Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

Представник позивача ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 15636,50 грн. та судовий збір в розмірі 1921,00 грн. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 25.02.2016 року між ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №151414, відповідно до умов якого Товариство надало позичальнику грошові кошти у сумі 6000,00 грн., строком на 15 місяців, зі сплатою 215,00% річних за користування кредитом, сукупна вартість кредиту (загальна сума всіх платежів позичальника з урахуванням процентів без урахування штрафних санкцій) становила 17611,50 грн., а відповідач зобов`язалась погасити кредит та сплатити інші платежі відповідно до графіку. Кредитор повністю виконав свої зобов`язання перед позичальником, надавши відповідачу кредит на умовах договору. В порушення умов Кредитного договору та чинного законодавства України, відповідач порушує взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого, станом на 30.01.2019 року, у неї існує заборгованість за Кредитним договором в розмірі 15636,50 грн., з яких: -неоплачена основна сума кредиту (тіло кредиту) - 5784,04 грн.; -неоплачена сума по відсоткам - 9252,46 грн.; -неоплачена неустойка - 600,00 грн. З метою врегулювання спору в досудовому порядку, представником позивача, відповідачу 31.10.2018 року, було направлено вимогу щодо погашення заборгованості в сумі 15636,50 грн. на користь позивача, проте, відповідачем дана вимога була залишена поза увагою, не виконано зобов`язань, визначених у Кредитному договорі, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак, направив до суду клопотання про можливість розгляду справи у його відсутність на підставі наявних доказів у справі. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач - [PERSON] в судові засідання не з`являлась, причини неявки суду не повідомляла, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлялась належним чином, шляхом направлення процесуальних документів за вказаною позивачем адресою, яка є місцем її реєстрації, при цьому поштова кореспонденція була повернута без вручення з поштовою відміткою за закінченням терміну зберігання. Згідно п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо адреси сторони судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно ч. 10 ст. 130 ЦПК України, якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Положеннями частини 4 ст. 223 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи викладені вище обставини та думку представника позивача, Деснянським районним судом м. Києва 09.07.2019 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України, без участі відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про можливість задоволення позову з таких підстав. Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінюючи аргументи, викладені в позовній заяві суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29). Як встановлено в судовому засіданні, 25.02.2016 року між ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №151414, відповідно до умов якого Товариство надало позичальнику грошові кошти у сумі 6000,00 грн., строком на 15 місяців, зі сплатою 215,00% річних за користування кредитом, сукупна вартість кредиту (загальна сума всіх платежів позичальника з урахуванням процентів без урахування штрафних санкцій) становила 17611,50 грн., а відповідач зобов`язалась погасити кредит та сплатити інші платежі відповідно до графіку платежів, який є додатком до договору (п. 5 договору). Згідно з п. 12.1. договору якщо позичальник не сплатив щотижневий платіж в день настання дати його належної сплати, визначеної графіком платежів, то починаючи з 31-го календарного дня від дати його належної сплати він повинен додатково, до простроченого платежу, виплатити кредитодавцю неустойку в розмірі 300.00 гривень за кожні 30 календарних днів прострочення. Строк нарахування неустойки не можебути більшим строку кредиту, але в будь-якому випадку розмір нарахованої неустойки не повинен перевищувати 1500,00 грн. ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» виконало свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредитні кошти, що підтверджується видатковим касовим ордером від 25.02.2016 року. В порушення умов Кредитного договору та чинного законодавства України, відповідач порушує взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого, станом на 30.01.2019 року, у неї існує заборгованість за Кредитним договором в розмірі 15636,50 грн., з яких: -неоплачена основна сума кредиту (тіло кредиту) -5784,04 грн.; -неоплачена сума по відсоткам - 9252,46 грн.; -неоплачена неустойка - 600,00 грн. Оскільки відповідач свої зобов`язання за умовами укладеного договору не виконує, та нею не надано доказів на спростування заявлених позовних вимог позивача, суд погоджується з наданим Банком розрахунком заборгованості. Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі, зважаючи на наступні обставини. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді відповідачем умови договору не виконуються, грошові кошти та відсотки за їх користування не повертаються. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Оплата заборгованості по тілу кредиту, неоплаченої суми по відсоткам та неоплаченої суми неустойки підлягають стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасила суму кредитного ліміту. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредитний ліміт, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Розрахунок загальної суми заборгованості відповідача по договору наданий суду відповідає вимогам закону. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 1921,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved