Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-16 00:00:00

Представник позивача посилається в позовній заяві на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 05.07.2010 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 7000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору . [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується копіями паспортів [INFO] позичальник [PERSON] померла. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед Банком за кредитним договором № б/н від 18.04.2014 року становить - 5633,32 грн. (заборгованості за кредитом). Вважає, що відповідач [PERSON] прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлої [PERSON] , оскільки вони станом на день відкриття спадщини проживали разом з померлою, та відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. Зазначає що спадкоємці [PERSON] мали право подати заяву про прийняття спадщини або про відому від спадщини у строк з 15.01.2015 року по 15.07.2015 року. На виконання вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України позивачем 15.02.2019 року направлена претензія кредитора до Першої коломийської районної державної нотаріальної контори, на яку 25.03.2019 року отримано відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця заведена на підставі претензії АТ КБ «Привабанк». 30.09.2019 року до спадкоємців відповідача [PERSON] направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, однак жодних дій спадкоємцем не виконано. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість у розмірі 5633,32 грн. за кредитним договором б/н від 18.04.2014 року. Ухвалою судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2020 року враховуючи предмет та підстави позову, клопотання позивача, відповідно до вимог ст.ст. 19, 274 ЦПК України відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Даною ухвалою встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання ухвали подати заяву із запереченням щодо розгляду в порядку спрощеного провадження та п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач [PERSON] отримав вищевказану суду ухвалу та копію позовної заяви з доданими до неї документами. Станом на 17 квітня 2020 року відзиву на позов суду не подав, заперечення щодо розгляду в спрощеному порядку подано теж не було, будь-яких клопотань та заяв від сторони подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [PERSON] 05 липня 2010 року підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 7). До суду подано розрахунок заборгованості за договором № б/н від 05.07.2010 укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] (а.с.5-6) [PERSON] змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується копіями паспортів (а.с.32, 66) Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Мишинської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області [PERSON] померла [INFO] (а.с.34). 21 січня 2019 року позивачем складена претензія кредитора до Першої коломийської районної державної нотаріальної контори (а.с.36). На вказану претензію отримано відповідь від 01 березня 2019 року, згідно із якою у Першій Коломийській райдержнотконторі після смерті [PERSON] , померлої [INFO] заведена спадкова справа 04 березня 2016 року за № 59, та вимогу банку приєднано до спадкової справи(а.с.37) 16 вересня 2019 складено претензію до спадкоємця відповідача [PERSON] , направлено лист-претензію (а.с. 38,39-41) як спадкоємцю померлого боржника [PERSON] в якому позивач пред`явив до нього свої вимоги кредитора по зобов`язанню позичальника. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадкоємцем спадщини, визначені у частинах третій і четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України. Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців. Як встановлено частиною першою статтею 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Частиною другою статті 1281 ЦК України встановлено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини,він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги, що передбачено частиною третьою статті 1281 ЦК України. Частиною четвертою статті 1281 ЦК України встановлено, що кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, доходить висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із встановленням підставності боргу та його розміру, з`ясуванням кола спадкоємців, факту прийняття ними спадщини, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Так, аналізуючи встановлені обставини справи, суд доходить виснвку, що факт наявності заборгованості та її розмір банком доведено розрахунком заборгованості та анкетою-заявою. Також суд вважає, що позивачем не дотримано законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника, оскільки направлено претензію кредитора до Першої коломийської районної державної нотаріальної контори 21 січня 2019 року, тобто поза межами шести місяців з дня смерті боржника . Доведеним також є факт прийняття спадкоємцем - відповідачем по справі спадщини, оскільки як вбачається з копій його паспорта, останній на момент відкриття спадщини проживав та зареєстрований за місцем проживання спадкодавця (а.с.33). Однак, надаючи оцінку факту належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна суд виходить з наступного. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Наведена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року по справі № 496/4489/16-ц. Згідно із 1, 5, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 наведеної статті доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (стаття 12 ЦПК України ). Позивач звернувся до суду в порядку спрощеного провадження, подав клопотання про розгляд справи без його участі. Жодного клопотання про витребування доказів в порядку ст. 84 ЦПК України позивачем не подано. Позивачем не наведено жодних доказів належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, а також вартості отриманого спадкоємцями майна. Без доведення вказаних обставин суд не може вважати, що наявні всі підстави для задоволення позову, а тому в його задоволені слід відмовити. На підставі наведеного та ст.ст. 526, 626,628, 1054, 1216, 1218, 1268, 1269, 1270, 1281, 1282,

Outcome: dismissed