Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариства «Райффайзен Банк Аваль» звернулось в суд з позовом до [PERSON] в якому просить в рахунок дострокового погашення заборгованості за кредитним договором № 014/7655/82/124885 від 20.11.2007 року в сумі 200415 гривень 83 копійки звернути стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на нерухоме майно шляхом продажу на прилюдних торгах, а саме: квартири за адресою [ADDRESS]. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання також не з'явилась. У зв'язку з цим справа розглядається за правилами ст. ст. 224-233 ЦПК України. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 листопада 2007 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» був укладений кредитний договір № 014/7655/82/124885 (а.с. 6-13). Відповідно до умов цього договору [PERSON] отримала кредит в розмірі 71400 гривень строком на 10 років - з 20.11.2007 року по 20.11.2017 року із сплатою коштів за користування кредитом в розмірі 13,5% річних на суму залишку кредиту. Погашення заборгованості по кредиту повинно було здійснюватись шляхом щомісячної сплати коштів в розмірі 1235 гривень 66 копійок. Вищевказаний договір свідчить про те, що між сторонами склались договірні відносини з надання кредиту, які регулюються § 1 та §2 глави 71 Цивільного кодексу України. Згідно частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Також в частині 1 статті 1049 зазначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Цій статті відповідає пункт 10.1. кредитного договору в якій зазначено (а.с. 8), що за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочки. Забезпеченням виконання умов кредитного договору виступала іпотека квартири [ADDRESS], що підтверджується договором іпотеки від 20.11.2007 року (а.с. 14-16). Згідно розділу 5 договору банк набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки при повному чи частковому неповерненні суми кредиту, процентів або неустойки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду. Реалізація предмета іпотеки на який звертається стягнення за рішенням суду проводиться шляхом його продажу на прилюдних торгах. Початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки. Оскільки [PERSON] умови кредитного договору в повному обсязі не виконала та допустила заборгованість зі сплати кредиту, то суд звертає стягнення на квартиру шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на прилюдних торгах. Ціну продажу квартири суд встановлює у розмірі, який визначається на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати. Враховуючи вищевказане,

Outcome: approved