Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про р6еструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 25.12.2013 року банк надав відповідачу кредит у розмірі 11292, 20 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється з 1 по 25 число кожного місяця для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач порушив умови укладеної угоди в частині своєчасного погашення платежів, та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв'язку з чим, станом на 15.05.2018 року за виникла заборгованість на загальну суму 66649,51 грн., з яких заборгованість за кредитом становить 10183,73 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 7911,62 грн., заборгованість за пенею та комісією 17515,62 грн., 31\~038,54 грн- штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної Угоди, яку представник позивача просив стягнути на користь позивача, а також судовий збір у розмірі 1762 грн. Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подав. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило. У судове засідання представник позивача не зявився, але в позовній заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав, на задоволенні позовних вимог наполягав, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату слухання справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Суд, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ст. 263 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Судом встановлено, що 25.12.2013 року між сторонами було укладено Генеральну угоду № б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 11\~292,20 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячні платежі у рахунок погашення боргу відповідач мав сплачувати у період з 1 по 25 число кожного місяця. Згідно умов Генеральної угоди, позичальник зобов'язався повернути кредит частинами у розмірах та у строки, встановлені для повернення кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом. Матеріалами справи підтверджено, що позивач свої зобов'язання за вказаним кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві обумовлену сторонами грошову суму шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. У порушення умов вказаного кредитного договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого за ним станом на 15.05.2018 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 66649,51 грн., з яких заборгованість за кредитом становить 10183,73 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 7911,62 грн., заборгованість за пенею та комісією 17515,62 грн., 31\~038,54 грн- штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної Угоди, що підтверджено розрахунком заборгованості. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.ст. 610, 611 ЦК України у разі неналежного виконання зобовязання настають правові наслідки, встановлені законом або договором. Стаття 625 ЦК України передбачає обовязок боржника, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Згідно умов вказаного кредитного договору, укладеного між сторонами, Відповідач як позичальник зобов'язаний: сплачувати заборгованість перед банком; сплачувати банку проценти за користування кредитом; та у випадку порушення зобов'язання, сплачувати відповідні штрафні санкції. Перевіривши надані позивачем розрахунки та взявши до уваги умови кредитного договору, суд вважає доведеним обставину порушення відповідачем умов такого кредитного договору в частині своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені кредитним договором терміни. Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а саме: судового збору у розмірі 1762 грн. 00 коп.. На підставі викладеного і

Outcome: approved