Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 32572,96 гривень, та судові витрати по справі в розмірі 1378,00 гривень (а.с.2-3). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10.07.2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП БАНК» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №2004613424, за умовами якого позичальник отримав кредит в розмірі 28370,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 0,01% на рік та кінцевим строком повернення кредиту не пізніше 10.07.2016 року. Оскільки, в обумовлені строки позичальник своїх зобовязань по поверненню кредиту і сплаті відсотків не виконує виникла заборгованість за кредитом в розмірі 32572,96 гривень. По теперішній час відповідач свої зобовязання не виконав, кредитну заборгованість не погасив, у звязку з чим позивач був вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Представник позивача в судове засідання не зявився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.30). Відповідач в судове засідання не зявився повторно, був повідомлений належним чином про день час та місце розгляду справи (а.с.33), про причини неявки суду не сповістив, заперечень проти позову не надав та від нього не надходила заява про розгляд справи без його участі. Відповідно до положень ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.07.2013 року між Публічним акціонерним Товариством «ОТП БАНК» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №2004613424, за умовами якого позичальник отримав кредит в розмірі 28370,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 0,01% на рік та кінцевим строком повернення кредиту не пізніше 10.07.2016 року (а.с.4-6). В силу ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на підставі договору факторингу №22/12/14/1-1 від 22.12.2014 року набуло право грошової вимоги за договором №2004613424 від 10.07.2013 року, укладеним з [PERSON] (а.с.16-22). Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. В обумовлені кредитним договором строки позичальник своїх зобовязань по поверненню кредиту і сплаті відсотків не виконує, чим порушує умови договору, та у звязку з чим виникла заборгованість, станом на 14.11.2016 року, в розмірі 32572,96 гривень (а.с.15). В порядку досудового врегулювання спору позивач повідомляв відповідача [PERSON] про існуючу заборгованість за кредитним договором №2004613424 від 10.07.2013 року та необхідність її сплатити, про що свідчить відповідна вимога №200139749 від 24.07.2014 року (а.с.14), проте, заборгованість і досі залишається не погашеною. Згідно ст.526, ч.1 ст.530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, та у встановлений строк (термін) його виконання. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокове повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, враховуючи, що відповідач не виконує належним чином свої зобовязання, відповідно до умов кредитного договору, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved