Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

Представник позивачки адвокат Шкабуро О.В. засобами поштового зв`язку 12.12.2019 в інтересах [PERSON] звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . За змістом позову, позивачці на праві приватної власності на підставі свідоцтва, виданого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Свинаренко О.В. від 06.11.2019, р.№762 та відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.11.2019 №187776493 належить квартира [ADDRESS] . Згідно з відомостями Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 27.11.2019 відповідачі зареєстровані за вказаною адресою. При цьому, [PERSON] є попереднім власником квартири, а [PERSON] та [PERSON] членами сім`ї попереднього власника зазначеного нерухомого майна. В позасудовому порядку відповідачі своєї адреси реєстрації не змінили. Їх реєстрація за вказаною адресою створює перешкоди [PERSON] у здійсненні права власності, зокрема, додаткові витрати на сплату комунальних послуг. З підстав, передбачених ст. 41 Конституції України, ст. 317, 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» N1382-IV від 11.12.2003, представник позивачки просить задовольнити позов у повному обсязі. Ухвалою судді від 17.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у порядку загального позовного провадження. Відповідачам визначено строк - 15 днів з моменту отримання ухвали суду для подання відзиву на позов. Ухвалою суду від 08.04.2020 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду. Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було. У судове засідання учасники справи не явилися. За загальним правилом, що закріплене у ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Сторони не надали суду доказів того, що існують обставини, що унеможливили явку у призначене судове засідання. Крім того, однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України «Про статус суддів»: - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об`єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків. Отже, неявка учасників справи в силу ст. 223 ЦПК України не перешкодила проведенню судового розгляду справи. Під час розгляду цивільної справи відповідачі не скористались своїм правом на подання відзиву, передбаченим ч.4 ст. 174 ЦПК України, поважних причин його ненадання не повідомили, тому, відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні письмові докази у справі, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які склалися між сторонами, та дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Предметом позову є захист здійснення позивачкою її права власності відносно належної їй на праві приватної власності квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Підставою для звернення до суду із зазначеним позовом стала наявність перешкод у користуванні позивачкою вказаним нерухомим майном, що створюються з боку відповідачів, які відмовляються в позасудовому порядку знятись з реєстрації за вказаною адресою. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі Акту про проведені електронні торги, складеного приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С. 15.07.2019, належить на праві власності майно, що складається з квартири [ADDRESS] , підтверджено копією свідоцтва від 06.11.2019, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Свинаренко О.В. за р.№762. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №187776493, сформованого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Свинаренко О.В. 06.11.2019, об`єкт нерухомого майна - квартира [ADDRESS] , реєстраційний номер 141424923101 , загальною площею 51,85 кв.м., житловою площею 30,1 кв.м., номер об`єкта в РПВН 20150357, на підставі вказаного вище свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів, р.№762 від 06.11.2019, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49554212 від 06.11.2019 на праві приватної власності належить [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , номер запису про право власності 34030470. У матеріалах справи також наявна копія інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно №192610148 від 11.12.2019, з якої видно, що відповідачам з 12.09.2007 на праві спільної часткової власності належала вказана квартира по 1/3 частці відповідно, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М. за р.№2136 від 08.09.2007. Відповідачі [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , згідно з відомостями департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради зареєстровані у квартирі [ADDRESS] . Задовольняючи позов в повному обсязі, суд виходить з таких норм чинного законодавства. Так, ст. 317, 319, 321 ЦК України врегульовано, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у здійсненні цього права. Крім того, чинним законодавством встановлено загальні засади захисту права власності, а саме за змістом ст. 13, 41 Конституції України, ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Нормою ч.1 ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З реєстраційного обліку за місцем проживання відповідачі в позасудовому порядку не зняті, житлово-комунальні послуги нараховуються із врахуванням їх реєстрації за вказаною адресою, що порушує права позивачки, яка змушена здійснювати сплату за них самостійно, оскільки із врахуванням норми ст. 322 ЦК України зобов`язана утримувати належне їй майно. Відповідно до роз`яснень, наведених у п.34 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п.3 ч.1 ст.346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. З урахуванням наведеного, оскільки відсутня правова підстава для збереження подальшої реєстрації відповідачів за вказаною адресою, що створює перешкоди у користуванні та розпорядженні позивачкою її майном, судом встановлено підстави для задоволення позову. При обранні способу захисту у здійсненні права власності позивачкою, суд виходить зі змісту ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» N1382-IV від 11.12.2003 року, у відповідності до якої зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Тому визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, є достатньою підставою для зняття їх з реєстрації. За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України на користь позивачки, як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються в повному обсязі, із відповідачів слід порівну стягнути судовий збір, сплачений [PERSON] у сумі 2 305,20 гривень, тобто, по 768,40 гривень з кожного.

Outcome: approved