Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] селищної ради, третя особа: [PERSON] державна нотаріальна контора, про визнання в порядку спадкування права на земельну частку (пай). В обґрунтування позову зазначив, що 02 червня 1997 року [PERSON] районною державною адміністрацією Дніпропетровської області матері позивача [PERSON], як члену колективного сільськогосподарського товариства «Перемога», був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП № 024175, відповідно якого їй належить право на земельну частку (пай) розміром 10,26 в умовно кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності КСП «Перемога» Софіївського району Дніпропетровської області. Грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням індексу інфляції становить 240082,75 грн. 19 червня 2001 року мати позивача [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 10.26 в умовних кадастрових гектарах. Вартістю 240082,75 грн., яка належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 024175 виданого 02 червня 1997 року [PERSON] районною державною адміністрацією Дніпропетровської області. 25 травня 2015 року позивач звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] до [PERSON] державної нотаріальної контори, проте 25.05.2015 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 19 червня 2001 року [PERSON] [PERSON] державною нотаріальною конторою позивачу було відмовлено у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. На момент смерті [PERSON] позивач проживала в с . Камянка Апостолівського району і коли померла мати, позивач успадкувала предмети домашньої обстановки, деякі побутові предмети. Документи на земельну ділянку, інші особисті документи на імя матері, окрім паспорта в будинку були відсутні, що призвело до того, що відповідно до ст. 1270 ЦК України позивач своєчасно не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 18 квітня 2015 року позивач подала до газети «Вісті Софіївщини», обяву, про те, що загублений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП № 024175 виданий 02 червня 1997 року [PERSON] районною державною адміністрацією Дніпропетровської області на імя [PERSON], вважати недійсним. Інших спадкоємців за законом та заповітом не має. Для того, щоб позивач могла володіти, користуватися, спадковим майном, а саме право на земельну частку (пай) на території Софіївського району Дніпропетровської області позивачу потрібно набути таке право в порядку спадкування за законом. Тому позивач змушена звернутися до суду з даною позовною заявою. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить суд позов задовольнити. Представник [PERSON] селищної ради у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Третя особа державний нотаріус у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності позовні вимоги підтримує. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне: В судовому засіданні встановлено, що 19 червня 2001 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 10.26 в умовних кадастрових гектарах. Вартістю 240082,75 грн., яка належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 024175 виданого 02 червня 1997 року [PERSON] районною державною адміністрацією Дніпропетровської області . 25 травня 2015 року позивач звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті померлої [PERSON] до [PERSON] державної нотаріальної контори, проте 25.05.2015 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 19 червня 2001 року [PERSON] [PERSON] державною нотаріальною конторою позивачу було відмовлено у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно (а.с.11,12) . На момент смерті [PERSON] позивач проживала в с . Камянка Апостолівського району, і коли померла мати, позивач успадкувала предмети домашньої обстановки, деякі побутові предмети. Документи на земельну ділянку, інші особисті документи на імя матері, окрім паспорта в будинку були відсутні, щ о призвело до того, що відповідно до ст. 1270 ЦК України позивач своєчасно не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини . 18 квітня 2015 року позивач подала до газети «Вісті Софіївщини», обяву, про те, що загублений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП № 024175 виданий 02 червня 1997 року [PERSON] районною державною адміністрацією Дніпропетровської області на імя [PERSON], вважати недійсним (а.с. 9). Відповідно до ст.ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтями 1261, 1267 ЦК України передбачено, що при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, дружина та батьки померлого. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері [PERSON]. Крім позивача спадкоємців за законом не має. Отже до позивача, як спадкоємиці першої черги, перейшли всі права та обов'язки спадкодавця. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна, згідно ст. 392 ЦК України, може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Таким чином, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved