Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 07.11.2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 8550,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердив свою\~ згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 14.09.2017 року має заборгованість 25609,11 гривень, яка складається з наступного: 969,89 гривень тіло кредиту, 16046,17 гривень нараховано відсотків за користування кредитом, 689738 гривень нараховано пені, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень штаф (фіксована частина), 1195,67 гривень (процентна складова).\~ На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПриватБанк». З наведених підстав просив суд задовольнити позов, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 07.11.2007 року в розмірі 25609,11 гривень. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 24.10.2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 23.03.2018 року сторонам встановлені строки, передбачені ст.ст. 178-180 ЦПК України. 27.04.2018 року у встановлені ухвалою суду від 23.03.2018 року строки представником відповідача поданий відзив на позовну заяву (а.с. 102-109). 07.05.2018 року у встановлені ухвалою суду від 23.03.2018 року строки представником позивача подано до суду відповідь на відзив (а.с. 110-164). В судове засідання 01.06.2018 року представник позивача, а також відповідач [PERSON] не зявились. В матеріалах справи наявна заява з проханням про проведення судового засідання без участі представника позивача (а.с. 32). Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні\~ проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених в його письмових запереченнях та поясненнях (а.с. 102-103, 167-168). Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, проаналізувавши надані докази, вважає необхідним частково задовольнити позов з наступних підстав. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Суд встановив, що 07.11.2007 року [PERSON] підписана та подана до відділення ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», заяву на відкриття рахунку та надання кредитного ліміту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із валютою карти: гривня, типом кредитного ліміту: фінансовий, сумою кредитного ліміту: 2000 гривень, базовою відсотковою ставкою 36 відсотків з розрахунку 360 днів у році, із узгодженим порядком погашення заборгованості щомісячними платежами в розмірі 7 відсотків від суми заборгованості. В поданій заяві [PERSON] своїм підписом підтвердила, що підписана заява разом з Умовами становить між нею і банком договір про надання банківських послуг (а.с. 8). При цьому, оскільки сам факт підписання вказаної заяви не оспорюється стороною відповідача, суд визнає її належним та допустимим доказом існування договірних відносин між сторонами. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, з наданих суду сторонами доказів судом встановлено, що між сторонами спору виникли договірні відносини на підставі заяви б/н від 07.11.2007 року, укладеної між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], (а.с. 8 об.), Памятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг, а також Тарифів. При зверненні до суду позивачем долучено до позовної заяви копію Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 10-24). Згідно п.2.1.1.12.6.1. У разі виникнення прострочених зобовязань за борговими зобовязаннями на суму від 100 гривень, Клієнт сплачує Банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. Згідно п. 2.1.1.12.7.2. У разі непогашення заборгованості минулого місяця до 25-го числа поточного місяця Клієнт сплачує пеню за несвоєчасне погашення кредитного ліміту в Пільговий період. Згідно п. 2.1.1.7.6. При порушенні Клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів Клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. В той же час, згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У справі, що розглядається, суд враховує те, що надані Умови та правила надання банківських послуг, а також інші надані позивачем документи, не містять підпису відповідача [PERSON] Більш того, договірні відносини [PERSON] виникли з ЗАТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується змістом поданої заяви, в той час як додані до позову Умови та правила, з якими нібито ознайомлювалась відповідач при укладенні договору\~ розроблені після реорганізації ЗАТ КБ «ПриватБанк» в ПАТ КБ «ПриватБанк», що відображено в їх загальних положеннях (а.с. 10). Верховний Суд України у справі №6-16цс15 від 11 березня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що за частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Виходячи з правового аналізу вказаних норм Умови та правила надання банківських послуг, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника. Відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року № 6-2320цс16, а також постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі № 578/132/16-ц. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач додає до позову виписку по рахунку та розрахунок заборгованості, згідно якого зазначає, що станом на 14.09.2017 року заборгованість [PERSON] за договором б/н від 07.11.2007 року складає 25609,11 гривень та включає в себе: тіло кредиту -969,89 гривень, нараховані відсотки 16046,17 гривень, нарахована пеня 6897,38 гривень, заборгованість по судовим штрафам 1695,67 гривень. При цьому судом не може бути визнана обґрунтованою позиція відповідача, висловлену в судовому засіданні представником, про те, що відповідач не визнає позов оскільки їй невідомо чи існує заборгованість та в якому розмірі, оскільки позиція відповідача, а також фактичні дії щодо висловлення згоди сплатити на рахунок банку грошові кошти в розмірі 4946,60 гривень, що підтверджується копіями наданих представником відповідача звернень на адресу позивача, а також відповідей банку (а.с. 104, 108, 109, 169-171), свідчить про фактичне визнання [PERSON] існування заборгованості за договором. Під час судового розгляду судом було розяснено представнику відповідача положення ч. 4 ст. 12 ЦПК України в частині ризику настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням стороною процесуальних дій. В той же час будь-яких клопотань, зокрема щодо проведення судової економічної експертизи, витребування доказів, надання власного розрахунку заборгованості на спростування вимог позивача, тощо стороною не заявлено. Враховуючи практику Верховного суду України та Верховного Суду, зокрема наведену вище, суд визнає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості в загальному розмірі 17016,06 гривень, яка складається з тіла кредиту -969,89 гривень, а також нарахованих відсотків 16046,17 гривень. В той же час суд не вбачає підстав для задоволення позову ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] в частині вимог про стягнення пені в розмірі\~ 6897,38 гривень та\~ заборгованості по судовим штрафам в розмірі 1695,67 гривень, оскільки позивачем не доведено той факт, що долучені до позову Умови та Правила надання банківських послуг дійсно є складовою частиною укладеного 07.11.2007 року між сторонами договору, так як вони не містять підпису позичальника та відсутні достовірні дані про те, що [PERSON] була ознайомлена саме з цими Умовами, якими визначено відповідальність щодо стягнення пені та судових штрафів. Більш того додані до позову Умови та правила, з якими нібито ознайомлювалась відповідач при укладенні договору\~ розроблені після реорганізації ЗАТ КБ «ПриватБанк» в ПАТ КБ «ПриватБанк», що відображено в їх загальних положеннях (а.с. 10). Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно ч.ч. 3,4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. А згідно ч.ч. 1,3 ст. 13 ЦПК України\~ суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи. Разом з тим позивач не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в обґрунтування решти заявлених позовних вимог, а відповідач та його представник не надав належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в обґрунтування заперечень відповідача проти позову. За таких обставин, суд вважає необхідним частково задовольнити позовні вимоги. Згідно ст. 141 ЦПК України\~ суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, ст.ст. 525, 526, 625,629, 1054 ЦК України,

Outcome: partial