Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

Представник позивача, уточнивши позовні вимоги, просить суд виділити [PERSON] частку в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку (кадастровий номер 0111946800: 01:004:0153), яка розташована за адресою: [ADDRESS], в розмірі 29/100 часток, визнати право власності на цю частку, а також виділити земельну ділянку розміром 373, 23 кв.м., яка відповідає цій частці в натурі. Вимоги мотивовані тим, що позивачка є власницею 29/100 часток житлового будинку [ADDRESS]. Відповідачі також є співвласниками цього ж будинку. Будинок розташований на земельній ділянці площею 0, 1287 га, яка знаходиться в спільній сумісній власності. Частиною земельної ділянки, на якій розташована її частка будинку та господарські будівлі, вона користується давно, про що відповідачам відомо та вони не заперечують проти цього. Між ними склався фактичний порядок користування земельною ділянкою. Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачі позов не визнали, хоча не заперечували тих обставин, що між ними склався фактичний порядок користування земельною ділянкою, а позивачка користується частиною земельної ділянки, на якій знаходяться її господарські будівлі. Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02 грудня 2006 року [PERSON] є власницею 29/100 часток житлового будинку [ADDRESS]. Згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку від 08 вересня 2008 року [PERSON] є співвласницею з відповідачами земельної ділянки площею 0, 1287 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 0111946800: 01:004:0153). Частиною 1 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Частиною 2 вказаної статті встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 377 ЦК України, - до особи, яка набрала право власності на житловий будинок ( крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника ( землекористувача). Статтею ст. 381 ЦК України, - садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, надземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України, - у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності житлового будинку, будівлі або споруди. Суд приходить до висновку, що до [PERSON], яка набула право власності на 29/100 часток житлового будинку, розміщеного на земельній ділянці площею 0, 1287 га, переходить право власності на 29/100 часток земельної ділянки без зміни її цільового призначення, в зв'язу з чим, позивачці виділяється 29/100 часток спірної земельної ділянки. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позовні вимоги в частині виділу позивачу земельної ділянки розміром 373, 23 кв.м., яка відповідає 29/100 часток в натурі задоволенню не підлягають з тих підстав, що позивачем не булі надані докази можливості виділу такої частки із права спільної сумісної власності в натурі. Також позивачем не доведена можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, можливості проходу при виділу йому земельної ділянки площею 373,23 кв. м. Клопотання про проведення експертизи позивачем заявлено не було. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного та

Outcome: partial