Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Представник Філії ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в м. Чернівці звернувся в суд з позовом до [PERSON], про стягнення боргу за договорами. У позові вказував, що 30.11.2015 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та фізичною особою [PERSON] укладено договір про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунка та кредитної лінії №8222604111БД/2015-12, згідно умов якого відповідачу відкрито кредитну лінію з лімітом не більше 3000,00 грн. для проведення операцій із застосуванням картки, а відповідач взяла на себе зобов'язання повернути кредит банку та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором. Факт отримання відповідачем кредиту готівкою через банкомати банку підтверджено поточною випискою по контракту за період з 30.11.2015 року по 28.11.2016 року. Зазначав, що відповідачем заборгованість по договору не погашено, чим порушено його умови. Відповідачу направлялися повідомлення про наявність несплаченої заборгованості за договором (№071-08/918 від 15.06.2016 року та №071-08/1153 від 19.07.2016 року), у яких було запропоновано виконати зобов'язання щодо погашення заборгованості у добровільному порядку. Однак відповідач на звернення не реагує, тим самим умисно ухиляється від виконання взятих на себе зобов'язань. Станом на 28.11.2016 року заборгованість [PERSON] за договором про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунка та кредитної лінії №8222604111БД/2015-12 від 30.11.2015 року перед ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» становить 4201,56 грн., у тому числі: по простроченому кредиту - 2999,36 грн.; по прострочених процентах - 626,69 грн.; відсотки за період з 31.10.2016 року по 27.11.2016 року - 78,02 грн.; пеня - 359,52 грн.; сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів - 137,97 грн. Просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором №8222604111БД/2015-12 від 30.11.2015 року в сумі 4201,56 грн., у тому числі: по простроченому кредиту - 2999,36 грн.; по прострочених процентах - 626,69 грн.; відсотки за період з 31.10.2016 року по 27.11.2016 року - 78,02 грн.; пеня - 359,52 грн.; сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів - 137,97 грн. та 1378,00 грн. сплаченого судового збору. У судове засідання представник позивача не з'явилася, в адресованій суду заяві просила справу розглядати за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує повністю. Не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, будучи повідомленою про місце, день та годину слухання справи належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 30.11.2015 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та фізичною особою [PERSON] укладено договір про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунка та кредитної лінії №8222604111БД/2015-12, згідно умов якого банк відкрив [PERSON] картковий рахунок [NUMBER] і випустили платіжну картку з встановленим кредитним лімітом у розмірі не більше 3000,00 грн. на строк до 31.12.2018 року, а також здійснювали її обслуговування. [PERSON] зобов'язалася сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 34% на рік, а також у строки здійснювати погашення заборгованості. 15.06.2016 року за №071-08/918 та 19.07.2016 року за №071-08/1153 банком на адресу [PERSON] направлялися листи-претензії щодо усунення порушень, проте вони залишені без задоволення. У зв'язку із неналежним виконанням [PERSON] умов договору №8222604111БД/2015-12 від 30.11.2015 року станом на 28.11.2016 року виникла заборгованість в сумі 4201,56 грн., у тому числі: по простроченому кредиту - 2999,36 грн.; по прострочених процентах - 626,69 грн.; відсотки за період з 31.10.2016 року по 27.11.2016 року - 78,02 грн.; пеня - 359,52 грн.; сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів - 137,97 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. У відповідності до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі наведеного, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення із стягненням з відповідача на користь позивача понесених ними судових витрат у відповідності до ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст.2, 15, 526, 530, 536, 611, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved