Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, відповідно до вимог якого просить стягнути з [PERSON] на користь Кременчуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області переплату пенсії в сумі 81\~756 грн. 72 коп. за період з 01.01.2004 року по 31.12.2014 рік. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач [PERSON] перебуває на обліку в Кременчуцькому обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області та отримує пенсію за віком. У ході проведення документальної перевірки даних електронних ресурсів та пенсійних справ, відібраних за результатами співставлення даних про заробітну плату, використаних для призначення (перерахунку) пенсії відповідачу, з наявними даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування було виявлено розбіжність по пенсійній справі. У звязку з наданням страхувальником недостовірних даних про заробітну плату для обчислення пенсії відповідачу виникла переплата за період з 01.01.2004 року по 31.12.2014 рік у розмірі 81\~756 грн. 72 коп. Відповідач був повідомлений про результати перевірки та про переплату, переплата не сплачена, в звязку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити з підстав у ньому зазначених. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в попередньому судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, оскільки переплата пенсії виникла не з його вини. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, вказала, що помилка при нарахуванні пенсії виникла не з вини відповідача, а з вини підприємства, яке видавало довідку про розмір заробітної плати, для обчислення пенсії. Заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступного висновку. Відповідач перебуває на обліку, як пенсіонер у Кременчуцькому обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області та отримує пенсію за віком, що підтверджується у сукупності матеріалами цивільної справи. Згідно акту перевірки характеру виконуваної роботи та умов праці для підтвердження права працівника на пільгове пенсійне забезпечення та довідок про заробітну плату №1404 від 05.09.2014 року було встановлено, що за результатами перевірки довідки № 167 від 10.06.1999 року про заробітну плату для обчислення пенсії [PERSON] з 01.09.1989 року по 31.08.1994 рік, встановлено завищення в сумі 8 грн. 27345 коп. В звязку з наданням недостовірних відомостей виникла переплата пенсії в розмірі 81\~756 грн. 72 коп. за період з 01.01.2004 року по 31.12.2014 рік, що підтвердження розрахунком від 19.01.2015 року за вих. № 123/04-03-60/31. Судом встановлено, що довідку про заробітну плату для обчислення пенсії [PERSON] з 01.09.1989 року по 31.08.1994 рік № 167 від 10.06.1999 року видано Професійно-технічним училищем № 6 м. Кременчука. Рішенням господарського суду Полтавської області від 09.09.2015 року по справі №917/1295/15 в задоволенні позовних вимог управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці до Професійно-технічного училища №6 в м. Кременчука про стягнення 81\~756 грн. 72 коп. переплати пенсії [PERSON] внаслідок подання недостовірних даних відмовлено. Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Згідно ч. 1\~ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення»\~N 1788-XII від 05.11.1991 року суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові\~\~внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Главою 83 ЦК України передбачено загальні підстави для виникнення зобовязання у звязку з набуттям, збереженням майна без достатньої підстави. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, згідно ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Таким чином закон встановлює два виключення: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене в\~статті 1215 ЦК України\~майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів, що відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14. Згідно ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 3\~ст. 10 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Частина 1\~ст.11 ЦПК України\~встановлює, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень\~статей 57- 60 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному звязку, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні позивачем не надано доказів на підтвердження факту недобросовісного набуття відповідачем отриманих грошових коштів в сумі 81\~756,72 грн., оскільки сумлінність поведінки одержувача коштів [PERSON] презюмуються, у звязку з тим, що позивачем не доведено, що переплата пенсії сталася внаслідок зловживань з боку пенсіонера, тому відповідно до вимог\~статті 1215 ЦК України\~зазначена сума поверненню не підлягає. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачем не доведено наявність вини з боку відповідача, суд на підставі зібраних по справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги є недоведені, тому у задоволенні позову слід відмовити повністю. Щодо розподілу між сторонами судових витрат, суд керується положеннями ч. 4\~ст. 88 ЦПК України, п. 14 ч. 1 ст. 5 Закону України № 3674-VI від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», у звязку із чим судові витрати у справі необхідно віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed