Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Прокурор Ленінського району м.Харкова в порядку ст.45 ЦПК України, Постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.1993р. №545 звернувся до суду із позовом в інтересах держави в особі Департаменту бюджету та фінансів Харківської міської ради про відшкодування коштів витрачених закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від кримінального правопорушення. В обгрунтування позову зазначив, що вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 27.01.2014р. відповідача [PERSON] було визнано винним та засуджено за ч.1 ст.122 КК України до 2-х років позбавлення волі із випробувальним строком на 2 роки. За даним вироком, [PERSON] вчинив злочин у відношенні [PERSON] завдавши останньому тілесних ушкоджень середньої тяжкості, внаслідок чого [PERSON] лікувався в Харківській міській клінічній лікарні та на його лікування було витрачено державні кошти в розмірі 1187,95 грн. У судовому засіданні прокурор позов підтримав, уточнив реквізити місцевого бюджету та зазначив, що вина відповідача підтверджена вироком суду, а витрати на лікування - закладом охорони здоров'я. Лікарня не зверталася щодо відшкодування державних коштів, а тому такі кошти необхідно стягнути з відповідача. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову не заперечував, зазначив, що кошти затрачені лікувальною установою будуть перераховані на їх рахунок. Представник 3-ї особи: ХМКЛШНД в судове засідання не з'явився, був попереджений належним чином про дату та час слухання справи, надав заяву про слухання справи у його відсутність та просив позов прокурора задовольнити. Суд, вислухавши думку позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та матеріали кримінального провадження №12013220510002536, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Вироком Ленінського районного суду від 27 січня 2014 р. встановлено наступні обставини: 15 вересня 2013 року [PERSON] приблизно о 12 год. знаходячись на зупинці маршрутного таксі, розташованого поблизу буд.28 по вул.Золочівській в м.Харкові, де до нього підійшов раніше незнайомий [PERSON] у стані алкогольного сп'яніння та почав просити грошей, щоб купити горілки. [PERSON] відмовив [PERSON] та останній пішов, але через 10 хвилин повернувся та взяв [PERSON] за руку, що останньому не сподобалося та у нього виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] [PERSON] діючи на ґрунті раптово виниклих неприязливих відносин, наніс [PERSON] три удари кулаком в область обличчя, від чого останній упав на землю та втратив свідомість. Протиправними діями [PERSON], потерпілому [PERSON], згідно висновку судово-медичної експертизи №1256-А/13 від 28.10.2013р. були спричинені тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень які викликали тривалий розлад здоровя. Зазначеним вироком [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання у виді двох років позбавлення волі. Відповідно до ст.75 КК України [PERSON] звільнений від відбування покарання строком на два роки та на нього покладено обов'язки передбачені ст.76 КК України. Також задоволено позов [PERSON] і з [PERSON] на його користь стягнуто 3000 грн. у рахунок відшкодування матеріального збитку.(а.с.6-7) Як вбачається з вироку від 27 січня 2014 р. відшкодування коштів витрачених закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування особи потерпілої від кримінального правопорушення не проводилося і такий позов не заявлявся. Згідно довідки-розрахунку вартості фактичних затрат на лікування [PERSON] який знаходився на лікуванні у стоматологічному відділенні з 15.09.2013р. по 20.09.2013 р. склали 1187 грн. 95 коп.(а.с.5) Комунальний заклад охорони здоров'я «Харківська міська клінічна лікарня швидкої й невідкладної медичної допомоги ім. проф. А.І. Мєщанінова звернувся до прокуратури Ленінського району м.Харкова щодо подання до Ленінського районного суду м.Харкова позову в інтересах держави в особі Департаменту бюджету та фінансів Харківської міської ради за представленою калькуляцією фактичних витрат на стаціонарне лікування [PERSON].(а.с.8) Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 27 січня 2014 р. в частині визнання [PERSON] винним в скоєнні злочину, а саме умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, які протягли за собою тривалий розлад здоров'я набрав законної сили і винність особи не повинна доказуватись при розгляді справи згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України. Враховуючи, що протиправними діями [PERSON], потерпілому [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень які викликали тривалий розлад здоровя і у зв'язку з якими [PERSON] госпіталізовано до Харківської міської клінічної лікарні швидкої й невідкладної медичної допомоги ім. проф. А.І. Мєщанінова де останній проходив лікування та фактичні витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння склали 1187,95 грн., позов прокурора підлягає задоволенню в повному обсязі. У зв'язку з тим, що позивач звільнений від сплати судових витрат, суд вважає, що з [PERSON] в порядку ст.88 ЦПК України необхідно стягнути на користь держави судові витрати у розмірі 214 гривень 50 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved