Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 22.03.2005 року між відповідачем та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» був укладений кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 2500,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення,що відповідає строку дії картки. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 30.11.2015 року склала: 44753,80 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 8858,65 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 30587,83грн,заборгованість за пенею та комісією-2700,00грн, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина)- 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 2107,32 грн.. В зв'язку з викладеним представник позивача звернувся до суду і просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість в сумі 44753,80 грн. та судовий збір у розмірі 1378,00 грн. Представник позивача в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав та прохав їх задовольнити в повному обсязі. Пояснив,що відповідно до укладеного договору, про надання банківських послуг, банк відкрив відповідачу банківський рахунок та надав їй кредит у розмірі 2500,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення,що відповідає строку дії картки. Відповідач користувалася кредитною карткою, а саме: знімала готівкою, розраховувалась в торгівельних мережах, частково погашала заборгованість по кредиту, яка виникла у неї в зв»язку з неналежним виконанням умов договору. Останній платіж по погашенню заборгованості нею був проведений 24.05.2013 року. Після того відповідач припинила погашати заборгованість, про що банк зробив висновки, що [PERSON] в односторонньому порядку відмовилась від умов договору про надання банківських послуг. Тому, банк змушений був звернутися до суду з даним позовом. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме: не заперечувала,що свої обов»язки щодо сплати кредиту вона виконувала неналежним чином, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 8858,65 грн.. З розміром штрафу та пені, які їй були нараховані позивачем вона не погоджується, а також не погоджується з сумою процентів, які їй були нараховані в сумі 30587,83грн,вважає,що проценти значно завищені. Також пояснила, що заборгованість виникла в зв»язку з тяжким матеріальним становищем її сім»ї, про що надала письмові докази(а.с49-58) Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Матеріалами справи встановлено та даний факт підтвердили сторони в судовому засіданні, що між [PERSON] та банком був укладений кредитний договір №б/н від 22.03.2005 року, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 2500,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення,що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є правонаступником прав та обов»язків ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», у зв»язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується копією Статуту ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»(а.с.20). Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг,де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку,і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити(зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею і Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві(а.с.8). Уклавши договір кредиту, сторони взяли на себе певні зобовязання. Згідно ст..1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов»язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах,встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)( ч. 1 ст. 530 ЦК України). Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, відповідач зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства. При укладенні кредитного договору, беручи на себе певні зобов'язання, сторони повинні були чітко усвідомлювати та враховувати всі ризики, що повязані за таким договорами. Свої зобов'язання позивач виконав цілком і в обумовлений у договорі термін. Відповідач по справі свої зобов'язання в установлені терміни не виконував, допускаючи прострочення платежів, у зв'язку з чим станом на 30.11.2015 року має заборгованість у розмірі: 44753,80 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 8858,65 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 30587,83грн,заборгованість за пенею та комісією-2700,00грн, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина)- 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 2107,32 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4-7). Пунктом 9.12. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Як вбачається з виписки по особовому рахунку [PERSON], та даний факт підтвердив в судовому засіданні представник позивача, відповідач регулярно користувалася кредитною карткою: знімала готівкою, розраховувалася в торгівельних мережах, частково погашала заборгованість по кредиту(а.с.87-92). Також, представник позивача пояснив,що відповідачу спочатку була видана кредитна картка за № 4149605300039112, термін дії якої сплинув останнього дня березня 2009 року, в зв»язку з чим їй була перевипущена інша картка за№4149437415089802,термін дії якої сплинув в квітні 2015 року. Вказана картка була прив»язана до одного і того ж рахунку його первинного користувача,що дало можливість відповідачу продовжити користуватися карткою та погашати заборгованість. За період з 2006 року по 24.05.2013 року відповідачем було сплачено заборгованість по кредиту у розмірі 43358,02 грн.,в подальшому виплати по заборгованості припинилися. В судовому засіданні відповідач зазначила, розмір нарахованих банком процентів, на її думку,повинен бути значно меншим, так як на час укладання кредиту процента ставка становила 36,00, а зараз - 43,2%., однак свого розрахунку суду не надала. З такими змінами вона не погоджується, оскільки позивач жодним чином її про це не інформував. Як вбачається з матеріалів справи,що кредитний договір передбачає сплату процентів на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки. Пунктом 5.5. Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід»ємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.4.9. Умов та правил надання банківських послуг і п.5.8 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п.6.3 до обов»язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. Згідно п.6.6 Умов надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов»язань за договором на вимогу банку виконати зобов»язання з повернення кредиту( у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Відповідно до п.8.6 Умов надання банківських послуг,- при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов»язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов»язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн+5% від суми позову. Як зазначив представник позивача у своїх поясненнях, що відповідно Умов та правил надання банківських послуг банк мав право змінювати відсоткову ставку відповідно до умов, які склалися в країні. Також, пояснив, починаючи з обслуговування карткового рахунку діюча ставка була 36,00%; з 01.01.2013 року банк знизив ставку відсотків до 30,00% річних; з 01.09.2014 року банк збільшив відсотки до 34,80%; з 01.04.2015 року процента ставка становить 43,20%. Отже,вказані зміни відбувалися відповідно до Умов надання банківських послуг, де передбачено механізм такого збільшення, та з якими відповідач була ознайомлена. Крім того, зазначив, що банк за місяць до збільшення процентних ставок повідомляв [PERSON] про вказані зміни шляхом направлення на її фінансовий номер СМС повідомлень. Проте, як вказано в Умовах та правилах надання банківських послуг, якщо клієнт не погоджується із збільшенням відсоткової ставки або з іншими змінами, то він має право звернутися до банку з письмовою заявою про незгоду та у 30 денний строк погасити існуючу заборгованість. Оскільки, відповідач цього не зробив, та не надав свої заперечення,тому банк вважає,що відповідач погодився на такі умови. За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст..549 ЦК України неустойкою(штрафом,пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобов»язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання. Заперечення відповідача про незаконність нарахування одночасно пені та штрафу, є помилковим, оскільки згідно діючого законодавства пеня і штраф є формами неустойки, але не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. Штраф застосовується за порушення виконання зобов»язання, а пеня - за несвоєчасність виконання грошового зобов»язання за кожен день простроченого виконання. Відповідно до ч.1 ст.624 ЦК України,якщо за порушення зобов»язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін,спрямована на встановлення,зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. У відповідності зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору,виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу,інших актів цивільного законодавства,звичаїв ділового обороту,вимог розумності та справедливості. Таким чином, підписуючи кредитний договір відповідач погодилась з усіма умовами,передбаченими кредитним договором. Відповідно до ст.. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір(оферти) і прийняття пропозиції(акцепту) другою стороною. Між сторонами були узгоджені всі істотні умови договору, викладені у заяві позичальника і у відповідності до ст. 642 ЦК України повністю акцептовано письмову пропозицію укласти договір, відкрито кредитний рахунок, виготовлено пластикову кредитну картку, яка отримана позичальником, що підтверджується його підписом у договорі. За змістом статей 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За ч. 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі,оскільки за час дії договору, відповідач активно користувався банківським продуктом- карткою із встановленим кредитним лімітом, постійно знімаючи готівку, розраховувався через термінали в магазинах та виконував погашення заборгованості. Регулярні погашення заборгованості надходили до 24.05.2013 року. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує на корить позивача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору при подачі позовної заяви до суду в сумі 1378,00 грн..

Outcome: approved