Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування в інтересах неповнолітньої [PERSON], звернулась до суду зі позовом до [PERSON], треті особи: Одеська місцева прокуратура № 3 м. Одеси, Служба у справах дітей Одеської міської ради, у якому просило звільнити [PERSON] від повноважень піклувальника над неповнолітньою [PERSON], [INFO], а також влаштувати неповнолітньою [PERSON], [INFO], до державного закладу на повне державне забезпечення. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за його відсутністю. Представник третьої особи Служби у справах дітей Одеської міської ради у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву в якій просила позов задовольнити та слухати справу у її відсутність. Відповідачка та представник третьої особи - Одеська місцева прокуратура № 3 м. Одеси в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлялася належним чином, причина неявки суду не відома. Тому згідно ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди позивача, розглянути позов за відсутністю відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28.03.2006 року [PERSON] була призначена піклувальником над неповнолітньою [PERSON], [INFO]. Також вказаним рішенням батьки неповнолітньою [PERSON], [INFO] були позбавлені батьківських прав. У своєї заяві неповнолітня [PERSON], [INFO] вказала, що піклувальник - [PERSON] не створила їй умов для проживання та вільного розвідку, вона не забезпечена умовами для навчання, у зв'язку з чим просила звільнити відповідачку від обов'язків піклувальника. Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради було прийняти розпорядження від 11.11.2016 року № 787 про негайне відібрання дітей з родини [PERSON]. З 10.08.2017 року неповнолітня [PERSON], [INFO] перебуває в КП «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області». Крім того, [PERSON] надала заяву, в якій не заперечує проти звільнення її від обов'язків піклувальника над неповнолітньою [PERSON], [INFO]. Також, як роз'яснив Пленум ВСУ у п.27 Постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2, виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (статті 77,78) в порядку, передбаченому статтями 235, 237, 239 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Таким чином, суд приходить до висновку, що наданих позивачем доказів на підтвердження тих вимог, які були заявлені, достатньо, а тому позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved