Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ЮНІВЕС» в особі свого представника (за довіреністю) Артюшенко Д.О. звернулися до суду з позовом до [PERSON] , в якому просили стягнути з відповідача майнову шкоду в розмірі 4\~328,65 грн. та судовий збір в розмірі 2102 грн., посилаючись на наступні обставини. 24.07.2017 р. о 05 год. 40 хв., в місті Харків, по пл. Привокзальній, навпроти буд. 1 А, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Daewoo Lanos», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності руху та скоїв зіткнення з автомобілем «ЗАЗ Sens», д.н.з. [NUMBER] , який здійснив зупинку на червоний сигнал світлофору. Внаслідок ДТП автомобілям завдано механічних пошкоджень, а власникам матеріальних збитків. Згідно рахунку № 0817-8 від 23.08.2017 року та ремонтній калькуляції, розрахованій в системі «AUDATEX», розмір збитків, завданих пошкодженням автомобіля «ЗАЗ Sens», д.н.з. [NUMBER] , складає 5 093, 53 грн. Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 08.09.2017 р. [PERSON] було визнано винним у настанні вищезазначеної ДТП. Транспортний засіб «ЗАЗ Sens», д.н.з. [NUMBER] , був застрахований в ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» згідно з Договором добровільного страхування наземного транспорту «№ В 019-А/17/ЗП/А від 02.02.2017 р.,за умовами якого ПрАТ «СК«ЮНІВЕС» зобов`язується виплатити страхове відшкодування у випадку пошкодження та/або знищення застрахованого автомобіля внаслідок ДТП. 28.07.2017 року до страховика звернувся власник застрахованого автомобіля «ЗАЗ Sens», д.н.з. [NUMBER] із заявою на виплату страхового відшкодування. На підставі вказаної заяви, а також враховуючи умови договору та інші матеріали страхової справи, ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» здійснило виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи розмірі 4 328,65 грн. 65 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 28.08.2017 р., таким чином відшкодувавши завданий збиток. Позивачем на\~адресу страхової\~компанії ПАТ «СК «ПЗУ України»,в якій було застраховано цивільну відповідальність відповідача, було скеровано заяву щодо відшкодування збитків та отримано вмотивовану відмову на вказану заяву. В зв`язку з чим позивач, звернувся до суду з позовом до відповідача і просить стягнути вказані суми. Ухвалою суду від 06.02.2020 вказана заява залишена без руху, позивачу надано десятиденний строк для усунення недоліків. Зазначені в ухвалі недоліки позивачем усунуті. Ухвалою суду від 18.02.2020 у справі відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження. Ухвалою суду від 20.05.2020 за клопотанням відповідача до справи залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ПАТ «СК «ПЗУ України». Відповідач [PERSON] проти позову заперечував та пояснив, що 12 липня 2016 року він виконуючи свій громадянський обов`язок передбачений законом, уклав з Приватним Акціонерним Товариством «СК «ПЗУ Україна» поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/4676034, тим самим застрахував свою цивільно-правову відповідальність під час керування автомобілем Daewoo Lanos, д.н.з. [NUMBER] . Період дії поліса складає з 10.08.2016 р по 09.08.2017 р., ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну згідно п. 4. Поліса складає 100000,00 грн., франшиза згідно п. 5. Поліса відсутня. 24 липня 2017 року в м. Харкові по пл. Привокзальній, 1-А, відповідач керуючи автомобілем Daewoo Lanos, д.н.з. [NUMBER] допустив зіткнення з автомобілем ЗАЗ Sens, д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Вищезазначена ДТП відбулася в період дії поліса, отже за заподіяний збиток зобов`язаний відшкодувати Страховик. Постановою Ленінського районного суду від 08.09.2017 р. відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності заст. 124 КУпАП. На місці ДТП відповідач на виконання п. 33.1.3. ст. 33 Закону проінформував водія автомобіля ЗАЗ Sens, д.н.з. [NUMBER] про те що його цивільно-правова відповідальність застрахована у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» згідно Поліса №АК/4676034 від 12.07.2016 р. Крім того, 25 липня 2017 р. відповідач звернувся письмово до страховика, з заявою про настання страхового випадку та надав копії своїх документів та документи на ТЗ, як це передбачено п. 33.1.4 ст. 33 Закону. Тим самим виконав свій обов`язок передбачений законом перед страховиком. Позивач в\~супереч вимогам\~передбаченим у\~ст.ст.\~35,\~37\~Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» лише 28.01 2019 р., коли вже минув 1 рік і 6 місяців з дати ДТП, звернулися з заявою до страховика відповідача, про виплату страхового відшкодування і як наслідок отримав від страховика відмову. Отже відповідач вважає, що позовні вимоги заявлені не обґрунтовано і задоволенню не підлягають. Представник третьої особи ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання, або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року №4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Судом встановлено, що 24.07.2017 р. о 05 год. 40 хв., в місті Харків, по пл. Привокзальній, навпроти буд. 1 А, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Daewoo Lanos», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності руху та скоїв зіткнення з автомобілем «ЗАЗ Sens», д.н.з. [NUMBER] , який здійснив зупинку на червоний сигнал світлофору. Внаслідок ДТП автомобілям завдано механічних пошкоджень, а власникам матеріальних збитків. Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 08.09.2017 р. [PERSON] було визнано винним у настанні вищезазначеної ДТП. Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Транспортний засіб «ЗАЗ Sens», д.н.з. [NUMBER] , був застрахований в ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» згідно з Договором добровільного страхування наземного транспорту «№ В 019-А/17/ЗП/А від 02.02.2017 р., за умовами якого ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» зобов`язується виплатити страхове відшкодування у випадку пошкодження та/або знищення застрахованого автомобіля внаслідок ДТП. 28.07.2017 року до страховика звернувся власник застрахованого автомобіля «ЗАЗ Sens», д.н.з. [NUMBER] із заявою на виплату страхового відшкодування. На підставі вказаної заяви, а також враховуючи умови договору та інші матеріали страхової справи, ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» здійснило виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи розмірі 4 328,65 грн.65 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 28.08.2017 р., таким чином відшкодувавши завданий збиток. Згідно вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Вказана норма закону кореспондується із положеннями ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяння шкоди. Цивільно-правова\~відповідальність власника\~автомобіля Daewoo Lanos, д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/4676034, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 100000 грн.; розмір франшизи 0 грн. ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» відмовила у добровільному здійсненні страхового відшкодування на підставі п.37.1.4 ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки страховою компанією не було подано заяву про страхові відшкодування протягом впродовж одного року, з моменту скоєння ДТП, що підтверджується листом ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» від 30.04. 2019. Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Вищевикладене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року за результатами розгляду справи № 755/18006/15-ц щодо правильного застосування норм права при стягненні матеріальної шкоди з особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтею 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачені підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати), а саме: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Як вбачається з матеріалів справи власник автомобіля власника автомобіля Daewoo Lanos, д.н.з. [NUMBER] [PERSON] відповідач по справі застрахував свою цивільно-правову відповідальність в ПАТ «СК «ПЗУ Україна» поліс №АК/4676034. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 100000 грн., що у свою чергу є більшим за суму страхового відшкодування. Разом з тим, як зазначалось вище, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» відмовила у добровільному здійсненні страхового відшкодування на підставі п. 37.1.4 ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки страховою компанією не було подано заяву про страхові відшкодування протягом впродовж одного року, з моменту скоєння ДТП. За таких\~обставин,\~у страховика\~винуватця ДТП\~ [PERSON] \~-\~ПрАТ «СК\~«ПЗУ Україна»\~не виник\~обов`язок\~з виплати\~страхового відшкодування,оскільки\~позивачем пропущене\~ річний\~строк для\~звернення із\~заявою про\~виплати страхового\~відшкодування,\~ тому позивач звернувся з вказаною вимогою безпосередньо до винуватця ДТП. Доказів сплати відповідачем на користь позивача страхового відшкодування матеріали справи не містять, в зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого судового збору 2\~102 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved