Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати за [PERSON] право приватної власності на 1/2 частку нежилого приміщення, загальною площею 82,2 кв.м., розташованого на першому поверсі дев`ятиповерхового житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить на праві приватної власності відповідно до договору купівлі-продажу від 05.06.2007 року, посвідченому приватним Криворізького міського нотаріального округу Колесниковою Н.Л. та зареєстрованого в реєстрі за № 3400, [PERSON] . В обґрунтування пред`явлених вимог зазначає наступне. Між [PERSON] та [PERSON] 19 серпня 2005 року було зареєстровано шлюб. Вказує, що за час шлюбу за спільні кошти, позивачем та відповідачем було придбане нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення (нежитлове приміщення після реконструкції квартири), загальною площею 82,2 кв. м. , що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Нежиле приміщення було зареєстровано на ім`я відповідача [PERSON] , відповідно до договору купівлі-продажу квартири, ВЕК № 848083, який посвідчено Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Колесниковою Н.Л. 05.06.2007 року та зареєстровано в реєстрі за № 3400. Рішенням Жовтневого районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2019 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Наполягає, що оскільки, вище вказане майно було придбане в період шлюбу, воно належить позивачу та відповідачу як подружжю на праві спільної сумісної власності. Зазначає, що наразі, [PERSON] бажає поділити вищезазначене майно, шляхом визначення за нею Ѕ частки нежилого приміщення, в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вказує, що відповідач відмовляється у добровільному порядку розподілити спільне майно. У зв`язку із зазначеними фактичними життєвими обставинами, позивачка змушена звернутись до суду за захистом своїх цивільних прав та інтересів із позовною заявою. Зазначає, що основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ст. 60 СК України. Тлумачення статті 60 СК України дозволяє зробити висновок, що законом встановлено про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України в постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17. Частиною першою ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст.70 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Правовою позицією у справі № 6-486цс16 зазначено, що статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Згідно частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Частиною першою статті 70 СК України, встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. \~ \~ \~ \~ Під час розгляду справи заявлялися клопотання про витребування доказів, доручення доказів, відкладення розгляду справи, які задовольнялися. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та підтвердив його зміст. Також пояснив, що на час придбання спірного приміщення у позивачки були свої заощадження. Крім того, пояснив, що відповідач отримав гроші в банку за 3-4 місяці до придбання спірного приміщення, доказів, що ці гроші витрачені на купівлю вказаного приміщення не надано. Також підтвердив зміст відповіді на відзив, в якій вказано, що доводи та мотиви, які викладені у відзиві на позов, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам Закону, не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому не можуть бути прийняті судом з наступних підстав. Зазначає, що за час шлюбу за спільні кошти, в які увійшли кошти отримані від доходу від підприємницької діяльності [PERSON] та власні кошти зібрані до весілля, було придбане зазначене нежиле приміщення. Наполягає, що оскільки це майно було придбане в період шлюбу, воно належить позивачу та відповідачу як подружжю на праві спільної сумісної власності. Відповідно до правової позиції, що висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 201/14044/16-ц, провадження № 61-189ск17, Верховний суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що у випадку відчуження майна одним з подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає вартість подібного за своїми якостями ( технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції осіб у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Зазначає, що розірвання шлюбу не тягне за собою зміни правового статусу майна подружжя, таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Вказує, що відповідач у відзиві стверджує, що спірна квартира була придбана у шлюбі, але виключно на його особисті дошлюбні кошти (вклади у АТ «Банк «Фінанси та Кредит»). Наполягає, що відкриття (оформлення) у АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на [PERSON] гривневого депозиту, депозиту у банківських металах, а також банківської скриньки, не підтверджує того факту, що спірна квартира була придбана за особисті дошлюбні кошти відповідача. Вказує, що вартість автомобіля NISSAN JUKE та вартість спірного приміщення, як вказує відповідач, ніякими належними документами не підтверджена. Зазначає, що представник відповідача стверджує, що спільний автомобіль NISSAN JUKE [PERSON] продала іншій особі без згоди чоловіка. Однак як вбачається з відповіді Територіального сервісного центру №1243 (ТСЦ МВС №1243) № 31/4-1243-7аз від 18.02.2020 р., яку було додано до відзиву, вказано що перереєстрація вищевказаного автомобіля здійснювалася в шлюбі, а отже, за згодою чоловіка. Зазначає, що відповідач свідомо вказує недостовірні та непідтверджені дані по справі, чим вводить суд в оману. Вказує, щ відповідач у своєму відзиві на позовну заяву про поділ спільного майна подружжя зазначає про те, що він передав позивачці придбаний за власний кошт склад продукції фірми-бренду Amway на суму 40\~795,14 грн., про що складено Рахунок від 21.08.2017 року. Зазначає, що цей Рахунок від 21.08.2017 року не підтверджує факту отримання позивачкою від відповідача складу вищезазначеної продукції фірми Amway, а лише свідчить про вартість замовлення певної продукції фірми-бренду Amway на загальну суму 40\~795,14 грн., яку позивачка придбала за свої особисті кошти. Виходячи з вищевикладеного вважає, що Рахунок-акт приймання продукції від 21.08.2017 року є недопустимим доказом по справі щодо поділу спільного майна подружжя. Не погоджується з твердженням відповідача про пропуск позивачкою строків позовної давності, так як відповідно до правової позиції Верховного Суду початком перебігу позовної давності встановлено день, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права. Неподання позову про поділ майна, у тому числі до спливу трьох років з дня розірвання шлюбу, за відсутності доказів, які б підтверджували заперечення права одного з подружжя на набуте у період шлюбу майно, зареєстроване за іншим подружжям, не може свідчити про порушення права і вказувати на початок перебігу позовної давності. (Постанова Верховного Суду від 06.11.2019 року у справі №203/304/17). Вважає, що порушення строків позовної давності в даному випадку не може бути застосовано, оскільки позивачка звернулася з позовом в межах строків з моменту розірвання шлюбу. Звертає увагу, що за період шлюбу відповідачем було відчужено без її згоди два автомобіля: TOYOTA RAV4, 2007 року випуску, та SKODA SUPERB, 2012 року випуску. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала. Також пояснила, що на час придбання спірного приміщення в неї були збереження в сумі приблизно 20000 грн., так як вона неофіційно працювала за кордоном, доказів про цю обставину в неї немає, ці гроші зберігала в різній валюті. Яка сума грошей витрачена на придбання приміщення, пояснити не може. Договори продажу автомобілів «Тойота» та «Шкода» не оспорювала. Вона надавала письмову згоду на придбання спірного приміщення. Після розірвання шлюбу просила у відповідача гроші для придбання квартири, але останній відмовив, гроші на квартиру взяла в борг у іншої особи. Вона просила відповідача визнати за нею право на Ѕ частину спірного приміщення як під час шлюбу, так і після розірвання шлюбу. Оглянувши аркуш справи 75 тому №1 пояснила, що це рахунок, на якому мається її підпис, зазначене в рахунку майно на даний час реалізовано. Від шлюбу з відповідачем є син, який проживає з нею, але зареєстрований за місцем проживання відповідача. Останній добровільно сплачує на утримання сина по 2000 грн. щомісячно, перераховуючи гроші на картковий рахунок. Сину 12 років, судом не визначалося його місце проживання. До укладення шлюбу навчалася, самостійно оплачувала навчання, частково оплачував навчання відповідач. В неї також є донька, яка навчається в Польщі, в оплаті навчання доньки відповідач приймав участь. В оглянутому нею договорі оренди (т.2, а.с.78-80) її підпису немає. Відповідач у\~судовому засіданні\~позов не\~визнав та\~пояснив,\~що спірне\~приміщення було\~придбано за\~гроші,\~які малися\~в нього\~в банку\~до укладення\~шлюбу,\~позивачка певний\~час не\~працювала.\~Крім того,\~пояснив,\~що пункт\~11\~договору придбання\~спірного приміщення\~не оспорював,\~автомобіль «Ніссан»\~був проданий\~в 2014-2015\~році,\~цей договір\~він не\~оспорював.\~Оглянувши том№1\~а.с.\~75\~пояснив,\~що в\~цьому документі\~відображено майно,\~яке придбано\~ним,\~відповідачем,\~але доказів\~про це\~в нього\~немає.\~Останній раз\~частину цього\~майна бачив\~в квартирі\~позивачки,\~в серпні\~2020\~року.\~Підписи в\~документі (т.№1,\~а.с.75)\~визначають,\~що він\~передав майно\~позивачці.\~Гроші за\~це майно\~передавав він,\~хто саме\~майно отримував\~він,\~чи позивачки,\~не пам`ятає.\~Це майно\~передано в\~2017\~році,\~на той\~час вже\~виникли суперечки\~з привод\~поділу майна,\~позивачка казала,\~що піде\~від нього\~і він\~вирішив віддати\~їй це\~майно.\~Син від\~їхнього шлюбу\~з позивачкою,\~проживає з\~останньою.\~Він,\~відповідач,\~сплачує добровільно\~аліменти в\~сумі по\~2000\~грн.\~щомісячно.\~На час\~припинення шлюбу\~у позивачки\~грошових коштів\~не було.\~Він оплачував\~навчання як\~позивачки,\~так і\~її доньки.\~Позивачка надавала\~згоду на\~продаж автомобілів\~«Тойота» та\~«Шкода».\~Також подав\~суду та\~підтвердив у\~судовому засіданні\~письмові заперечення,\~в яких\~крім вказаного\~раніше,\~зазначив наступне.Просить врахувати, що позивачка (колишня дружина) не надавала своєї згоди під час укладання договору на купівлю спірного приміщення, оскільки спірне нежитлове приміщення було набуте відповідачем за його особисті кошти за рахунок відсотків від банківського вкладу та інших особистих дошлюбних заощаджень, тощо. Зазначає, що позивачка 18.05.19р., практично відразу ж після розірвання шлюбу, придбала чотирьохкімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . Натомість, згідно відповіді АТ «ПриватБанк» позивачка за період з 01.09.15р. по 15.04.19р. має незначні доходи, що вбачається із банківської виписки. Всього за вказаний період на рахунок позивачки від підприємницької діяльності надійшло 3019,69грн. Вважає за можливе дійти висновку, що будь-які зароблені позивачкою кошти від підприємницької діяльності накопичувалися за час шлюбу та після його розірвання, на спільні кошти подружжя позивачкою було придбане нове майно, яке зареєстровано за нею як єдиними власником. Спільний автомобіль NISSAN модель JUKE після розірвання шлюбу позивачка продала іншій особі без згоди чоловіка, при цьому, не компенсувавши жодних коштів за продаж спільного сімейного автомобіля, цей автомобіль перереєстрований 29.09.17р. на іншого власника. Вважає, що наявні докази того, що грошові кошти від продажу автомобіля NISSAN модель JUKE були витрачені на особисті потреби позивачки, в тому ж числі, на придбання 18.05.19р. квартири, тобто саме після розірвання шлюбу. Згідно інформації розміщеної на офіційному сайті Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України середньоринкова вартість транспортного засобу NISSAN модель JUKE, 2014 року становить 240\~999,00 грн. На період шлюбу, єдиним спільним сімейним заробітком був дохід від продажу продукції фірми-бренду ЕМВЕЙ (Amway). Згідно відповіді ТОВ «Емвей Україна» та наданих доказів між позивачкою та ТОВ «Емвей Україна» було укладено договір про надання послуг №1230078 від 01.08.2007р., згідно якого позивачка надавала послуги із збільшення обсягів продажу продукції ТОВ «Емвей Україна» на території Україна, а ТОВ «Емвей Україна» зобов`язався прийняти та оплатити такі надані послуги. Він, відповідач за даним договором визначений, як призначений виконавець. На початковому етапі співпраці із ТОВ «Емвей Україна» дохід від такої співпраці був незначним, що підтверджується довідкою ТОВ «Емвей Україна», а тому, вочевидь, є зрозумілим те, що за рахунок такого доходу неможливо було придбати спірне житлове приміщення. У 2017 році він, відповідач, з метою урегулювання будь-яких можливих у майбутньому непорозумінь щодо майна подружжя, передав позивачці придбаний за власний кошт склад продукції фірми-бренду ЕМВЕЙ (Amway) на суму 40\~795,14 грн. для того, щоб позивачка мала змоги фінансово розвиватися. З 19.08.2005р. по 15.04.2019р. відповідачем здійснювалися відчуження (перереєстрація) транспортних засобів різного класу якості та вартості, які перебували у його особистій приватній власності. У період шлюбу була необхідність у продажі цих автомобілів та частина отриманих коштів йшла на потреби родини, а на решту було придбано автомобіль нижчого класу, нижчої якості та взагалі вживаний автомобіль (зокрема було продано автомобіль із первинного ринку та куплений автомобіль вживаний, тобто вторинного ринку). За рахунок сімейного бюджету було придбано саме новий автомобіль NISSAN модель JUKE, 2014 року випуску, який позивачка у подальшому продала без відома та згоди відповідача. Представник відповідача позов не визнав та підтвердив зміст відзиву на позов, в якому відповідачем наведено наступне. Вважає, що позов не підлягає з наведених причин (спірне майно набуто виключно за кошти відповідача зароблених до шлюбу; після розірвання шлюбу позивач залишила у себе інше майно (автомобіль), яке є значно дорожчим ніж спірна квартира; позивачем пропущено строки позовної давності), з огляду на наступне. Звертає увагу що є голослівною позиція позивачки в частині того, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57\~СК України особистою\~приватною власністю\~дружини,\~чоловіка є\~майно,\~набуте нею,\~ним за\~час шлюбу,\~але за\~кошти,\~які належали\~їй (йому)\~особисто.\~Тобто,\~ критеріями,\~які дозволяють\~надати майну\~ статус\~спільної сумісної\~власності,\~є:\~час набуття\~такого майна;\~кошти,\~за які\~таке майно\~було набуте\~(джерело\~набуття);\~мета придбання\~майна,\~яка дозволяє\~надати йому\~правовий \~статус спільної\~власності подружжя.\~Норма статті\~60\~СК України\~вважається застосованою\~правильно,\~якщо набуття\~майна відповідає\~цим критеріям.\~Тому вважає,\~щл сам\~по собі\~факт придбання\~спірного майна\~в період\~шлюбу не\~є безумовною\~підставою для\~віднесення такого\~майна до\~об`єктів\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя.\~Зауважує,\~що спірна\~квартира була\~придбана у\~шлюбі але\~виключно на\~його особисті\~дошлюбні кошти.\~Ще до\~шлюбу він\~мав вклади\~у різних\~банківських та\~фінансових установах.\~Просить враховувати,\~що шлюб\~було укладено\~19.08.2005р.\~а нерухомість\~придбана 05.06.2007р.\~(через\~1\~рік 10\~місяців)\~тобто,\~за такий\~короткий проміжок\~часу фізично\~не можливо\~було б\~заробити грошові\~кошти у\~шлюбі тим\~паче,\~що у\~цей період\~колишня дружина\~не перебувала\~у декреті,\~навчанні,\~лікуванні,\~тощо.\~Вказує,\~що у\~цей період\~часу позивачка\~не працювала.\~ 04.04.2014р.\~перебуваючи у\~шлюбі сторони\~придбали автомобіль\~NISSAN\~модель JUKE,\~2014\~року виготовлення\~вартістю 255\~797,00грн.,\~що значно\~перевищує визначеної\~вартості спірного\~приміщення (91\~675,00грн),\~яке просить\~поділити позивачка,\~автомобіль було\~зареєстровано на\~позивачку.\~Вказує,\~що після\~розірвання шлюбу\~позивачка продала\~спільний автомобіль\~іншій особі\~без згоди\~чоловіка при\~цьому,\~не компенсувавши\~жодних коштів\~за продаж\~спільного сімейного\~автомобіля.\~Згідно відповіді\~Територіального сервісного\~центру №1243\~РСЦ МВС\~в Дніпропетровській\~області від\~18.02.20р.\~автомобіль NISSAN\~модель JUKE,\~2014\~року перереєстрований\~29.09.17р.\~на іншого\~власника.\~У відповідності\~до Постанови\~Верховного Суду\~від 05.04.2019\~року у\~справі No645/4711/15-ц\~(провадження\~№61-40897св18),\~у випадку\~коли при\~розгляді вимоги\~про поділ\~спільного сумісного\~майна подружжя\~буде встановлено,\~що один\~із них\~здійснив його\~відчуження чи\~використав його\~на свій\~розсуд проти\~волі іншого\~з подружжя,\~і не\~в інтересах\~сім`ї чи\~не її\~потреби,\~або приховав\~його -\~таке майно\~або його\~вартість враховується\~при поділі\~майна колишнього\~подружжя.\~Вказано,\~що відповідач\~у 2017\~році з\~метою урегулювання\~будь-яких\~можливих у\~майбутньому непорозумінь\~щодо майна\~подружжя передав\~позивачу придбаний\~за власний\~кошт склад\~продукції фірми-бренду\~ЕМВЕЙ (Amway)\~на суму\~40795,14грн.\~Вказує,\~що про\~такі обставини\~у позовній\~заяві нічого\~не значиться,\~а тому\~необхідно встановити\~вартість такого\~переданого майна,\~а також,\~встановити звідки\~у позивачки\~могли бути\~кошти на\~придбання спільного\~нерухомого майна\~та чи\~отримував відповідач\~у період\~з часу\~шлюбу -\~19.08.2005р.\~якийсь реальний\~дохід за\~який можна\~було придбати\~спільне на\~думку позивача\~спірне майно.\~Вважає,що\~має місце\~пропуск позивачкою\~строків позовної\~давності адже,\~якщо позивачка\~вважає,\~що приміщення\~набуто у\~тому ж\~числі за\~її кошти\~чи кошти\~сім`ї у\~період шлюбу\~то визнати\~за собою\~Ѕ права\~приватної власності\~на частину\~приміщення вона\~могла ще\~з 05.06.2007р.\~оскільки під\~час укладання\~відповідного правочину\~мала надавати\~письмову згоду\~у нотаріуса,\~якщо вона\~вважає,\~що квартира\~була придбана\~за спільні\~кошти подружжя.\~Також,\~згідно позову\~чоловік чинить,\~створює перешкод\~у користуванні\~майном.\~Зазначає,\~що до\~вимоги про\~поділ майна,\~заявленої після\~розірвання шлюбу,\~застосовується позовна\~давність у\~три роки.\~При цьому\~позовна давність\~обчислюється не\~від моменту\~розірвання шлюбу,\~а від\~дня,\~коли один\~зі співвласників\~дізнався або\~міг дізнатися\~про порушення\~свого права\~власності (наприклад,\~створення перешкод\~у користуванні\~майном).\~З урахуванням\~викладеного,\~вважає,\~що позовні\~вимоги задоволенню\~не підлягають,\~оскільки спірне\~майно набуто\~за рахунок\~особистих коштів\~його,\~відповідача,\~які були\~ним зароблені\~до шлюбу,\~після розірвання\~шлюбу позивачка\~залишила собі\~автомобіль подружжя,\~який був\~нещодавно проданий\~та усі\~грошові кошти\~від такого\~неподільного рухомого\~майна залишилися\~у позивачки.\~Також підтвердив\~зміст заперечень\~на відповідь\~на відзив,\~я яких\~зазначено про\~наступне.\~Вказує,\~що з\~18.04.2005р.,\~тобто до\~шлюбу (до\~19.08.2005р.)\~відповідач мав\~відкритий у\~банку депозитний\~рахунок (у\~валюті та\~у гривні),\~тобто,\~за рахунок\~особистих,\~дошлюбних заощаджень\~відповідача і\~була придбана\~спірне майно.