Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту належності та визнання права власності за спадщиною. З позовної заяви, вбачається, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , який на день смерті проживав в [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з: земельної ділянки розміром 1,5589 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №296414 від 13.06.2005 року; земельної ділянки розміром 1,2711 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №296414 від 13.06.2005 року; грошових коштів недоотриманої пенсії в сумі 33255 грн. 01 коп.; житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] , який належав померлому [PERSON] , який його збудував. [PERSON] за адресою [ADDRESS] було надано дозвіл на будівництво житлового будинку на земельній ділянці площею 800 кв. метрів. Перед смертю [PERSON] на своє майно заповітів не складав. Після смерті [PERSON] позивач звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, була відкрита спадкова справа, а також 28.04.20216 року позивачу було видано нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом, але тільки на земельну ділянку розміром 1,5589 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, на земельну ділянку розміром 1,2711 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області та на грошові кошти недоотриманої пенсії в сумі 33255 грн. 01 коп. А оскільки право власності на житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] за спадкодавцем оформлено не було, то і відповідного свідоцтва про право на спадщину позивач не отримала. Тобто позивач фактично як спадкоємець за законом спадщину прийняла, але отримати свідоцтво про право власності на житловий будинок позивач не має змоги, оскільки не має правовстановлюючих документів на житловий будинок. Тому нотаріусом позивачу рекомендовано звернутись з відповідним позовом до суду. Жодного спору у позивача з будь-якою фізичною особою стосовно спадкового майна не має. Інший спадкоємець першої черги рідний брат позивача [PERSON] спадщину не приймав, оскільки подавав відповідну заяву нотаріусу в спадкову справу. Представником позивача було надано клопотання, відповідно до якого він просив розглянути справу та задовольнити позов без його присутності та присутності позивача. Представник відповідача - Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, в судове засідання не прибув, надав заяву, в якій просив судрозглянути справу без його присутності, заперечень щодо задоволення позову міська рада не має, оскільки визнає позов. Відповідач в судове засідання не прибув, надав заяву, в якій просив судрозглянути та задовольнити позов, без його присутності, позовні вимоги визнає. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.07.1979 р., виданого в м. Кілія р/в ЗАГС Кілійського району, актовий запис № 170 та свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.03.1976 р. виданого в м. Кілія р/в ЗАГС Кілійського району Одеської області, запис акта про народження № 76 - рос. « [PERSON] » та рос. « [PERSON] » є батьками: рос. « [PERSON] », [INFO] та рос. « [PERSON] », [INFO] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 13.12.2001 р., що підтверджується записом акту про одруження № 141. Після реєстрації шлюбу, дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 699, [PERSON] , помер [INFO] . З довідки КП КМР «БТІ» № 260 від 26.03.2020 р. вбачається, що станом на 01.01.2013 р. право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] - не зареєстровано. Відповідно до виписки з рішення виконкому Кілійської міської ради народних депутатів №461 від 26.12.1990 року [PERSON] за адресою [ADDRESS] було надано дозвіл на будівництво житлового будинку на земельній ділянці площею 800 кв. метрів, що також підтверджується довідкою міської ради №63 від 18.02.1991 року, актом виносу в натуру земельної ділянки за вказаною адресою від 04.01.1991 року, витягом з Протоколу загальних зборів №38 від 24.09.1990 року та планом забудови земельної ділянки №0234. Відповідно до технічного паспорту, складеного КП КМР «БТІ» 18.03.2020 р., житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , складається з: літ. А1- житловий будинок ( загальна площа 56,0 кв. метра, житлова площа 12,3 кв. метра), №1 - надвірні споруди. 28.04.20216 року [PERSON] видано нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку розміром 1,5589 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, на земельну ділянку розміром 1,2711 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області та на грошові кошти недоотриманої пенсії в сумі 33255 грн. 01 коп, вказане також підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 22.04.2016 року. Як вбачається з інформаційного листа від 09.07.2020 р. № 172/02-14/27/2016, приватний нотаріус Юрченко М.Є. на підставі звернення [PERSON] щодо оформлення спадщини, роз`яснив, що оскільки не подано правовстановлюючих документів на спадкове майно, необхідно звернутися до суду для вирішення цього питання. При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Згідно ст. ст. 293, 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Виходячи з наведеного суд вважає доведеним факт належності житлового будинку, [PERSON] . Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять, усі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Не підлягає задоволенню вимога спадкоємця про визнання за ним права власності на самочинно зведені спадкодавцем будівлі, або споруди, оскільки згідно ч. 2 ст. 376 УК України останній не може набути права власності на таке майно. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на житловий будинок у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов - задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved