Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №002-16041-151007 від 15.10.2007 року у сумі 4297,50 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим , що 15.10.2007 року ПАТ «Дельта Банк» надав [PERSON] кредит в розмірі - 4297 грн. 50 коп., але відповідач зобов'язання за вказаним кредитним договором не виконав та має прострочену заборгованість, тому позивач просить стягнути вищевказану заборгованість з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився заявивши в позовній вимоги про розгляд даної справи за його відсутності , заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач будучи належним чином повідомленим про день та час слухання справи, у судове засідання не з'явилася, не повідомивши про причини неявки та його поважність, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності за наявних у справі матеріалів відповідно до положень статей 224-233 ЦПК України. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи , суд приходить до висновку , що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядує цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частина 2 статті 1054 ЦК України передбачає, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи 15.10.2007 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №002-16041-151007, згідно якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі - 4297 грн. 50 коп. Відповідно до пункту 1.1. вищевказаного Договору, позивач зобов'язується надати відповідачеві кредит у сумі 4297,50 грн. на придбання певного майна/послуг , на умовах визначених Договором. Відповідно до п.2.3. Договору за користування кредитом відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 12 % в рік. А також, за ведення кредитної справи відповідач сплачує кредитору плату в розмірі 1.55 % в місяць, п. 2.5 Договору. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 4297,50 грн., про що свідчить меморіальний ордер № 36744859 від 15.10.2007 року та рахунок-фактура № Cчт/PL-0010510 від 15.10.2007 року. Зі свого боку, відповідач, отримав у своє розпорядження майно, що підтверджується накладною № Pнк/ PL-0009414 від 15.10.2007 року. Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок кредитора в повному обсязі: суми кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших плат, передбачених договором. Станом на 18.02.2014 р. Відповідач не виконував належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Положеннями Договору передбачено, що ТОВ «Комерційний банк «Дельта» у випадку порушення Позичальником строків сплати передбачених Договором платежів більше ніж на 1 (один) місяць має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за його користування, а також плати за ведення кредитної справи. При несвоєчасній сплаті Позичальником платежів в строки, передбачені Договором, Кредитор має право вимагати від Позичальника оплати боргового зобов'язання в примусовому порядку згідно чинного законодавства України. За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлений договором строк . Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов , визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Як вбачається із змісту позовної заяви та інших матеріалів на теперішній час, зобов'язання за вказаним кредитним договором відповідачем не виконуються, прострочена заборгованість не сплачується. Таким чином, станом на 18.02.2014 року за відповідачем по укладеному з ТОВ «Комерційний банк «Дельта» Кредитному договору № 002-16041-151007 від 15.10.2007 року рахуються заборгованість на загальну суму 2604,26 грн., яка складається з: заборгованість за сумою кредиту 1815,99 грн.; заборгованість за відсотками: 80,87 грн.; заборгованість за комісіями: 707,40 грн. Вказана прострочена заборгованість перевірений судом при постановленні рішення. За таких обставин суд приходить до висновку , що позивач правомірно вимагає повернення простроченої суми кредиту у примусовому порядку , посилаючись на кредитний договір. Таке право також передбачене ч.2 ст.1050 ЦК України, яка застосовується до правовідносин за кредитним договором. Позивачем по справі були понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі - 243 грн. 60 коп., які підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved