Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача на період його навчання в розмірі 3000 грн щомісячно, посилаючись на те, що він після досягнення повноліття продовжує навчання, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, яку відповідач в добровільному порядку не надає. В підготовче судове засідання представник позивача надав заяву про зміну позовних вимог в якій просить стягнути з відповідача на утримання позивача аліменти у розмірі ј частини від всіх видів її заробітку але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, позивач надав заяву в якій уточнені позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу без їх участі. Відповідач та її представник в судове засідання не з'явилися, надали відзив в якому позов не визнали посилаючись на відсутність у відповідача можливості надавати таку матеріальну допомогу позивачу та просили розглянути справу за її відсутності. Судом задоволені клопотання сторін про долучення письмових доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 81, 82 ЦПК України, сторони зобов'язані надати докази та довести ті обставини, які обґрунтовують їх вимоги і заперечення та мають значення для справи, крім тих, які визнаються сторонами, є загальновідомими та встановлені рішенням суду. Судом встановлено, що відповідач є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження позивача. Згідно довідки Української медичної стоматологічної академії № 3347 від 09.11.2018 року позивач є студентом УМСА на контрактній формі навчання без призначення стипендії з терміном навчання до 30.06.2022 року. З наданої позивачем квитанції від 21.08.2018 року вбачається, що ним спачено УМСА за рік навчання 13952 грн. З наданих відповідачем документів, в тому числі довідки про доходи № 1034 від 06.12.2018 року вбачається, що відповідач працює завідувачем Федорівського ясла-садка та її заробіток є єдиним доходом і складає в середньому близько 6000 грн на місяць, інших доходів відповідач не має. Згідно медичних документів відповідач хворіє та на протязі 2017-2018 років неодноразово проходила лікування в різних лікувальних закладах: в листопаді 2017 року в Херсонській обласній клінічній лікарні, що підтверджується єпікризом виписним № 21200/2017, в грудні 2018 року в національному інституті хірургії та трансплантології ім.О.О.Шалімова, що підтверджується відповідною випискою з історії хвороби, в лютому 2018 року в КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім.О.С.Луначарського», що підтверджується відповідною випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 1739. З наданих відповідачем копій розписок вбачається, що позивач має боргові зобов'язання пов'язані з необхідністю опреативного лікування наявної у неї хвороби. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не заперечуються. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Стаття 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Оцінивши в сукупності досліджені судом докази надані сторонами, суд вважає, що за встановлених обставин, оскільки відповідач має доходи, а позивач будучи її повнолітнім сином, який не досяг 23 річного віку та продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги, що відповідачем фактично не заперечується, вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на своє утримання, в силу ст. 199 СК України, є законними та обґрунтованими. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з розміру прожиткового мінімуму, можливості утримання позивача його батьком, обов'язку обох батьків утримувати дитину, можливості надання матеріальної допомоги відповідачем з урахуванням встановленого судом розміру її доходів, необхідності лікування та наявності боргових зобов'язань, а також утримання відповідачем до 2015 року двох дітей за відсутності належної допомоги з боку батька. За таких обставин суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти в розмірі 1/8 частини заробітку відповідача, що відповідає встановленим судом обставинам щодо необхідності утримання позивача, як повнолітньої особи яка продовжує навчання та можливості відповідача надання йому матеріальної допомоги. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 768 грн 40 коп.

Outcome: approved