Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

Представник позивача уточнивши позовні вимоги просив суд звернути стягнення на заставлене, згідно Іпотечного договору від 12.07.2007 року за реєстровим № 4821, майно, що належить [PERSON], а саме однокімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 22,6 кв.м., житловою площею 14,7 кв.м. «шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження» з початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, для задоволення грошових вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» у сумі 8 574,45 (вісім тисяч п'ятсот сімдесят чоти євро, 45 євроцентів). В обґрунтування уточнених позовних вимог покладався на те, що згідно договору кредиту № 629/3 -130 від 12.07.2007 року ПАТ «Укрсоцбанк» надав [PERSON] кредит на загальну суму 9 000,00 євро зі сплатою процентної ставки за кредитом 12 % річних з кінцевим терміном повернення до 12.07.2022 року. Отримавши вказану суму кредиту позичальник не виконала взятих на себе зобов'язань, а тому станом на 13.11.2013 року заборгованість по основній сумі кредиту становить 8045,36 євро, відсотки за користування кредитом нараховані станом на 20.09.2013 року становлять 929,09 євро. Згідно уточнюючих довідок від 18.12.2013 року та 27.02.2014 року заборгованість за договором кредиту № 629/3 -130 від 12.07.2007 року станом на 27.02.2014 року становить 8045,36 євро - тіло кредиту, 529,09 євро відсотки за користування кредитом. В забезпечення виконання зобов'язань по даному кредитному договору 12.07.2007 року з [PERSON] був укладений іпотечний договір за реєстровим № 4821 згідно якого остання передала в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» в якості забезпечення виконання основного зобов'язання за кредитним договором наступне нерухоме майно: однокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 22,6 кв.м, житловою площею 14,7. кв.м. Згідно ст. 589 ЦК України та ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. [INFO] року боржник [PERSON] померла, однак кредитні правовідносини не припинилися після смерті боржника, оскільки згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб спадкоємців або територіальної громади. Крім того правовідносини, які виникли на підставі договору іпотеки, також у силу ст. 17 Закону України «Про іпотеку» після смерті боржника за основним зобов'язанням не припинились. У зв'язку з тим, що спадщина після смерті боржника [PERSON] ніким не прийнята та заборгованість у добровільному порядку не повернута, ними заявлено вимогу до заставодержателя [PERSON] про звернення стягнення на майно у рахунок погашення наявної заборгованості. Представник позивача Бляхар Є.П. у судовому засіданні уточненні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд звернути стягнення на заставлене майно однокімнатну квартиру [ADDRESS], що належить відповідачу [PERSON] для задоволення грошових вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» у сумі 8 574,45 (вісім тисяч п'ятсот сімдесят чоти євро, 45 євроцентів), а також стягнути з останньої судові витрати. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час і місце судового розгляду справи розміщеним у газеті «Високий замок» оголошенням, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи без її участі не надала. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Згідно вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 12.07.2007 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № 629/3-130, згідно п. 1.1. якого банк надає останній грошові кошти в сумі 9 000,00 євро строком до 12.07.2012 року зі сплатою за користування кредитом 12,00 % річних. Позивач свої зобов'язання перед відповідачем виконав, а саме 12.07.2007 року видав кошти, що підтверджується розрахунком вимог банку, копія якої знаходиться в матеріалах справи. Таким чином, [PERSON] отримала кошти, а відтак, зобов'язана була належним чином виконувати умови кредитного договору. Однак внаслідок невиконання умов договору [PERSON] станом на 13.11.2013 року заборгованість по основній сумі кредиту, згідно наявного у матеріалах справи розрахунку, становить 8045,36 євро, відсотки за користування кредитом нараховані станом на 20.09.2013 року становлять 929,09 євро. Згідно уточнюючих довідок від 18.12.2013 року та 27.02.2014 року, які містяться у матеріалах справи, заборгованість за договором кредиту № 629/3 -130 від 12.07.2007 року станом на 27.02.2014 року становить 8045,36 євро - тіло кредиту, 529,09 євро відсотки за користування кредитом. Судом з'ясовано, що у рахунок виконання зобов'язання по кредитному договору 12.07.2007 року між [PERSON] та позивачем було укладено іпотечний договір за реєстровим № 4821, згідно п. 1.1. якого іпотекодавець [PERSON] передала іпотекодержателю ПАТ «Укрсоцбанк» у якості забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за договором кредиту № 629/3-130 від 12.07.2007 року наступне майно: квартиру [ADDRESS], житловою площею 14,7 кв.м. загальною площею 22,6 кв.м.. Згідно п. 1.2. даного договору вартість предмета іпотеки за згодою сторін становить 83 000,00 грн. У відповідності до 4.2. іпотечного договору у разі невиконання позичальником, у даному випадку [PERSON], умов кредитного договору, позивач має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а у разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. З урахуванням вищенаведеного 25.09.2013 року на адресу [PERSON] та [PERSON] була направлена вимога про сплату заборгованості копії яких знаходяться у матеріалах справи. Однак на зазначену вимогу ні позичальник [PERSON] ні іпотекодавець [PERSON] не відреагували та не погасили у добровільному порядку наявну заборгованість за кредитним договором. Судом у ході судового слідства з достовірністю встановлено те, що позичальник [PERSON] померла [INFO] року, що стверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Стрию Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області. Однак суд приходить до переконання, що у силу ст. 608 ЦК України кредитні правовідносини, які виникли між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] не припинились у зв'язку з її смертю, оскільки такі не є нерозривно пов'язані з її особою та можуть бути виконані іншими особами. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з копії відповіді приватного нотаріуса [PERSON] від 14.02.2014 року № 01-16/17 свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] не видано. Крім того згідно довідки КП «Надія» по [ADDRESS], тобто по останньому місцю проживання [PERSON], станом на дату її смерті [INFO] року були зареєстровані власник [PERSON] та [PERSON]. Таким чином судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадщина не була прийнята ніким із спадкоємців. На підставі вище наведеного суд приходить до переконання, що оскільки кредитні правовідносини, які виникли з кредитного договору, тобто основне зобов'язання не припинились, оскільки не є нерозривно пов'язані з особою боржника [PERSON], відповідно відносини, які виникли з іпотечного договору укладеного з відповідачем [PERSON] також не припинились, тому вимоги заявлені до майнового поручителя про звернення стягнення на предмет іпотеки є правомірними. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторамицього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. У відповідності до ч.1 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.11 Закону України «Про іпотеку», майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ст. 38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. При вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд також має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав ( п.41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»). Згідно договору іпотеки від 12.07.2007 року, заставна вартість предмету іпотеки - квартири [ADDRESS] становить 83 000,00, грн., що еквівалентно за курсом НБУ на дату укладання договору 11 950,59 євро. Зазначена вартість предмету іпотеки під час судового розгляду справи сторонами не оскаржувалася, клопотання про визначення на час розгляду справи вартості предмету іпотеки не заявлялось, тому суд приходить до переконання про співмірність суми заборгованості за кредитом, яка згідно розрахунку заборгованості становить 8 574,45 євро, та вартості іпотечного майна. Таким чином, на підставі вищенаведеного, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, врахувавши положення п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України про справедливість, добросовісність та розумність як основні засади цивільного законодавства та вимоги ст. 212 ЦПК України щодо оцінки співмірності суми заборгованості за кредитом яка у добровільному порядку не була погашена з вартістю спірної квартири, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги є підставними, такими що відповідають вимогам закону України «Про іпотеку», а тому підлягають до задоволення повністю. Тобто слід звернути стягнення на заставлене, згідно Іпотечного договору від 12.07.2007 року за реєстровим № 4821, майно, що належить відповідачу [PERSON], а саме однокімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 22,6 кв.м., житловою площею 14,7 кв.м. «шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження» з початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, для задоволення грошових вимог ПАТ «Укрсоцбанк» у сумі 8 574,45 (вісім тисяч п'ятсот сімдесят чоти євро, 45 євроцентів). Також, згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому суд вважає, що з відповідача [PERSON] слід стягнути в користь позивача ПАТ «Урсоцбанк» судовий збір, які той сплатив при подачі позову до суду, а саме 1 132 (одну тисячу сто тридцять дві) гривні 07 коп.

Outcome: approved