Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму завданої майнової шкоди в розмірі 5274 грн. 22 коп., а також понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 1762 грн. В обґрунтування позовних вимог вказав, що між ПАТ «Страхова компанія «Країна» та [PERSON] було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/4069877 строком дії від 02.12.2014 року до 02.12.2015 року, згідно умов якого страховик зобовязався відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоровю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: автомобіля [NUMBER]. Так, 23.01.2015 року сталась ДТП за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням відповідача, та автомобіля [NUMBER], який належить [PERSON]. Внаслідок вказаної ДТП автомобіль [NUMBER], отримав механічні ушкодження. Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.02.2015 року відповідача було визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Згідно заяви щодо погодження розміру страхового відшкодування від 07.05.2015 року, вартість матеріальних збитків завданих власнику пошкодженого транспортного засобу становила 11058 грн. 44 коп., у звязку з чим позивач сплатив на користь [PERSON] страхове відшкодування в сумі 10548 грн. 44 коп. Однак, у порушення умов полісу №АІ/4069877, який був укладений з [PERSON] на умовах, передбачених п. 13.2 ст. 13 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кермом забезпеченого автомобіля [NUMBER], перебував відповідач, а не страхувальник [PERSON] Відтак, у звязку з тим, що відповідач керував забезпеченим автомобілем замість страхувальника, то після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача щодо відшкодування 50% завданої шкоди (в порядку регресу), що становить суму в розмірі 5274 грн. 22 коп., яку представник позивача і просить стягнути з відповідача на користь позивача. Представник позивача у судове засідання не зявився, але надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності, а в разі неявки відповідача ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов чи заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, відповідно до Поліса №АІ/4069877 від 01.12.2014 року, [PERSON] застраховано автомобіль марки «ВАЗ», державний номер [NUMBER], у ПАТ «Страхова компанія «Країна» (а.с.5). \~29.01.2015 року [PERSON] звернулась до позивача з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 23.01.2015 року за участю належного їй автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та автомобіля [NUMBER], належного [PERSON], під керуванням водія [PERSON] (а.с.9-10). Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.02.2015 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення (а.с.8). Згідно заяви щодо погодження розміру страхового відшкодування від 07.05.2015 року, погоджений [PERSON] розмір страхового відшкодування становив суму у розмірі 11058 грн. 44 коп. (а.с.11). На підставі повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду потерпілої особи від 29.01.2015 року та страхового акту №07/35013/3.2.29 від 13.05.2015 року, позивач здійснив виплату [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 10548 грн. 44 коп., що підтверджується платіжним дорученням №4665 від 13.05.2015 року (а.с.12,13). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до\~ ст. 993 ЦК України\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1\~ст.\~1191\~ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. \~ \~ \~ \~ Відповідно до п. 13.2 ст. 13 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об'єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. \~ \~ \~ \~ Відповідно до п. 38-1.1 ст. 38-1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобовязана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Так, судом установлено, що поліс №АІ/4069877 було укладено з [PERSON] на умовах, передбачених п. 13.2 ст. 13 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при цьому під час дорожньо-транспортної пригоди за кермом забезпеченого автомобіля перебував саме відповідач, а не страхувальник. Разом з тим, позивачем було виплачено потерпілій стороні страхове відшкодування. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та відповідно до вимог чинного законодавства підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені судові витрати в сумі 1762 грн. (а.с.4). На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved