Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] - адвокат Яциник В.В. звернувся до Городоцького районного суду Львівської області з позовом до [PERSON] , в якому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь позивачки інфляційні втрати та 3 % річних за період з 14.08.2017 року по 31.05.2019 року в сумі 43 932 грн. 87 коп. за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, а також судові витрати. В обґрунтування позову покликається на те, що 13.08.2017 р. близько 22 год. 00 хв. на об`їзній дорозі м. Городок біля повороту на с. Артищів Городоцького району Львівської області [PERSON] , керуючи автомобілем марки ВАЗ 21011 д.н.з. [NUMBER] , рухаючись по другорядній смузі з с. Артищів Городоцького району Львівської області, не надав перевагу автомобілю Fiat Freemont д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі, та здійснив ДТП. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, позивачу та пасажирам, як одного автомобіля так і іншого, було завдано легких тілесних ушкоджень. Окрім того, позивачу було завдано матеріальних збитків. Після прибуття на місце ДТП працівників Городоцького ВП, було встановлено, що відповідач керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та в подальшому цей факт був підтверджений постановою Городоцького районного суду Львівської області від 29.08.2017р. Відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП на накладено адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Наступного дня після ДТП Городоцьким ВП було внесено відомості до ЄРДР за №12016140180000673 від 14.08.2017р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, однак, 25.09.2017р. постановою заступника начальника Городоцького ВП закрито кримінальне провадження. Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 22.06.2018 року з [PERSON] стягнуто матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП в сумі 157 299 грн. 17 коп.; 5000 моральної шкоди та 4324 грн. 10 коп. судових витрат. Представник позивача - адвокат Яциник В.В. в підготовчому засіданні 24.10.2019 р. позов підтримав з мотивів, наведених у ньому, крім того, 28.02.2020 року подав письмове клопотання, в якому просив про розгляд справи без його участі та участі позивачки (а.с. 41). Відповідач [PERSON] в підготовчому засіданні 24.10.2019 р проти задоволення позову заперечив, в наступні судові засідання не з`являвся, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 47, 51). Заслухавши сторони, представника позивачки, вивчивши матеріали справи, оглянувши клопотання представника позивачки, суд приходить висновку про задоволення позову. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України). Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 13 серпня 2017р., о 21 год. 00 хв., на об`їзній дорозі м. Городок біля с. Артищів Городоцького району Львівської області, відбулося зіткнення транспортних засобів (ДТП) за участю автомобіля марки Fiat Freemont д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля марки ВАЗ 21011, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Наступного дня після ДТП Городоцьким ВП було внесено відомості до ЄРДР за №12016140180000673 від 14.08.2017р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, 25.09.2017р. постановою заступника начальника Городоцького ВП закрито кримінальне провадження. Постановою судді Городоцького районного суду Львівської області від 17.10.2017 р. [PERSON] визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (а.с. 11). Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 22.06.2018 р., яке набрало законної сили 01.08.2018 року, з [PERSON] в користь [PERSON] , стягнуто матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 157 299 (сто п`ятдесят сім тисяч двісті дев`яносто дев`ять) грн. 17 коп., моральну шкоду у сумі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00коп. та судові витрати у розмірі 4324 грн. 10 коп., які складаються із: 990 грн. 00 коп. за проведення експертизи, 3334 грн. 10 коп. судового збору (а.с. 12-16). За ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. На підставі виконавчих листів у цивільній справі № 2/441/433/2018 від 22.06.2018 р. головним державним виконавцем Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області 02.01.2019 року відкрито виконавчі провадження № 57121709, 57121295, 57121888, які об`єднано у зведене виконавче провадження № 57991001 (а.с. 21). Постановою державного виконавця від 02.01.2019 р. звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено для виконання за місцем роботи [PERSON] до ТзОВ «Галлус-трейд» (а.с. 22). З матеріалів позовної заяви вбачається, що 12.03.2019 року відповідач із зазначеної організації звільнився. З поданих позивачкою документів, листа начальника Городоцького РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області № 3813 від 03.06.2019 р., вбачається, що рішення Городоцького районного суду Львівської області від 22.06.2018 р. протягом тривалого часу відповідачем не виконується, в добровільному порядку борг не сплачений, у примусовому порядку з відповідача стягнуто на погашення боргу лише 7286,05 грн., сума невиконаного грошового зобов`язання - неповернутого боргу складає 159 337,22 грн. (а.с. 23). Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. Так, у частині п`ятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду. Грошове зобов`язання відповідача перед позивачем виникло в момент завдання матеріальної та моральної шкоди позивачці, а саме 13.08.2017 року. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Заперечень проти вказаних обставин відповідачем не подано, доказів на підтвердження виконання грошового зобов`язання, яке виникло на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, відповідачем також суду не представлено, як і не подано доказів, які б вказували на те, що відповідач у будь який спосіб оскаржив процесуальні дії державного виконавця, пов`язані з виконанням рішення суду. Тобто, суд виходить з того, що відповідач знав про наявність грошового зобов`язання перед позивачем, та їх не виконав, тобто допустив прострочення у виконанні грошового зобов`язання. Оскільки відповідач не довів наявності незалежних від нього поважних причин невиконання рішення суду і невиконання грошового зобов`язання, то суд при розгляді даної справи виходить з того, що рішення суду і відповідно грошове зобов`язання перед позивачем боржник (відповідач) не виконав без поважних причин. Наявності підстав для звільнення відповідача від виконання грошового зобовязання , або підстав, які б вказували, що грошове зобов`язання ним не виконане з вини стягувача (позивача), відповідач не довів. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до вимог закону. Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Статтею 611 ЦК України встановлено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зобов`язання, що виникло у відповідача на підставі судового рішення, є грошовим зобов`язанням, що виникло з законних підстав. Тому на правовідносини між сторонами поширюється дія статті 625 ЦК України, і в тому числі, передбачені нею наслідки. Тому позивач має право вимагати від боржника (відповідача) сплати ним на підставі ст.625 ЦК України інфляційних витрат та трьох відсотків річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання. З поданого представником позивача розрахунку встановлено, що за період невиконання грошового зобов`язання з 14.08.2017 р. по 31.05.2019 р. інфляційні втрати становлять 35 143 грн. 29 коп., 3% річних становлять 43 932 грн. 87 коп. Із вищенаведеним розрахунком відповідач був ознайомлений, такого не оспорював, розрахунок проведений у відповідності до вимог чинного законодавства, з урахуванням прилюдно встановленого індексу інфляції у вказаному періоді, і судом приймається як достовірний. Статтями 11-13 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ст.ст.76-78, 80-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на те, що відповідач у судові засідання повторно не з`являвся, у підготовчому засіданні проти задоволення позову заперечив, однак відзиву суду не надав, не заявив та не представив жодного заперечення заявленим представником позивачки вимогам, не підтвердив їх належними та допустимими доказами, не представив суду наявності у нього підстав для звільнення від сплати інфляційних витрат та 3 % річних, а тому із вищезазначених підстав, суд вважає, що доводи представника позивачки знайшли своє підтвердження, відповідач не виконує рішення суду щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, внаслідок чого, має заборгованість. Зазначена заборгованість виникла з його вини, будь-яких доказів протилежного у ході судового розгляду справи судом не отримано. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню у повному обсязі, і стягненню з відповідача підлягає сума нарахованих інфляційних витрат 3 % річних за весь час прострочення грошового зобов`язання за період з 14.08.2017 р. по 31.05.2019 р. у розмірі 43 932 грн. 87 коп. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в т.ч., витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). Витрати [PERSON] на професійну правничу допомогу мають належне підтвердження Актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 21.06.2019 р., ордером на надання правничої (правової) допомоги від 18.06.2019 р., свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЛВ № 001072 від 29.08.2018 р., оригіналом квитанції про оплату [PERSON] витрат за договором про надання правової допомоги на суму 3000,00 грн. (а.с. 9, 10, 24), що підлягають стягненню з [PERSON] . Також, стягненню з відповідача на користь позивачки згідно ст. 141 ЦПК України підлягають понесені нею судові витрати по сплаті судового збору за подання позову 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved