Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь Запорізького центра зайнятості кошти, що були виплачені їй як допомога по безробіттю у сумі 43586 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270 грн., посилаючись на те, що відповідно до заяви [PERSON] , 10.01.2020 року їй було надано статус безробітної, та розпочато виплату по безробіттю. 22.06.2020 року припинено реєстрацію відповідача, як безробітного, у зв`язку досягненням пенсійного віку. Запорізьким міським центром зайнятості була проведена перевірка обґрунтованості виплат відповідачу матеріального забезпечення. Під час проведення перевірки встановлено, що відповідачем, ще до реєстрації у центрі зайнятості, 01.07.2019 був укладений договір цивільно-правового характеру №12 з ПАТ «Український науково-дослідний інститут по промисловому та санітарному очищенню газів» та 16.09.2019 - додаткова угода № 1 до договору цивільно-правового характеру № 12 від 1)1.07.2019, в якій зазначено, що договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до 01.06.2020. про що складено акт № 2647 від 13.11.2020. Таким чином, відповідач з дня укладання вищевказаного договору, відносився до категорії зайнятого населення та не мав права на отримання статусу безробітного та допомоги по безробіттю, під час реєстрації у центрі зайнятості відповідач не виконав обов`язок, що був покладений на нього законодавцем - своєчасно не повідомив про наявність обставин, що впливають на умови виплати йому забезпечення та надання соціальних послуг, що призвело до безпідставного надання статусу безробітного та до безпідставної виплати допомоги по безробіттю за період з 17.01.2020 по 21.06.2020 у розмірі 43 586,00 грн. До відповідача надсилалась претензія № 64/07-05 від 06.01.2021року про повернення неправомірно отриманої допомоги по безробіттю за період з 17.01.2020 по 21.06.2020 у розмірі 43 586,00 грн., в добровільному порядку у 15-денний строк з моменту отримання листа. Станом на теперішній час відповідачем заборгованість не погашено У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі по викладеним у позові доводам та підставам. Просив суд стягнути з відповідача на користь Запорізького міського центру зайнятості безпідставно виплаченої допомоги по безробіттю у сумі 43586 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270 грн. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала відзив на позовну заяву, в якому вказала що відповідно до цивільно-правового договору (далі ЦПД) № 12 від 01.07.2019 року, вона узяла на себе обов`язок виконати проектні роботи до 20.09.2019 року. Взятий вищевказаний обов`язок вона виконала як і було передбачено договором - 19.09.2019 року, що підтверджується відповідним актом приймання-передачі документації . Оскільки виконані нею проектні роботи були лише часткою великого проекту, здійснюваного ПрАТ «УКРНДІОГАЗ», останній безпосередньо після передачі відповідачем проектних документів, а саме 20.11.2019 року повідомив про намір затвердження акту виконаних послуг [PERSON] тільки після повного встановлення сумісності із кресленнями інших частин проекту (лист). У вищезазначеному листі також міститься посилання на те, що саме замовник ПрАТ «УКРНДІОГАЗ» зобов`язується до закінчення строку договору виконати власні обов`язки - фінансові розрахунки із виконавцем. З огляду на вищевказані обставини та докази. Відповідач станом на 20.09.2019 року вже не була працюючою/найнятою на виконання робіт, а тому мала повне право з даної дати стати на облік, як безробітна. ПрАТ «УКРНДІОГАЗ» фінансувався генеральним замовником нестабільно, в т.ч. остаточні розрахунки здійснювалися лише після повного виконання та передачі усіх розділів усій частин одного загального проекту. З огляду на цю особливість у п. 2.2. ЦПД було передбачено розстрочення оплати за роботи, що первинно планувалося до 30.10.2019 року - строк дії ЦПД передбачався у п. 7.1. даної угоди. Подовження строку дії договору додатковою угодою № 1 від 16.09.2019 року до ЦПД та угодою від 01.06.2020 року про розстрочку виконання зобов`язань у частині розрахунку за ЦПД № 12 від 01.07.2019 року носили характер суто легалізуючий прострочення замовником фінансових зобов`язань перед Відповідачем, а тому фактично строк дії договору з 30.10.2019 року до 10.09.2020 року подовжено для розрахунку із відповідачем за виконану в строк роботу. В той же час позивачем ніяк не інформує суд про той важливий факт, що відповідач мало того що виконала роботи до реєстрації безробітною, так ще й отримувала винагороду поза строком реєстрації безробітною (жодних коштів [PERSON] від замовника робіт не отримувала протягом періоду 10.01.2020-22.06.2020 рр.). Тому враховуючи все вищенаведене, просить відмовити у задоволенні позову. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що 01.07.2019 року між [PERSON] та ПАТ «Український науково-дослідний інститут по промисловому та санітарному очищенню газів» був укладений договір цивільно-правового характеру № 12, кінцевий термін виконання робот встановлено до 20.09.2019 року. За виконані роботи Замовник здійснює оплату виконавцю по нарахуванню в розмірі 55 900 грн. (а.с.14) 16.09.2019 укладено додаткову угоду № 1 до договору цивільно-правового характеру № 12 від 01.07.2019, в якій зазначено, що роботи мають бути виконані до 20.09.2019 року, договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до 01.06.2020 року. (а.с.14,15). Згідно з Актом виконаних робіт від 19.09.2019 року та 01.06.2020 року, [PERSON] , виконала роботу відповідно до договору, а саме до 20.09.2019 року. (а.с.16) 01.06.2020 року була складена угода про розстрочку виконання зобов`язань у частині розрахунку за цивільно-правовим договором №12 від 01.07.2019 року.(а.с.17) 10.01.2020 року [PERSON] звернулась до Запорізького міського центру зайнятості як така, що шукає роботу. Того ж дня їй надано статус безробітної. (а.с.19,20). 17.01.2020 року, відповідно до ч. 1,3,4 ст.22, ч.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» [PERSON] призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю. 22.01.2020 року [PERSON] , ознайомлена з правами та обов`язками зареєстрованих безробітних, про що свідчить її підпис. (а.с.18) 22.06.2020 року, припинено реєстрацію відповідача як безробітного, у зв`язку з досягненням зареєстрованим безробітним, пенсійного віку або призначення пенсії за віком на пільгових умовах чи за вислугу років, відповідно до абз. 14 пп. 1 п. 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 № 792 . Наказом №32-о від 06.01.2021 року, Запорізьким міським центром зайнятості, вжито заходів по відшкодуванню [PERSON] коштів виплаченої допомоги по безробіттю.(а.с.11). 06.01.2021 року [PERSON] направлено претензія № 64/07-05 від 06.01.2021 з вимогою про повернення неправомірно отриманої допомоги по безробіттю за період з 17.01.2020 по 21.06.2020 у розмірі 43 586,00 грн. в добровільному порядку у 15-денний строк з моменту отримання листа. (а.с.10). 26.01.2021року до Запорізького міського центру занятості надійшла відповідь на вищезазначену претензію, в якій [PERSON] просить скасувати вимогу про повернення коштів та провести перевірку ще раз, ураховуючи документи, які були надані відповідачем, а саме: копію договору цивільно-правового характеру від 01.07.2019 № 12, копію додатку № 1 до договору цивільно-правового характеру від 01.07.2019 № 12, копію угоди про розстрочку виконання зобов`язань у частині розрахунку за цивільно-правовим договором № 12 від 01.07.2019, копію додаткової угоди № 1 до договору цивільно-правового характеру № 12 від 01.07.2019. Запорізький міський центр зайнятості розглянув вищезазначену відповідь на претензію та правових підстав для скасування наказу про відшкодування матеріального забезпечення від 06.01.2021 № 32-0 не виявив. Подовження строку дії договору додатковою угодою № 1 від 16.09.2019 року до ЦПД та угодою від 01.06.2020 року про розстрочку виконання зобов`язань у частині розрахунку за ЦПД № 12 від 01.07.2019 року носили характер суто легалізуючий прострочення замовником фінансових зобов`язань перед Відповідачем, а тому фактично строк дії договору з 30.10.2019 року до 10.09.2020 року подовжено для розрахунку із Відповідачем за виконану в строк роботу. Згідно з п.2, 3 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», №1533-III, особи, зареєстровані у встановленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно з ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Тобто, механізм повернення суми державної допомоги передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо виплата державної допомоги відбулась внаслідок зловживань з боку громадянина. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення»: безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи; зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім`ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб`єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно; зареєстрований безробітний - особа працездатного віку, яка зареєстрована в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітна і готова та здатна приступити до роботи. За змістом ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення», до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою. Згідно ст. 9 Закону України «Про зайнятість населення», кожен має право на соціальний захист у разі настання безробіття, що реалізується шляхом, зокрема, участі в загальнообов`язковому державному соціальному страхуванні на випадок безробіття, яке передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття. Відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Згідно ст.ст. 44, 45 Закону України «Про зайнятість населення», зареєстровані безробітні мають право, зокрема, на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та цього Закону. Зареєстровані безробітні зобов`язані, зокрема, інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у ч. 1 ст. 45 цього Закону. Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі: 1) зайнятості особи; 9) встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг). Відповідно до положень ст.ст. 31, 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі: 1) працевлаштування безробітного. Застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] набула статусу безробітного у період з 10.01.2020 року по 22.06.2020 року, вона виконала роботи відповідно до договору ще до реєстрації безробітною, та відповідно до виписки з банку по надходженням по картці відповідача коштів, винагороду з 10.01.2020 року по 22.06.2020 року [PERSON] не отримала. Інших доказів, які б підтверджували наявність у [PERSON] доходу в період її перебування у статусі безробітного та отримання нею допомоги по безробіттю, позивачем не надано, отже, недобросовісність з боку відповідача позивачем не доведена. З урахуванням того, що в судовому засіданні не було доведено неправомірність отримання відповідачем допомоги по безробіттю за період 17.01.2020 року по 21.06.2020 року у розмірі 43586 гривень, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed