23,50 /а.с.14/. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України: якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України: боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач просить тільки стягнути з відповідача 3% річних від простроченої суми. Як вбачається з розписки інший розмір процентів не встановлений. В позовній заяві позивач визначив час прострочення повернення позики - 900 календарних днів: період з 25.07.2013 року по 11.01.2016 року. Виходячи з вищевказаного, загальна сума за договором позики, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить - 75709грн.25коп., яка складається з: -суми позики - 70500грн. /3000доларів США х 23,50 /курс долара/ = 70500грн./; -трьох процентів річних від простроченої суми - 5209грн.25коп. /70500грн. х (0,03% : 365днів х 900днів) = 5209грн.25коп./. Відповідно до п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду. На підставі поданої представником позивача заяви позов в частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу у розмірі 3600грн. та 1000доларів США /що згідно курсу НБУ станом на 11 січня 2016 року становить 23500грн./ та 3% річних від простроченої суми, суд залишає без розгляду. Згідно квитанції №84 від 13.01.2016 року /а.с.2/ позивач при зверненні до суду сплатила документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1028грн.15коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, відповідно до ст.88 ЦПК України. Таким чином, суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] повинні бути стягнуті судові витрати у сумі 757грн.09коп..

Outcome: partial