Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Представник позивача звернувся із цим позовом, посилаючись на те, що відповідач не виконує умови кредитного договору, у зв'язку з чим заборгував 64571,38 грн. В обґрунтування позову представник позивача пояснив, що відповідно до кредитного договору № BL_КГ100094405 від 9 лютого 2012 року ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]» надав відповідачу кредит в розмірі 21000,00 грн. з процентною ставкою 0,01% річних, комісія за управління кредитом 3,00% від суми кредиту, терміном повернення 9.02.2015 року. Однак встановлені кредитним договором терміни повернення наданого кредиту та терміни сплати відсотків за кредит відповідачем не дотримані. Через невиконання відповідачем своїх зобовязань перед позивачем по кредитному договору загальний розмір заборгованості станом на 11 серпня 2015 року складає 64571,38 грн., з яких: прострочена сума кредиту 12847,13; прострочені відсотки 0,01 грн.; комісія за обслуговування кредиту 4781,09 грн.; плата за пропуск платежів 46943,15 грн. На підставі викладеного представник позивача просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути вказану суму з відповідача. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак своєю заявою від 15.03.2016 року просив розглядати справу у його відсутності(а.с.65-66). Відповідачка у судовому засіданні позов визнала та пояснила, що згодна із заборгованістю, але зазначила, що нарахування загальної суми здійснено дуже у великому розмірі. У зв`язку зі скрутним матеріальним становищем просила надати відстрочку виконання рішення. Заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступнихпідстав. Статтею 1054 ЦК України передбачається, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 9 лютого 2012 року між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № BL_КГ100094405 згідно якого надав відповідачу кредит в розмірі 21000 грн. зі сплатою 0,001% річних, комісія за управління кредитом 3% від суми кредиту, терміном повернення 9.02.2015 року(а.с.3-6). Частиною1 ст. 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Проте, як випливає з досліджених у судовому засіданні доказів, [PERSON] прийняті на себе зобов'язання не виконав, на попередження банку не реагує та передбачені договором платежі не повертає. Згідно зі ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Відповідно до розрахунків позивача, сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором станом на 11 серпня 2015 року складає 64571,38 грн. з яких: прострочена сума кредиту 12847,13; прострочені відсотки 0,01 грн.; комісія за обслуговування кредиту 4781,09 грн.; плата за пропуск платежів 46943,15 грн.(а.с.7-9). Однак, заборгованість по пропуску платежів не визнав, а тому суд вважає задовольнити їх частково, виходячи з наступного. Судом також встановлено, що відповідно до постанови правління Національного банку України від 19.03.2015 року №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 року №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON]А.(а.с.13). Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). У той самий час, згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобовязання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності. Разом з цим, ч.3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З огляду на положення даної статті, виходячи з критерію справедливості у виконанні зобовязань між сторонами, суд вважає за доцільне зменшити розмір неустойки за порушення умов кредитного договору та стягнути з [PERSON] прострочену суму кредиту 12847,13 грн.; прострочені відсотки 0,001 грн.; комісію за обслуговування кредиту 4781,09 грн., а в вимогах щодо стягнення плати за пропуск платежів у розмірі 46943,15 грн. відмовити, так як відсутнє нарахування суми штрафу і пені, згідно п.п.4.2 і 4.3 Договору, але лише вказана загальна сума плати за пропуск платежів 46943,15 грн. Згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Відповідно до ст..217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочку виконання, вжити заходів його виконання, про що зазначає це у рішенні. Згідно ст..33 Закону України «Про виконавче провадження» розстрочка виконання рішення може бути застосована при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 17628,22 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved