Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Колоннейд Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків завданих в результаті дорожньо-транспортної пригодив розмірі 54 728,36 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22.02.2019 року на перехресті вулиць Незалежності та Степана Бандери, в м. Івано-Франківськ сталася дорожньо-транспортна пригода з транспортними засобами марки Renault Premium, державний реєстраційний номер [NUMBER] водієм якого був [PERSON] та ТЗ Peugeot 3008 державний реєстраційний номер [NUMBER] та ТЗ Volkswagen Caddy, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою Корецького районного суду Рівненської області від 02.04.2019року, водія [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Транспортний засіб марки Peugeot 3008 державний реєстраційний номер [NUMBER] на момент ДТП був застрахований в ПАТ «Страхова компанія «Колоннейд Україна» відповідно до договору добровільного страхування автотранспорту №СА80041162 від 31.05.2018 року. На підставі Звіту № 594/19 про оцінку вартості розміру збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу марки Peugeot 3008, державний реєстраційний номер [NUMBER] та 07.04.2019 року - Звіт № 835/19 (додаток до Звіту № 594/19) та згідно зі страховим актом № 5000022958 від 19.03.2019 року, № 5000022958-1 від 01.04.2019 року та № 5000022958-2 від 14.05.2019 року ПрАТ СК «Колоннейд Україна», з метою відшкодування шкоди, завданої Відповідачем, на виконання зобов`язань по договору страхування, сплатила страхове відшкодування у розмірі 101 530,80 грн. (сто одна тисяча п`ятсот тридцять грн. 80 коп.) За договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності, відповідач був застрахований в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» за полісом № АМ/9220729. ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» за полісом АМ/9220729 було перераховано компенсацію в розмірі 46 802, 44 гр. страхового відшкодування. Оскільки відповідно до закону до страховика переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток, позивач просить стягнути з відповідача невідшкодовану суму страхової виплати у розмірі 54728,36 грн. та судовий збір у сумі 2197 грн. 00 коп. Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте від позивача надійшла заява з проханням розглянути справу за його відсутності. У заяві також зазначено, що позивач позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача в судовому засіданні щодо заявлених позовних вимог заперечила з підстав наведених у відзиві, просила в задоволенні позову відмовити, зокрема з підстав того, що [PERSON] є неналежним відповідачем. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до положень ст. ст. 3, 5, 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. 22.02.2019 року на перехресті вулиць Незалежності та Степана Бандери, в м. Івано-Франківськ сталася дорожньо-транспортна пригода з транспортними засобами марки Renault Premium, державний реєстраційний номер [NUMBER] водієм якого був [PERSON] та ТЗ Peugeot 3008 державний реєстраційний номер [NUMBER] та ТЗ Volkswagen Caddy, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою Корецького районного суду Рівненської області від 02.04.2019року, водія [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В позові позивач зазначає, що за договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності, відповідач був застрахований в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» за полісом № АМ/9220729. Однак зазначене не відповідає дійсним обставинам справи, а саме транспортний засіб марки Renault Premium, державний реєстраційний номер [NUMBER] водієм якого був [PERSON] , не належить відповідачу, а перебуває у власності ТЗОВ «Камаз-Транс-Сервіс» - роботодавця відповідача. Згідно полісу страхування № АМ/9220729, саме роботодавець відповідача ТЗОВ «Камаз-Транс-Сервіс» являється страхувальником. Відтак дорожньо-транспортна пригода сталася під час виконання водієм [PERSON] своїх трудових обов`язків Транспортний засіб марки Peugeot 3008 державний реєстраційний номер [NUMBER] на момент ДТП був застрахований в ПАТ «Страхова компанія «Колоннейд Україна» відповідно до договору добровільного страхування автотранспорту №СА80041162 від 31.05.2018 року. Стаття 82 ЦПК визначає,що обставини,встановлені стосовно певної особи рішенням судуу господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розглядііншої справи,проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою,яка не брала участі у справі,в якій такі обставини були встановлені. Факти встановлені відносно сторін рішеннями суду приймаються судом при розгляді справи та визнаються такими, що повторному доказуванню не підлягають. На підставі Звіту № 594/19 про оцінку вартості розміру збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу марки Peugeot 3008, державний реєстраційний номер [NUMBER] та 07.04.2019 року - Звіт № 835/19 (додаток до Звіту № 594/19) та згідно зі страховим актом № 5000022958 від 19.03.2019 року, № 5000022958-1 від 01.04.2019 року та № 5000022958-2 від 14.05.2019 року ПрАТ СК «Колоннейд Україна», з метою відшкодування шкоди, завданої Відповідачем, на виконання зобов`язань по договору страхування, сплатила страхове відшкодування у розмірі 101 530,80 грн. (сто одна тисяча п`ятсот тридцять грн. 80 коп.) Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо). Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків). Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу. З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Виходячи з наведених норм права, шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП із вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі № 6-108цс13, постановах Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 373/1773/18, від 20 листопада 2019 року у справі № 501/2298/16-ц, від 05 вересня 2018 року у справі № 534/872/16-ц. Судом встановлено, що [PERSON] вчинив ДТП під час виконання трудових обов`язків. Це зокрема вбачається із постанови суду, згідно якої вбачається, що останній працював водієм в ТОВ «Камаз-Транс-Сервіс». Таким чином, за шкоду, завдану працівником, в даному випадку [PERSON] має нести відповідальність роботодавець - ТОВ «Камаз-Транс-Сервіс». Зазначеної позиції дотримується також Велика Палата Верховного Суду, якою в постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Враховуючи вище викладене, в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Колоннейд Україна» слід відмовити, оскільки [PERSON] не є належним відповідачем по даній справі. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом прийнято рішення про відмову в задоволенні позову, то понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed