Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 17.06.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 4600 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. За умовами договору позичальник зобовязався повернути банку кредит та проценти по ньому. Свої зобовязання відповідач за кредитним договором не виконав, внаслідок чого, станом на 24.05.2018, утворилася заборгованість в розмірі 37238 грн 40 коп, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3075 грн 82 коп, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1976 грн 67 коп, заборгованості з пені за користуванням кредитом у розмірі 29936,46 грн, штрафу в розмірі 500 грн (фіксована частина) та штрафу в розмірі 1749 грн. 45 коп. (процентна складова), яку позивач просив стягнути з відповідача, а також просив стягнути судовий збір в розмірі 1 762 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, в позовній заяві міститься його клопотання про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність суду не надав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалась у відповідності до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.06.2013 банк уклав з [PERSON] договір б/н, на підставі якого останій, ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг та підписавши анкету-заявку про приєднання до них, отримав кредит у розмірі 4600 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) надає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. З розрахунку вбачається, що станом на 24.05.2018, утворилася заборгованість в розмірі 37238 грн 40 коп, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3075 грн 82 коп, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1976 грн 67 коп, заборгованості з пені за користуванням кредитом у розмірі 29936,46 грн, штрафу в розмірі 500 грн (фіксована частина) та штрафу в розмірі 1749 грн. 45 коп. (процентна складова). Як встановлено ч.2 ст.549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Виходячи з наведеного, суд вважає, що банком в порушення ч.1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України на відповідача покладено подвійну цивільну правову відповідальність за порушення одного й того самого кредитного зобовязання, оскільки за наведеними законодавчими нормами ніхто не може бути двічі притягнутий до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Тому в частині стягнення з відповідача штрафу у фіксованій сумі 500 грн. позов задоволенню не підлягає як необґрунтований.\~ Таким чином, оскільки [PERSON] умови кредитного договору не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість, з відповідача слід стягнути на користь позивача: заборгованість за кредитом 3075,82 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 1976,67 гривень, заборгованість за пенею 29936,46 гривень, штраф процентна складова 1749,45 гривень, а всього 36 738,40 гривень. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі\~1762,00 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги, які підлягають задоволенню: 36 738,40 грн. *100% : 37238,40 грн. ціни позову = 98,66 %), тобто 98,66 % від ціни позову (98,66 % *1762,00 грн. :100%), що складає 1738,39 грн. На підставі ч.2 ст.651, ст.1048, ч.2 ст.1050, ст.1054 ЦК України,

Outcome: partial