Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначив, що 25.04.2008 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта»), та [PERSON] уклали кредитний договір № 001-21083-250408. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач належним чином не виконує умови договору. Станом на 13.07.2015 року за кредитним договором від 25.04.2008 року укладеним між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON], рахується заборгованість на загальну суму 3905,00 грн., яку представник позивача просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» не з'явився, в позовній заяві зазначав, що розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду представник відповідача адвокат Бурлай Д.В. подав заяву про розгляд справи без його участі та просив застосувати строк позовної давності та відмовити в позові. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.04.2008 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта»), та [PERSON] уклали кредитний договір № 001-21083-250408. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до розрахунку заборгованості відповідач вносила останній раз плату за кредит - 01.02.2010 року. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За таких обставин, враховуючи, що позивач звернувся до суду з вказаним позовом 26.08.2015 року, суд дійшов висновку, що строк позовної давності, в межах якого позивач повинен був звернутися до суду за захистом своїх прав пропущений, без поважних причин, про що також було заявлено відповідачем, а відтак відсутні підстави згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України для задоволення позову. У зв'язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed