Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

Приватно-орендне мале підприємство «Лиман-січ» (далі - ПОМП «Лиман-січ») у листопаді 2019 року звернулось до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначило, що [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 16,75 га, розташованої за межами населених пунктів на території Вовчанської міської ради, Держаний акт серії ІІ-ХР № 067385 від 29.12.1998 року. Вказана земельна ділянка перебуває у оренді ПОМП «Лиман-січ», відповідно до договору оренди від 11.02.2009 року, який зареєстрований в Управлінні Держкомзема у Вовчанському районі 24.12.2012 року, про що у Державному реєстрі земель вчинено відповідний запис. Договір укладено на 10 років, відповідно строк дії вказаного договору до 24.12.2022 року. Разом з тим, у період дії вказаного договору 04.10.2019 року [PERSON] уклав з СФГ «Надія» договір оренди зазначеної земельної ділянки. Укладений 04.10.2019 року договір оренди земельної ділянки суперечить вимогам чинного законодавства України. Просило визнати недійсним договір оренди землі, укладений 04.10.2019 року між орендодавцем [PERSON] та орендарем СФГ «Надія»; скасувати рішення, індексний номер: 49065996 від 08.10.2019 року, державного реєстратора Відділу державної реєстрації Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області Терещенко О.М. про державну реєстрацію прав таїхобтяжень за СФГ «Надія», код ЄДРПОУ: 30320807, прийняте про реєстрацію права оренди земельної ділянки кадастровий номер 6321610100:02:002:0156; вирішити питання про розподіл судових витрат. Ухвалою суду від 15.11.2019 року провадження у справі відкрито у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 23.01.2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 178 ЦПК України, відповідач [PERSON] надав суду відзив, в якому виклав заперечення проти позову, згідно яких вказав, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 16,75 га, розташована за межами населених пунктів на території Вовчанської міської ради, Держаний акт серії ІІ-ХР № 067385 від 29.12.1998 року. Вказана земельна ділянкабула передана в користування позивачу в момент підписання договору оренди, а саме 11.02.2009 року, що підтверджується Актом прийому-передачі земельної ділянки в оренду від 11.02.2009 року та тими обставинами, що позивач використовував дану земельну ділянку та сплачував орендну плату за її використання починаючи з 2009 року.Станом на 12.02.2019 року - момент закінчення дії вищевказаного договору оренди,позивач встиг обробити вищевказану земельну ділянку, тому він як добросовісний Орендодавець не заперечував проти збору ним врожаю 2019 року. Також, в 2019 році він з директором ПОМП «Лиман-Січ» - Числовим С.І. вів перемови стосовно збільшення орендної плати та поновлення договору нановий строк. Між ними не було досягнуто згоди на поновлення договору оренди, у зв`язку з незгодою з суттєвими умовами стосовно розміру орендної плати. 04.10.2019 року він уклав договір оренди з СФГ «Надія». Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 91-95). У відповідності до вимог ч. 1 ст. 178 ЦПК України, представник відповідача СФГ «Надія» надав суду відзив, в якому виклав заперечення проти позову, згідно яких вказав, що 04.10.2019 року був укладений договір оренди між СФГ «Надія» та [PERSON] , який було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04.10.2019 року за номером 33578706. Предметом договору є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6321610100:02:002:0156, яка знаходиться на території Вовчанської міської ради Вовчанського району Харківської області, площею 16,75 га та належить Орендодавцю на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії 11-ХР № 067385. При укладанні договору оренди Орендодавцем було надано документи, що підтверджують право власності - Державний акт про право власності на земельну ділянку серії 11-ХР № 067385, витяг з Державного реєстру речових прав про право власності тадокументи, що підтверджують відсутність обтяжень третіх осіб - Витяг з Державного земельного кадастру. [PERSON] повідомив, що вищевказана земельна ділянка раніше перебувала в оренді у ПОМП «Лиман-Січ» на підставі договору, який припинив свою дію 11.02.2019 року у зв`язку з закінченням строку. Також, він повідомив що між ним та директором ПОМП «Лиман-Січ» не було досягнуто згоди на поновлення договору оренди, а саме не узгоджено розмір орендної плати запропонований [PERSON] . Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.71-73). Представники позивача під час судового розгляду заявлені вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Питання щодо розподілу судових витрат просили не вирішувати. Представник відповідача [PERSON] під час судового розгляду позовні вимоги щодо визнання договору оренди недійсним та скасування рішення державного реєстратора визнав у повному обсязі не заперечував проти їх задоволення. Зазначив, що на теперішній час спірний договір оренди фактично розірвано. Представник відповідача СФГ «Надія», відповідач [PERSON] та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, в судове засідання не з`явилися, повідомлялися про час та місце його проведення завчасно та належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомили. Суд, вислухавши поясненняз`явившихся учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як встановлено під час судового розгляду, відповідно до копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та копії Державного акту серіїІІ-ХР № 067385 від 29.12.1998 року, [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 16,75 га, розташованої на території Вовчанської міськоїради Харківської області, кадастровий номер 6321610100:02:002:0156 (а.с. 16-20, 97). [PERSON] , як власник вказаної земельної ділянки, 11.02.2009 року уклав договір оренди з ПОМП «Лиман-січ» строком на 10 років. Вказаний правочин був зареєстрований в Управлінні Держкомзема у Вовчанському районі 24.12.2012 року, про що у Державному реєстрі земель вчинено відповідний запис (а.с. 11-14). Крім того, 04.10.2019 року [PERSON] також уклав договір оренди зазначеної земельної ділянки із СФГ «Надія»,строком до 31.12.2026 року. Вказаний правочин був зареєстрований 08.10.2019 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відділу державної реєстрації Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області (а.с. 96, 105-108). 11.12.2020 року між [PERSON] та СФГ «Надія» було укладено угоду про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки від 04.10.2019 року. 17.12.2020 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були припинено запис про інше речове право (право оренди) за номером 33578706 (а.с. 231-234). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як зазначено у ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі» (далі - Закон № 161-XIV). Згідно ст. 13 Закону № 161-XIV, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку (ч. 1 ст. 16 Закону № 161-XIV). Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою. Частиною 1 ст. 14 Закону № 161-XIV передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації (ч. 3 ст. 640 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (ч. 1 ст. 125 ЗК України). Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону (ч. 5 ст. 126 ЗК України). Відповідно до ст. 18 Закону № 161-XIV, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.04.2020року (справа № 610/1030/18). Таким чином, на земельну ділянку, власником якої є [PERSON] було укладено два договори оренди землі. Проте договір оренди землі від 11.02.2009 року між ПОМП «Лиман-січ» та [PERSON] пройшов державну реєстрацію 24.12.2012 року. Договір оренди землі від 04.10.2019 року, укладений між СФГ «Надія» та [PERSON] пройшов державну реєстрацію 08.10.2019 року. З вказаного випливає, що договір оренди землі між СФГ «Надія» та [PERSON] набрав чинність під час дії договору оренди землі від 11.02.2009 року між ПОМП «Лиман-січ» та [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону № 161-XIV, орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які би перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою (абз.4ч. 2 ст. 24 Закону № 161-XIV). Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання угоди недійсною (п. «в» ч.3 ст. 152 ЗК України). Внаслідок укладення оскарженого договору СФГ «Надія» отримало право оренди земельною ділянкою, що стало перешкодою для позивача у реалізації аналогічного права щодо тієї самої земельної ділянки. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про порушення права позивача на оренду земельної ділянки та наявність підстав для визнання оскаржуваного договору недійсним. Крім того, відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Пунктом 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року за №1141, передбачено, що державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Враховуючи зазначене та наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, підлягає задоволенню позовна вимога про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди землі за СФГ «Надія», як наслідок недійсності правочину. Суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved