Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» Філія «Північно-Західне регіональне управління АТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до Рівненського міського суду із цивільним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30 серпня 2007 року ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі філії «Північно-Західне регіональне управління», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі «Північно-Західне регіональне управління АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений договір про відкриття кредитної лінії №Ф1-07/46381-86, додаткова угода №1 від 02 листопада 2007року, додаткова угода №2 від 15 травня 2008 року, додаткова угода №3 від 07 серпня 2008 року, за яким він отримав кредит на загальну суму 120 000 дол. США із сплатою процентів за користування кредитними ресурсами по процентній ставці 14,0% річних щомісячної комісійної винагороди в розмірі 545,40 грн. Відповідач зобов'язувався здійснювати погашення заборгованості частинами у розмірі згідно графіка, передбаченого додатком №1 до кредитного договору, до 10 числа кожного місяця. Однак відповідач не виконує зобов'язання по кредитному договору, кредит не повертає, не сплачує відсотки, комісію та пеню. Просив позов задовольнити, стягнути на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» із [PERSON] заборгованість по відсоткам, комісії та пені у розмірі 1870869,28 грн., а також судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив його задоволити повністю. Представник відповідача в судом засіданні позовні вимоги визнав частково, просив, застосувати строки позовної давності щодо стягнення суми заборгованості по процентам, зменшити розмір пені та комісії. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх в сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 30 серпня 2007 року ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі філії «Північно-Західне регіональне управління», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі «Північно-Західне регіональне управління АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений договір про відкриття кредитної лінії №Ф1-07/46381-86, додаткова угода №1 від 02 листопада 2007року, додаткова угода №2 від 15 травня 2008 року, додаткова угода №3 від 07 серпня 2008 року, за яким він отримав кредит на загальну суму 120 000 дол. США із сплатою процентів за користування кредитними ресурсами по процентній ставці 14,0% річних щомісячної комісійної винагороди в розмірі 545,40 грн. Згідно п.3.2. позичальник зобов'язується повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором до 29 серпня 2022 року. Погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на позичковий рахунок. З моменту отримання кредиту позичальник належним чином не виконував зобов'язання по кредитному договору, кредит не повертає, не сплачує відсотки та пені. Рішенням Рівненського міського суду від 02 жовтня 2009 року по цивільній справі №2-8297/09 за позовом Північно-Західне регіональне управління» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Однак, дане судове рішення виконано лише частково. Відповідно до п.7.3. договору про відкриття кредитної лінії №Ф1-07/46381-86 від 30 серпня 2007 року встановлено, що договір набирає чинності з моменту першої видачі кредитних ресурсів і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань. Таким чином, виникла необхідність у стягненні з [PERSON] заборгованості, яка виникла після постановлення рішення Рівненського міського суду від 02 жовтня 2009 року у справі №2-8297/09. Представник позивача надав суду розрахунок заборгованості, у відповідності до якого заборгованість [PERSON] перед банком становить: заборгованість по процентах 54080,92 дол. США(еквівалент у національній валюті 432268,79 грн.), заборгованість по щомісячній комісії 27720,81 грн. Відповідно до п.6.1. кредитного договору йому була нарахована пеня за несвоєчасну сплату процентів та щомісячної комісії на загальну суму 1410879,68 грн. (за період з 17.09.2012 року по 17.09.2013 року), загальна заборгованість [PERSON] по нарахованих процентах та щомісячній комісії за період з 09.07.2009 року по 17.09.2013 року становить 459989,60. Враховуючи нараховану пеню розмір заборгованості відповідача складає 1870869,28 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачувати проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як слідує з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст. 549, 550 ЦК України, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту таабо сплати процентів, комісій згідно з умовами Договору, позичальник зобов'язаний сплатити Кредитору неустойку (штраф, пеню). Таке право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За змістом ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ст.261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 3441,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial