Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Представник позивача у березні 2017 року звернувся до суду з указаним позовом, у якому зазначає, що позивач та відповідач 06 вересня 2013 року уклали шлюб. За час шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося. Відповідач фактично більше року не мешкає з родиною, дитину відвідує коли заманеться. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між сторонами припинено. Позивач певний час намагалася зберегти сім'ю, оскільки вважала, що у дитини повинен бути батько, але з часом переконалася, що вони з відповідачем є людьми з різними поглядами на життя, тому в своїх інтересах та інтересах дитини позивач вирішила розірвати шлюб. Посилаючись на указані обставини, представник позивача просить суд розірвати шлюб, укладений між сторонами, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Тростянецького міського управління юстиції Сумської області 06 вересня 2013 року, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 06.09.2013 року. Представник позивача та позивач в судове засідання не з'явились, представник позивача [PERSON] подав до суду заяву, у якій позов підтримав, розгляд справи просив провести без його участі та позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, був повідомлений належним чином про час і місце проведення судових засідань. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, причин неможливості явки в судове засідання суду останній не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстровано шлюб 06.09.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тростянецького районного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 126, після реєстрації шлюбу відповідач змінив прізвище на «[PERSON]» (а.с.6). У сторін у шлюбі народився [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (стаття 56 СК України). У силу статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим через відсутність добровільної згоди одного з подружжя на це, а тому враховуючи, що примушення позивача до збереження шлюбних відносин суперечитиме її правам та інтересам шлюб між сторонами у цій справі необхідно розірвати, а позов - задовольнити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд виходить з такого. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на викладене, оскільки вимога до відповідача задоволена у повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп., сплачений позивачем при зверненні до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved