Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

представник позивача просить суд дозволити виїзд за межі України неповнолітнім [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у супроводі їх матері [PERSON] , [INFO] без згоди та супроводу їх батька [PERSON] , [INFO] до Республіки Італія строком з 13.07.2019 по 01.06.2020, з метою відпочинку та навчання та дозволити [PERSON] , [INFO] без згоди батька [PERSON] , [INFO] оформити документи для виїзду неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за межі України з 13.07.2019 по 01.06.2020 до Республіки Італія з метою відпочинку та навчання, посилаючись на те, що [PERSON] має постійне місце проживання у Республіці Італія, м.Ріміні, де з нею проживають її неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Неповнолітні доньки [PERSON] народжені в Республіці Італія під час шлюбних відносин позивачки та відповідача [PERSON] та є їх спільними дітьми. Громадянства [PERSON] та [PERSON] станом на день подання позовної заяви не набули, так як їх походження є від громадян України. Відповідно до рішення Ватутінського міського суду від 07.04.2015, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З часу розлучення, [PERSON] втратила будь-який зв`язок з колишнім чоловіком, немає його телефону, та не знає де саме він проживає та зареєстрований. Останнє місце проживання відповідача було за адресою реєстрації [PERSON] в Україні - [ADDRESS] , колишнє подружжя визначилось, що спільні діти залишаться проживати разом з матір`ю в Республіці Італія, так як це повністю відповідає їх інтересам, адже, не будучи за походженням італійками, [PERSON] та [PERSON] фактично народженні та постійно проживають в цій країні, відвідують навчальні заклади і в майбутньому, по досягненню повноліття набудуть громадянства Італії . Для стягнення аліментів з відповідача позивач до суду не зверталась, так як немає потреби в фінансовому забезпеченні дітей з боку батька, адже сама позивач повністю взмозі сама утримувати доньок. [PERSON] , з метою подальшого розвитку кар`єри, вступила на заочну форму навчання до українського ВУЗу, диплом якого дає змогу отримати роботу в Італії за спеціальністю. В червні 2019 року позивач повинна прибути до України для здачі іспитів в навчальному закладі, і, користуючись нагодою, відвідати рідних які постійно мешкають в м. Ватутіне, Черкаської області, та рідну матір, взявши з собою спільних з відповідачем дітей, [PERSON] та [PERSON] . Готуючись до подорожі позивач з`ясувала, що для перетину кордону дітьми лише у її супроводі необхідна нотаріально посвідчена згода батька, або відомості про заборгованість по аліментам. Враховуючи, що жоден з варіантів запропонований законодавством для в`їзду неповнолітніх дітей на Україну та за її межі не доступний для позивача, таке питання можливо вирішити лише шляхом звернення до суду та отримання відповідного рішення про надання дозволу про виїзд дітей за кордон без згоди другого з батьків. А тому, позивач і звернулася до суду з даним позовом, виключно в інтересах її неповнолітніх дітей. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином (через офіційний веб-сайт Судової влади України), а тому суд вважає, що відповідач в судове засідання не з`явився без поважних причин та вважає за можливе розглядати справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів, при цьому виносить заочне рішення. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подав, жодних заяв чи клопотань не надіслав. Представник третьої особи особи позовні вимоги позивача підтримує повністю та вважає, що в інтересах неповнолітніх дітей, позов підлягає до задоволення. Суд, заслухавши сторони та дослідивши письмові докази справи, вважає за необхідне заявлений позов задовольнити повністю. Вимоги позивача законні та обґрунтовані. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] в період зареєстрованого шлюбу та проживаючи не території Республіки Італія в м. Ріміні народили двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с.11-13, 16-18), з яких вбачається, що діти дійсно народилися на території Республіки Італія у м.Ріміні. На даний час [PERSON] має постійне місце проживання у Республіці Італія, м.Ріміні, де разом з нею проживають її неповнолітні діти, що стверджується копією довідки про місце проживання від 14.01.2019 (а.с.8-10). Громадянства Італії [PERSON] та [PERSON] станом на день подання позовної заяви не набули, так як їх походження є від громадян України. Відповідно до рішення Ватутінського міського суду від 07.04.2015 (а.с.7), шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З часу розлучення, [PERSON] втратила будь-який зв`язок з колишнім чоловіком, немає його телефону, та не знає де саме він проживає та зареєстрований. Останнє місце проживання відповідача було за адресою реєстрації [PERSON] в Україні - [ADDRESS] , колишнє подружжя визначилось, що спільні діти залишаться проживати разом з матір`ю в Республіці Італія, так як це повністю відповідає їх інтересам, адже, не будучи за походженням італійками, [PERSON] та [PERSON] фактично народженні та постійно проживають в цій країні, відвідують навчальні заклади, що стверджується копіями довідок із навчального закладу м.Ріміні від 14.01.2019 (а.с.14-15, 19-20) і в майбутньому, по досягненню повноліття набудуть громадянства Італії . Для стягнення аліментів з відповідача позивач до суду не зверталась, так як немає потреби в фінансовому забезпеченні дітей з боку батька, адже сама позивач повністю в змозі сама утримувати доньок. [PERSON] , з метою подальшого розвитку кар`єри, вступила на заочну форму навчання до українського ВУЗу, диплом якого дає змогу отримати роботу в Італії за спеціальністю. В червні 2019 року позивач повинна прибути до України для здачі іспитів в навчальному закладі, і, користуючись нагодою, відвідати рідних які постійно мешкають в м. Ватутіне, Черкаської області, та рідну матір, взявши з собою спільних з відповідачем дітей, [PERSON] та [PERSON] . Готуючись до подорожі позивач з`ясувала, що для перетину кордону дітьми лише у її супроводі необхідна нотаріально посвідчена згода батька, або відомості про заборгованість по аліментам. Враховуючи, що жоден з варіантів запропонований законодавством для в`їзду неповнолітніх дітей на Україну та за її межі не доступний для позивача, таке питання можливо вирішити лише шляхом звернення до суду та отримання відповідного рішення про надання дозволу про виїзд дітей за кордон без згоди другого з батьків. Пунктами 4,7 Постанови КМУ від 27.01.1995 року №57 «Про затвердження Правил перетинання кордону громадянами України» передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, (ратифікованою Постановою Верховної Ради №789 від 27.02.1991р.)., яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року у справі №712/10623/17 (провадження №14-244 цс 18), беручи до уваги рішення Європейського суду з прав людини у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року, прийшла до висновку про пріоритетність інтересів дитини у вирішенні питання про надання дозволу на виїзд за кордон без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, беручи до уваги той факт, що неповнолітні доньки позивача та відповідача, постійно проживають в Республіці Італія, навчаються в цій країні, є необхідність у наданні дозволу на виїзд [PERSON] та [PERSON] за кордон без згоди другого з батьків та в супроводі лише матері, так як це повністю відповідає їх інтересам і прийняття протилежного рішення призведе до порушення таких інтересів та прав неповнолітніх дітей. Позивач з дітьми приїздить до України в червні 2019 року та має намір повернутись до Італії 14 липня 2019 року. Таким чином, та враховуючи те, що неповнолітні [PERSON] і [PERSON] відвідують в Італії навчальні заклади та саме там знаходиться їх постійне місце проживання, строк на виїзд за кордон має бути встановлений з 13 липня 2019 року по 01.06.2020 року (в тому числі 2019/2020 навчальний рік). А тому, суд вважає за необхідним дозволити виїзд за межі України неповнолітнім [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у супроводі їх матері [PERSON] , [INFO] без згоди та супроводу їх батька [PERSON] , [INFO] до Республіки Італія строком з 13.07.2019 по 01.06.2020, з метою відпочинку та навчання та дозволити [PERSON] , [INFO] без згоди батька [PERSON] , [INFO] оформити документи для виїзду неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за межі України з 13.07.2019 по 01.06.2020 до Республіки Італія з метою відпочинку та навчання. Питання про відшкодування судових витрат позивач не ставить. На підставі викладеного та

Outcome: approved