Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

Представник позивачів [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив суд усунути перешкоди позивачам у користуванні належною їм власністю, а саме домоволодінням [ADDRESS], шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням та зняття його з реєстраційного обліку. В обґрунтування позову вказував, що позивачам, у рівних частках, належить право власності на домоволодіння [ADDRESS], яке вони успадкували після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] У вказаному домоволодінні крім них, зареєстрований [PERSON], з якими вони жодних стосунків не мають і який в добровільному порядку не знімається з реєстрації у вказаному житловому будинку, хоча з травня 2000 року в ньому не проживає. Реєстрація відповідача у належному позивачам житловому приміщенні створює перешкоди для реалізації ними права власності, оскільки на відповідача продовжують нараховуватися комунальні платежі, тягар сплати яких покладається на позивачів, як власників житла, крім цього, це перешкоджає отриманню ними субсидії на оплату комунальних послуг. Представник позивачів за довіреністю в судове засідання не з'явився, при цьому надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 45). Відповідач по справі, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 33), до суду повторно не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву не надав (а.с. 40-43). Третя особа - Данилівська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області участь свого представника у судовому засіданні не забезпечила, надавши заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення позову не заперечували, пояснень щодо позову не надали (а.с. 44). У зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вказані обставини дають суду право розглядати справу на підставі наявних доказів. Зі згоди представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у ній доказів, що відповідає вимогам ч.4 ст. 223, 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками домоволодіння [ADDRESS], яке вони отримали в порядку спадкування після батьків [PERSON], померлого [INFO] та [PERSON], померлої [INFO], що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом (а.с. 9, 12, 15, 18, 21-23). Їх частки у праві спільної власності на вказане домоволодіння є рівними, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 10-11, 13-14, 16-17, 19-20). Як вказував представник позивачів, у вказаному домоволодінні зареєстрований [PERSON], який за вказаною адресою не проживає з 2000 року. Вказані обставини підтверджені в судовому засіданні довідкою про місце реєстрації відповідача (а.с. 33), а також актом не проживання за місцем реєстрації від 24.01.2018, яким підтверджено факт не проживання [PERSON] за вказаною адресою з травня 2000 року (а.с. 26). 30.01.2018 позивачі надсилали відповідачу лист-пропозицію про добровільне зняття з реєстраційного обліку за вище вказаною адресою (а.с. 24), але відповідач в добровільному порядку не знявся з реєстраційного обліку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспроюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 частини 3 статті 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 163 ЖК України, у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, в будинках приватного житлового фонду, за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки відповідач не проживає у житловому приміщенні належному позивачам більше 6 місяців, перед судом не доведено жодних підстав для збереження за ним права на вказане житлове приміщення, тому з метою захисту прав позивачів на вільне володіння, користування та розпорядження своєю власністю, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, в тому числі, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 16 ЦК України, порушене право може бути захищено в інший спосіб, визначений договором або законом. Вказане відповідає положенням ч.1 ст. 5 ЦПК України. Оскільки відповідач в добровільному порядку не знімається з реєстрації за вище вказаною адресою, чим чинить перешкоди у реалізації права власності позивачами, позивачі заявили вимогу про зняття його з реєстрації за даною адресою одночасно з вимогою про визнання його таким, що втратив право користування житлом, тому суд, виходячи з принципу диспозитивності, вважає за необхідне задовольнити вказані вимоги та вирішити питання про зняття [PERSON] з реєстрацію за вказаною адресою.

Outcome: approved