Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

Представник позивачки - адвокат [PERSON] 19.06.2018 року звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини, посилаючись на те, що від укладеного ними 18.08.2015 року шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та залишиться проживати із нею. Сторони півтора року проживають окремо. Позивачка на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною 3-річного віку, отримує одноразову допомогу при народженні дитини в сумі 860 грн. щомісячно. Відповідач раніше надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, а з березня 2018 року надає добровільно матеріальну допомогу нерегулярно і в незначному розмірі на утримання дитини. Прохала стягнути з відповідача на свою користь на утримання дитини щомісячно до досягнення дитиною повноліття аліменти у розмірі 1/4 частину усіх видів заробітку, але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на своє утримання в розмірі 1/4 частину усіх видів заробітку з дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною 3-річного віку. В судове засідання сторони не з»явились, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Де представник позивачки - адвокат [PERSON] (10-12) позов підтримала, надала можливі докази на підтвердження позовних вимог ( а. с. 26, 33 ). Відповідач не з»явився в судове засідання та не надав відзив на позов з невідомих суду причин, хоча заздалегідь повідомлявся належним чином про день та час розгляду справи за зареєстрованим останнім відомим місцем проживання(а.с. 15), про що маються докази у справі у вигляді повернутого на адресу суду повідомлення з відміткою пошти «адресат вибув» ( а. с. 20-21) та «адресат за зазначеною адресою не проживає»( а.с. 34-35). Також було дано оголошення на веб-сайті суду, що є належним його повідомленням ( а. с. 32 ). Від відповідача не надійшло будь-яких заяв про поважність причин не явки або про відкладення слухання справи. Тому, суд за згоди представника позивача, вважає за можливе розгляд справи по суті по наявним матеріалам справи у відсутності належно повідомлених сторін в заочному порядку згідно ст. 280 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони від укладеного ними 18.08.2015 року шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] року ( а. с. 5, 6 ), який проживає з позивачкою та залишаться проживати із нею ( а. с. 7 ). [PERSON] знаходиться на обліку в Полтавському УСЗН та отримує одноразову допомогу при народженні дитини щомісячно в розмірі 860 грн. ( а. с. 9 ). Відповідач не надає добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини та дружини. Згідно зазначених в позові даних відповідач не має інших осіб, яким би сплачував аліменти, також не має утриманців, не є інвалідом. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню згідно ст. 180 СК України, оскільки батьки зобов»язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Зазначений у позові розмір аліментів відповідає вимогам діючого законодавства.

Outcome: approved