Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з відповідача на користь ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» суму заборгованості за договором позики у розмірі 1059,55 грн., штрафні санкції у вигляді пені у розмірі 1160,21 грн. та судовий збір. В обґрунтування позову посилався на те, що між ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» і [PERSON], яка мала на той момент трудові стосунки з ПрАТ «УАСК АСКА», на підставі її заяви від 28.11.2011 року був укладений договір безстрокової позики № 60 від 28.11.2011 року. Згідно вказаного договору відповідачці з каси ПрАТ «УАСК АСКА» була видана сума у розмірі 2670,00 грн. Як вказано у п. 2 договору № 60 від 28.11.2011 року позика видавалася позивачем відповідачці строком на три роки, але не більше, ніж на період безперервних трудових відносин з позивачем. У п. п. 3, 4 договору № 60 від 28.11.2011 року зазначено, що у разі неприпинення трудових відносин протягом трьох років, позика погашається за рахунок ПрАТ «УАСК АСКА», а у випадку припинення відносин за ініціативою будь-якої із сторін, до закінчення цього строку, відповідач має погасити позику за 10 днів до фактичного звільнення. 01.03.2013 року [PERSON] було звільнено згідно наказу № 161-к від 28.02.2013 року. При звільненні відповідачем заборгованість у повному обсязі погашена не була. Позивачем на адресу відповідача був направлений лист № 425/17 від 11.06.2013 року з вимогою погашення заборгованості за договором позики протягом 10 днів з моменту отримання листа. Відповідачка отримала вказаний лист 15.06.2013 року, про що свідчить поштове повідомлення № 8305904367634, однак до теперішнього часу позику не погасила. Згідно п. 8 договору позики у разі не виконання зобов'язань щодо виплати позики, позивач має право стягнути потрібну позику з штрафними санкціями у судовому порядку. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити з заявлених у ньому підстав. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що справді, між нею та позивачем був укладений договір безвідсоткової позики від 28.11.2011 року № 60 строком на 3 роки, але не більше, ніж на період безперервних трудових відносин. Наказом від 28.02.2013 року № 161-к її було звільнено із займаної посади. За домовленістю між нею та керівництвом позивача, у зв'язку із звільненням, залишок позики, яку їй в такому випадку належало погасити самостійно, підлягав вирахуванню з заборгованості по невиплаченій їй вчасно агентській винагороді за договорами страхування. Таке прохання також має відображення у її службовій записці про взаємозарахування сум боргу, яка була складена нею та направлена на розгляд керівництва після прийняття рішення про звільнення за власним бажанням. Таким чином, вважала, що відповідні вирахування вже було здійснено під час виплати належних їй коштів у зв'язку зі звільненням. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, представника позивача, свідків, суд вважає, що позов таким, що підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 28.11.2011 року між ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» (позикодавець) та [PERSON] (позичальник), яка перебувала у трудових відносинах з ПАТ «УАСК АСКА», було укладено договір безпроцентної позики № 60, що підтверджується його копією. Відповідно до п. п. 1, 2 вказаного договору позикодавець надає позичальнику безпроцентну позику в розмірі 2670,00 грн. в порядку і на умовах, передбачених даним договором. Позика надається позичальнику строком на три календарних роки, але не більше ніж на період безперервних трудових відносин в структурному підрозділі позикодавця. Згідно п. 4 договору позики у випадку розірвання трудових відносин (за ініціативою будь-якої сторони) до закінчення трьохрічного строку з дня отримання позики, позичальник зобов'язується повернути позикодавцю позику в день звільнення, за виключенням випадку звільнення позичальника згідно п. 1, 5, 6 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до п. 6 вказаного договору у випадку якщо позичальник не повертає позику в строки, передбачені п. 4, 5 даного договору, позикодавець має право провести утримання податку з доходу фізичних осіб в розмірі 15% від не повернутої суми позики із заробітної плати/розрахункових позичальника, або провести утримання заборгованості із заробітної плати позичальника (без письмової заяви позичальника), або стягнути заборгованість в судовому порядку, згідно діючого законодавства. Згідно п. 8 договору позики № 60 від 28.11.2011 року у випадку порушення позичальником строків повернення позики (п. 4, 5 договору) позикодавець має право стягнути з позичальника пеню в розмірі 0,3% від не сплаченої в строк суми за кожен день прострочки. Факт отримання вказаної позики відповідачкою не заперечувався. Як вбачається з виписки з наказу № 161-к [PERSON] була звільнена 01.03.2013 року з ПАТ «УАСК АСКА» за власним бажанням, на підставі ст. 38 КЗпП України. При звільненні відповідачкою на ім'я генерального директора ПАТ «УАСК АСКА» було подано заяву, відповідно до якої вона просила утримати із її заробітної плати за відпрацьований час та компенсації за невикористану відпустку суму в розмірі 2670,00 грн. в рахунок погашення безпроцентної позики, що підтверджується відповідною заявою. Як вбачається з наданого суду розрахункового листа на ім'я [PERSON] при звільненні з неї було утримано 714,49 грн. за лютий 2013 року в рахунок погашення боргу за договором позики та 895,96 грн. за березень 2013 року в рахунок погашення боргу за договором позики. Таким чином, всього із заробітної плати відповідачки було утримано 1610,45 грн., а її борг за договором позики склав 1059,55 грн., виходячи з розрахунку: 2670 грн. (сума позики) - 1610,45 грн. (сума, що була утримана із заробітної плати) = 1059,55 грн. Вказану суму боргу за договором позики відповідачкою повернуто не було, у зв'язку із чим 11.06.2013 року на її адресу було направлено вимогу про погашення заборгованості, що підтверджується її копією. Згідно наданого суду повідомлення про вручення поштового відправлення [PERSON] отримала вищезазначену вимогу 15.06.2013 року, однак її не виконала. У зв'язку із зазначеним, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики у розмірі 1059,55 грн. При цьому, суд не бере до уваги заперечення відповідачки щодо того, що вказана заборгованість мала бути погашена при її звільненні за рахунок відсотків, які нараховувалися як агенту ПАТ «УАСК АСКА» за кожну укладену угоду. Так, відповідачкою не надано жодного доказу на підтвердження отримання відсотків від суми укладених договорів та правових підстав, на яких їй мали нараховуватися вказані відсотки. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] не надала пояснень щодо нарахування [PERSON] агентської винагороди та підстав такого нарахування. Окрім того, як встановлено в судовому засіданні з пояснень сторін такі агенські винагороди та їх розміри мали бути передбачені в договорах страхування. Відповідачка пояснила, що суми винагороди видавалися не за розрахунковими листами, тому документальних доказів наявності таких договорів відповідачка надати не змогла. Пояснення свідка щодо наявності договору між сторонами про сплату агенської винагороди не є належним доказом цього. Окрім вказаного боргу, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідачки пеню за невчасне повернення позики, на підставі п. 8 договору безпроцентної позики. При цьому суд враховує строк позовної давності, встановлений для стягнення пені, та приходить до висновку, що з відповідачки на користь позивача має бути стягнута пеня в розмірі 1157,05 грн., виходячи з розрахунку: 1059,55 грн. (сума боргу) х 3% х 365 днів = 1157,05 грн. В решті позовних вимог щодо стягнення пені слід відмовити за необґрунтованістю. Крім того, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн., на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial