Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 23150,17 грн. та 3% річних в розмірі 5615,34 грн. за несвоєчасне виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що відповідно до рішення апеляційного суду Херсонської області від 20.07.2015 року з відповідача на користь позивача стягнено 80000 грн. На момент звернення до суду з позовом відповідачем заборгованість не сплачено, в зв'язку з чим порушено грошове зобов'язання. Позивач у судове засідання не з'явився, представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 20.07.2015 року, яке набрало законної сили, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 80000 грошових коштів. Відповідачем не надано доказів виконання рішення суду та доказів погашення заборгованості в повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. Так,\~\~у частині пятій статті 11 ЦК України\~\~визначено, що\~\~у випадках, встановлених\~\~актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть\~\~виникнути\~\~з рішення суду. На підставі ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших\~\~ правочинів, передбачених законом, а також\~\~угод, які не передбачені\~\~законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов'язки можуть виникати\~\~з рішення суду. З огляду на зазначене, оскільки рішенням суду з відповідача на користь позивача стягнуто грошову суму в розмірі 80000\~грн. і таке зобов'язання зводиться до сплати грошей, отже, є грошовим зобов'язанням, яке [PERSON] належним чином не виконує, що дає підстави для стягнення на користь позивача інфляційних втрат за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобов'язання. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, в зв'язку з задоволенням позовних вимог судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved