Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариства «ВТБ Банк» звернулось до Дзержинського районного суду м.Харкова з цивільним позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 42Ф-1к-5 від 22.05.2008 року у сумі 4481794 грн 96 коп, посилаючись на наступне : 22 травня 2008 року між ВАТ ВТБ Банк правонаступником якого є ПАТ «ВТБ БАНК» та [PERSON] укладено Кредитний договір №42Ф-ІК-5, згідно з яким останній був наданий кредит в сумі 400000 доларів США, строком до 22.05.2028 року. В подальшому до кредитного договору укладались дві додаткові угоди №1 від 26 лютого 2009 року та №2 від 02 лютого 2010 року, якими деякі умови договору викладались в новій редакції. Згідно умов Кредитного договору Позичальник зобовязався щомісячно, у встановлені договором строки, здійснювати повернення частини кредиту, та сплачувати нараховані відсотки за використання кредиту. Банк свої зобовязання за Кредитним договором виконав в повному обсязі та надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 400000 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки № TR.12031.1 від 22 травня 2008 року. Починаючи з грудня 2009 року [PERSON] не належним чином виконуються зобов`язання по поверненню належних до сплати частин кредиту та відсотків за його використання. Станом на 18.03.2015 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 4481794,96 гривень. Також зазначає,що з метою забезпечення зобовязань [PERSON] за кредитним договором,банком було укладено договір поруки з [PERSON] Згідно договору поруки у разі невиконання чи неналежного виконання зобовязань за кредитним договором відповідачі відповідають перед позивачем як солідарні боржники. Представник Позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та попросив задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON]-[PERSON] проти позову заперечував та у його задоволенні просив відмовити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Про причини неявки до суду не повідомила. Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Суд, вислухавши пояснення представника позивача , представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи , прийшов до наступного. Згідно ст. 1049 ЦК України, Позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту, згідно ч.2 ст. 1054, ч.2 ст. 1050 ЦК України,є право позивача вимагати дострокового повернення частини кредиту що залишилася,та сплати процентів належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, 22 травня 2008 року між ВАТ ВТБ Банк правонаступником якого є ПАТ «ВТБ Банк» (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Позичальник) укладено Кредитний договір № 42Ф-ІК-5 (далі Кредитний договір), згідно з яким останньому був наданий кредит в сумі 400000 дол. США, строком до 25.05.2028 року. Згідно умов Кредитного договору Позичальник зобовязався щомісячно, у встановлені договором строки, здійснювати повернення частини кредиту, та сплачувати нараховані відсотки за використання кредиту. Банк свої зобовязання за Кредитним договором виконав в повному обсязі та надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 400000 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки № TR.12031.1 від 22 травня 2008 року. 26 лютого 2009 року було укладено договір про внесення змін № 1 до Кредитного договору. 02 лютого 2010 року було укладено договір про внесення змін № 2 до кредитного договору , яким деякі пункти договору викладені в новій редакції. Починаючи з грудня 2009 року [PERSON] не належним чином виконуються зобов`язання по поверненню належних до сплати частин кредиту та відсотків за його використання. Відповідно до п. 9.1. Кредитного договору, у разі прострочення виконання Позичальником своїх зобовязань щодо повернення кредиту та/або процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору Позичальник зобовязаний сплатити на користь банку пеню за кожний день прострочення у розмірі 0,1 % від суми прострочених зобовязань за кожний день порушення зобовязань, включаючи день погашення. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Станом на 18 березня 2015 року розмір заборгованості за кредитним договором складає 4481794,96 грн., з яких: 3868945,79 грн. - строкова заборгованість за кредитним договором; 83314,51 грн. - прострочена заборгованість за кредитним договором; 1074,92 грн. 3% річних нараховані на прострочену заборгованість по кредиту; 30879,09 грн. строкова заборгованість по процентам за користування кредитом; 421412,37 грн. прострочена заборгованість по процентам; 4866,86 грн. 3% річних нараховані на прострочену заборгованість по процентам; 71301,41 грн. - пеня нарахована в звязку несплатою кредиту та процентів за користування кредитом; 9549,30 грн. три відсотки річних за прострочення виконання зобовязання щодо погашення кредиту (на підставі ст. 625 ЦК України); 22 травня 2008 року з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між [PERSON] (далі - Поручитель) та Банком був укладений договір поруки № 42Ф-ІК/z2-5, згідно якого Поручитель зобовязався перед Банком за належне та своєчасне виконання Позичальником зобовязань за Кредитним договором. Відповідно до п. 1. Договору поруки Відповідач 2 прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання Боржником (Відповідачем 1) його зобов'язань перед Кредитором (Позивачем) за Кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань. Також, п. 4 Договору поруки передбачено, що Поручитель (Відповідач 2) та Боржник (Відповідач 1) відповідають як солідарні боржники, що означає, що Кредитор (Позивач) може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до Боржника (Відповідач 1) так і до Поручителя (Відповідач 2), чи до обох одночасно. Відповідно до п. 1 ст. 553, п. 1 та п.2 ст. 554 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Невиконанням своїх обов'язків за Договором поруки, Відповідач 2 порушили також положення чинного законодавства України, а саме: ч. 1 ст. 8 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 553, 554 Цивільного кодексу України.. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Таким чином, своєю неправомірною бездіяльністю Відповідач 1 та Відповідач 2 порушили прийняті ними на себе зобов'язання, встановлені в Кредитному договорі та Договорі поруки. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. З, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є- правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати май-виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а креди має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів. Тому, суд не приймає заперечення представника відповідача про те , що порука припиняється , якщо кредитор протягом шести місяців основного зобов*язання не пред*явить вимоги до поручителя. Крім того на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача суд стягує судові витрати повязані з розглядом справи: судовій збір в розмірі 3654 грн. З огляду на вищевказане, суд визнає позовні вимоги позивача обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню

Outcome: approved