Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк [PERSON], який діє на підставі довіреності № 3734-К-Н-О від 04.09.2015 року, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 25.04.2013 року в сумі 20 750,10 грн.\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~ На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 25.04.2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № б/н, відповідно до якого ПАТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу кредит у розмірі 14\~465,20 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач зазначає, що відповідач свої обов'язки за кредитним договором не виконує, тому станом на 15.08.2016 року має заборгованість 20 750,10 грн., яка складається з: заборгованості по кредиту 7 823,38 грн.; заборгованості по відсотках за користування кредитом 3 894,77 грн.; заборгованості по комісії та пені 6 884,46 грн., а також штраф відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди 2\~147,49 грн. Таким чином, позивач вимагає стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 20 750,10 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, подав до суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених у позові. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, подав суду заяву про часткове визнання позову, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог, проте просить застосувати спеціальну позовну давність щодо стягнення заборгованості по пені та стягнути відповідну суму в межах 1 року, встановленого законом як строк позовної давності щодо вимог про стягнення неустойки. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 25.04.2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № б/н, відповідно до якого ПАТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу кредит у розмірі 14\~465,20 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії відповідно до умов договору. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором від 15.08.2016 року. Судом встановлено, що відповідач умови договору не виконує, тому станом на 15.08.2016 року згідно розрахунку позивача має заборгованість 20 750,10 грн., яка складається з: заборгованості по кредиту 7 823,38 грн.; заборгованості по відсотках за користування кредитом 3 894,77 грн.; заборгованості по комісії та пені 6 884,46 грн., а також штрафу відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди 2\~147,49 грн. Разом з тим, суд не погоджується з розрахунками позивача в частині розміру суми пені, що підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Як вбачається з умов кредитного договору, сторонами не визначено більш тривалий строк позовної давності щодо стягнення суми пені відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. У відповідності з ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Таким чином,

Outcome: partial