Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №884 від 02.04.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 12.04.2007 року [PERSON] уклав з АТ КБ «Приватбанк» договір кредиту разом з іпотечним договором. Предметом іпотеки за даним договором є квартира за адресою: [ADDRESS] , яка належить позивачу на праві приватної власності. Позивач отримав від приватного виконавця Сивокозова О.М. постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.05.2021 року про звернення стягнення на належну йому квартиру в рахунок погашення заборгованості за кредитом. Загальна сума заборгованості у вказаній постанові визначена у 2060900 грн. 05 коп. Згодом позивачу стало відомо, що приватним нотаріусом Дніпровського МНО Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис №884 від 02.04.2019 року, за яким звернуто стягнення на належну позивачу квартиру. Про існування виконавчого напису позивачеві відомо не було. Із вказаною сумою заборгованості позивач не згоден, вважає, що нотаріус під час вчинення напису не перевірив факту наявності або відсутності спору щодо розміру заборгованості, оскільки ще є в наявності рішення судів, якими сума заборгованості визначена у зовсім іншому розмірі. Також виконавчим написом стягнуто борг, за яким з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. У зв`язку із чим позивач звернувся до суду за захистом порушених прав. Позивач у судове засідання не з`явився, його представник надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача також у судове засідання не з`явився, але надав до суду відзив, в якому просив розглянути справу за його відсутності, а також просив відмовити у задоволенні позову, зазначив, що позивачем не оскаржується факт отримання кредиту, користування кредитними коштами свідчить про його згоду з Умовами кредитування та необхідністю виконання зобов`язань згідно умов договору. Проте позивач зобов`язань за умовами договору не виконав, суму кредиту в межах строку, встановленого Договором не повернув, проценти, комісію не сплатив. АТ КБ «Приватбанк» здійснювались додаткові заходи щодо вирішення питання у досудовому порядку, а саме направлялись вимоги про усунення порушень за вказаним кредитним договором, які позивач залишив поза увагою, що свідчить про факт наявності боргу та його визнання позивачем. Позивачем не надано жодного доказу про відсутність заборгованості за Кредитним договором. Банком було надано нотаріусу всіх передбачених законодавством документів, необхідних для вчинення виконавчого напису. Щодо строку за яким здійснюється стягнення за виконавчим написом, представник відповідача зазначає, що позивачем здійснювалась часткова оплата боргу, чим переривався строк, відповідно відповідачем правомірно заявлено до стягнення суму заборгованості за вказаний період, а нотаріус правомірно, в межах строку вчинив виконавчий напис. Треті особи до судового засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись, заяв не надали. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Порядок вчинення виконавчого напису та його форма врегульовано\~Цивільним кодексом України, Законом України «Про нотаріат», 16 главою Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5. Відповідно до\~ст. 18 ЦК України,\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч.ч. 1, 2\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачено що, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Так, в матеріалах справи міститься постанова приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. від 21.05.2021 року про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису №884 від 02.04.2019 року, яким звернуто стягнення на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] (а.с.11). Разом з тим, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1\~статті 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч. 1,\~5\~ст.\~81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Між тим, позивач, розпорядившись своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, не надав суду достатніх, належних та допустимих доказів, в порядку ст.ст.\~76-80, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~на підтвердження наявності обставин, викладених у позовній заяві та обґрунтовують його позовні вимоги. Разом з тим, у разі відсутності у позивача доказів на підтвердження вищезазначених обставин, останній не скористався правом подати до суду клопотання про витребування таких доказів, оскільки в силу приписів ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Проте, відповідно до положень ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Таким чином, беручи до уваги принципи змагальності та диспозитивності цивільного процесу, враховуючи, що позивачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження позовних вимог та порушення відповідачем його прав, суд уважає позовні вимоги не обґрунтованими та не підтвердженими належними, достатніми та допустимими доказами, а відтак підстави для задоволення позовних вимог відсутні та у їх задоволенні належить відмовити. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати по справі суд залишає за позивачем та відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України, вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, вжиті судом під час розгляду вказаної справи. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed