Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Представник ТОВ «ФК «Паріс» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 3% річних в сумі 2244,23 грн., 4586,64 грн. індексу інфляції, а також судового збору в розмірі 2270,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач в добровільному порядку не виконує рішення суду щодо сплати заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого в порядку правонаступництва позивач є новим кредитором, а тому у позивача виникло право щодо стягнення неустойки з боржника в зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання. 01.06.2021 відповідач надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечує проти задоволення заявлених позовних вимог, оскільки такі є необґрунтованими, позивач став правонаступником первісного кредитора значно пізніше ніж розрахований період по неустойці, і взагалі, заборгованість за кредитним договором погашена шляхом звернення стягнення на предмет застави органами ДВС. Представник позивача подав заяву, відповідно до якої просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, але до судового засідання не з`явився. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється судом за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову з наступних підстав. 09 вересня 2005 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Демарк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Демарк», відповідно до статті 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 23 січня 2020 року внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 10641110033001921 про державну реєстрацію припинення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК «ДЕМАРК» як юридичної особи, а отже, ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим, копія виписки додається) та [PERSON] укладено Кредитний договір № 569 ф (надалі - Кредитний договір). Відповідно до умов укладеного Кредитного договору Банк зобов`язувався надати відповідачу кредит у розмірі 41 530 грн. 00 коп., а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та інші платежі. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав надавши відповідачу кредитні кошти на умовах визначених кредитним договором (а.с.7-11). У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області по справі № 2-1651/08 від 16.10.2008 р. стягнуто з відповідача заборгованість за кредитним договором № 569 ф від 09.09.2005 р. в розмірі 42 161 грн., а також судові витрати (а.с.20-21). Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 17 травня 2019 року між Банком та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПАРІС» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 569 ф. Як вбачається з протоколу електронних торгів № UA-EA-2019-04-02-000005-b від 11.04.2019 року сума, яка підлягала сплаті ТОВ «ФК «Паріс» Банку складала 5 000 000,00 грн. Відповідно до платіжного доручення № 197 від 17.04.2019 року ТОВ «ФК «Паріс» було сплачено ПАТ «Банк «Демарк» за всі лоти, в тому числі за договором про відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги № 569 ф від 17.05.2019 року. ПАТ «Банк «Демарк» та ТОВ «ФК «ПАРІС» уклали Акт прийому-передачі документів до договору № 569 ф про відступлення прав вимоги від 17 травня 2019 року. Відповідно до умов Договору про відступлення прав вимоги правонаступником всіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» стало ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПАРІС», яке набуло право вимоги заборгованості за Кредитним договором № 569 ф від 09 вересня 2005 року, зокрема, п. 2.2 Договору визначено, що Сторони домовились, що Права вимоги включають всі права вимоги за кредитними договорами, договорами забезпечення, а також всі похідні вимоги з цих договорів або такі, що випливають з них, в тому числі, але не виключно: вимоги по нарахуванню та стягненню процентів, неустойки, штрафів, індексу інфляції, трьох відсотків річних та/або збитків, вимоги про застосування наслідків недійсності правочинів, вимоги по отриманню коштів від реалізації заставного та іншого майна Боржників, вимоги, які випливають з розірвання та/або визнання недійсним договорів, права, що випливають із судових справ, в тому числі справ про банкрутство, виконавчих проваджень, в тому числі щодо майна, яке не було реалізоване на торгах та передане стягувану в погашення боргу, мирових угод, договорів з арбітражними керуючими, охоронними організаціями, права кредиторів, права участі в колегіальних органах, в тому числі в комітеті кредиторів, права на отримання повернутих (невикористаних) авансових внесків, сплачених судових зборів тощо (а.с.12-19). Позивачем подано розрахунок неустойки в зв`язку з невиконанням рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області № 2-1651/08: 3% річних на суму боргу та індекс інфляції за період з 27.01.2018 р. по 26.01.2021 р, що складає 4 586 грн. 64 коп., а також індекс інфляції в сумі 2 244,23 грн. Розрахунок проведено за формулою [Відсотки] = [Сума боргу] [Процентна ставка] / 100% / 365 днів [Кількість днів] (а.с.29-30). Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Приписами ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статями 525 - 526 ЦК України передбачається, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором. Відповідно до статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім того, відповідно до частини 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-1136цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18. Як встановлено судом, у відповідача на підставі рішення суду виникло грошове зобов`язання щодо сплати заборгованості за кредитним договором, яке він добровільно не виконує. Доводи відповідача, що заборгованість погашена в примусовому порядку органом ДВС, не знайшли свого підтвердження, оскільки відповідачем не подано жодних доказів на підтвердження вказаних обставин. Позивач як новий кредитор за договором про відступлення права вимоги набув право вимоги у обсязі та на умовах права вимоги первісного кредитора, зокрема і право щодо стягнення неустойки за прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, таким чином, суд дійшов висновку, що у позивача виникло право щодо вимоги сплати відповідачем неустойки передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, не залежно від дати укладення договору про відступлення права вимоги, оскільки таке зобов`язання боржника - відповідача існувало як перед первісним кредитором так і перед новим. За таких обставин, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 1ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved