Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

Представник позивача Фермерського господарства «Вершино-Власівське» - Сидоренко Г.М. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Фермерського господарства «Надія», з участю третіх осіб - Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області та Державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області Пушки Олени Вадимівни, про визнання недійсним правочину - договору оренди земельної ділянки, мотивуючи це тим, що 01.10.2006 року між позивачем фермерським господарством «Вершино-Власівське» та відповідачем-1 [PERSON] було укладено договір оренди землі, у відповідності до якого ФГ «Вершино-Власівське» прийняло в строкове платне користування, строком на 10 років, земельну ділянку кадастровий № 3524955100:02:000:0392, що розташована на території Петрівської селищної ради Петрівського району Кіровоградської області, загальною площею 6,0859 га. Зазначений договір був зареєстрований у ДП «Кіровоградська регіональна філія Центру ДЗК», про що у державному реєстрі вчинено запис від 12.12.2006 року за № 105. Надалі, 05.12.2009 року між позивачем ФГ «Вершино-Власівське» з відповідачем-1 [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 01.10.2006 року, яку зареєстровано відділом Держкомзему у Петрівському районі Кіровоградської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 11.11.2011 року. Вказаною додатковою угодою дію договору було продовжено на 10 років. Однак, на початку 2017 року, позивачем ФГ «Вершино-Власівське» було виявлено, що 13.12.2016 року державним реєстратором Центру надання адміністративних послуг Петрівської РДА Кіровоградської області Пушкою Оленою Вадимівною, було проведено державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку, кадастровий № 3524955100:02:000:0392 за відповідачем-2 ФГ «Надія» на підставі договору оренди землі, укладеного 12.12.2016 року із відповідачем-1 [PERSON] , тобто відбулася подвійна реєстрація права оренди однієї й тієї ж земельної ділянки. Відповідач-2 ФГ «Надія» чинить перешкоди позивачу ФГ «Вершино-Власівське» в обробітку орендованої земельної ділянки, наполягаючи на своїх правах щодо користування нею на законних підставах, та не зважаючи на наявність зареєстрованого права оренди позивача ФГ «Вершино-Власівське», що змушує останнього звернутись до суду за захистом права, що не визнається відповідачами, а тому просить суд визнати недійсним договір оренди землі від 12.12.2016 року. Однак, представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до Фермерського господарства «Вершино-Власівське», з участю третіх осіб - Фермерського господарства «Надія», Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Кіровоградській області та Державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області Пушки Олени Вадимівни, про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною, мотивуючи це тим, що [PERSON] додаткової угоди від 05.12.2009 року до договору оренди землі від 01.12.2006 року, укладеної ним з ФГ «Вершино-Власівське», ніколи не підписував, а виконаний у ній від його імені підпис йому не належить. Окрім того, ФГ «Вершино-Власівське» у додатковій угоді навіть невірно зазначені паспортні дані [PERSON] , що пояснюється відсутністю у відповідача копії паспорту позивача, повторно отриманого [PERSON] 03.03.2007 року у зв`язку з втратою попереднього. Також сумніви викликає і державна реєстрація додаткової угоди відділом Держкомзему у Петрівському районі Кіровоградської області, проведена 11.11.2011 року, так як навіть за відсутності спеціальних знань, очевидним є те, що напис про реєстрацію виконаний шрифтом відмінним від шрифту виконання самої додаткової угоди та містить не застережені виправлення та не скріплений печаткою відділу Держкомзему у Петрівському районі Кіровоградської області, а тому є всі підстави для визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною. Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 17 травня 2018 року вищевказані позови об`єднано в одне провадження. В судовому засіда нні представники позивача Фермерського господарства «Вершино-Власівське» - Сидоренко Г.М. та Чуприна С.П., заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, позов [PERSON] не визнали. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, позов Фермерського господарства «Вершино-Власівське» не визнали. Представник відповідача за позовом Фермерського господарства «Вершино-Власівське» та третя особа за позовом [PERSON] - Фермерське господарство «Надія» в судовому засіданні проти первісного позову заперечив, наполягав на задоволенні зустрічного позову. Представник третьої особи за позовом Фермерського господарства «Вершино-Власівське» - Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву, якою просив суд слухати справу без його участі, своєї позиції щодо позовних вимог не висловив. Третя особа за позовом Фермерського господарства «Вершино-Власівське» та за позовом [PERSON] - Державний реєстратор Центру надання адміністративних послуг Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області Пушка Олена Вадимівна в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду письмову заяву, якою просила суд слухати справу без її участі та розглянути на розсуд суду. Представник третьої особи за позовом Гуріна В.М. - Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Кіровоградській області також в судове засідання не з`явився, однак про день, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов Фермерського господарства «Вершино-Власівське» не підлягає задоволенню, а позов [PERSON] підлягає задоволенню , з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер № 3524955100:02:000:0392, яка розташована на території Петрівської селищної ради Петрівського району Кіровоградської області, загальною площею 6,0859 га (а.с.120-122). 01.10.2006 року між Фермерським господарством «Вершино-Власівське» та [PERSON] було укладено договір оренди землі, у відповідності до якого ФГ «Вершино-Власівське» прийняло в строкове платне користування, строком на 10 років, земельну ділянку кадастровий № 3524955100:02:000:0392, що розташована на території Петрівської селищної ради Петрівського району Кіровоградської області, загальною площею 6,0859 га (а.с.6-7). Зазначений договір був зареєстрований у ДП «Кіровоградська регіональна філія Центру ДЗК», про що у державному реєстрі вчинено запис від 12.12.2006 року за № 105. 05.12.2009 року між ФГ «Вершино-Власівське» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 01.10.2006 року, яку зареєстровано відділом Держкомзему у Петрівському районі Кіровоградської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 11.11.2011 року. Вказаною додатковою угодою дію договору було продовжено на 10 років (а.с.8). Згiдно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про оренду землі» орендарями земельних ділянок є юридичні або фiзичнi особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з ycix iстотних умов договору. Згідно ст. 18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Відповідно до ч.5 ст. 126 ЗК України право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим вiдповiдно до закону, або договором оренди землі та договором відчуження права оренди землі, зареєстрованими відповідно до закону. На договорі оренди земельної ділянки орган державної реєстрації речових прав на нерухоме майно робить відмітку про перехід права оренди земельної ділянки iз зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. За визначенням ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацiю речових прав на нерухоме майно та їx обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення вiдповiдного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Однак, 13.12.2016 року державним реєстратором Центру надання адміністративних послуг Петрівської РДА Кіровоградської області Пушкою Оленою Вадимівною, було проведено державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку кадастровий №3524955100:02:000:0392 за ФГ «Надія», на підставі договору оренди землі укладеного 12.12.2016 року із [PERSON] (а.с.9,123). Вiдповiдно до статi 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ч. 6 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їx обмежень» у державній реєстрації права може бути відмовлено в разі, якщо заявлене право вже зареєстроване. В такому випадку вiдмова в державнiй ресстрації прав позбавляє особу права реєструвати договори оренди землi. Таким чином вiдбулася подвiйна реєстрація права оренди однiєї і тієї ж земельної дiлянки, яка можлива лише за тiєї умови, якщо вiддiлом у Петрiвському районі Головного управління Держгеокадастру у Кiровоградськiй областi не були перенесені вiдповiднi вiдомостi про обтяження до Державного земельного кадастру, що підтверджується листом вiддiлу у Петрiвському районi Головного управлiння Держгеокадастру у Кiровоградськiй областi вiд 07.04.2017 року (а.с.14). Вiдповiдно до положень ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює вiдповiднiсть заявлених прав i поданих документів вимогам законодавства, а також вiдсутнiсть суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та iх обтяженнями. Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільсьтва, його моральним засадам. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України пiдставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановленi частинами першою- третьою, п 'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Як встановлено ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Таким чином з наведенного слідує, що реєстрація договору оренди землі з новим орендарем можлива лише пiсля реєстрації угоди про розiрвання договору оренди землі з попереднiм орендарем. Однак, суд враховує, що запис про реєстрацію додаткової угоди у Державному реєстрі земель, проведений 11.11.2011 року, містить не застережені виправлення та не скріплений печаткою відділу Держкомзему у Петрівському районі Кіровоградської області(а.с.8). Крім того, згідно висновку судового експерта лабораторії клінічних досліджень Дніпропетровського НДІСЕ Міністерства юстиції України Забуги А.B №1429-19 від 18.06.2019 року встановлено, що підпис у додатковій угоді від 05 грудня 2009 року до договору оренди землі від 01 жовтня 2006 року, укладеній між власником земельної ділянки [PERSON] та Фермерським господарством «Вершино-Власівське», зареєстрованій відділом Держкомзему у Петрівському районі Кіровоградської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 11 листопада 2011 року, у графі «Орендодавець», виконаний не особисто [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису (а.с.205-212). Таким чином, проаналізувавши вищевказані обставини, суд дійшов висновку, що відсутні правові підстави для визнання недійсним правочину - договору оренди земельної ділянки кадастровий №3524955100:02:000:0392, що розташована на територiї Петрівської селищної ради Петрiвського району, Кiровоградської областi, загальною площею 6,0859 га, укладений 12.12.2016 року мiж [PERSON] та фермерським господарством «НАДIЯ», зареєстрований 13.12.2016 року державним реєстратором Центру надання адмiнiстративних послуг Петрiвської районної державної адмiнiстрацiї' [PERSON] (№ запису про інше речове право 18207987), в зв`язку з чим, в задоволенні позовних вимог Фермерського господарства «Вершино-Власівське» до [PERSON] , Фермерського господарства «Надія», з участю третіх осіб - Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області та Державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області Пушки Олени Вадимівни, про визнання недійсним правочину - договору оренди земельної ділянки необхідно відмовити. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача, а тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів на його користь понесених судових витрат також не підлягають задоволенню. Що стосується позову [PERSON] , від імені якого діє [PERSON] , до Фермерського господарства «Вершино-Власівське», з участю третіх осіб - Фермерського господарства «Надія», Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Кіровоградській області та Державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області Пушки Олени Вадимівни, про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільсьтва, його моральним засадам. Частиною 4 цієї статті встановлено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. За умовами п.3 ст.208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, належить вчиняти у письмовій формі. Абзацом 1 ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Однак, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] наявної у матеріалах справи додаткової угоди до договору оренди землі від 01.10.2006 року, яку зареєстровано відділом Держкомзему у Петрівському районі Кіровоградської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 11.11.2011 року, не підписував, а виконаний у ній від його імені підпис йому не належить, що підтверджується висновком судового експерта лабораторії клінічних досліджень Дніпропетровського НДІСЕ Міністерства юстиції України Забуги А.B №1429-19 від 18.06.2019 року (а.с.205-212). Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України пiдставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановленi частинами першою- третьою, п 'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Як встановлено ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (загальна умова дійсності правочину). Як вольова дія правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля є бажанням, наміром особи вчинити правочин, однак для вчинення правочину необхідно не тільки воля, а ще й доведення цієї волі до відома інших осіб. Чинне законодавство не наділяє повноваженнями будь-яких осіб, окрім сторін, вирішувати питання щодо укладення, вчинення договору, оскільки у цивільних правовідносинах діє принцип свободи договору, який є основоположним. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] не підписував додаткову угоду до договору оренди землі від 01.10.2006 року, тобто його волевиявленням не охоплювалося взагалі укладення додаткової угоди договору оренди землі. Вказана обставина свідчить про те, що сторонами не досягнуто згоди щодо істотних умов договору, тобто вони взагалі відсутні. Таким чином зазначені вище обставини свідчать про недійсність оспорюваної додаткової угоди до договору оренди землі від 01.10.2006 року, складеної 05 грудня 2009 року, зареєстрованої відділом Держкомзему у Петрівському районі Кіровоградської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 11.11.2011 року. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовна заява [PERSON] , від імені якого діє [PERSON] , до Фермерського господарства «Вершино-Власівське», з участю третіх осіб - Фермерського господарства «Надія», Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Кіровоградській області та Державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області Пушки Олени Вадимівни, про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною, підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь позивача в розмірі 704 гривні 80 копійок. Вказані правовідносини регулюються ст.ст.5,18 Закону України «Про оренду землі», ч.1 ст.2, ч.2 ст.9, ч.6 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ч.5 ст.126 ЗК України, ст.ст.203,207,208,215,216,638 ЦК України.

Outcome: approved