Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення, що надаються позивачем, за абонентським особовим рахунком № [NUMBER] . Відповідачі не виконують зобов`язання з оплати наданих послуг, що призвело до утворення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.08.2014 року по 30.04.2020 року у розмірі 20 370 грн. 01 коп.; заборгованість за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.08.2014 року по 30.04.2020 року у розмірі 15 061 грн. 43 коп. Крім того, позивач просить також стягнути з відповідачів суму інфляційних витрат у розмірі - 2 327 грн. 24 коп.; 3% річних від простроченої суми - 1 018 грн. 04 коп. та сплачений судовий збір. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 червня 2020 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином та своєчасно. Через канцелярію суду представник позивача Картавцева А.О., яка діє на підставі довіреності надала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у їх відсутність. На позовних вимогах наполягає. Не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судові засідання, призначені на 21.07.2020, 15.09.2020, 02.11.2020, 14.01.2021 не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись шляхом направлення судових повісток рекомендованою кореспонденцією на адресу за місцем реєстрації, яка вказана в позовній заяві та підтверджена у відношенні [PERSON] інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 24.06.2020, а у відношенні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відомостями з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області від 22.06.2020. Зі змісту п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України вбачається, що повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 24.06.2020 (а.с.21), відомостями з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області від 22.06.2020 (а.с. 17, 19, 20), відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та саме за вказаною адресою направлялись судові повістки на їх ім`я. Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. На момент розгляду справи суду не було надано відповідачами жодних відомостей щодо зміни їх місця проживання/перебування. У відповідності до приписів ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того частиною 6 ст. 128 ЦПК України передбачено, що стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Однак, згідно актів, які надійшли через канцелярію суду від представника позивача, відповідачі відмовились від отримання судової повістки на судове засідання, призначене на 14 січня 2021 року. Відповідно до ст. 130 ч.9 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Таким чином, на підставі вищевикладених приписів ст.ст.128,130-131 ЦПК України суд вважає, що відповідачі повідомлені належним чином. Відповідачі з запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, чи з відзивом на позов до суду не звертались. Заяв, клопотань та заперечень суду не надходило. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, з письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні правовідносини. Будинок [ADDRESS] є багатоквартирним, обладнаний центральною системою водопостачання та водовідведення. Відповідачі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку № [NUMBER] на [PERSON] . Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за особовим рахунком № [NUMBER] наявна заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.08.2014 року по 30.04.2020 року у розмірі 20 370 грн. 01 коп.; заборгованість за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.08.2014 року по 30.04.2020 року у розмірі 15 061 грн. 43 коп. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, до 01.05.2019 року регулювались Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-ІV (далі за текстом Закон України від 24.06.2004 № 1875-ІV), з 01.05.2019 року Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ (далі за текстом Закон України від 09.11.2017 № 2189-VІІІ). Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України № 1875-IV від 24.06.2004, ч. 1 ст. 1 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VІІІ, житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України № 1875-IV від 24.06.2004, п. 5.ч. 2 ст. 7 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VІІІ, споживач зобов`язаний сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно вимог п.1 ч. 1 ст. 9 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VІІІ, п. 24 «Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісячно, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до п. 11 «Правил надання послуг водо, теплопостачання та водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (далі за текстом Правила № 630), плата за послуги нараховується згідно показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання. За відсутності приладів обліку холодної та гарячої води , нарахування здійснюється у відповідності п. 21 Правил № 630, згідно встановлених норм водоспоживання та водовідведення з розрахунку на кількість проживаючих споживачів. Нарахування за надані послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення проводяться на підставі тарифів, встановлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики і комунальних послуг у відповідності до п.п. 20-21 Правил № 630. Однак в порушення вимог п. 18 Правил № 630, де вказано, що платежі за комунальні та інші послуги власниками квартир, наймачами і орендарями вносяться щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця, відповідачі порушуючи свої зобов`язання не сплачували за отримані послуги, що привело до утворення заборгованості. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України № 1875-IV від 24.06.2004, пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VІІІ, передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України № 1875-IV від 24.06.2004, пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VІІІ обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Разом з тим, відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином . Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 257 ЦК України загальний строк позовної давності складає 3 роки. На підставі ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом тільки за заявою сторін у спорі, зробленому до ухвалення їм рішення. Такі заяви до суду не були надані. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем надано розрахунок інфляційних втрат в сумі 2 327 грн. 24 коп. та трьох процентів річних в сумі 1 018 грн. 04 коп. у зв`язку із простроченням відповідачами оплати комунальних послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Своїх заперечень проти позову та доказів, які б обґрунтовували такі заперечення відповідачами суду не надано. За таких обставин, оцінивши докази надані позивачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved