Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на ті обставини, що 29 липня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено кредитний договір № 001-28030-290708, відповідно до якого відповідачу надано кредит у сумі 3000 гривень на умовах, визначених договором, зі сплатою процентів, виходячи зі ставки 0 % річних. За обслуговування кредитної заборгованості відповідач зобовязався сплачувати кредитору плату в розмірі 4,5% в місяць. Банк виконав взяті на себе зобовязання за договором, надавши відповідачу кредит у сумі 3000 гривень. Порушуючи умови договору, відповідач допустила заборгованість. Кошти в сумі 6955 гривень та понесені судові витрати позивач просив стягнути з відповідача в судовому порядку. В судове засідання представник позивача не зявився, звертаючись до суду, просив розгляд справи проводити у його відсутності, вказав, щ0о не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання, причини неявки суду не відомі. Зважаючи на ті обставини, що будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, відповідач вдруге не зявився до суду, доказів поважності причини неявки в судове засідання не надав, враховуючи правила ст.ст. 157, 169 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи у відсутності відповідача. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень статтей 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Правові наслідки порушення зобовязання передбачені статтею 611 ЦК України, згідно якої у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. Матеріалами справи встановлено, що 29 липня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта» та відповідачем укладено кредитний договір № 001-28030-290708. Відповідно до п. 1.2 договору кредит надається на строк 27 місяців, з кінцевим терміном повернення та сплати всіх плат не пізніше ніж 28 жовтня 2010 року на умовах, визначених цим договором. Пунктом 1.4 договору передбачено що частина суми кредиту, що зазначена в п. 1.1 договору без врахування суми плати за надання кредиту надається кредитором позичальникові готівкою через касу представника кредитора (відділення Укрпошти). Позичальник доручає кредитору перерахувати цю частину суми кредиту поштовим переказом через відділення Укрпошти. Відповідно до вказаних умов кошти перераховані відповідачі згідно меморіального ордеру № 31497361 від 29 липня 2008 року. Днем надання кредиту вважається день зарахування суми кредиту на позичковий рахунок. Моментом погашення кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки кредитора в повному обсязі: суми кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших плат, передбачених цих договором, та можливих штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання позичальником умов договору. Вказані положення встановлені п. п. 2.1, 2.2 договору. Згідно з п. п. 2.3., 2.6. договору за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 0 % річних, за обслуговування кредитної заборгованості позичальник сплачує кредитору плату в розмірі 4,5 % в місяць. Відповідно до п. 2.9 договору за надання кредиту позичальник сплачує кредитору комісію, розмір якої зазначено у п. 1.1. договору, що складає 0,00 % від частини суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. цього договору, що надається на власні потреби позичальника. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. п. 3.1, 3.2., 3.4 договору позичальник зобовязався щомісячно сплачувати платежі у строки, визначені цим договором, виконати своєчасно та в повному обсязі зобовязання за цим договором не пізніше кінцевого терміну повернення кредиту, використовувати кредит на передбачені цим договором цілі. В порушення даних зобовязань відповідач з жовтня 2008 року припинила сплачувати банку належні платежі, станом на 15 травня 2015 року допустила заборгованість за кредитним договором, яка складається із заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2770 гривень та заборгованості за комісіями в розмірі 4185 гривень. Загальний розмір заборгованості склав 6955 гривень. Розрахунок заборгованості за кредитом доданий до позовної заяви. Таким чином, відповідач допустила неналежне виконання умов, визначених змістом зобовязання. Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта», що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями статуту та свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи. Позовні вимоги ґрунтуються на законі та підтверджені матеріалами справи. Відповідно до положень частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач у судове засідання не зявилася, заперечень на позов та доказів, що спростовують зазначені у позовній заяві обставини, не подала. За правилами частини 3 статті 88 ЦПК України у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивача звільнено від сплати судового збору відповідно до пункту 22 статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, ст. ст. 526, 527, 530, 610 - 612, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved