Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 45 604,56 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 11.07.2016 між кредитною спілкою «СуперКредит» та відповідачем було укладено кредитний договір № СК-9/0090/16/130/20, відповідно до п.1.1 якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 15000,00 грн., а відповідно до п.п.9 п.2.4 Договору відповідач зобов`язався проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту не пізніше 25-го числа кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані в таблиці 1, п.3.3 Договору. В зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем, що станом на 25.03.2019 року складає 41002,36 грн., з яких: 12083,31 грн - несплачене тіло кредиту, 16856,45 грн. - сума заборгованості по сплаті процентів за період з 18.03.2017 року по 06.02.2019 року, 12062,60 грн. - сума несплаченої пені за період з 02.02.2018 року по 25.08.2018 року. Крім того, за прострочення виконання зобов`язання відповідач заборгував перед позивачем: 2528,23 грн. - інфляційні витрати на прострочене тіло кредиту за період з 26.01.2017 по 25.02.2019, 675,52 грн - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 26.01.2017 по 25.03.2019, 1367,45 грн - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 12.07.2016 по 25.03.2019 та витрати на листування в розмірі - 31,00 грн. Всього сума заборгованості складає - 45 604,56 грн. Представник позивача в підготовче засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у прохальній частині позовної заяви просить розглянути справу за відсутності позивача. Відповідач в судове засідання двічі не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи, в силу ст. 128 ЦПК України, належно повідомлена, причини неявки не повідомила. У встановлений судом строк відзив на позов не подала. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У зв`язку з неявкою відповідачки та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Ч.3 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 11.07.2017 року між кредитною спілкою «СуперКредит» та відповідачем було укладено кредитний договір № СК-9/0090/16/130/20, відповідно до п. 1.1 якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 15000,00 грн. Відповідно до п.3.1 договору кредит мав надаватися відповідачу у національній валюті, після підписання договору готівкою в касі позивача або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням відповідача. Позивач виконав умови договору та перерахував кошти в сумі 15000,00 грн., згідно заяви від 11.07.2016 на перерахування коштів в сумі 15000 грн., на реквізити ПАТ КБ «Приват-Банк», підтвердження перерахувань є платіжне доручення №5188 від 11.07.2016. Відповідно до п. 3.2 договору нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом з розрахунку 72 процентів річних. Відповідно до п.п.9 п.2.4 договору відповідач зобов`язався проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту не пізніше 25-го числа кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані в Таблиці 1, п.3.3. договору. Проте, відповідачем було порушено розділ 3 умов договору щодо зобов`язання проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту вчасно кожного місяця, а також сумами, не меншими ніж вказані в графіку платежів, що, в свою чергу, спричинило затримку відповідачем повернення частини кредиту та сплати процентів за кредитним договором. В зв`язку з чим, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 25.03.2019 року складає 41002,36 грн., з яких: 12083,31 - несплачене тіло кредиту, 16856,45 грн. - сума заборгованості по сплаті процентів за період з 18.03.2017 року по 06.02.2019 року, 12062,60 грн. - сума несплаченої пені за період з 02.02.2018 року по 25.08.2018 року. Питання про стягнення з відповідача частини тіла кредиту, процентів та пені станом на 17.03.2017 було розглянуто Таращанським районним судом Київської області (а.с.5 примітка). Проте, наявність судового рішення про стягнення боргу за договором позики не припиняє нарахування санкцій за ст. 625 ЦК України. Дане підтверджується правовою позицію, яка висловлена ВСУ у рішенні від 25.05.2016 при розгляді справи № 6-157цс16, відповідно до якого проценти та штрафні санкції на заборгованість по кредиту нараховуються боржнику або поручителю і після ухвалення рішення про задоволення вимог кредитора до його фактичного виконання. Відповідно до п. 6.1 договору, його сторони за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за договором несуть відповідальність згідно чинного законодавства України. Також слід зазначити, що відповідно до п. 3.5 договору позивач та відповідач домовилися, що строк позовної давності за цим договором складає 10 років. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору Таким чином, за договором відповідач був зобов`язаний повернути позивачу суму кредиту та сплатити проценти за користування ним. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таким чином, з огляду на ч. 1 ст. 509 ЦК України та зміст договору останній є зобов`язанням. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця де повернення позики. Таким чином, відповідач, зокрема, має належним чином виконувати свої зобов`язання за договором поверненню кредиту та сплаті процентів, однак таке своє зобов`язання не виконує. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З огляду на те, що у відповідача існує заборгованість по поверненню кредиту та сплаті процентів, яка виникла в силу того, що відповідач допустив затримку здійснення повернення кредиту та сплату процентів, чого він був зобов`язаний не допускати згідно умов договору можна зробити висновок про те, що відповідач порушив умови договору, а отже порушив зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Виконання відповідачем свого зобов`язання позивач забезпечив неустойкою, а саме пенею у п.3.4 договору, в якому зазначено, що у випадку прострочення відповідачем термінів платежів, зазначених у Таблиці 1, позивач має право стягувати з відповідача пеню за кожен день прострочення в розмірі 1% від простроченої заборгованості по сплаті кредиту. Таким чином, з огляду на порушення термінів платежів, що були погоджені позивачем і відповідачем, позивач здійснив нарахування відповідачу за прострочення виконання зобов`язання за Договором в період з 02.02.2018 року по 25.08.2018 року пеню в сумі 12062,60 грн. Таким чином, відповідачу необхідно сплатити позивачу, також і неустойку у вигляді пені за порушення зобов`язання передбаченого Договором у вказаному вище розмірі. Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 552 ЦК України сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі. Таким чином, відповідач також має виконати перед позивачем передбачені Договором зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків в натурі. Також, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 2 статті 625 ЦК України нарахування три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Враховуючи зазначене, три проценти річних, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, підлягають застосуванню до порушеного грошового зобов`язання, складовою якого, зокрема, є також нараховані проценти за користування кредитними коштами, строки сплати яких передбачено Кредитним договором. Отже, у разі неповернення позичальником суми кредиту своєчасно він зобов`язаний сплатити: суму простроченого тіла кредиту, нараховані проценти, відповідно до кредитного договору, три проценти річних від простроченої суми грошового зобов`язання. Така сама позиція викладена у постанові Верховного суду України по справі 6-2129цс16 від 19.10.2016 року. З огляду на вищезазначене, згідно розрахунку інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми по кредитному договору, правильність та достовірність розрахунку якого не викликає у суду сумніви, заборгованість відповідача перед позивачем в цій частині складає 4 571,20 грн., з яких: 2528,23 грн. - інфляційні втрати на прострочене тіло кредиту за період з 26.01.2017 року по 25.02.2019 року; 675,52 грн. - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 26.01.2017 року по 25.03.2019 року, 1367,45 грн. - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 12.07.2016 року по 25.03.2019 року Крім того, відповідно до п.п. 5 п. 2.4 договору відповідач зобов`язаний оплатити можливі витрати, понесені позивачем в результаті неналежного виконання відповідачем умов даного Договору, в тому числі витрати пов`язані з транспортуванням, зберіганням, оцінкою майна, на яке може бути зверне стягнення (або предметів застави), внесенням його в реєстри обтяжень, виготовлення та підготовку документів, державне мито, нотаріальні та юридичні послуги, страхові платежі. Позивач звертався до відповідача з рекомендованим листом з повідомленням стосовно розміру заборгованості та наміру звернутися до суду через невиконання зобов`язання в добровільному порядку, в зв`язку з чим ним було понесені витрати на листування в сумі 31,00 грн., що доводиться копіями списку №11 та списку №201 (а.с.13-14), які також підлягають стягненню з відповідача. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги щодо стягнення заборгованості в сумі - 45 604,56 грн., з яких: 12083,31 грн - несплачене тіло кредиту, 16856,45 грн. - сума заборгованості по сплаті процентів за період з 18.03.2017 року по 06.02.2019 року, 12062,60 грн. - сума несплаченої пені за період з 02.02.2018 року по 25.08.2018 року, 2528,23 грн. - інфляційні витрати на прострочене тіло кредиту за період з 26.01.2017 по 25.02.2019, 675,52 грн - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 26.01.2017 по 25.03.2019, 1367,45 грн - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 12.07.2016 по 25.03.2019 та витрати на листування в розмірі - 31,00 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 1921 грн підлягають у відповідності з положеннями ст. 141 ЦПК України стягненню на користь позивача з відповідача. За таких обставин,

Outcome: approved