Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВА «ІМЕКСБАНК» (далі - ПАТ «ІМЕКСБАНК») звернулося до суду з зазначеною позовною заявою в якій просить стягнути з відповідачки заборгованість по кредиту в розмірі 71912,10 грн., а також судовий збір в розмірі 719,10 грн., посилаючись на те, що між ПАТ «ІмексБанк» і [PERSON] 30.07.2013р. був укладений договір № 999-00033761/1 по надання кредиту на підставі якого ПАТ «ІмексБанк» надав відповідачці овердрафт за допомогою платіжної карти Visa Electron, з максимальною сумою заборгованості 50000,00 грн., зі сплатою 19,00% річних від суми заборгованості, та з встановленням дати остаточного повернення овердрафту до 29.07.2016р. Також 30.07.2013р. між ПАТ «ІмексБанк» та [PERSON] укладений договір № 999-00033761 про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за якими можуть здійснюватися з використаннями спеціальних платіжних засобів з видачею платіжної картки Visa для фізичної особи. Відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 21.08.2014р. в неї перед позивачем виникла заборгованість, яка склала загальну суму заборгованості по кредиту, відсотків, комісії, штрафу 71912,10 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачки, оскільки вона ухиляється від добровільного погашення заборгованості Представник позивача в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, у разі неявки відповідачки в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про дату час та місце розгляду справи двічі повідомлявся належним чином. Так, судом, у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, двічі надсилалися судові повістки про виклик до суду за адресою місця проживання відповідачки, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак, відповідно до повернутих поштових повідомлень вони повернуті за закінченням терміном зберігання, що свідчить про неможливість вручення відповідачці судових повісток та відповідно до ч. 5 с. 74 ЦПК України в цьому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачці належним чином. Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, що викладена у її письмовій заяві, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, судом, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та підлягаючою задоволенню із наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов'язального права, пов'язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов'язків по поверненню кредитних коштів кредитору, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що між ПАТ «ІМЕКСБАНК» (а.с. 26, 27) та [PERSON] (а.с. 8-10) 30.07.2013р. був укладений кредитний договір № 999-00033761/1 про надання кредиту на підставі якого позивач надав відповідачці овердрафт за допомогою картки Visa Electron в сумі 50000,00 грн., зі сплатою 19,00% річних та встановленням дати остаточного повернення овердрафту до 29.07.2016р. (а.с. 11-18). Також 30.07.2013р. між ПАТ «ІМЕКСБАНК» та [PERSON] укладений договір № 999-00033761 про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за якими можуть здійснюватися з використаннями спеціальних платіжних засобів з видачею платіжної картки Visa для фізичної особи (а.с. 19-22). Згідно зазначених договорів Кредитор зобов'язався передати обумовлену договорами суму на платіжну картку та надав її Позичальнику, а Позичальник отримав обумовлену договором суму грошей на платіжну картку та зобов'язався повернути одержану суму кредиту та своєчасно сплачувати відсотки за користування ним, а також інші платежі, обумовлені кредитним договором. Позивач свої зобов'язання за вищевказаним договором по наданню кредиту виконав в повному обсязі, що підтверджується виписками з особового рахунку № 999-00033761 за період з 30.07.2013р. по 21.08.2014р. (а.с. 7 зворот). В порушення умов договору по надання кредиту відповідачка взяті на себе зобов'язання не виконувала, внаслідок чого в неї виникла заборгованість перед позивачем, яка, згідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 21.08.2014р. з урахуванням заборгованості за кредитом, відсотків, комісії, штрафу склала загальну суму 71912,10 грн. (а.с. 5). Згідно листа від 08.11.2013р. № 10061 відповідачка повідомлялася про необхідність погашення заборгованості за договором про надання кредиту (а.с. 23-24). Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимогою закону. В силу ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк чи інший фінансовий заклад зобов'язані видати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит, та сплатити проценти. Судом встановлено, що позивачем був наданий кредит в розмірі та на умовах, передбачених кредитним договором, однак, відповідачка всупереч вимогам чинного законодавства та умов кредитного договору належним чином свої зобов'язання по поверненню чергової частки кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом не виконувала та не здійснювала повернення кредиту та сплати відсотків у повному обсязі у встановлені кредитним договором строки. Ці обставини не підлягають доказуванню, оскільки про них зазначено в позовній заяві та вони не спростовані відповідачкою. У зв'язку з неповерненням чергової частини кредиту та сплати відсотків за користування кредитом у відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України Банк має право вимагати дострокове повернення частини кредиту, яка залишалася та сплати відсотків, належних йому. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, правильність якого перевірена судом, загальна сума заборгованості відповідачки перед позивачем станом на 21.08.2014р. становить 71912,10 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом - 48172,43 грн., заборгованість по відсоткам - 9899,67 грн., заборгованість по комісії - 8640,00 грн., штраф - 5200,00 грн. (а.с. 5). Доказів, в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, щодо неправильності розрахунку заборгованості відповідачем не надано, відтак, розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Судом не встановлено, що боржник не виконав зобов'язання в повному обсязі по поверненню кредиту внаслідок випадку або непереборної сили, тому відповідач має сплатити штрафні санкції по кредиту. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову ПАТ «ІМЕКСБАНК» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом на загальну суму 71912,10 грн. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки викладені позивачем в позові обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки його позов задоволено та понесені витрати підтверджені відповідним платіжним дорученням (а.с. 1). На підставі ст. ст. 525, 526, 527, 530, 549, 550, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved