Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що 17.12.2012 р. між Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого новий кредитор набув усі права вимоги первісного кредитора по відступленим кредитним договорам включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій. Згідно вищевказаного договору відбулася відступлення права вимоги за Кредитним договором № 1237 від 07.08.2007 року, що було укладено між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичною особою - громадянином(кою) України яким (якою) - [PERSON], на користь ТОВ «Кредитні ініціативи». 07.08.2007 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON], уклали кредитний договір № 1237, з подальшим внесенням змін та доповнень. Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору, банк зобов'язується надати боржнику кредит у сумі 18990,00 доларів США, а відповідач зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Натомість у зв'язку з тим, що відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушує істотні умови кредитного договору, в результаті чого станом на 01.09.2013р. у відповідача виникла прострочена заборгованість у сумі 18990,00 доларів США, а саме: за кредитом - 14875,95 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 118903,47 грн.; по відсотках - 8064,92 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 64462,91 грн.; пеня - 1155,86 дол. США, що по курсу НБУ на дату розрахунку складає - 9238,79 грн. Враховуючи вищенаведене позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» суми боргу в розмірі 192605,17 грн. та сплачений позивачем судовий збір 1926,05 грн. Згідно заяви представника позивача від 16.04.2014 року було уточнено позовні вимоги, а саме позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» суми боргу в розмірі 129510,11 грн. та сплачений позивачем судовий збір 1926,05 грн. В зв'язку з наявністю рішення Ужгородського міськрайонного суду від 26.12.2011 року згідно з яким було стягнуто з відповідача на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» первісного кредитора по даній справі заборгованість у розмірі 144858,47 грн. в цій частині позовних вимог просив залишити без розгляду. Представник позивача ТОВ «Кредитні ініціативи» з'явився, позовні вимоги підтримує в повному обсязі відповідно до викладених у позовній заяві підстав. Відповідач [PERSON] в судове засідання з'явилася ззаперечила проти позовних вимог, просила відмовити в позові. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, та матеріали цивільної справи №2-3462/11, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. 07.08.2007 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON], уклали кредитний договір № 1237, з подальшим внесенням змін та доповнень. Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору, банк зобов'язується надати боржнику кредит у сумі 18990,00 доларів США, а відповідач зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк виконав зобов»язання за кредитним договором та надав позичальнику кредитні кошти. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 26.12.2011 року згідно з яким було стягнуто з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» заборгованість за кредитом у розмірі 144858,47 грн. та в рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет застави - транспортний засіб. Так, відповідно до наявного в матеріалах копії Договору відступлення прав вимоги, встановлено, що 17.12.2012 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого новий кредитор набуває усіх прав вимоги первісного кредитора по відступленим кредитним договорам включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій. Відповідно до п. 4.3 даного договору сторони підписують Реєстр позичальників, що є Додатком № 1, який є підтвердженням відступлення прав вимоги за кредитними зобов'язаннями. Пунктом 5.3.4. кредитного договору №1237 від 07.08.2007 року визначено, що банк має право відступити право вимоги за цим договором з наступним повідомленням Позичальника протягом 5 днів з моменту укладення договору з цього приводу про особу нового кредитора. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 156 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до вимог п. 6.1. договору відступлення прав вимоги Первісний кредитор разом із Новим кредитором повинні виконати всі дії щодо належного повідомлення Позичальників про здійснення відступлення прав вимоги та про виконання грошових вимог шляхом перерахування коштів на нові банківські реквізити. У якості доказу належного повідомлення [PERSON] позивач надає суду повідомлення про відступлення прав вимоги від 15.09.2013 року, адресоване відповідачу, але без доказів його відправлення (а.с.27-28). Суд не бере до уваги копію наявного в матеріалах справи повідомлення «про дострокове повернення кредиту» від 15.09.2013 року адресоване відповідачу та підписане представником позивача Ковальчук Р. О., оскільки відсутні належні докази його відправлення та отримання відповідачем. Твердження представника позивача про те, що відповідач отримала вимогу про дострокове повернення кредиту разом з матеріалами позовної заяви, а тому була повідомлена про заміну кредитора суд до уваги не бере, оскільки такі не ґрунтується на вищенаведених нормах закону. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Отже суд вважає, що новий кредитор (позивач у даній справі) не повідомив [PERSON] про зміну кредитора та відступлення прав вимоги за кредитним договором №1237 від 07.08.2007 року відповідно до вимог чинного законодавства та договору відступлення прав вимоги, тому на даний час не може вимагати від відповідача погашення заборгованості. У разі ж належного повідомлення позивальника про зміну кредитора, останній може вимагати від боржника сплату такої заборгованості. Судом встановлено, що предметом договору про відступлення прав вимоги № б\\н від 17 грудня 2012року укладеного між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТзОВ «Кредитні ініціативи» визначено, що первісний кредитор передає (відступає), а новий кредитор приймає кредитний портфель та зобов'язується сплатити за нього грошову винагороду (ціну продажу) на умовах визначених цим договором. ( п. 2.1.). Внаслідок передачі ( відступлення ) Кредитного портфеля за цим договором Новий кредитор набуває всіх прав вимоги Первісного кредитора та виконання всіх грошових та інших зобов'язань, правом на звернення стягнення на заставлене майно. При цьому передача прав вимоги, що випливають з іпотечних договорів оформляються окремими договорами, які укладаються одночасно з підписанням Реєстру позичальників. У випадку, коли забезпеченням є іпотека, що забезпечує виконання зобов'язань позичальників Первісного кредитора, які не вказані в Реєстрі позичальників і по зобов'язанням, які не є предметом цього договору, передача прав по такому забезпеченню не породжує відступлення новому кредитору прав вимоги по зобов'язанням, що не є предметом цього договору. Пунктом 1 визначається поняття Кредитний портфель, яким є сукупність всіх прав вимоги (включаючи основні та додаткові вимоги) та права вимоги за забезпеченнями, існуючих та майбутніх, наявних та умовних, які передаються (відступаються) первісним кредитором новому кредиторові за цим договором. Реєстром позичальників визначається перелік необхідних даних щодо позичальників та прав вимоги наведених в додатку № 1 до цього договору. Згаданий перелік до матеріалів справи позивачем не долучався, в матеріалах справи відсутній. Судом не береться до уваги долучений позивачем до матеріалів справи аркуш «витяг з реєстру позичальників» (Додаток № 1) до договору про відступлення прав вимоги підписана аналітиком Позивача Матяш Є. М., оскільки він не відповідає умовам договору відступлення від 17.12.2012р. та вимогам ст. 59 ЦПК України. Відступлення прав вимоги набувають чинності в день укладення цього договору за умови належного оформлення сторонами реєстру позичальників (п. 4.1). Первісний кредитор зобов'язаний передати новому кредиторові документацію за правами вимоги за кредитами та правами вимоги за забезпеченнями протягом чотирьох місяців з дати договору (п. 8.1) Документація передається цілісними кредитними справами, які повинні містити мінімальний перелік документів вказаний в додатку № 5 до цього договору. ( п. 8.2 ). Кожен факт передачі документації новому кредитору документується актом приймання - передачі, який підписується уповноваженими представниками сторін за формою, що наведена в додатку № 3 в двох примірниках. (п. 8.6.) Первісний кредитор не зобов'язаний передавати новому кредитору будь - яку документацію та здійснювати будь - які повідомлення про передання документації після спливу встановленого у п. 8.1 цього договору строку. Позивачем до позовної заяви взагалі не долучено акту приймання передачі документації ( додаток № 3 до договору відступлення). Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини, що передбачено статтею 11 Цивільного Кодексу України. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд захищає права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб у спосіб визначений ЦК України. Статтею 8 ЦПК України передбачено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Статтею 1 ЦПК України зазначено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За змістом ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, враховуючи норми ст. ст. 27, 31 ЦПК України, позивач самостійно визначає предмет й підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Дійшовши висновку про те, що не повідомлення боржника про заміну кредитора в зобов'язанні не звільняє його від обов'язку виконати взяте зобов'язання, а лише може бути підставою для застосування ч.2 ст.516 ЦК України щодо виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові як належного виконання, суду позивачем не наведено доказів, які підтверджують належне повідомлення відповідача про заміну кредитора у зобов'язанні, як того вимагає ст. 516 ЦК України. Статтею 518 Цивільного Кодексу України визначено, що боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора. Статтею 509 Цивільного Кодексу України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор, що визначено статтею 510 ЦК України. Кредитор зобов'язаний прийняти виконання боржником свого обов'язку - особисто. (ст.527 ЦК України ) Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що виконання обов'язку приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги, що визначено статтею 527 ЦК України. У договорі про відступлення права вимоги від 17.12.2012 року не зазначено, що право вимоги включає або що дія поширюється на правовідносини щодо відступлення права вимоги за кредитним договором №1237 від 07.08.2007 року укладеним між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON]. Стаття 521 ЦК України встановлює, що форма правочину щодо заміни боржника у зобов'язанні визначається відповідно до положеньстатті 513 цього Кодексу, тобто у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Стаття 513 Цивільного Кодексу України встановлює, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно, якщо основний правочин укладений у письмовій нотаріальній формі, то й договір про відступлення права вимоги підлягатиме нотаріальному посвідченню. Якщо основний договір підлягає державній реєстрації, то й договір про відступлення права вимоги підлягатиме. Статтями 627, 628 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагенту та визначенні умов договору з врахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Поданий позивачем договір зазначеним вище вимогам не відповідає виходячи з наступного. Крім того, після укладення договору факторингу ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» у грудні 2013 року не втратив цікавість щодо розгляду справи судом, направляв до суду заяви та клопотання, що підтверджується матеріалами цивільної справи №2-3462/11 Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] отриманий у ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» кредит в повному обсязі не повернула і не подала до суду доказів, які спростовували б наявність у неї боргу за кредитом, а тому, вона не звільнена від зобов»язання перед ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» або правонаступником виконати умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, оскільки, за змістом положень Цивільного кодексу України боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов'язання є належним. На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 6, 526, 527, 530, 627, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, з урахуванням Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»,

Outcome: dismissed