Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

представник Позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що Відповідач є власником квартири [ADDRESS], в якому Позивач надає житлово-комунальні послуги. В зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов'язань, передбачених умовами чинного законодавства з оплати вартості житлово-комунальних у Відповідача виникла заборгованість перед Позивачем у розмірі 4355,51 грн. Крім того, в зв'язку з простроченням такого грошового зобов'язання, Позивач на підставі ст.. 625 ЦК України ставить питання про стягнення з Відповідача інфляційної складової боргу - 2472,43 грн. та 3% річних - 228,27 грн. Також просить стягнути судові витрати в розмірі судового збору - 1378,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначено, що позовні вимоги представник позивача підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність Відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що Відповідач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18.04.2013 р., що також підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. На підставі Договору управління майном від 31.08.2011 р. ТОВ «Висока вежа» передала Позивачу в управління 1, 2 та 5-ту секції будинку по [ADDRESS], на підставі якого Позивач по 23.10.2014 р. був виконавцем житлово-комунальних послуг по даному будинку. Відповідно ст. ст. 10, 156, 160, 162 Житлового кодексу України громадяни зобов'язані дбайливо ставитись до будинку, в якому вони проживають, додержуватись правил користування жилими приміщеннями, вчасно і в повному обсязі оплачувати житлово-комунальні послуги. Згідно зі ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач таких послуг зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог «Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями», які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 2 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572 та викладених в редакції згідно Постанови Кабінету Міністрів України №45 від 24.01.2006 року, користування приміщеннями житлових будинків здійснюється згідно з свідоцтвом на право власності або договором найму. Відповідно ст.ст. 161, 162 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону. Судовим розглядом встановлено, що Відповідач, користуючись усіма комунальними послугами, при цьому ухиляється від сплати за надані житлово-комунальні послуги та своїми діями порушує п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 р. № 45 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. за № 572» та вищевказані норми чинного законодавства, згідно яких власники, наймачі, орендарі квартири зобов'язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. У зв'язку з несплатою Відповідачем витрат за надані житлово-комунальні послуги у останнього виникла заборгованість за період з 01.05.2013 р. по 23.10.2014 р. у розмірі 4355,51 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунком заборгованості. Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку позивача інфляційна складова боргу - 2472,43 грн., 3% річних - 228,27 грн. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, своїх пояснень щодо суті позовних вимог та доказів, які б спростовували доводи Позивача суду не надав. За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги Позивача про стягнення заборгованості з Відповідача в примусовому порядку підлягають задоволенню. Враховуючи, що суд задовольняє заявлений позов, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати, понесені Позивачем у вигляді сплати суми судового збору у розмірі 1378 грн. 00 коп. підлягають стягненню з Відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved