Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Представниця позивача [PERSON], що діє на підставі договору, звернулась до Першотравневого районного суду Донецької області з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про вселення [PERSON] у будинок [ADDRESS], виділення позивачу у постійне користування житлової кімнати, розташованої у зазначеному будинку та зобов'язання відповідача не порушувати речового права, яке полягає у користуванні житловою кімнатою та земельною ділянкою, що належать [PERSON], згідно умов договору купівлі-продажу №320 від 04.03.2016, посилаючись на наступне. Позивач з 26.06.2002 року був зареєстрований та проживав у будинку .[ADDRESS], який належав його батькові [PERSON]. 04.03.2016 року попередній власник продав вищезазначений будинок та земельну ділянку площею 1101 кв.м. своєму онуку - відповідачу по спразі, згідно договору купівлі-продажу №320. Згідно умов даного договору за позивачем закріплене речове право, яке полягає у праві по-життєво проживати та користуватися будинком і земельною ділянкою, а покупець зобов'язаний не перешкоджати даному праву. В самому договорі не встановлено, якою кімнатою має право користуватися позивач. 23.09.2016 року батько позивача помер, а між позивачем та власником виникли неприязні стосунки. Позивач є інвалідом 2 групи, оскільки має психічне захворювання, а постійне сварки з відповідачем та не здатність себе захистити через свої особливості, пов'язані з інвалідністю, призвели до того, що відповідач не виконує умов даного договору та всіляко перешкоджає позивачу проживати в будинку. Крім іншого останній змінив замки у вищевказаному будинку. В наслідок чого позивач залишився на вулиці та з жовтня 2016 року змушений проживати у квартирі своєї сестри. З дня своєї реєстрації в даному будинку позивач постійно проживав в житловій кімнаті, площею 7,6 кв.м, дана кімната є найменшою. Сам будинок згідно інвентаризаційної справи, складається з чотирьох житлових кімнат: 11,7кв.м, 16,9 кв.м, 9,3 кв.м, 7,6 кв.м. Тобто, з урахуванням розміру даного будинку та кількості зареєстрованих в ньому осіб, є за можливе виділити у користування позивачу окрему кімнату з урахуванням його особливих потреб. Крім того, відповідач укладаючи договір купівлі-продажу, ознайомився з його умовами та взяв на себе зобов'язання не перешкоджати позивачу у проживанні та користуванні даним домоволодінням, право користування (Сервітут) є речовим правом, яке є непорушним та підлягає захисту нарівні права власності. В судовому засіданні позивач та його представниця [PERSON] підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні не визнали позовні вимоги повністю та просили у задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги з наступних підстав. З матеріалів цивільної справи вбачається, що відповідач [PERSON], відповідно до договорів купівлі-продажу домоволодіння та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04.03.2016 року, є власником домоволодіння (житлового будинку з господарськими спорудами), що знаходяться за адресою: [ADDRESS], на приватизованій земельній ділянці, площею 0,1101 га, кадастровий номер [NUMBER] та земельної ділянки, площею 0,1101 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Мангушської селищної ради Першотравневого району Донецької області за адресою: [ADDRESS], у межах згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] (а.с.38-42). Пунктом 6.8 зазначеного договору купівлі-продажу домоволодіння визначено, що сторони договору гарантують надати в довічне, безстрокове, безкоштовне користування житловим будинком [PERSON]. Відповідно посвідчення серії [NUMBER] та довідки(а.с.4), позивач є інвалідом 2 групи з дитинства та має психічні захворювання, а як було встановлено в судовому засіданні, у них з відповідачем постійно виникають конфлікти. Як вбачається з копії поверхового плану, викопировки з плану, експлікації та адресної картки, будинок [ADDRESS] складається з чотирьох житлових кімнат: 11,7кв.м, 16,9 кв.м, 9,3 кв.м, 7,6 кв.м., тобто, з урахуванням розміру даного будинку та кількості зареєстрованих в ньому осіб, є можливість виділити у користування позивачу окрему кімнату з урахуванням його особливих потреб (а.с.5-7,13). Статтею 311 ЦК України, встановлено, що фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 395 ЦК України, речовими правами на чуже майно є: право користування (сервітут). Статтею 396 ЦК України передбачено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Згідно ст. 402 ЦК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду, а в даному випадку сервітут встановлено умовами договору купівлі-продажу та відповідач не має права порушувати дане речове право позивача. Даний сервітут встановлено безстроково. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що позивач був протиправно позбавлений належного йому права користування житловим будинком [ADDRESS] та фактично виселений з нього, тому його необхідно вселити у зазначений будинок, в виділивши позивачу у постійне користування житлову кімнату, розташовану у будинку [ADDRESS], площею 7,6 кв м та зобов'язавши [PERSON] не порушувати речового права, яке полягає у користуванні житловою кімнатою та земельною ділянкою, що належать [PERSON], згідно умов договору купівлі-продажу №320 від04.03.2016, задовольнивши тим самим позовні вимоги у повному обсязі.

Outcome: approved