Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 18291,61 грн., з якої 1465,04 грн. складова заборгованості кредиту за ставкою 2,5%, 2903,67 грн. складова заборгованості кредиту за ставкою 2,9%, 12575,68 грн. складова заборгованості кредиту за ставкою 3,6%, 500 грн. штраф (фіксована частина), 847,22 грн. штраф (процентна складова) та судові витрати в розмірі 1600 грн. Представник позивача [PERSON] у дане судове засідання не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає, в разі неявки в судове засідання відповідача, просив винести заочне рішення. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги позивача визнала в повному обсязі. Зазначила, що дійсно отримувала кредит на вказану суму, з грудня 2015 року у звязку із скрутним матеріальним становищем в родині перестала сплачувати кредит. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: 22.09.2010 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 1800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, відповідно до п.1.1.3.2.4 умов та правил надання банківських послуг з можливістю змінювати тариф, а також інші умови обслуговування рахунків (а.с.12,13,14-48). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, відповідачу [PERSON] було збільшено кредитний ліміт: 23.11.2010 року до 2000 грн., 23.12.2010 року - 2400 грн., 22.01.2011 року 2800 грн., 23.02.2011 року 3200 грн., 19.03.2011 року 3800 грн., 21.04.2011 року 4400 грн., 02.06.2011 року 5200 грн., 21.07.2011 року 6200 грн., 20.08.2011 року 8200 грн., 20.08.2015 року було знижено кредитний ліміт до 7760 грн. (а.с.11). З розрахунків заборгованості наданих позивачем вбачається, що відповідач [PERSON] зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, у звязку з цим, станом на 08.11.2016 року утворилась заборгованість в розмірі 18291,61 грн., з якої 1465,04 грн. складова заборгованості кредиту за ставкою 2,5%, 2903,67 грн. складова заборгованості кредиту за ставкою 2,9%, 12575,68 грн. складова заборгованості кредиту за ставкою 3,6%, 500 грн. штраф (фіксована частина), 847,22 грн. штраф (процентна складова) (а.с.7-9,10-11). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Уклавши кредитний договір сторони взяли на себе певні зобовязання. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Відносно викладеного, необхідно зазначити, що згідно зі ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому судом, під час розгляду справи були створені всі необхідні умови для забезпечення здійснення позивачем та відповідачами наданих законом прав для всебічного та повного дослідження обставин справи, у порядку ч.4 ст.10 ЦПК України було розяснено права та обовязки, положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, сторони попереджалися про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і відповідне право на забезпечення доказів. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, які встановлені ст.ст.10,11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог або заперечень, саме сторона визначає коло доказів, які вона надає суду. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, на які посилається відповідач, як на підставу своїх заперечень, оцінивши докази в їх сукупності, суд знаходить позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню.. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved