Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

Представник позивача ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 27.12.2019 р. трапилась ДТП за участю автомобіля «Субару» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] внаслідок якої було пошкоджено три припарковані автомобілі: Audi д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , автомобіль HYUNDAI д.н.з. [NUMBER] власником якого є [PERSON] , та автомобіль КІА д.н.з. [NUMBER] власником якого є [PERSON] Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 18.03.2020 р. встановлено, що дана дорожня транспортна пригода сталась у зв`язку з порушенням [PERSON] правил дорожнього руху, а також в постанові зазначено, що [PERSON] , перебував в стані алкогольного сп`яніння(0,75%). Цивільно - правова відповідальність [PERSON] під час керування автомобілем Субару д.н.з. [NUMBER] , на момент ДТП була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» за полісом № АО/5821847 у зв`язку з чим власники пошкоджених транспортних засобів звернулись до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з заявами про виплату страхового відшкодування, в загалом ТДВ СК «Альфа-Гарант» було сплачено 205 889,94 за полісом № АО/5821847 з вини [PERSON] ,, який перебував за кермом у стані алкогольного сп`яніння. Тому просить стягнути з [PERSON] на користь ТДВ СК «Альфа-Гарант» 205 889,94 грн. сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу, 10 000,00 грн. витрати пов`язані з оплатою правничої допомоги, та 3088,34 грн. судового збору. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявні клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Відзив на позов до суду не надав. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 13 серпня 2019 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/5821847, забезпечений транспортний засіб «SUBARU LEGACY», реєстраційний № [NUMBER] . 27 грудня 2019 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Субару» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] внаслідок якої було пошкоджено три припарковані автомобілі: Audi д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , автомобіль HYUNDAI д.н.з. [NUMBER] власником якого є [PERSON] , та автомобіль КІА д.н.з. [NUMBER] власником якого є [PERSON] Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 18.03.2020 року [PERSON] визнано винним у порушенні ПДР України, що стало причиною виникнення ДТП, а також у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП . (а.с.20-21) Власник пошкодженого автомобіля КІА д.н.з. [NUMBER] [PERSON] звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з заявою про страхове відшкодування та відповідно до аварійного сертифікату № 71-D/63/3 від 13.02.2020 р. вартість завданого матеріального збитку складає 75 751,39 грн. (а.с. 23) 17.04.2020 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» було сплачено на користь [PERSON] страхове відшкодування за вирахуванням коефіцієнту фізичного зносу та податку на додану вартість в розмірі 53 247,19 грн. (а.с.31). Власник пошкодженого автомобіля HYUNDAI д.н.з. [NUMBER] [PERSON] звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з заявою про страхове відшкодування (а.с.33). ТДВ СК «Альфа-Гарант» було сплачено на користь [PERSON] 62 642,75 грн., що підтверджується платіжним дорученням на суму 57642,75 грн. від 07.04.2020 р. та на суму 5000,00 грн. від 30.04.2020 р.(а.с.42,47). Власник пошкодженого автомобіля Audi д.н.з. [NUMBER] [PERSON] звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з заявою про страхове відшкодування. (а.с. 49). Відповідно до угоди про розмір страхового відшкодування, укладеної між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] погоджено розмір страхового відшкодування 90 000,00 грн. 06.04.2020 р. ТДВ СК «Альфа-Гарант» було сплачено [PERSON] страхове відшкодування розмірі 90 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 06.04.2020 р. (а.с.58). Всього ТДВ СК «Альфа-Гарант» було сплачено за рахунок страхового відшкодування 205 889,94 грн. Позивач звернувся з вимогою до відповідача про виплату страхового відшкодування в порядку регресу. Відповідно до п.38.1.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду , зокрема, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, оскільки [PERSON] є водієм транспортного засобу, який спричинив ДТП, під час керування знаходився в стані алкогольного сп`яніння, відповідно до ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач після виплати страхового відшкодування набув право подати до відповідача регресний позов, сума сплаченого позивачем страхового відшкодування складає 205 889,94 грн., які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. Крім того позивачем були понесені витрати на правничу (правову) допомогу. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи належить витрати на професійну правничу допомогу. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Положеннями ч. 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076) встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності). Згідно з п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону № 5076 до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. При цьому, за визначенням п. 6 ст. 1 Закону № 5076 інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ст. 1 Закону № 5076). Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн., позивачем надано до суду: витяг про надання правової допомоги від 14.05.2019 року, доручення № 49 до договору про надання правничої допомоги від 14.05.2019 р. детальний розрахунок та опис робіт від 27.08.2020 року, платіжне доручення № ID-141705 від 11.06.2020 року про оплату послуг з надання правової допомоги на суму 10 000,00 грн. Аналізуючи надані докази суд вважає, що витрати за правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача у розмірі 10 000,00 грн., є обґрунтованими та підтвердженими належними доказами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати пов`язані зі сплатою судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 3088,34 грн.

Outcome: approved