Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

Публічне акціонерне товариство [PERSON] банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору б/н від 24 грудня 2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В період дії кредитного договору відповідач не дотримувався його умов, внаслідок чого, станом на 31 березня 2016 року в нього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 11276 грн. 93 коп., з яких: 403 грн. 47 коп. - заборгованість за кредитом, 6860 грн. 27 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3000 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 513 грн. 19 коп. - штраф (процентна складова). Посилаючись на неналежне виконання відповідачем кредитних зобовязань, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 11276 грн. 93 коп., а також судові витрати з судового збору в розмірі 1378 грн. 00 коп. В судове засідання представник позивача [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі /а.с. 40/. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, однак просив зменшити розмір пені до розміру тіла кредиту. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі змісту заяви [PERSON] від 24 грудня 2010 року та Умов та правил надання банківських послуг, 24 грудня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений договір про надання банківських послуг, згідно умов якого, відповідачу була надана кредитна карта «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Відповідно до умов кредитного договору погашення заборгованості за договором здійснюється в наступному порядку: щомісячним платежем в розмірі 7% від суми залишку заборгованості за кредитом, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості до 25 числа місяця, наступного за звітним. Заява [PERSON], Умови та правила надання банківських послуг, правила користування платіжною карткою та «Тарифи банку», які викладені на банківському сайті є по суті кредитним договором, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Зі змісту зазначеного кредитного договору вбачається, що [PERSON] підтвердив своїм особистим підписом, що ознайомився і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг. У вказаній письмовій заяві та Умовах та правилах надання банківських послуг визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов'язань та інші. Пунктом 1.1.7.12. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом дванадцяти місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк. Встановлено, що в період дії кредитного договору відповідач не дотримувався його умов, внаслідок чого, станом на 31 березня 2016 року в нього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 11276 грн. 93 коп., з яких: 403 грн. 47 коп. - заборгованість за кредитом, 6860 грн. 27 коп. - заборгованість за процентами, 3000 грн. 00 коп. нарахована комісія, 1013 грн. 19 коп. заборгованість по судовим штрафам /а.с. 5-6/. В обґрунтування розміру заборгованості за кредитним договором позивач надав відповідний розрахунок, правильність якого перевірено судом під час розгляду справи. Розрахунок заборгованості відповідає умовам договору. Згідно ст.ст.526, 1054 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі та відкрив відповідачу рахунок. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов договору, відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, процентам за його користування, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених вказаним договором. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається. За частиною 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Пунктом 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, зазначено, що при порушенні клієнтом строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених дійсним договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Відповідно до вищевказаного пункту Умов та правил надання банківських послуг, позичальнику був нарахований штраф у розмірі 500 грн. 00 коп. фіксована частина та 513 грн. 19 коп. - процентна складова. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в розмірі 403 грн. 47 коп., а пеню за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 3000 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Зазначена позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року у справі №6-100цс14, яка є обовязковою для застосування судами відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи станом на 31 березня 2016 року сума заборгованості відповідача за кредитом складає 403 грн. 47 коп., а розмір заборгованості з пені 3000 грн. 00 коп. Таким чином, розмір нарахованої пені за порушення виконання зобовязань за договором є не співмірним з сумою заборгованості за кредитом та більш ніж у два рази перевищує її розмір, що не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, визначених у п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності. На підставі викладеного та з урахуванням заяви відповідача про зменшення розміру пені до розміру тіла кредиту, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача до 405 грн. 00 коп. Таким чином загальна сума заборгованості за кредитним договором б/н від 24 грудня 2010 року, яка підлягає стягненню з відповідача становить 8681 грн. 93 коп. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Згідно платіжного доручення № PROM1B9C7D від 01 травня 2016 року позивачем при предявленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 1378 грн. 00 коп. Питання про стягнення понесених позивачем судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, а саме позивачу суд присуджує з відповідача понесені ним і документально підтверджені судові витрати з судового збору.

Outcome: partial