Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», [PERSON], що діє на підставі довіреності № 8332-К-Н-О від 31 серпня 2017 року, звернулась до\~Нововодолазького районного\~суду Харківської\~області з\~позовною заявою до [PERSON], в якій просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.03.2008 року у розмірі 24431,93 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування\~позовних вимог\~представник позивача\~зазначила,\~що 28.03.2008\~року між\~Публічним \~акціонерним \~товариством \~Комерційний банк\~«Приватбанк» (далі\~по тексту\~ ПАТ\~КБ «Приватбанк»)\~та [PERSON] було\~укладено кредитний\~договір без\~номеру,\~шляхом підписання\~Заяви,\~згідно якої\~відповідач отримав\~кредит у\~розмірі 3000,00\~грн.\~у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті: http:privatbank.ua, складає між ним та Баком Договір про надання банківських послуг (далі Договір), що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. В Умовах та правилах надання банківських послуг вказано, що власник зобов'язаний слідкувати за витратами коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5 % від суми позову (п. 2.1.1.7.6 Договору). ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договору. У звязку з тим, що відповідачем [PERSON] були порушені зобовязання, встановлені договором, стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту і процентів за користування кредитними коштами, у відповідача станом на 15.11.2017 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 11599,09 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 1663,04 грн., заборгованість за пенею у розмірі 9768,28 грн.; штраф (фіксована частина) 250 грн. 00 коп.; штраф (процентна складова) 1151,52грн. Оскільки позичальником [PERSON] так і не були повернені кошти за кредитним договором, представник позивача змушений був звернутися до суду з позовом про стягнення зазначених коштів у судовому порядку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2018 року головуючим суддею визначено суддю Пархоменко І.О. Розпорядженням керівника апарату суду № 718 від 13.09.2018 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи й згідно відповідному протоколу від 13.09.2018 року справу з єдиним унікальним № 631/33/18 (провадження № 2/631/485/18) передано до розгляду судді Трояновській Т.М. Ухвалою від 28.01.2018 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження усправі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи був сповіщений завчасно відповідно до вимог ст. 128 Цивільного процесульного кодексу України. В наданому до позову клопотанні представник позивача вказує, що підтримує позовні вимоги в цілому, просить стягнути з [PERSON] заборгованість у повному обсязі, зазначає, що розгляд справи може відбутися без представника банку за наявності наданих доказів по справі. Відповідач у судові засідання, що були призначені на 15 лютого 2019 року, 14 березня 2019 року та 11 квітня 2019 року не зявився, про дату, час і місце розгляду справи був сповіщений завчасно відповідно до вимог ст. 128 Цивільного процесульного кодексу України, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення. Причини неявки відповідача суду не відомі. Відзив на позовну заяву відповідач не подав. За таких обставин, зі згоди позивача по справі, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України в звязку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів. У відповідності до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України). З матеріалів справи судом встановлено, що 28.03.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір без номеру шляхом підписання тимченко С.П. анкети заяви про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг» у ПАТ КБ «ПриватБанк», за змістом якої остання погодилась з тим, що вказана заява разом із памяткою клієнта, «Умовами і правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті: http:privatbank.ua, складають договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві (а.с. 10). Відповідно до даного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Таким чином, між сторонами було укладено договір приєднання відповідно до ч. 1\~ст. 634 ЦК України. Вказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Згідно п. 2.1.1.12.2 Договору в разі непогашення клієнтом боргових зобовязань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку відсотки в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/kredity/, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Договору. У разі виникнення прострочених зобовязань за кредитом згідно п. 2.1.1.12.6.1 Договору на суму від 100 грн. клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/kredity/. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. Пунктом 1.1.3.2.4 Договору передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин Договору. При цьому у сторін Договору виникають обовязки: у кредитора інформувати позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9. «Умов та правил надання банківських послуг», у позичальника отримання виписки про стан та про здійсненні операції по карткових рахунках (п. 1.1.2.1.5 Договору). На підставі п. 1.1.5.2 Договору, неотримання або несвоєчасне отримання клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє клієнта від виконання його зобовязань за даним Договором. Відповідно до п. 1.1.6.1 та п. 1.1.6.2 Договору зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє про внесені зміни шляхом використання різних каналів звязку серед яких: офіційний сайт банку www.privatbank.ua, sms повідомлення клієнтам про зміни даних правил, клієнтські виписки, інші канали інформування. У разі незгоди зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг» або з «Тарифів банку» клієнт має право надати банку заяву про розірвання Договору виконавши умови п. 2.1.1.5.4 Договору, які передбачають погашення перед банком заборгованості, у тому числі і заборгованість, що утворилася протягом 30 днів з моменту повернення карток, виданих держателю і його довіреним особам. При незгоді зі списанням коштів по картрахунку інформуваи письмово банк про це протягом тридцяти пяти днів з моменту списання (у разі якщо вирішення питання передбачає розгляд письмово заяви). В разі невиконання зобов'язань за договором, позичальник зобов'язаний на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту за договором (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороду банку (п. 2.1.1.5.6. «Умов та правил надання банківських послуг»). Судом встановлено, що позивач виконав усі взяті на себе зобов'язання, встановивши ліміт на кредит відповідачу. Проте, відповідачем [PERSON] було порушено зобовязання, встановлені умовами кредитного договору, стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту і процентів за користування кредитними коштами, що вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором. Таким чином умови кредитного договору щодо дати кінцевого розрахунку по погашенню кредиту, процентів та щомісячної комісії відповідачем порушені. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що у звязку з порушенням [PERSON] виконання зобовязань за кредитним договором № б/н від 28.03.2008 року відповідач станом на 15.11.2017 року має заборгованість у розмірі 24431,93 грн, яка складається з наступного: -11599,09 грн. - заборгованість за тілом кредиту; -1663,04 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; -9768,28 грн. - заборгованість за пенею; -штраф у виді фіксованої частини у розмірі 250,00 грн. та штраф у виді процентної складової у розмірі 1151,52 грн. Вказаний розрахунок заборгованості відповідачем не заперечувався та у встановленому законом порядку не спростовано. Вирішуючи даний спір суд виходить з положень Цивільного кодексу України, що регулюють спірні правовідносини. Так, відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України укладений між сторонами по справі кредитний договір, за своєю правовою природою, є правочином, тобто дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязав (ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України). Положеннями ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 204\~Цивільного кодексу\~України закріплює\~презумпцію правомірності\~правочину.\~Ця презумпція\~означає,\~що вчинений\~правочин вважається\~правомірним,\~тобто таким,\~що породжує,\~змінює або\~припиняє цивільні\~права і\~обовязки,\~доки ця\~презумпція не\~буде спростована,\~зокрема,\~на підставі\~рішення суду,\~яке набрало\~законної сили. Таким чином,\~у разі\~не спростування\~презумпції правомірності\~договору всі\~права,\~набуті сторонами\~правочину за\~цим договором,\~повинні здійснюватися,\~а створені\~обовязки підлягають\~виконанню. Із матеріалів справи вбачається, що з моменту укладання кредитного договору від 28.03.2008 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] ніхто зі сторін до цього часу не заявив про намір його припинити. У свою чергу, відповідач не надав суду доказів щодо звернення до банку з письмовою заявою про закриття карткового рахунку. Приписи ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України встановлює обовязок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самі сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самі кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплатити проценти, належні йому відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України. При цьому, згідно вимог ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України у встановлений строк. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України). Правові наслідки порушення зобовязання встановлені положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України. Так, згідно вищевказаної норми права, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. В силу ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (ст. 625 Цивільного кодексу України). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по справі виникли кредитні правовідносини, відповідно до яких відповідач отримавши від банку кошти у кредит, своїх зобовязань з їх повернення і сплати процентів за користування грошима належним чином не виконав. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за тілом кредиту у розмірі 11599,09 гривень підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, підтверджені належними доказами. Одночасно зі стягненням заборгованості за тілом кредиту підлягає стягненню заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 1663,04 грн., що нарахована на підставі ст. 1054 Цивільного кодексу України та Умов та Правил. Оскільки заборгованість з відповідача стягується в судовому порядку, що свідчить про неналежне виконання останнім своїх зобовязань за договором, тому наявні підстави для стягнення з [PERSON] штрафних санкцій за неналежне виконання умов договору. Вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача заборгованості за пенею, комісією та штрафом, підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідну правову позицію було висловлено Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року по цивільній справі №6-2003 цс15. Відповідно до кредитного договору - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш, ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову Зміст наведених\~положень «Умов\~та правил\~надання банківських\~послуг» свідчить\~про те,\~що вони\~передбачають за\~одні і\~ті ж\~порушення застосування\~як пені,\~так і\~штрафу,\~тобто різних\~видів цивільно-правової\~відповідальності.\~Як вже\~зазначалося вище,\~оскільки відповідно\~до ст.\~549\~ЦК України\~штраф і\~пеня є\~одним видом\~цивільно-правової\~відповідальності,\~тому їх\~одночасне застосування\~за одне\~й те\~саме порушення\~суперечить положенням\~ст.\~61\~Конституції України\~щодо заборони\~подвійної цивільно-правової\~відповідальності за\~одне і\~те саме\~порушення,\~а тому\~стягненню з\~відповідача на\~користь позивача\~підлягає лише\~пеня в розмірі 9768,28 грн. Стягнення лише пені, забезпечить дотримання справедливого балансу інтересів сторін з огляду на загальну суму стягнення на користь позивача та дозволить реалізувати забезпечувальну функцію пені. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу у виді фіксованої частини у розмірі 250,00 грн. та штраф у виді процентної складової у розмірі 1151,52 грн. задоволенню не підлягають. Враховуючи вищезазначене, сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача за кредитним договором від 28.03.2008 року б/н становить 23030 гривень 41 копійки та складається з 11599,09 грн. (заборгованість за тілом кредиту) + 1663,04 грн. (заборгованість по відсотках за користування кредитом) + 9768,28 грн. (пеня) . Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», суд відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 Цивільного процесуального кодексу України вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 1, ч. 2 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1, пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при подачі позовної заяви до суду було сплачено судовий збір на загальну суму 1600,00 грн., що підтверджено платіжним дорученням №PROM0BАJTP від 30.11.2017 року. Частиною 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України). Суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме на суму 23030 гривень 41 копійки, що становить 94,26 %. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1508,16 грн. (1600:100·94,26 %=1508,16 грн). На підставі викладеного,

Outcome: partial