Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до діючого законодавства відповідач отримує послуги з питного водопостачання та водовідведення за місцем проживання: [ADDRESS] , однак оплату за надані послуги здійснює не регулярно та не в повному обсязі, в результаті чого за період з 01 квітня 2014 року по 01 червня 2019 року утворилася заборгованість у розмірі 40953,84 гривень. Тому представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиті послуги з постачання питної води\~ у розмірі 40953,84 гривень та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 гривень. Представник позивача Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в інтересах Добропільського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства Цапаєва Ю.С., діюча на підставі довіреності, у відкрите судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов просила задовольнити Відповідач [PERSON] в відкрите судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила застосувати до заявлених позивачем вимог строк позовної давності. Згідно ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до положень частини 2\~статті 247 ЦПК\~України, \~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована та проживає [PERSON] , тобто відповідач по справі, що підтверджується відповіддю виконавчого комітету Білозерської міської ради № 02/02-1105 від 30 липня 2019 року та копією її паспорта. На ім`я відповідача [PERSON] в комунальному підприємстві «Компанія «Вода Донбасу» в особі Добропільського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства, що надає послуги з водопостачання та водовідведення, відкрито особовий рахунок № 3/8800. Відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими\~Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, відповідачу надавалися послуги з водопостачання та водовідведення. За надані\~позивачем послугиз\~водопостачання та\~водовідведення у відповідачки за період з 01.04.2014 року по 01.06.2019 року утворилася заборгованість у сумі 40953,84 гривень, що підтверджується доданим розрахунком заборгованості (а.с.5-7). Крім того, матеріали справи свідчать про те, що надані позивачем послуги з централізованого водопостачання та водовідведення відповідачкою не оплачувалися, проте відповідачка були обізнана про наявну заборгованість, що підтверджується актом інвентаризації споживачів мешканців багатоквартирного жилого будинку від 23.03.2019 року (а.с.9). Згідно\~ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», п. 33 Правил надання населенню послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення, затверджених\~постановою КМУ від 30 грудня 1997 р. N 1497\~(зі змінами та доповненнями), п. 5 ч. 3\~ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»\~споживачі питної води, зобов`язані своєчасно, у строки, встановлені договором або законом, вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею\~13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до\~ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються\~виключно на договірних засадах. Суд враховує, що споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов`язання відповідача оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 30 жовтня 2013 року по справі №6-59цс13 та від 25 листопада 2014 року по справі №3-184гс14. Проте в матеріалах справи є заява від відповідача [PERSON] про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин. Згідно зі\~статтею 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до\~статті 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). За приписами ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як встановлено судом, позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з [PERSON] заборгованості 23 липня 2019 року, тобто загальна позовна давність встановлюється з 23 липня 2016 року. Виходячи з того, що строк позовної давності щодо позовних вимог про стягнення заборгованості встановлюється з 23 липня 2016 року, а позовні вимоги пред`явлено про стягнення за період з 01 квітня 2014 року по 01 червня 2019 року, то поза межами строку позовної давності знаходяться вимоги про стягнення заборгованості за період з 01 квітня 2014 року по 22 липня 2016 року та підлягає стягненню заборгованість за період з липня 2016 року по 01 червня 2019 року, яка склала 34943,95 грн. З урахуванням\~наведеного,\~не підлягає\~стягненню заборгованість,\~яка знаходиться\~поза межами\~строку позовної\~давності,\~в сумі\~ 6009,89 гривень і в цій частині в задоволенні позову слід відмовити. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім цього, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 1639,10 гривень

Outcome: partial