Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування, в обґрунтування якого вказав, що 26.10.2016 року в м. Вишгороді мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля БМВ державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля Сітроен державний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] . Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 17.11.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. На дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, відповідно до звіту № 6752/4 про оцінку автомобіля Сітроен державний номер [NUMBER] склала 22 822, 87 грн. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до позивача з відповідною заявою до якої було додано копію полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/4640795 з терміном дії з 17.12.2015 до 16.12.2016 року. 06.03.2017 року МТСБУ у зв`язку із настанням події передбаченої п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснив виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 22 822, 87 грн. Представник позивача зазначила, що статтею 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що особа яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Також позивачем додатково були понесені витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 670, 00 грн. 10.03.2017 року МТСБУ звернулось до [PERSON] з листом по компенсацію витрат в добровільному порядку, який залишено без задоволення. А тому, відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», після проведення виплати [PERSON] у позивача виникло право зворотної вимоги до [PERSON] , у зв`язку із чим представник позивача просила стягнути з останнього на користь позивача кошти в розмірі понесених витрат 22 822, 87 грн., витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 670,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просила розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги не визнає та з урахування поданого раніше відзиву на позовну заяву просив у задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі. Крім того, відповідач у поданому відзиві зазначив, що позивачем не враховано, що в силу ст. 20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Скайд», згідно полісу АЕ/9051717 від 01.05.2016 року, строком дії з 02.05.2016 року до 01.05.2017 року, як власника наземного транспортного засобу у встановленому законом порядку та сплачено страховий платіж. Оригінал вказаного полісу АЕ/9051717 від 01.05.2016 року міститься в матеріалах справи № 369/4906/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вказаної ДТП, яка перебуває у провадженні судді Вишгородського районного суду Київської області Чіркова Г.Є. У справі № 369/4906/16-ц [PERSON] обрав спосіб здійснення свого права на відшкодування шкоди завданої йому ДТП шляхом звернення вимоги, виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування 59 100, 18 грн. Однак під час розгляду справи, хибно вважаючи, що ПАТ СК «Скайд» є банкрутом, [PERSON] звертається до МТСБУ та отримує на його думку часткове відшкодування збитків завданих ДТП у сумі 22 822, 87 грн. При цьому, за шкоду, заподіяну майну потерпілого, ліміт страхового відшкодування становить 100 000 грн. на одного потерпілого. Відповідач просив суд звернути увагу на те, що ПАТ СК «Скайд» де була застрахована його цивільно-правова відповідальність не є банкрутом, власник транспортного засобу Сітроен державний номер [NUMBER] до вказаної страхової компанії не звертався. При цьому у разі відмови або визнання компанії банкрутом, завдана йому шкода мала бути компенсована за рахунок фондів МТСБУ, але лише після завершення процедури банкрутства страхової фірми. Крім цього позивач не надав відмову ПАТ СК «Скайд» у виплаті страхового відшкодування згідно полісу та не повідомив про причини не звернення до останньої. Позивач посилається на п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначаючи, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Однак, цивільна правова відповідальність [PERSON] була застрахована, що свідчить про безпідставність здійснення виплати [PERSON] саме МТСБУ. Крім цього, вважає, що вимога позивача до [PERSON] не є регресною та заснована на інших приписах законодавства, а тому задоволенні позовних вимог просив відмовити. Вивчивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено що, 26.10.2016 року близько 14 години 20 хвилин гр. [PERSON] керуючи транспортним засобом «BMW 535» державний номер [NUMBER] , виїжджаючи на дорогу із житлової зони, дворів не надав дорогу перед проїзною частиною транспортним засобам, що рухаються по ній, а саме автомобілю «Citroen С3» державний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] та здійснив з ним зіткнення, в наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказані обставини встановлені постановою Вишгородського районного суду Київської області від 17.11.2016 року, яка набрала законної сили, відповідно до якої, [PERSON] визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 6-7). Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Транспортний засіб марки «Citroen С3» державний номер [NUMBER] на момент вчинення ДТП був застрахований, що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК/4640795, строком дії з 27.12.2015 року до 26.12.2016 року (а.с. 4). Відповідно до звіту № 6752/4 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Citroen С3» державний номер [NUMBER] , складеного оцінювачем ТОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит» [PERSON] від 01.02.2017 року, вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП становить 22 822, 87 гривень без урахування ПДВ на запчастини та ВТВ (а.с. 13-29). Позивач, розглянувши заяву власника пошкодженого автомобіля прийняв рішення про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих у розмірі 22 822, 87 гривень, що підтверджується наказом № 1844 від 06.03.2017 року (а.с. 9) 10.03.2017 року [PERSON] було виплачено грошові кошти у розмірі 22 822, 87 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 1849 рв від 10.03.2017 року (а.с. 8). Представник позивача зазначила, що оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», після проведення виплати [PERSON] у позивача виникло право зворотної вимоги до [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, на момент ДТП [PERSON] мав поліс обов`язкового страхування № АЕ/9051717 від 01.05.2016 року, за яким його цивільно-правова відповідальність була застрахована у ПрАТ «Скайд» (а.с. 72). Згідно з ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Таким чином Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Аналогічні правові висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц. Представник позивача до позовної заяви долучила роздруківку з сайту, з якої вбачається, що поліс серії АЕ № 9051717 не дійсний, страхова компанія ПАТ «СК «Скайд» позбавлена права укладати договори страхування ОСЦПВВНТЗ з 31.05.2016 року. Відповідно до п. 52.5 ст. 52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, членство (у тому числі повне) якого припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до п. 51.7 ст. 51 зазначеного Закону у разі ліквідації страховика або визнання його неплатоспроможним (банкрутом) відповідно до закону страховик зобов`язаний передати до МТСБУ всі матеріали щодо укладених ним договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. При цьому такий страховик зобов`язаний перерахувати до відповідних централізованих страхових резервних фондів кошти в обсягах сум незароблених страхових премій з цього виду страхування. Та обставина, що ПАТ «СК «Скайд» з 31.05.2016 року позбавлена права укладати договори обов`язкового страхування та втратило статус асоційованого члена Моторного (транспортного) страхового бюро України, не може бути підставою для звільнення страховика від свого обов`язку виплатити страхове відшкодування, а також не позбавляло позивача можливості пред`явити відповідні позовні вимоги до страховика, який у встановленому законом порядку не ліквідований. Також необхідно враховувати, що загальновідомим є факт, що припинення асоційованого членства в МТСБУ ПАТ «СК «Скайд» не звільняє страховика від виконання зобов`язань за укладеними раніше договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відомостей про ліквідацію чи про визнання банкрутом ПАТ «СК «Скайд» суду представником позивача не надано. Враховуючи викладене, суд вважає, що обов`язок по виплаті страхового відшкодування у межах ліміту відповідальності, визначеному сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, повинен виконати страховик, однак позивач таких позовних вимог при розгляді даного спору не заявляв. Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, відповідач уклав договір обов`язкового страхування своєї цивільної-страхової відповідальності з ПАТ «СК «Скайд», що його поліс був чинним на момент ДТП, а відтак відповідно до полісу про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності перед третіми особами відповідач має право на відшкодування його відповідальності перед позивачем страховою компанією. При цьому, доказів звернення до страхової компанії відповідача, представник позивача суду не надала. Представник позивача не заявляла відповідного клопотання щодо заміни відповідача або залучення співвідповідача у справі. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Представник позивача не скористалася своїм правом та не з`явилася в судові засідання, а лише направляла до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, не надала відповідь на відзив, не долучила жодних доказів у вказаній справі на спростування тверджень відповідача. А також не надала суду жодних обґрунтувань, що поліс згідно якого на момент ДТП була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, був не чинний на момент ДТП, що послугувало підставою для виплати потерпілому шкоди завдану іншою особою на підставі п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Представником позивача жодними доказами не доведено, що відповідач не мав полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Враховуючи викладені обставини та норми права, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed