Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Представник позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] - [PERSON] звернувся в суд з позовом до Білозірської сільської ради Лановецького району Тернопільської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що у шестимісячний строк заявники не подали заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. В обґрунтування заявлених вимог представник позивачів посилається на те, що позивачі є спадкоємцями померлого за законом. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є племінницями спадкодавця і спадкоємцями п»ятої черги, а [PERSON], як сестра спадкодавця - спадкоємцем другої черги. Після смерті [PERSON] позивачі звернулися до приватного нотаріуса Лановецького районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, однак, їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину, оскільки ними не було подано відомостей, що підтверджують факт прийняття спадщини, не надано оригінал документа на спадкове майно та не подано заяву про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний термін. Крім того, було встановлено, що на день смерті [PERSON] разом з ним були зареєстровані та проживали [PERSON], [PERSON], [PERSON], які в родинних відносинах із спадкодавцем не перебували. Так як позивачі з [PERSON] разом не проживали, їм не було відомо про наявність спадкового майна та вони не знали про необхідність подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини саме до шести місяців з дня смерті спадкодавця. Виходячи із наведеного, представник позивачів просить визнати причину пропуску строку прийняття спадщини поважною. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоч належним чином були повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача -Білозірської сільської ради Лановецького району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, хоч належним чином був повідомлений про місце, день та час розгляду справи. В попередньому судовому засіданні представник відповідача пояснив, що він позов визнає. Крім цього, повідомив, що на адресу Білозірської сільської ради Лановецького району Тернопільської області з Долинського районного суду Івано-Франківської області надійшла копія заяви, з доданими до неї матеріалами представника заявника [PERSON] - [PERSON], заінтересована особа по справі - Білозірська сільська рада Лановецького району Тернопільської області, про встановлення факту родинних відносин між сином [PERSON], який помер [INFO] року та його батьком [PERSON], який помер [INFO] року. Заслухавши пояснення представника позивачів, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне. Постановами приватного нотаріуса Лановецького районного нотаріального округу Голода О.С. про відмову у вчиненні нотаріальної дії №242/02-31, №243/02-31, №244/02-31, №245/02-31 від 19 жовтня 2016 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом в зв'язку з тим, що ними не було подано відомостей, необхідних для вчинення нотаріальної дії. [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 05 травня 1999 року Білозірською сільською радою Лановецького району Тернопільської області, актовий запис №18. Згідно довідок №№1155, 1157, 1158 від 26 вересня 2016 року, №827 від 21 червня 2016 року, виданих Білозірською сільською радою Лановецького району Тернопільської області, померлий [INFO] року [PERSON] був зареєстрований та проживав в [ADDRESS]. З ним на день смерті проживали та були зареєстровані дружина - [PERSON], син - [PERSON], онук - [PERSON] та більше ніхто не проживав та не був зареєстрований. Згідно повідомлення приватного нотаріуса Лановецького районного нотаріального округу Голода О.С. №79/01-16 від 21 квітня 2017 року, після смерті [PERSON], який помер [INFO] року і на час смерті проживав в с.Шушківці Лановецького району Тернопільської області, спадкова справа не заводилася. Із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом зверталися племінниці: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], сестра [PERSON], однак їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину в зв'язку з тим, що вказаними спадкоємцями не прийнято спадщини у встановлений законом строк у передбаченому законом порядку, про що винесено відповідні постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій. [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилося після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, не звертався, свідоцтво про право на спадщину на його ім'я ні за законом, ні за заповітом не видавалося. [PERSON] (син [PERSON]) помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 18 жовтня 2004 року Білозірською сільською радою Лановецького району Тернопільської області, актовий запис №33. Згідно довідки №1382, виданої 09 грудня 2015 року Білозірською сільською радою Лановецького району Тернопільської області, померлий [INFO] року [PERSON] був зареєстрований та проживав в [ADDRESS], і з ним на день смерті проживав та був зареєстрований син - [PERSON] та більше ніхто не проживав та не був зареєстрований. Як вбачається з листа державного нотаріуса Лановецької державної нотаріальної контори Джуса С.З., №212/02-14 від 15 червня 2016 року, спадкоємцем померлого [PERSON] є його син - [PERSON], який 16 грудня 2015 року подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину. 16 грудня 2015 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину на земельну частку пай та майновий пай. Інші спадкоємці в нотаріальну контору не звертались. Відповідно до листа державного нотаріуса Лановецької державної нотаріальної контори Джуса С.З. №214/02-14, виданого 15 червня 2016 року [PERSON], спадкоємці [PERSON], який помер [INFO] року, щодо оформлення спадщини в Лановецьку державну нотаріальну контору не звертались, спадкова справа не заведена. Згідно листа державного нотаріуса Лановецької державної нотаріальної контори Джуса С.З. №213/02-14 від 15 червня 2016 року, [PERSON] звертався до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належить [PERSON], спадкоємцем якого був його син [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Однак, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв'язку з відсутністю запису про батька в свідоцтві про народження [PERSON], що унеможливлює встановити факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем. Як вбачається з копії ухвали про відкриття провадження від 15 липня 2016 року по справі №343/1361/16-ц, Долинським районним судом Івано-Франківської області відкрито провадження за заявою [PERSON], зацікавлена особа - Білозірська сільська рада Лановецького району Тернопільської області, про встановлення факту родинних відносин. Згідно листа приватного нотаріуса Лановецького районного нотаріального округу Голода О.С. №92/01-16 від 01 червня 2017 року, після смерті [PERSON], який помер [INFO] року і на час смерті проживав в с.Шушківці Лановецького району Тернопільської області, спадкова справа нотаріусом не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Відповідно до відомостей Спадкового реєстру спадкова справа після смерті [PERSON] заведена Лановецькою державною нотаріальною конторою 16 грудня 2015 року за №208/2015, номер у Спадковому реєстрі 58371063, видано Свідоцтва про право на спадщину 16 грудня 2015 року за номером 1-971, 16 вересня 2016 року за №1-626. Інформація про спадкоємців у Спадковому реєстрі та про наявність посвідчених заповітів або спадкових договорів відсутня. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. У відповідності до ст.ст.1268, 1269 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом може прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадщина належить спадкоємцю з моменту її відкриття не залежно від часу прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до Правового висновку Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року по справі №6-85 цс 12 у спорі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, встановлено, що право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч.3 ст.1272 ЦК України не застосовуються. Відповідно до п.2 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Відповідно до ст.1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини. Зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до змісту ст.1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст.ст.57, 58 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, Згідно ч.3 ст.212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки, представником позивачів не надано доказів поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини позивачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Зокрема, позивачами не наведено причин, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємців на вчинення цих дій. На думку суду, не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивачів щодо строку та порядку прийняття спадщини та необізнаність про наявність спадкового майна. Також позивачами не надано доказів, що спадкоємець, який прийняв спадщину, тобто [PERSON], не погодився надати письмову згоду на прийняття спадщини позивачами, а відповідно, позивачами не дотримано нотаріального порядку оформлення спадщини. Крім того, позов подано до неналежного відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed