Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеною позовною заявою та в обґрунтування позовних вимог вказував на те, що 01.08.2008 року між ВАТ КБ „Надра, правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та відповідачем [PERSON] (далі, - Позичальник) був укладений договір «Автопакет» № 871300/МБ, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 111 400,00 грн., в обмін на обовязок відповідача повернути кредит до 20.07.2015 року, сплативши банку відсотки за ставкою 20,3% річних. Згідно цього ж договору відповідач [PERSON] виступила в якості поручителя та зобовязалася перед позивачем відповідати за належне виконання [PERSON] зобовязань, що витікають з вищевказаного кредитного договору. Банк свої зобовязання перед відповідачем [PERSON] виконав, однак останній свого обовязку по погашенню кредиту та своєчасній сплаті відсотків належним чином не виконує, у звязку з чим, станом на 25.12.2013 року виникла кредитна заборгованість у розмірі 254 135,06 грн., з яких: - заборгованість по тілу кредиту 107 684,84 грн. - заборгованість по відсоткам 113 071,68 грн. - заборгованість по пені 22 238,54 грн. - заборгованість по штрафам 11 140,00 грн. Бездіяльність позичальника і його поручителя щодо погашення заборгованості за спірним кредитним договором, спонукає банк на реалізацію свого права на дострокове отримання всієї суми наданого позичальнику кредиту, нарахованих процентів та штрафних санкцій, у звязку з чим, представник позивача і просить стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача вищевказану заборгованість, а також стягнути з них витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 541,35 грн. В судове засідання представник ПАТ «Комерційний банк «Надра» [PERSON] не зявився, подавши до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.16,53). Відповідачі [PERSON], [PERSON], будучи кожен окремо належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. На адресу суду повернулися поштові конверти з судовими повістками, якими відповідачі викликалися на 23.03.2015 року та 28.05.2015 року, направлені їм за зареєстрованим місцем проживання, з відмітками «адресат за зазначеною адресою не проживає» та «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 45,46,48,49), що свідчить про неможливість вручення відповідачам судових викликів на вказані дати, однак в силу п.5 ч.5 ст.74 ЦПК України вони вважаються такими, що вручені їм належним чином. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.08.2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк „Надра, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк „Надра (а.с.14-15) та відповідачем [PERSON] (далі, - Позичальник) був укладений Договір «Автопакет» № 871300/МБ від 01.08.2008 року, відповідно (далі, - Кредитний договір), відповідно до п.1.1 пп.1.1.2., 1.1.3.1. якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 111 400,00 грн., в обмін на обовязок відповідача повернути кредит, сплативши банку відсотки за ставкою 20,3% річних. Кінцевою датою погашення кредиту визначено «20 липня 2015 року» (п. 1.1.4. Договору). Згідно п.п. 2.2.1., 2.2.3 Договору погашення Позичальником кредиту здійснюється шляхом сплати мінімально необхідного платежу у розмірі 2498,29 грн., щомісячно до 18 числа поточного місяця. У разі прострочення Позичальником строків сплати мінімальних платежів по погашенню кредиту, Позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного багну України, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення та штраф у розмірі 10 % від суми Кредиту за кожен випадок ( п.п. 5.1., 5.2. Договору). Згідно цього ж договору відповідач [PERSON] виступила в якості поручителя та зобовязалася відповідати перед Банком за належне виконання [PERSON] зобовязань за спірним кредитним договором у тому ж обсязі, що і позичальник (п.п. 3.2.1.. 3.2.2. Договору). Пунктом 3.2.5. цього ж Договору визначено, що банк набуває права вимагати від поручителя виконання зобовязання, що витікає з цього договору при у мові, якщо в установлений договором строк виконання позичальником зобовязання в цілому чи в будь-якій його частині, вони не будуть виконані. Судом встановлено, що позивач свої зобовязання щодо видачі відповідачу [PERSON] коштів на суму 111 400,00 грн. виконав у повному обсязі, що підтверджується копією платіжного доручення №7 від 01.08.2008 року (а.с.7), однак останній свого обовязку по поверненню кредитних коштів зі сплатою відсотків по спірному кредитному договору належним чином не виконує. Як показує наявний у справі розрахунок заборгованості (а.с.8) всього за час дії договору [PERSON] сплатив банку грошових коштів на суму 9013,54 грн., з яких: 3 715,16 грн. за тілом кредиту та 5 298,38 за відсотками по кредиту. Такими чином, станом на 25.12.2013 року за ним рахується кредитна заборгованість в сумі 254 135,06 грн., з яких: - заборгованість по тілу кредиту 107 684,84 грн. - заборгованість по відсоткам 113 071,68 грн. - заборгованість по пені 22 238,54 грн. - заборгованість по штрафам 11 140,00 грн. В матеріалах справи містяться досудові вимоги про погашення вищевказаної заборгованості, адресовані відповідачам (а.с.9,10), однак і до теперішнього часу зазначені вимоги залишаються без задоволення, що призводить до порушення прав позивача. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається (ст.ст. 525, 526 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (ст. 625 ЦК України). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України). Згідно зі ст. 549 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, він повинен передати кредиторові неустойку (штраф, пеню), під якою розуміється грошова сума або інше майно. Відповідно до ч.1 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Пунктом 3.2.2. Договору сторони встановили солідарну відповідальність відповідачів. Згідно ч.2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ч.1 ст. 60 ЦПК України). Враховуючи викладене, оцінюючи перелічені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що відповідачем [PERSON] допущено порушення кредитних зобовязань за Договором «Автопакет» № 871300/МБ від 01.08.2008 року, що призвело до утворення заборгованості, яка до цього часу ні ним, ні його поручителем відповідачем [PERSON] не погашена, у звязку з чим, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню в солідарному порядку заборгованість за вказаним вище Договором, станом на 25.12.2013 року в розмірі 254 135,06 грн., що включає в себе: заборгованість по тілу кредиту 107 684,84 грн., заборгованість по відсоткам 113 071,68 грн., заборгованість по пені 22 238,54 грн. та заборгованість по штрафам 11 140,00 грн. Крім того, згідно вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем та підтверджені витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 541,35 грн. (а.с.1). Зважаючи на те, що солідарне стягнення з відповідачів судового збору діючим законодавством не передбачено, тому суд,

Outcome: approved