Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи: Виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області, Відділ з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громади Лозівської міської ради Харківської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що відповідачі по справі зареєстровані за адресою: [INFO]. кв. 8. Вказане житлове приміщення перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Лозова Харківської області. Будучи зареєстрованими у вказаному жилому приміщенні відповідачі оплату за отримані комунальні послуги не здійснювали, в результаті чого, станом на 01.08.2018 року, загальний розмір боргу становить 5069,59 гривень. З метою зясування обставин виникнення заборгованості за комунальні послуги, для здійснення контролю за використанням і схоронністю житлового фонду Лозівської міської ради, співробітниками КП «ЖУК» 03.03.2015 року, 26.05.2015 року та 30.05.2017 року були здійснені виходи за місцем реєстрації відповідачів і було встановлено, що за вказаною адресою, зі слів сусідів, відповідачі не проживають більше пяти років, де мешкають не відомо. Наймач квартири [PERSON] знятий з реєстрації 24.03.1983 року, особовий рахунок не переоформлявся. КП «ЖУК» Лозівської міської ради зверталося до Лозівського ВП ГУНП в Харківській області щодо встановлення місця проживання [PERSON] та [PERSON] Згідно довідок Лозівського ВП ГУНП в Харківській області встановити фактичне місце проживання відповідачів не виявилося можливим, за адресою реєстрації вони не проживають, квартира пустує. Також підприємство зверталося до Лозівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Харківській області відомості щодо підтвердження чи спростування факту смерті відповідачів. Відповідно до довідки Лозівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Харківській області відомості про смерть [PERSON] та [PERSON] відсутні. На підставі вищевикладеного позивач просить визнати [PERSON] та [PERSON], такими, що втратили право користування квартирою № 8 у будинку № 5А, по вул. Краснодонців, м. Лозова, Харківської області та стягнути судові витрати, понесені позивачем при подачі позову до суду у розмірі 1762 гривні. 17 жовтня 2018 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачам було надано строк для подання відзиву на позов, але ні [PERSON] ні [PERSON] відзиву так і не надали. Представник третьої особи-Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, надав клопотання, в якому прохав справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав та не заперечував проти їх задоволення. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за можливе, відповідно до ст.279 ЦПК України, розглянути справу за наявними в матеріалах доказами. Неявка сторін та ненадання відзиву на позов відповідачами не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Судом встановлено, підтверджено наявними у справі доказами, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO], б. 5А, кв. 8 (а.с.6,7). Наймач квартири [PERSON] знятий з реєстрації 24.03.1983 року, особовий рахунок не переоформлений. На даний час квартира має статус державної, перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Лозова, Харківської області. Згідно рішення Лозівської міської ради № 140 від 31 січня 2011 року, було створене [PERSON] підприємство «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області, на базі відокремленої частини комунальної власності міської територіальної громади м. Лозова( а.с.24). Рішенням Лозівської міської ради Харківської області за № 840 від 16 лютого 2018 року Комунальному підприємству «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради надано повноваження щодо здійснення контролю за належним використанням житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Лозова з правом звернення до суду та інших органів з питань виселення та визнання осіб такими, що втратили право користування жилими приміщеннями (а.с.25). Як зазначив позивач у своєму позові, відповідачі не проживають за місцем реєстрації більше гарантованих законодавством строків збереження за тимчасово відсутнім квартиронаймачем та членами його сімї права користування житлом. Позивачем докладалися зусилля для розшуку відповідачів по справі, про що свідчать довідки Лозівського ВП ГУНП в Харківській області від 27.06.2018 року з яких вбачається, що зі слів сусідів [PERSON] та [PERSON] встановлено, що відповідачі за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] не проживають. При телефонній розмові з [PERSON] встановлено, що він тимчасово проживає у своєї матері за адресою: Харківська область, Сахновщинський район, с. Лесівка, вул. Ветеранів, буд. 6, а його брат [PERSON], знаходиться в м. Києві, але точної адреси не знає (а.с. 20,21). Відповідно до довідок Лозівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 26.06.2018 року вбачається, що відносно [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у відділі відсутній актовий запис про смерть (а.с.22, 23). Факт не проживання відповідачів по справі за адресою: [ADDRESS] підтверджується актами, складених КП «ЖУК» Лозівської міської ради від 03 березня 2015 року, 26 травня 2015 року та 30 травня 2017 року (а.с.17,18,19). Відповідачі в квартиру зі слів сусідів не зявляються більше пяти років, оплата за отримані комунальні послуги відповідачами здійснювалась частково, в звязку з чим виникла заборгованість по сплаті комунальних послуг, загальний розміри боргу станом на 01.08.2018 року складає 5069 гривень 59 копійок (а.с.8-16). Позивач ніяких перешкод у здійсненні права користування жилим приміщенням відповідачам не чинив, за захистом порушеного права на проживання відповідачі не зверталися. Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються нею для особистого проживання, членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд. Згідно ч. 2 ст. 167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункту договір найму житлового приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ст. 71 ЖК України у випадку вибуття наймача жилого приміщення та членів його сімї без поважних причин понад шість місяців, договір найму житлового приміщення вважається розірваним. Відповідачі не проживають у спірній квартирі більш ніж шість місяців, отже з цього моменту вони втратили право користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 263 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Позивачем при подачі позовної заяви до суду був сплачений судовий збір у розмірі 1762 гривень, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів по справі у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір у вищезазначеному розмірі на користь позивача.

Outcome: approved