Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

Представник позивача свої вимоги мотивує тим, що на інтернет сторінці [INFO] знайшов рекламу відповідача про надання послуг з працевлаштування за кордон, зателефонував за номером у рекламі, та просив надати послуги з працевлаштування до Германії, на що менеджер пообіцяла працевлаштувати його до Германії водієм - кур`єром, а саме до компанії «Hermes». Позивач відразу уточнив, що має намір поїхати працювати тільки на 3 місяці, тому що йому в кінці грудня 2020 р. треба здавати диплом у ВУЗІ, на що менеджер пояснила, шо перш ніж працевлаштувати його, він повинен спочатку підписати договір на послуги з працевлаштування та сплатити аванс у розмірі 3990,00 грн. за прискорену підготовку документів для виїзду за кордон. Позивач уклав з відповідачем договір про надання інформаційної допомоги при іноземному працевлаштуванні на суму послуг 3990,00 грн. та оплатив аванс на вказану суму. Після отримання візи, сторонами було укладено додатковий договір про оплату вакансії на суму 9980,00 грн. Після чого відповідачем повідомлено, що всі виїзди до Германії призупинені, на що позивач попросив повернути гроші з підстави невиконання відповідачем обов`язку з працевлаштування у домовлений строк, на що відповідач відповіла, що гроші йому не повернуть, тому що за зазначеними вище договорами йому були надані консультаційні послуги, що відповідач свої обов`язки виконав та не має ліцензії з працевлаштування, тому на роботу за кордон влаштовувати відмовляється. Після чого позивач надіслав відповідачу претензію про повернення 13970,00 грн., однак на день звернення позивача до суду відповідач гроші не повернув, обов`язки з працевлаштування за договором не виконав. Позивач вважає, що ще до моменту укладення договорів відповідач не мав наміру працевлаштувати позивача за кордон, оскільки не мав не це відповідної ліцензії. Позивач посилаючись, на те, що пункти 3.12; 3.16.; 5.1.7.; 5.1.8; 5.1.9. першого договору, та пункти 5.1.7; 5.1.8; 5.1.10 другого договору, є такими, що укладені шляхом обману щодо обставин, які мають істотне значення, просить визнати договори недійсними з моменту укладення, стягнути з відповідача матеріальну шкоду у подвійному розмірі у сумі 27 940,00 грн. та моральну шкоду у сумі 10 000,00 грн., об`єднати заявлені позовні вимоги як пов`язані між собою підставою виникнення та поданими доказами. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить розглядати справу без участі позивача, позовні вимоги просить задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив суду не надав. Судом вживалися заходи щодо повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи шляхом направлення рекомендованих повідомлень на відому адресу місця знаходження відповідача, однак жодного разу повідомлення не було вручено. Суд, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13.07.2020 року між ТОВ «Євроспівдружність» та [PERSON] було укладено договір № 1100S/13/07/2020 про надання інформаційно-консультаційної допомоги при отриманні дозволу та /або запрошення на роботу в іноземній державі (а.с.19-22). Предметом договору є надання виконавцем за дорученням замовника послуги у вигляді інформаційної допомоги при іноземному працевлаштуванні на підставі трудового чи цивільно-правового договору у строк та інших умовах, що визначені цим договором, а замовник приймає вказані послуги та оплачує їх в строк, в порядку та сумі відповідно до договору. Згідно договору, виконавець заявляє та гарантує, що він зареєстрований відповідно до законодавства України та має всі повноваження, необхідні для того, що виступати стороною до даному договору (п.2.1) (а.с.19). Виконавець гарантує, що має всі необхідні дозволи органів державної влади, управління або місцевого самоврядування, а також будь-які інші дозволи, що потрібні для укладення даного договору та виконання зобов`язань за договором, які є діючими на момент укладення і виконавець дотримує усіх вимог цих дозволів (п.2.1.2.) (а.с.19). Водночас, у п. 7.7 зазначено, що даний договір не є договором на посередництво у працевлаштуванні за кордон, а діяльність виконавця за цим договором не підлягає ліцензуванню. Послуги за цим договором не надаються виконавцем в межах будь-якого зовнішньоекономічного договору з іноземним суб`єктом господарювання та на виконання заявок іноземного роботодавця щодо вільних робочих місць (вакансій). У зв`язку з наведеним виконавець не надає гарантій обов`язкового укладення трудового чи цивільно-правового договору іноземним роботодавцем чи конкретних умов праці та її оплати (а.с.21). З пункту 3.12 вбачається, якщо в ході виконання договору за сприянням виконавця на ім`я замовника буде видано дозвіл або запрошення на роботу в іноземній державі, то виконавець має надіслати оригінал такого дозволу або запрошення замовнику за допомогою поштової чи кур`єрської установи або нарочним (а.с.20). З пункту 3.16 договору, встановлено, що надання послуг закінчено, а договір є припиненим внаслідок виконання, проведеного належним чином, в момент надання замовнику інформації, передбаченої пунктами 1.1, 3.8, 3.9 цього договору, або оригіналу документу, передбаченого пунктом 3.12 договору (а.с.20). Пункт 5.1.7 договору, виконавець зобов`язується своєчасно сприяти замовнику у правильному заповненню ним та оформленню всіх заяв, звернень та повідомлень, а також сприяти їх своєчасному переданню до іноземних дипломатичних установ (а.с.20). Згідно пункту 5.1.8 вказаного договору, виконавець зобов`язаний сприяти замовнику в отриманні ним інформації та повідомлень від уповноважених іноземних органів, товариств, підприємств, установ, організацій, посадових осіб, які видають дозволи або запрошення на роботу в іноземній державі (а.с.20). На підставі пункту 5.1.9, виконавець зобов`язується інформувати замовника про результати здійснення ним функцій, передбачених п. 3.10. договору, згідно якого виконавець є представником замовника та проводить переговори, та п. 3.12. договору, згідно з яким виконавець має надіслати оригінал дозволу або запрошення на роботу в іноземній замовнику (а.с.20). Вищезазначеним договором, передбачені наступні права замовника, серед яких замовник має право вимагати надання послуг на належному якісному рівні (п.5.4.1), та у строк, що встановлений договором, вимагати від виконавця надання повної, чіткої та точної інформації про результати здійснення ним функцій, передбачених пунктом 3.10 договору (п.5.4.3.), вимагати від виконавця передання оригіналу дозволу або запрошення на роботу в іноземній державі, який ним було отримано внаслідок виконання договору (п. 5.4.4.) Обов`язком замовника, згідно даного договору є оплата наданих послуг в розмірі, в строк і в порядку, що встановлені договором (п.5.3.2.), прийняття наданих послуг відповідно до умов пунктів 3.16, 3.17, 3.18 договору (п.5.3.5) (а.с.21). Позивач на виконання умов вказаного договору підготував наступні документи, а саме анкету - резюме (а.с.27), договір страхування № FO-007732276 від 11.08.2020 року (а.с. 29), за який сплатив кошти у сумі 840,00 грн. згідно платіжного доручення № Р24А604588700Ф12453 від 11.08.2020 р.(а.с.30), польську візу типу D, за яку сплатив 335, 00 грн. згідно квитанції № 2141243330 від 11.08.2020 p.(а.с.33). 13.07.2020 року сторонами договору було підписано акт передачі-приймання послуг (а.с.23), та позивачем здійснено оплату інформаційних послуг згідно договору, що підтверджується рахунком № 96 від 13.07.2020 року (а.с.24). 12.09.2020 р. позивач отримав польську візу № 101023736 від 10.09.2020 р. на підставі наданого відповідачем запрошення на роботу № PSZ-OPWP від 30.07.2020 р. (а.с.32). 14.09.2020 р. між сторонами було укладено договір про надання інформаційної допомоги при іноземному працевлаштуванні № 1594S/14/09/2020 (а.с.34-37), підписано акт виконаних робіт до даного договору (а.с.38). Позивач згідно п. 4.1. договору та рахунку № 628 від 14.09.2020 р. (а.с.39) перерахував на розрахунковий рахунок відповідача суму коштів у розмірі 9980,00 грн. згідно квитанції № 0.0.1768829342.1 від 16.09.2020 p.(а.с.40). Згідно вищевказаного договору, його предметом є надання виконавцем за дорученням замовника послуги у вигляді інформаційної допомоги при іноземному працевлаштуванні на підставі трудового чи цивільно-правового договору у строк та інших умовах, що визначені цим договором, а замовник приймає вказані послуги та оплачує їх в строк, в порядку та сумі відповідно до договору (п.1.1) (а.с.34). Згідно договору, виконавець заявляє та гарантує, що він зареєстрований відповідно до законодавства України та має всі повноваження, необхідні для того, що виступати стороною до даному договору (п.2.1) (а.с.34). Виконавець гарантує, що має всі необхідні дозволи органів державної влади, управління або місцевого самоврядування, а також будь-які інші дозволи, що потрібні для укладення даного договору та виконання зобов`язань за договором, які є діючими на момент укладення і виконавець дотримує усіх вимог цих дозволів (п.2.1.2.) (а.с.34). Водночас, у п. 7.7 зазначено, що даний договір не є договором на посередництво у працевлаштуванні за кордон, а діяльність виконавця за цим договором не підлягає ліцензуванню. Послуги за цим договором не надаються виконавцем в межах будь-якого зовнішньоекономічного договору з іноземним суб`єктом господарювання та на виконання заявок іноземного роботодавця щодо вільних робочих місць (вакансій). У зв`язку з наведеним виконавець не надає гарантій обов`язкового укладення трудового чи цивільно-правового договору іноземним роботодавцем чи конкретних умов праці та її оплати (а.с.37). Згідно пункту 4.7 договору, на розмір, строк, порядок та інші умови оплати послуг, наданих виконавцем в будь-якому випаду не впливає наявність чи відсутність акту передачі-приймання наданих послуг та згода замовника на укладення трудового контракту (угоди, контракту) або цивільно-правового договору з іноземною компанією або відсутність такої згоди (а.с.35). Виконавець зобов`язується сприяти замовнику у своєчасному і правильному заповненню та оформленню ним всіх заяв, звернень, анкет та повідомлень, а також сприяти їх своєчасному переданню можливому іноземному роботодавцю кадровому агентству (п.5.1.7.) (а.с.36). Виконавець зобов`язується сприяти замовнику в отриманні ним інформації та повідомлень від можливих іноземних роботодавців та іноземних кадрових агентств (п.5.1.8.) (а.с.36). Виконавець зобов`язується надавати замовнику допомогу у тому, щоб у іноземній країні працевлаштування його зустріла уповноважена особа іноземного роботодавця або іноземної кадрової агенції (п.5.1.10) (а.с.36). Замовник зобов`язаний повідомляти виконавця про укладення будь-якого іншого договору, який стосується сприяння будь-яким чином у отриманні в`їзної візи до іноземної держави, або договору, який стосується сприяння будь-яким чином у отриманні запрошення чи дозволу на в`їзд та/або на роботу в іноземній державі (п.5.3.7.) (а.с.36). Замовник має право самостійно прийняти рішення про укладення трудового договору (п.5.4.3) (а.с.36). Замовник має право письмово вимагати та отримувати від відповідача додаткові консультаційні послуги з питань можливостей та умов працевлаштування, умов праці та її оплати (п.5.4.4.) (а.с.36). Постановою Кабінету Міністрів України від грудня 2015 року № 1060 затверджено Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з посередництва у працевлаштуванні за кордоном. Згідно п. 2 Ліцензійних умов господарською діяльністю з посередництва у працевлаштуванні за кордоном - є послуга, яка надається суб`єктами господарювання в межах укладених з іноземним суб`єктом (іноземними суб`єктами) господарювання зовнішньоекономічних договорів (контрактів) про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном з метою сприяння укладенню трудового договору (контракту наймання) відповідно до заявок іноземного роботодавця щодо вільних робочих місць (вакансій), включаючи надання інформаційно-консультаційних послуг щодо можливостей працевлаштування, найменування та місцезнаходження роботодавця, інформації про умови праці. Згідно п. 20. Постанови пленуму Верховного Суду України ПЛЕНУМ ВЕРХОВНОГО СУДУ УКРАЇНИ 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. До обставин, які мають істотне значення, законодавець відносить природу правочину, права та обов`язки сторін, властивості і якості речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням (абзац 2 частини 1 статті 229 ЦК України). У переліку суб`єктів господарської діяльності, які отримали ліцензії на посередництво у працевлаштуванні на роботу за кордоном станом на 13.07.2020 р. та на 14.09.2020 р. (на момент укладення договорів), який розміщений на офіційному сайті Міністерства праці та соціальної політики України відомості про відповідача як суб`єкта господарювання, який отримав відповідну ліцензію, відсутні. Проте всупереч заборони законом на здійснення діяльності з працевлаштування за кордон без ліцензії обов`язки відповідача як виконавця, зазначені у таких пунктах першого спірного договору як п.п. 3.12; 3.16.; 5.1.7.; 5.1.8; 5.1.9., та зазначені у таких пунктах другого спірного договору як п.п. 5.1.7; 5.1.8; 5.1.10, передбачають обов`язки виконавця при безпосередньому працевлаштуванні замовника за кордон, що є вже ліцензійним видом діяльності та свідчить про взятий відповідачем обов`язок саме працевлаштувати позивача за кордон, а не надати інформаційні послуги щодо працевлаштування останнього, чим відповідач навмисно ввів в оману позивача щодо обставин, які мають істотне значення. Разом з тим, фактичні дії відповідача, які полягали у наданні позивачу пам`ятки замовника, виписаної на прізвище позивача з зазначенням орієнтовної дати виїзду до Германії на роботу водієм - 01.10.2020 p. (а.с.28); наданні позивачу анкети-резюме, що передбачає згоду позивача на те, щоб представник A.V.Group зв`язався з позивачем для обговорення умов працевлаштування, на обробку персональних даних з ціллю укладення з A.V. Group договору, отримання позивачем послуг, у тому числі з підбору вакансії, з оформлення документів, з юридичного нагляду та супроводу до підписання трудового контракту з роботодавцем та інше (а.с.27); наданні позивачу запрошення на роботу до Германії для отримання відповідної візи (а.с.32); наданні позивачу рекомендації, з метою виїзду за кордон, укласти договір страхування (а.с.29); наданні позивачу рекомендації отримати візу для виїзду за кордон на підставі наданого відповідачем запрошення на роботу (а.с.33), підтверджують, що цими діями відповідач навмисно ввів позивача в оману щодо обставин, які мають істотне значення, вдаючи надання посередницьких послуг з працевлаштування, що направлені на виконання пунктів 3.12; 3.16.; 5.1.7.; 5.1.8; 5.1.9. першого спірного договору, та пунктів 5.1.7; 5.1.8; 5.1.10 другого спірного договору попри те, що цілі працевлаштувати позивача за кордон відповідач не мав в зв`язку з тим, що фактично на момент укладення обох договорів він не міг цього здійснити за відсутності відповідної ліцензії. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Збитки, завдані споживачеві недобросовісною рекламою, підлягають відшкодуванню винною особою у повному обсязі. Стаття 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» зазначає, що підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. У ст. 21 ЗУ «Про захист прав споживачів» вказано, що права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію. Згідно ст. 15-1 ЗУ «Про захист від недобросовісної конкуренції» зазначається, що поширенням інформації, що вводить в оману, є повідомлення суб`єктом господарювання, безпосередньо або через іншу особу, одній, кільком особам або невизначеному колу осіб, у тому числі в рекламі, неповних, неточних, неправдивих відомостей, зокрема внаслідок обраного способу їх викладення, замовчування окремих фактів чи нечіткості формулювань, що вплинули або можуть вплинути на наміри цих осіб щодо придбання (замовлення) чи реалізації (продажу, поставки, виконання, надання) товарів, робіт, послуг цього суб`єкта господарювання. Інформацією, що вводить в оману, є, зокрема, відомості, які: містять неповні, неточні або неправдиві дані про походження товару, виробника, продавця, спосіб виготовлення, джерела та спосіб придбання, реалізації, кількість, споживчі властивості, якість, комплектність, придатність до застосування, стандарти, характеристики, особливості реалізації товарів, робіт, послуг, ціну і знижки на них, а також про істотні умови договору; містять неповні, неточні або неправдиві дані про фінансовий стан чи господарську діяльність суб`єкта господарювання; приписують повноваження та права, яких не мають, або відносини, в яких не перебувають. В порушення вищевказаних норм закону умови зазначених вище договорів про надання послуг були викладенні двозначно, позивачу не роз`яснені, чим останнього було фактично введено в оману щодо виконання зобов`язань по даним договорам. Згідно ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 ЦК України), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Відповідно до ч. 2 ст. 230 ЦК України сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що укладені сторонами договори - № 1100S/13/07/2020 від 13.07.2020 р. про надання інформаційно-консультаційної допомоги при отриманні дозволу та /або запрошення на роботу в іноземній державі, № 1594S/14/09/2020 від 14.09.2020 р. про надання інформаційної допомоги при іноземному працевлаштуванні є недійсними з моменту укладення, та відповідно до вимог ст.230 ЦК України до них слід застосувати наслідки недійсності правочину шляхом стягнення з відповідача на користь позивача завданих збитків в подвійному розмірі. Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справи: Войтенко проти України, Науменко проти України). Так, в результаті порушених відповідачем прав позивач вважає, що зазнав моральної шкоди. В обґрунтування моральної шкоди позивач зазначає, що при укладенні обох спірних договорів відповідач ввів його в оману шляхом викладення умов договорів двозначного змісту за відсутності ліцензії на працевлаштування за кордон. Розраховуючи на працевлаштування за кордон, позивач мав намір заробити грошові кошти, будучи студентом, та за відсутності будь-якого доходу. Не отримавши послугу, позивач не тільки не заробив грошові кошти, на які розраховував, але навпаки, позбавився значної суми грошових коштів у зв`язку з організацією виїзду за кордон. Враховуючи глибину та характер завданих позивачу душевних страждань, у зв`язку з протиправними діями відповідача, понесення матеріальних витрат на майбутнє працевлаштування, захистом порушеного права в судовому порядку, відповідно до ст.13 ЦПК України, суд вирішив задовольнити вимоги позивача та стягнути моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. за двома договорами. Враховуючи вищевказані обставини справи та досліджені докази, є всі правові підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в повному обсязі. В порядку ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільняється від сплати судового збору. Н підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 3 632,00 грн.

Outcome: approved