Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором №б/н від 14.08.2008 року в сумі 21\~588,27 грн., посилаючись при цьому на те, що отримавши кредит в розмірі 15000,00 грн. відповідач належним чином покладені обовязки, згідно кредитного договору щодо своєчасної сплати суми заборгованості не виконує і в добровільному порядку відмовляється сплачувати виниклу заборгованість, в звязку з чим, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд даної справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала, проте прохала суд зменшити пеню до тіла кредиту та в звязку з скрутним матеріальним становищем розстрочити суму боргу на два роки. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядує цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. \~ Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. \~ Статтею 214 ЦПК України визначено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. \~ Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 14.08.2008 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 15\~000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. 15.05.2008 року відповідач почав використовувати отримані на кредитну карт кредитні кошти, що підтверджується розрахунком заборгованості по договору. 26.06.2015 року останній раз був здійснений платіж в рахунок погашення заборгованості за наданим кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідач скористався кредитом, однак зобовязання за договором не виконав, а саме не належно сплачував внески на погашення заборгованості за кредитом. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором, відповідач станом на 04.05.2017 року має заборгованість 21\~588,27 грн., яка складається з: 3275,61 грн. - заборгованість за кредитом; 920,72 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 16\~125,83 грн. - пеня; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1016,11 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості за договором №б/н від 14.08.2008 року (а.с.6-9, 10). У відповідності до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки (пені та штрафу) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення неустойки (пені та штрафу) задовольнити частково, зменшивши розмір пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, котра підлягає до стягнення з відповідача, до 3275,61 грн. За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлений договором строк . Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов , визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Крім того, суд звертає увагу, що за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи, що умовами договору передбачено одночасне стягнення декількох видів неустойки - штрафів та пені за порушення кредитних зобовязань, суми штрафів до стягнення з відповідача не підлягають. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду України від 21.10.2015 року по справі №6-2003цс15. Суд вважає, що пеня є більш дієвою мірою впливу на боржника так як обчислюється в відсотках від суми несвоєчасного виконання зобовязання та за своєю правовою природою продовжує стимулювати боржника до повного виконання своїх зобовязань. Таким чином у стягненні з відповідача штрафів у розмірі 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1016,11 грн. - штраф (процентна складова) слід відмовити, а отже загальна сума заборгованості, що підлягає до стягнення з відповідача складає 7471,94 грн. (3275,61+920,72+3275,61=7471,94 грн.). За змістом частини 1 статті 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення, (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання. Суд звертає увагу на те, що частина 1 статті 373 ЦПК України містить пряму вказівку на винятковість випадків, за яких суд може відстрочити або розстрочити виконання рішення суду. При цьому, докази на підтвердження існування обставин, які утруднюють виконання судового рішення, повинна навести особа, яка звертається до суду з відповідною заявою. Відповідач, просячи про розстрочку рішення суду на 24 місяці, долучає власну довідку про доходи, та виписку з лікарні про хворобу сина на підтвердження того, що відповідач перебуває у важкому матеріальному становищі. З огляду на викладені обставини, враховуючи матеріальний стан боржника, беручи до уваги позицію відповідача у справі щодо добровільного бажання виконати рішення суду і для забезпечення його реального виконання, суд вважає за можливе задовольнити заяву [PERSON] та розстрочити виконання рішення суду, шляхом сплати боргу на термін два роки рівними платежами щомісяця. Позивачем по справі понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн., які підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial