Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

Прокурор звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що рішенням відповідача - Васильківської міської ради № 05.63-55-V від 28.09.2010 року були затверджені проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд відповідачам - громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та виготовлені державні акти на право власності на земельні ділянки. Зазначене рішення органу місцевого самоврядування та державні акти на спірні земельні ділянки прокурор вважає незаконними з тих підстав, що зазначені земельні ділянки знаходяться на території Глевахівської селищної ради, а не м. Василькова, у зв'язку з чим просив визнати недійсним та скасувати рішення відповідача - органу місцевого самоврядування, та видані відповідачам - фізичним особам державні акти на земельні ділянки. В судовому засіданні представник прокуратури та Васильківської районної державної адміністрації вимоги позову підтримали в повному обсязі. Представники Васильківської міської ради та відповідачів [PERSON] та [PERSON] вимоги позову визнали в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та представник Глевахівської селищної ради Васильківського району в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Від [PERSON], [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви про слухання справи без їх участі та заперечення проти вимог позову. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Як вбачається з положень ч. 2 ст. 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Порушення порядку набуття права власності на землю є порушенням публічного порядку та інтересів держави. Відповідно до положень ст. 116 ЗК України (в редакції від 17.08.2010), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. У відповідності до положень абз. 1 п. 12 розділу X «Перехідні положення» ЗК України (в редакції від 17.08.10) передбачалося, що до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзацах другому та четвертому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування передбачені Як вбачається з положень п. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Відповідно до положень ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Положення ст. 387 ЦК України передбачають, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Васильківської міської ради № 05.63-55-V від 28.09.2010 року були затверджені проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та виготовлені державні акти на право власності на земельні ділянки з кадастровими №№ 3221455300:03:007:0062, 3221455300:03:007:0063, 3221455300:03:007:0064, 3221455300:03:007:0065, 3221455300:03:007:0066, 3221455300:03:007:0067, 3221455300:03:007:0068, 3221455300:03:007:0069, 3221455300:03:007:0071, 3221455300:03:007:0072, 3221455300:03:007:0075, 3221455300:03:007:0076, 3221455300:03:007:0078, 3221455300:03:007:0079, 3221455300:03:007:0083, знаходяться на території Глевахівської селищної ради, за межами населеного пункту. Таким чином, згідно п. 12 Перехідних положень ЗК України, розпорядження землями за межами населеного пункту не належить до повноважень органів місцевого самоврядування, а ст.ст. 38, 39 ЗК України, відсутні у них повноваження і щодо передачі земель за межами населеного пункту для житлової та громадської забудови. Окрім того, враховуючи Класифікатор об'єктів адміністративно-територіального устрою України ДК 014-96, затвердженого наказом Державного комітету статистики України від 09 грудня 1997 року № 78, перший структурний елемент кадастрового номера відповідає коду об'єкта. Згідно до зазначеного класифікатора, КОАТУУ Глевахи 3221455300, а м. Васильків - 3210700000. Таким чином, відповідно до кадастрових номерів, які присвоєні земельним ділянкам, що передані у власність відповідачам, визначено КОАТУУ 3221455300, згідно з Державним класифікатором об'єктів адміністративно-територіального устрою України, відповідає розміщенню земельних ділянок на території Глевахівської селищної ради, за межами населеного пункту. Разом з тим, у період з 2005 по 2012 роки до Управління Держкомзему (Держземагентства) у Васильківському районі проекти землеустрою щодо зміни меж Глевахівської селищної ради та м. Васильків не надходили. Таким чином, рішення Васильківської міської ради № 05.63-55-V від 28.09.2010 року про затвердження проекту із землеустрою відповідачам щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд на території м. Васильків прийнято з порушенням вказаних вище вимог закону, оскільки передача земельних ділянок за межами населених пунктів вказаної категорії земель є компетенцією обласної адміністрації, а не міської ради. Така позиція щодо повноважень з питань розпорядження землями житлової та громадської забудови саме обласними адміністраціями узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, викладеною у постанові від 11.09.13 (справа № 6-71цс13). Окрім того, з матеріалів проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам України громадянам для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в м. Васильків, в/м № 11, розробленого ПП «Євроземсервіс», вбачається, що земельні ділянки №№ 2, 4, 6, 17, 18, 21, 22 передавалися [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за рахунок земель спортивного майданчику. У той же час, відповідно до ст. 50 ЗК України, до земель рекреаційного призначення належать землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів. Згідно з положеннями ст. 51 ЗК України, до земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонатів, об'єктів фізичної культури і спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично-оздоровчих таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристичних станцій, дитячих та спортивних таборів, інших аналогічних об'єктів, а також земельні ділянки, надані для дачного будівництва і спорудження інших об'єктів стаціонарної рекреації. Також, положеннями ч. 2 ст. 52 ЗК України передбачено, що на землях рекреаційного призначення забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню їх за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель. У той же час, земельні ділянки передані [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що суперечить ст. 21 ЗК України та виключає можливість використання таких земель для рекреаційного призначення. На підставі наведеного, суд приходить до висновку щодо незаконності спірного рішення органу місцевого самоврядування, яке підлягає скасуванню разом з державними актами на земельні ділянки відповідачів, що були видані на його підставі. Заперечення відповідачів суд вважає безпідставними, оскільки спростовуються зібраними по справі доказами.

Outcome: approved