Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Еталон» звернулось до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] з вимогою про відшкодування шкоди в порядку регресу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 23 січня 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen Crafter», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем «Volkswagen Transporter», державний номерний знак [NUMBER] власником якого є сільськогосподарське товариство «Агрокомплекс». Згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 лютого 2020 року у справі №607/1709/20 винною особою у скоєнні ДТП за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП визнано відповідача. Як вбачається із даної постанови суду відповідач під час скоєння ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння. На момент настання ДТП діяв Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АО-1547159 від 12 червня 2019 року, згідно якого, забезпеченим транспортним засобом, є автомобіль «Volkswagen Crafter», державний номерний знак [NUMBER] . В результаті вищезазначеного ДТП, автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження, а його власнику заподіяно матеріальну шкоду у розмірі вартості відновлювального ремонту на суму 13 114,95 грн., що підтверджується ремонтною калькуляцією з визначенням вартості матеріального збитку від 18 лютого 2020 року, франшиза за договором страхування 2 000 грн. На підставі наданих документів та згідно з умовами Полісу, зазначене ДТП ПрАТ «СК «Еталон» визнала страховим випадком та виплатила потерпілому страхове відшкодування в розмірі 11 114,95 грн., таким чином виконавши в повному обсязі зобов`язання за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АО-1547159 від 12 червня 2019 року. Позивач зазначає, що постраждала від ДТП особа отримала страхове відшкодування від ПрАТ «СК «Еталон», а отже до нього в порядку ст.1191 ЦК України та п.38.1.1 ст.38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача. Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» заподіяну шкоду в порядку регресу в сумі 11 114,95 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 28 серпня 2020 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом. Представник позивача ПрАТ «СК «Еталон» в судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує з підстав зазначених у ньому та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та проти задоволення позову не заперечив. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО-1547159 від 12 червня 2019 року транспортний засіб «Volkswagen Crafter», державний номерний знак [NUMBER] , застрахований у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Еталон». Власником транспортного засобу «Volkswagen Crafter», державний номерний знак [NUMBER] є [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Судом встановлено, що 23 січня 2020 року о17 год. 15 хв. в м. Тернополі по вул. 15 Квітня, 6 водій [PERSON] керуючи транспортним засобом «Volkswagen» номерний знак [NUMBER] в стані алкогольного сп`яніння, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, рухаючись заднім ходом, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб та здійснив зіткнення з припаркованим транспортним засобом «Фольксваген» номерний знак « [NUMBER] », власником якого є СГ ТОВ «Агрокомплекс», в результаті чого дані транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 2.3(б), 10.9 Правил дорожнього руху. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 лютого 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні ДТП є підтвердженою. Відповідно до ремонтної калькуляції №17141 від 18 лютого 2020 року, загальна сума матеріальних збитків з вирахуванням зношення запчастин склала 13 114,95 грн. На підставі страхового акту №712-17141 було проведено розрахунок суми страхового відшкодування, відповідно до якого сума страхового відшкодування складає 11 114,95 грн. Розпорядженням ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» від 30 березня 2020 року за №09-05-17141 доручено бухгалтерії компанії виплатити СГ ТОВ «Агрокомплекс» суму страхового відшкодування в розмірі 11 114,95 грн. Згідно платіжного доручення №735 від 30 березня 2020 року ПрАТ «СК «Еталон» перерахувало СГ ТОВ «Агрокомплекс» 11 114, 95 грн. страхового відшкодування згідно полісу №АО/1547159 від 12 червня 2019 року. Таким чином, ПрАТ «СК «Еталон» виконала в повному обсязі зобов`язання за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності АО/1547159 від 12 червня 2019 року. 18 травня 2020 року ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» надіслало на адресу відповідача [PERSON] претензію про добровільне погашення регресної заборгованості № 183/ЕТ у розмірі 11 114,95 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (абз. 1 п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Окрім цього п.п. «а», «б» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом певної категорії. Відповідно до п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, у зв`язку із виконанням ПрАТ «СК «Еталон» договірних зобов`язань щодо сплати СГ ТОВ «Агрокомплекс» страхового відшкодування заподіяної [PERSON] шкоди, у позивача виникло право зворотної вимоги (регресу) на отримання з останнього відшкодованої шкоди, а тому суд вважає, що позов в цій частині слід задовольнити. Вирішуючи питання про понесені позивачем судові витрати, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Так, позивач, зокрема просив стягнути з [PERSON] понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Частинами 1, 2 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При цьому частиною 3 наведеної статті ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Всупереч зазначеному, позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правову допомогу в розмірі 5 000 грн. до позовної заяви не додано доказів про укладання з адвокатом договору про надання правової допомоги, акту виконаних робіт, квитанції про сплату гонорару, тощо, а тому з огляду на ці обставини, суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині, оскільки вважає недоведеним факт понесених позивачем витрат на правничу допомогу. Задовольняючи позов, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім та документально підтвердженні судові витрати, що становлять 2 102 грн. судового збору.

Outcome: approved