\~Наполягає,\~що за\~весь час\~подружнього життя\~сім`я існувала\~виключно лише\~на кошти\~відповідача.\~ Усі\~зароблені від\~підприємницької діяльності\~кошти колишня\~дружина накопичувала\~та після\~розірвання шлюбу\~дружина відразу\~ж придбала\~собі нову\~чотирьох кімнатну\~квартиру,\~що додатково\~свідчить про\~ту обставину,\~що за\~весь період\~шлюбу подружжя\~існувало лише\~виключно на\~зароблені кошти\~відповідача та\~після розірвання\~шлюбу усі\~їхні спільні\~заощадження були\~витрачені колишньою\~дружиною на\~купівлю їй\~нової квартири,\~яку вона\~після шлюбу\~зареєструвала на\~своє ім`я.\~Просить враховувати,\~що квартира,\~яку придбала\~дружина за\~спільні кошти\~подружжя після\~розірвання шлюбу\~не використовується\~у підприємницькій\~діяльності (оскільки\~є об`єктом\~житлового призначення),\~тобто,\~відноситься до\~об`єктів спільного\~майна подружжя,\~яке залишається\~у неї,\~як рівноцінний\~предмет поділу\~спільного майна.\~Як вбачається\~із договору\~№2014\~ПН/35\~то 04.04.2014р.,\~ перебуваючи\~у шлюбі\~сторони придбали\~автомобіль NISSAN\~модель JUKE,\~2014\~року виготовлення\~вартістю 255\~797,00грн.,\~що значно\~перевищує визначеної\~вартості спірного\~приміщення (91\~675,00грн).\~яке просить\~поділити позивачка.\~Доводи представника\~позивачки про\~ту обставину,\~що жодної\~продукції фірми-бренду\~ЕМВЕЙ (Amway)\~на суму\~40\~795,14грн.\~відповідач не\~отримував вважає\~голослівними.\~З приводу\~доводів про\~те,\~що у\~період з\~19.08.2005р.\~по 15.04.2019р.\~здійснювалися відчуження\~(перереєстрація)\~транспортних засобів\~без згоди\~позивачки,\~зазначає,\~що до\~шлюбу у\~відповідача в\~особистій приватній\~власності перебувало\~декілька автомобілів\~різного класу\~якості та\~вартості,\~у період\~шлюбу була\~необхідність у\~продажі цих\~автомобілів та\~частина отриманих\~коштів йшла\~на потреби\~родини а\~на решту\~було придбано\~автомобіль нижчого\~класу,\~нижчої якості\~та взагалі\~вживаний автомобіль\~(зокрема\~було продано\~автомобіль із\~первинного ринку\~та куплений\~автомобіль вживаний,\~тобто вторинного\~ринку). У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: свідоцтво (а.с.9), рішення суду (т.№1, а.с.10-12), витяг з реєстру на нерухоме майно (т.№1, а.с.13), рахунок на продукцію « [INFO] » (т.№1, а.с.75-76), повідомлення стосовно автомобіля (т.1, а.с.68), виписка стосовно ФОП (т.№1, а.с.91-92), заключні виписки (т.№1, а.с.93, 94, 94, 95, 96, 97-98), звіти ФОП (т.№1, а.с.99, 100), податкові декларації ФОП (т.№1, а.с.101-102, 103-104, 105-106, 107-108, 109, 110, 111), відповідь банку стосовно [PERSON] (т.№1, а.с.120), витяг з реєстру прав на нерухоме майно (т.№1, а.с.121), витяг з реєстру прав на нерухоме майно (т.№1, а.с.135), повідомлення сервісного центру (т.№1, а.с.142-143), повідомлення сервісного центру (т.№1, а.с.145), виписний епікриз (т.№1, а.с.164), довіреність від ТОВ «Емвей Україна» (т.№1, а.с.167-168), витяг стосовно ТОВ (т.№1, а.с.169-170), договір про надання послуг (т.№1, а.с.172-180), довідка про перераховані кошти (т.№1, а.с.181-182), повідомлення банку стосовно [PERSON] ( т.№1, а.с.193), довідка банку стосовно [PERSON] (т.№1, а.с.194), виписка з банку стосовно [PERSON] ( т.№1, а.с.195-212), повідомлення банку стосовно [PERSON] (т.№1, а.с.214), довідка банку стосовно [PERSON] (т.№1, а.с.215), виписка банку стосовно [PERSON] (т.№1, а.с.216-223), договір купівлі-продажу (т.№1, а.с.226), звіт про оцінку (т.№2, а.с.3-21), відповідь про вартість автомобіля (т.№2, а.с.52), повідомлення банку стосовно [PERSON] (т.№2, а.с.73), договір оренди (т.№2, а.с.78-80), лист стосовно [PERSON] (т.№2, а.с.88), акт про проживання дитини (т.№2, а.с.89), свідоцтва про народження (т.№2, а.с.90, 91), заява [PERSON] стосовно договору (т.№2, а.с.92), повідомлення з додатками банку стосовно [PERSON] (т.№2, а.с.107-111). Суд,

Outcome: approved