Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за користування тепловою енергією. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що Відповідач зареєстрований за адресою: [INFO]. Позивач надає відповідачу послуги з централізованого опалення. Відповідач не здійснював оплату за користування тепловою енергією за період з жовтня 2005 року по 01 серпня 2017 року, у звязку із чим утворилась заборгованість у розмірі 15414,90 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за користування тепловою енергією у розмірі 15414,90 грн, 3 % річних 1981,05 грн, інфляційні витрати 9773,82 грн, а також судовий збір1600 грн. 03.03.2018 позивачем було подано заяву про відмову від частини позивних вимог щодо стягнення заборгованості за період 01.10.2005 по 01.10.2011 та збільшення розміру позовних вимог, відповідно якої він просить суд стягнути з відповідача заборгованість за користування послугою з централізованого опалення за період з 01.10.2011 по 01.01.2018 у розмірі 15220,92 грн. з урахуванням 3% річних у розмірі 565,91 грн., та інфляційних в\~ витрат\~ у розмірі 3422,86 грн. за період з 01.10.2013 по 01.01.2018. 17.05.2018 позивачем було подано заяву про уточнення та збільшення розміру позовних вимог відповідно якої він просить суд стягнути з відповідача остаточно заборгованість за користування послугою з централізованого опалення за період з 01.10.2013 року по 01 квітня 2018 року у сумі 18751,20, з урахуванням 3% річних у розмірі 732,61 грн., інфляційних витрат у розмірі 4134,85 грн., а також стягнути витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судовому засіданні просила задовольнити збільшені позовні вимоги у повному обсязі, так як всі розрахунки підтверджуються письмовими матеріалами. Відповідач позовні вимоги визнав частково у межах строку позовної давності, також не погоджувався з розрахунком позивача в частині нарахувань заборгованості на загальну площу в квартирі, так як у його квартирі відсутні батареї не з його вини, та договір з позивачем їм не укладався. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що\~ позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. За загальним правилом (ч.1ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Встановлено, що відповідач [PERSON], зареєстрований у [INFO], та відповідно до особового рахунку № 313634 є споживачем теплової енергії. Згідно з розшифровкою особового рахунку № 313634, наданого ККП «Маріупольтепломережа», заборгованість за користування тепловою енергією за період з 01 жовтня 2013 року по 01 квітня 2018 року становить 18751,20 грн, 3 % річних 732,61 грн, інфляційні витрати 4134,85 грн. Відповідно до ст. ст.68,162 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власники (наймачі) квартир зобовязані вчасно оплачувати квартплату й комунальні послуги. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно зі ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності суд застосовує незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обовязку, може з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому якщо виконання зобовязання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові у справі за № 6-43цс17, суди повинні дослідити призначення платежів, квитанції на сплату житлово-комунальних послуг та історію таких оплат і в разі вчинення боржником оплати чергового платежу, встановити чи не свідчить така дія про визнання лише певної частини боргу, що не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Відповідач стверджує, а позивач не спростовує того факту, що у 2006 році при запуску системи опалення у будинку №25 по вул. Контрольній було встановлено засмічення радіаторів опалення, що мало наслідком тимчасовий демонтаж радіаторів. В актах перевірки ізоляції труб в квартирі від 02.08.2011, від 09.09.2011 зазначено, що стояк та підводи у залі та спальні мають обмотку тепличною тканиною, зворотній трубопровід не ізольовано, опалювальний прилад відсутній, на кухні мається радіатор на 4 секції (площа кухні 9,3м.кв.), у ванній проходить стояк та зворотній трубопровід не має ізоляції, опалювальний прилад великий регістр (площа ванної кімнати 3,73м), у другій спальні опалювальний прилад відсутній. Як вбачається з рішення Іллічівського районного суду по справі № 2-896/2011 від 03.08.2011, листів ККП «Маріупольтепломережа» від 25.12.2015 №1155/09-1, від 12.10.2016 №1022/09-1 відповідач увесь період виникнення заборгованості не погоджувався із порядком здійснення розрахунків та врахуванням опалювальної площі. Так, Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 15.04.2016 року було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь ККП «Маріупольтепломережа» заборгованість за використання теплової енергії у сумі 8353,04 грн, 3/ річних в сумі 631,66 коп., інфляційні витрати в сумі 4155, 17 коп. Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 30 листопада 2016 року судовий наказ від 15.04.2016 року було скасовано. В судовому засіданні було встановлено, що позивач звертався до суду із заявою на видачу судового наказу, тим самим був перерваний сплив строку позовної давності, тому строк позовної давності має відраховуватися за попередні три роки, які передували дню звернення до суду за видачею судового наказу. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові у справі за № 6-1706цс15, відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем. Таким чином ККП «Маріупольтепломережа» виконало свої зобовязання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідач незалежно від споживання цієї послуги, або відмови від її споживання, зобовязаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мереж теплопостачання. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач перебуває у фактичних договірних відносинах з позивачем, користуються його послугами з теплопостачання, однак не виконує зобовязання щодо оплати за надані послуги теплової енергії, у звязку із чим утворилась заборгованість, суд приходить до висновку, що ККП «Маріупольтепломережа» має право вимагати повернення заборгованості за користування тепловою енергією за період з 01.10.2013 року по 01.04.2018, 3 % річних, а також інфляційні витрати, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення сплачена позивачем при подачі позову сума судового збору.

Outcome: approved