Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

Представник позивачів звернувся до суду з позовом до Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту належності нерухомого майна та визнання права власності. З позовної заяви, вбачається, що [INFO] померла мати позивачів [PERSON] , яка на день смерті проживала в [ADDRESS] . На день смерті спадкодавця за вказаною адресою проживали та були зареєстровані її чоловік, [PERSON] , 1951 року народження та дочка, [PERSON] , 1993 року народження.Після смерті спадкодавця залишилося спадщина, яка складається із 1/3 частин житлового будинку в [ADDRESS] . Позивач, [PERSON] відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцем за законом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач, [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження, актовий запис № 21 від 23 квітня 1993 року та свідоцтву про шлюб, актовий запис №46 від 10 травня 2018 року є дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадщину, яка залишилася після смерті спадкодавця, прийняла позивач, [PERSON] відповідно до ст.1269 ЦК України, тобто відповідно до заяви, поданої до нотаріальної контори. Так приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Богачовою Н.М. було заведено спадкову справу за №48/2018 за заявою позивача, [PERSON] , про прийняття спадщини та за заявою про відмову від спадщини на користь [PERSON] від імені [PERSON] , 1951 року народження, чоловіка спадкодавця. Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 13 травня 1980 року (спр.№2-346/1980р.) було здійснено розподіл колгоспного двору будинку [ADDRESS], а саме 1/3 частина будинку була виділена [PERSON] , який помер [INFO] , а 2/3 частини були виділені [PERSON] , 1957 року народження та позивачу, [PERSON] , 1977 року народження. Відповідно до довідки виконкому Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області вих.№320 від 28 березня 2017 року житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належав до складу колгоспних дворів, згідно записів погосподарської книги №4 від 1991 року. Станом на 16 квітня 1991 року до складу колгоспного двору входили: [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , 1952 року народження, [PERSON] , 1957 року народження, яка померла [INFO] та позивач, [PERSON] , 1977 року народження.Таким чином на вказаний будинок мають право: на 1/3 частку будинку, [PERSON] , в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , за якою рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 17.05.2017 року (цивільній справі №502/584/17 ) було визнано право власності на вказану частку. Та на 2/3 частки [PERSON] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , і позивач, [PERSON] , за правом власності, відповідно до рішення Кілійського районного суду від 13 травня 1980 року. Спадкодавцем, [PERSON] , яка померла [INFO] за життя та позивачем, [PERSON] так і не було виготовлено правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності на побудований житловий будинок, акт про ведення в експлуатацію вказаного житлового будинку, також відсутній.Під час звернення до приватного нотаріуса Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Богачовій Н.М. позивачам було надано роз`яснення №451/01-16 від 27 вересня 2018 року щодо того, що з доданих документів до нотаріальної контори право власності на частку житлового будинку, що належить спадкодавцю, не зареєстровано, що не дає можливість видати свідоцтва про право власності на спадщину, тому нотаріус радила звернуться до суду. В зв`язку з зазначеним, представник позивачів просив суд: - встановити факт належності 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] - [PERSON] , яка померла [INFO] та позивачу, [PERSON] , 1977 року народження; - визнати за позивачем, [PERSON] , [INFO] РНОКПП [NUMBER] право власності на 1/3 частини житлового будинку в в [ADDRESS] , який відповідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд складається з: літ.А-А1 - житловий будинок, житловою площею 82,6 кв.м., загальною площею 150,5 кв.м., господарських будівель: літ.Б - гараж, літ.В - літня кухня, літ.Г - літня кухня, літ.Д - сарай, літ.Е - навіс, літ.Ж - убиральня, літ.З - літня кухня, літ.И - сарай, літ.К - гараж, літ.Л - сарай, літ.М - навіс, літ.Н - убиральня, 1-10, І-ІІ надвірні споруди, в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; - визнати за позивачем, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] право власності на 1/3 частини житлового будинку в в [ADDRESS] , який відповідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд складається з: літ.А-А1 - житловий будинок, житловою площею 82,6 кв.м., загальною площею 150,5 кв.м., господарських будівель: літ.Б - гараж, літ.В - літня кухня, літ.Г - літня кухня, літ.Д - сарай, літ.Е - навіс, літ.Ж - убиральня, літ.З - літня кухня, літ.И - сарай, літ.К - гараж, літ.Л - сарай, літ.М - навіс, літ.Н - убиральня, 1-10, І-ІІ надвірні споруди, за правом власності. Представником позивача було надано заяву, відповідно до якої він підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача - Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області, в судове засідання не прибув, надав заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, з позовними вимогами згоден в повному обсязі. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, суд ухвалює рішення за відсутності учасників справи за наявності законних підстав наявних в матеріалах справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 612, [PERSON] , померла [INFO] . Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області, актовий запис № 08, [PERSON] , помер [INFO] . Відповідно довідки виданої виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області від 21 травня 2018 року, №576, [PERSON] , 1957 р.н., яка померла [INFO] , постійно проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 1989 року до дня смерті. На день її смерті за вказаною адресою постійно були зареєстровані та проживали чоловік: [PERSON] , 1951 р.н., донька: [PERSON] , 1993 р.н. Шлюб між рос. « [PERSON] » та рос. « [PERSON] » був укладений 07.03.1986 року Дмитрівською сільрадою Кілійського району Одеської області, що підтверджується виданим свідоцтвом про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , актовий запис № 6. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєне прізвище рос. « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , зареєстрованого Дмитрівською сільрадою Кілійського району Одеської області, актовий запис № 21, - рос. « [PERSON] » та рос. « [PERSON] »є батьками рос. « [PERSON] », [INFO] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 10.05.2018 року Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, що підтверджується виданим свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] , актовий запис № 46. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , зареєстрованого Дмитрівським сільЗАГС Кілійського району Одеської області, актовий запис № 1, - рос. « [PERSON] » та рос. « [PERSON] »є батьками рос. « [PERSON] », [INFO] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 18.03.1995 року Дмитрівською сільською радою Кілійського району Одеської області, що підтверджується виданим свідоцтвом про одруження, серії [NUMBER] , актовий запис № 06. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до довідки Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області № 2076 від 6 грудня 2018 року на підставі рішення Кілійського районного суду Одеської області від 13.05.1980 р. спр. № 2-346/1980 р. про розподіл колгоспного двору, та даних із по господарської книги № 4 сільської ради станом на 16.04.1991 р., житловий будинок [ADDRESS] належав до складу колгоспних дворів. Склад колгоспного двору був розподілений у такому порядку: [PERSON] , 1952 р.н., який помер [INFO] , належало 1/3 частина житлового будинку та 2/3 частини житлового будинку належало: [PERSON] , 1957 р.н., яка померла [INFO] та [PERSON] , 1977 р.н. Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 13 травня 1980 року №2-346/1980р. було здійснено розподіл колгоспного двору будинку [ADDRESS], а саме 1/3 частина будинку була виділена [PERSON] , який помер [INFO] , а 2/3 частини були виділені [PERSON] , 1957 року народження та позивачу, [PERSON] , 1977 року народження. Згідно технічного паспорту, складеного КП КРР «РБТІ» від 25.08.2015 р., житловий будинок по [ADDRESS] складається з: літ.А-А1 - житловий будинок, житловою площею 82,6 кв.м., загальною площею 150,5 кв.м., господарських будівель: літ. Б - гараж, літ. В - літня кухня, літ. Г - літня кухня, літ. Д - сарай, літ. Е - навіс, літ. Ж - убиральня, літ. З - літня кухня, літ. И - сарай, літ. К - гараж, літ. Л - сарай, літ. М - навіс, літ. Н - убиральня, 1-10, І-ІІ надвірні споруди. Як вбачається з інформаційного листа від 27.09.2018 р. № 451/01-16, приватний нотаріус Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Богачова Н.М. на підставі звернення [PERSON] щодо оформлення спадщини після смерті [PERSON] роз`яснила, що за відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, це питання вирішується у судовому порядку. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 58638103 від 06.12.2019 р. сформованої приватним нотаріусом Богачовою Н.М., вбачається, що після смерті [PERSON] , 16.03.2017 р. приватним нотаріусом Богачовою Н.М.була заведена спадкова справа з номером у спадковому реєстрі 60386526 та номером у нотаріуса 48/2017. При розгляді і вирішенні справи судом застосовано наступні норми права: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР (в ред. 1963 року, що діяла до 15.04.1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної власності. Відповідно до ч. 1-2 ст. 123 ЦК УРСР доля члена колгоспного двору в майні двору визначається при виході його зі складу двору без утворення нового двору (виділ). Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток всіх членів двору включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону Української РСР «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Норма, що передбачала можливість членів сім`ї та інших осіб, які спільно ведуть трудове господарство, мати у власності, зокрема, жилі будинки і господарські споруди, також містилася у ст. 8 Закону СРСР «Про власність в СРСР» 1990 року. Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Згідно п.5 ч. 2 ст. 293, ст. 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Виходячи з наведеного суд вважає обґрунтованими вимоги представника позивачів, щодо встановлення факту належності 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] - [PERSON] , яка померла [INFO] та позивачу, [PERSON] , 1977 року народження. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вказано в ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом ycієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що позивачі не мають можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивачів на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов - задоволенню.

Outcome: approved