Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Представник позивача, який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 17.10.2013 року зареєстрованої в реєстрі за № 2-901 звернувся до суду і просить визначити, що частки в квартирі [ADDRESS], між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є рівними, тобто кожному належить по 1/3 частини вказаної квартири. Також просить визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом на 1/3 частину квартири [ADDRESS], після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Позов мотивований тим, що квартира [ADDRESS] була приватизована та згідно свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 05 січня 1995 року № 171, виданого Фондом комунального майна Донецької міської ради належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в рівних долях. [INFO] померла [PERSON], яка є матір'ю позивача. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] є її дочка - позивач [PERSON], яка вважає, що фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері, оскільки постійно мешкала та була зареєстрована разом зі спадкодавцем у квартирі, про що свідчить довідка про місце реєстрації. Відповідачі не претендують на спадкове майно після смерті [PERSON], тому вони звернулись до П'ятої донецької державної нотаріальної контори з заявою про відмову від спадкового майна після смерті - [PERSON], яка померла [INFO]. Однак, оформити свої спадкові права позивач не змогла, оскільки у свідоцтві про право власності № 171 від 05.01.1995 р. не були встановлені долі між співвласниками квартири. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась про час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, заяв про відкладання слухання справи до суду не надходило. Представник позивача, який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 17.10.2013 року зареєстрованої в реєстрі за № 2-901 [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та дав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам, вказавши, що після смерті матері позивача, яка померла [INFO], залишилося спадкове майно, у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Оформити свої спадкові права після смерті матері, позивач не може, оскільки згідно з постанови П'ятої донецької державної нотаріальної контори від 20.11.2013 р. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається, що у свідоцтві про право власності на квартиру № 171 від 05.01.1995 року - не було встановлено частки квартири за померлою [PERSON] Також вказавши, що позивач весь час жили однією родиною з померлою матір'ю, при приватизації спірної квартири виходили з рівності часток, тобто кожному з співвласників належить по 1/3 частині квартири. Просить визначити частки у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS]. Додав, що відповідачі не претендують на спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON], в зв'язку з чим відповідачі звернулись до нотаріальної контори з відповідними заявами про відмову від прийняття спадщини. Інших спадкоємців, крім позивача, після смерті [PERSON] не має. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явились, надіславши до суду заяви про можливість розгляду справи за їх відсутністю, оскільки мешкають в іншій державі та не мають можливості приїхати до України. Крім цього, останні у заяві зазначили, що позовні вимоги [PERSON] визнають у повному обсязі та погоджуються про виділ часток по 1/3 за кожним у квартирі, яка знаходиться у спільній сумісній власності. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON], яка перебуває в шлюбі з [PERSON], змінила своє дошлюбне прізвище [PERSON] на [PERSON] та є донькою [PERSON], яка померла [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження, про укладання шлюбу та про смерть, (а.с. 14, 13, 12). Згідно свідоцтва про право власності на житло № 171 від 05.01.1995 року, виданого Фондом комунального майна Донецької міської ради, яке було 24.05.1995 року зареєстроване за реєстровим № 82 у реєстровій книзі 2/2дк-166 у бюро технічної інвентаризації м. Донецька, [PERSON] та [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS], (а.с. 8,11). Відповідно отриманої копії спадкової справи від П'ятої донецької державної нотаріальної контори встановлено, що на майно, яке залишилось після смерті [PERSON], померлої [INFO], 17.10.2013 року відкрито спадкову справу № 774/13 за заявою про прийняття спадщини за законом від імені доньки померлої [PERSON], (а.с. 34, 42-44). Постановою від 20.11.2013 року державним нотаріусом П'ятої донецької державної нотаріальної контори відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилася після смерті її матері, так як не визначена частка квартири, яка належала спадкодавцю, (а.с. 41). Так, з наведеного вбачається, що власниками квартири [ADDRESS] [PERSON], [PERSON] та [PERSON] стали в результаті приватизації квартири. Оскільки вказаними особами приватизація відбулася у загальну сумісну власність, без визначення часток, вказані особи є близькими родичами, які на час приватизації мешкали разом, що підтверджено відповідною довідкою, яка є в матеріалах справи (а.с. 40), тому суд виходить з того, що при приватизації спільної квартири учасники виходили з рівності часток, тобто кожному зі співвласників належить по 1/3 частині спірної квартири. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Відповідно до роз'яснень, які викладені в абзацах 2 та 3 пункту 23 вказаної вище постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Якщо частки не визначені, спільна власність двох або більше осіб відповідно до ч.1 ст. 368 зазначеного Кодексу є спільною сумісною власністю. Відповідно з ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у відповідності з вимогами ч.1 ст.1296 ЦК України може одержати свідоцтво про право на спадщину шляхом нотаріального оформлення зазначеного права. На підставі ст.1261 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги за законом. Згідно довідки з житлового органу, вбачається, що [PERSON] постійно мешкала разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS], (а.с. 40). Відповідно з ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони не оформили спадщину, оскільки у правовстановлюючому документі не визначена частка квартири, яка належить спадкодавцю. Відповідно з ч.2 ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно за ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб, які звернулися до суду у спосіб, визначений законами України. На підставі ст.16 ч.2 п.1 ЦК України способом захисту цивільних справ є визнання права. В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони позбавлені іншої можливості захистити свої спадкові права, крім визнання їх права власності в судовому порядку. Оскільки невизначеність часток у праві спільної сумісної власності позбавляє позивача можливості належним чином оформити свої спадкові права на вищезазначене нерухоме майно, суд вважає необхідним його позовні вимоги задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved