Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Представник позивача Хомяк О.М. звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 21.12.2013 р. близько 19 год. 40 хв. в смт Теофіполь [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ-21013 ([NUMBER]), порушуючи вимоги ПДР, допустив зіткнення з автомобілем Toyota Corolla ([NUMBER]), внаслідок чого був пошкоджений. Представником позивача заявлена вимога стягнути солідарно з винуватця ДТП та страхової компанії, яка застрахувала його цивільну відповідальність, 14024,4 грн. на відшкодування вартості відновлювального ремонту автомобіля, а з самої страхової компанії - 991,27 грн. пені за прострочення виплати страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілого. Представником позивача подана заява про розгляд справи за його відсутності. Представником НАСК «Оранта» подана заява про розгляд справи за її відсутності та письмове заперечення проти позову, відповідно до якого страхова компанія заперечує проти позовних вимог в частині суми страхового відшкодування та розміру пені, оскільки згідно страхових актів № ОВЦ-13-16681/1 та ОВЦ-13-16681/2 нараховано суму страхового відшкодування в розмірі 14024,40 грн., але розмір страхового відшкодування зменшується на суму франшизи, яка згідно полісу АС/1138772 становить 510 грн., тому сума страхового відшкодування є 13514,40 грн., в зв'язку з чим також зменшується сума пені, яка становить 960 грн. Відповідач [PERSON], про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, в судове засідання не з'явився. Справа розглянута за відсутністю сторін та без здійснення фіксації судового засідання звукозаписувальним технічним засобом відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов переконання про наявність підстав для часткового задоволення позову. [PERSON] визнаний винним у зіткненні транспортних засобів, яке відбулося 20 листопада 2013 р., внаслідок якої пошкоджено автомобіль Toyota Corolla ([NUMBER]), належний позивачу,. Вказані обставини підтверджуються постановою Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 30.12.2013 р. № 685/1546/13-п про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУПАП за порушення вимог п. 12.1 ПДР, що спричинило зіткнення з автомобілем позивача, який стояв на вулиці Висоцького в смт Теофіполь, та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданим 6-тим ВРЕР УДАІ УМВСУ в Хмельницькій обл. (м. Красилів). Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ-21013 ([NUMBER]), яким керував відповідач, застрахована у ВАТ НАСК «Оранта» відповідно до полісу № АС/1138772 від 17.03.2013 р., страхова сума на одного потерпілого становить 50000 грн. за шкоду, заподіяну майну. Позивачем повідомлено страховика про страховий випадок 24.12.2013 р. згідно поданої заяви № 16681. 13 січня 2014 р. позивач звернувся до ВАТ НАСК «Оранта» з заявою про страхове відшкодування заподіяної внаслідок ДТП шкоди на загальну суму 14024,40 грн. з необхідними додатками (страховий поліс, довідка ВДАІ, копії довіреності власника, свідоцтва про реєстрацію ТЗ, свідоцтва про державну реєстрацію потерпілого та постанови суду). 21 січня 2014 р. ТОВ «Гранд Мотор» здійснено ремонт автомобіля позивача на загальну суму 14024,40 грн., яку позивачем було оплачено 24 січня 2014 р., що підтверджується актом виконаних робіт ГМ-К7213 від 21.01.2014 р. та платіжним дорученням № 27 від 24.01.2014 р. Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. Згідно ст.ст. 6, 22 Закону, в разі настання страхового випадку, тобто дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого, страховик в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Зокрема, стаття 29 Закону передбачає відшкодування витрат у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу, які пов'язані з відновлювальним ремонтом ТЗ з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Таким чином, позовна вимога стягнути з ВАТ НАСК «Оранта», як страховика цивільно-правової відповідальності володільця автомобіля [PERSON], підлягає задоволенню, за винятком суми франшизи в розмірі 510 грн., встановленої в договорі страхування відповідно до ст. 12 Закону, а саме 13514,4 грн. Страховик зобов'язаний впродовж 90 днів, відповідно до п. 36.2 Закону, прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплати його або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування у разі невизнання майнових вимог заявника. ВАТ НАСК «Оранта» впродовж 90 днів, з дня подання 13 січня 2014 р. позивачем заяви про виплату страхового відшкодування до 13 квітня 2014 р. не виплатило страхове відшкодування, а тому, виходячи з мети обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, визначеної у ст. 3 Закону, яка полягає в забезпеченні відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих внаслідок ДТП, вважає за необхідне стягнути заподіяну шкоду в розмірі страхового відшкодування солідарно з особи, яка заподіяла шкоду, та страховика, який застрахував відповідальність заподіювача шкоди, але не виконав у встановлені строки свого обов'язку виплатити страхове відшкодування при настанні страхового випадку, виходячи з неподільності предмета зобов'язання в межах страхової суми. Стягнення пені з страхової компанії, з вини якої прострочено виплату страхового відшкодування особі, яка має право на отримання такого відшкодування, в розмірі подвійної облікової ставки НБ України за кожен день прострочення, передбачене п. 36.5 Закону, а тому підлягає стягненню в межах суми прострочення, і становить 960 грн. відповідно до розрахунку представника НАСК «Оранта». Різницю в сумі 510 грн. між фактичним розміром шкоди в сумі 14024,40 грн. та страховим відшкодуванням в сумі 13514,40 грн. підлягає стягненню з заподіювача шкоди [PERSON] згідно ст. 1194 ЦК України. Судовий збір підлягає стягненню з відповідачів відповідно до розміру задоволених вимог від загальної ціни позову: 90 % солідарне стягнення з обох відповідачів, 3,4 % - стягнення з [PERSON] та 6,39 % - стягнення з страхової компанії.

Outcome: partial