Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Представник Управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради Чернігівської області звернулося до суду з позовом до [PERSON] в обґрунтування якого вказав, що 12 травня 2015 року до відділу адресних та соціальних виплат управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради звернувся [PERSON] із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в звязку з чим управлінням було прийнято рішення про призначення відповідачу вище зазначеної допомоги. Під час отримання допомоги відповідач здійснював виїзд (понад 60 днів) у період часу з 23.07.2015 року по 15.11.2015 року на не підконтрольну Україні територію. Дана інформація взята Державною фінансовою інспекцією з офіційних джерел, які відповідають за ведення Державних реєстрів. Відповідно до абзацу 2 пункту 3 частини 2 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року, внутрішньо переміщена особа зобовязана повідомляти про зміну місця проживання структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за новим місцем проживання протягом 10 днів з дня прибуття до нового місця проживання. Оскільки відповідач не повідомив про дану зміну, то дана обставина є підставою для припинення проведення виплати допомоги. В звязку з цим було прийнято розпорядження про припинення виплати допомоги відповідачеві з 01 серпня 2015 року по 14 листопада 2015 року. Після проведеного перерахунку виплаченої допомоги було встановлено, що відповідачу було надміру виплачено кошти у розмірі 6662,73 грн. Про дані обставини відповідача повідомляли, однак останній відмовляється добровільно повертати на рахунок позивача зазначені кошти. Просить стягнути з відповідача на користь позивача надміру виплачені кошти у вигляді допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 6662,73 грн. Представник позивача в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без участі представника управління, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився про день, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий курєр» (а.с. 48-49), заяв про розгляд справи без його участі до суду не надійшло. У зв'язку з цим суд відповідно до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного: Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що згідно заяви [PERSON] від 12.05.2015 р. про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг позивач був взятий на облік та йому призначена допомога на проживання, що підтверджується довідкою від 11.11.2014 р. та рішенням від 28.05.2015 р (а.с.5-8). Відповідно до п. 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття втрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Згідно абзацу 2 пункту 3 частини 2 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року, внутрішньо переміщена особа зобовязана повідомляти про зміну місця проживання структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за новим місцем проживання протягом 10 днів з дня прибуття до нового місця проживання. У разі добровільного повернення до покинутого постійного місця проживання внутрішньо переміщена особа зобовязана повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем отримання довідки не пізніш як за три дні до дня виїзду. Згідно інформації Державної фінансової інспекції України було зясовано, що відповідач здійснював виїзд (понад 60 днів) у період часу з 23.07.2015 року по 15.11.2015 року на не підконтрольну Україні територію (а.с. 9). Відповідно до п.11 Порядку, суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються на вимогу уповноваженого органу. Відповідач був належним чином повідомлений про утворення переплати державних коштів про суму, яку потрібно повернути, та термін повернення (а.с. 11-12). Однак кошти на рахунок Управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради Чернігівської області до цього часу не надходили. Загальні підстави для виникнення зобовязання у звязку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у звязку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобовязання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Обєктивними умовами виникнення зобовязань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Вказане відповідає постанові Верховного Суду України №6-88цс13 від 02.10.2013 року. З огляду на викладене оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, у звязку із набуттям відповідачем коштів без достатньої правової підстави, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог Управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради до відповідача про повернення надміру сплачених коштів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, у звязку із задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору у сумі 1378 гривень 00 копійок На підставі викладеного та

Outcome: approved