Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з позовом про повернення страхового відшкодування в розмірі 50\~000,00 грн. та судові витрати, покликаючись на те, що 11.08.2014 року між ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування майна фізичних осіб та цивільної відповідальності перед третіми особами №АІ/3451374 власника автомобіля «Фольксваген» р.н. [NUMBER] , ліміт відповідальності страховина за полісом становить 50\~000,00 грн. 31.12.2014 року по вул. Шевченка у м.Львові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля «Фольксваген» р.н [NUMBER] та автомобіля «Фольксваген» р.н. [NUMBER] . Відповідно до постанови від 05.02.2015 року Залізничним районним судом м.Львова визнано винним відповідача [PERSON] .. Крім того, відповідач визнав вину у вчиненому ДТП в повному обсязі. Потерпілий своєчасно звернувся до позивача із заявою про подію, що має ознаки страхового випадку 08.01.2015 року та 18.02.2015 року потерпіла особа надала позивачу заяву про страхове відшкодування. Вартість матеріальних збитків завданих застрахованого ТЗ становить 13\~772,15 грн. Відповідач не повідомив письмово страховика про настання ДТП, не надав відповідних пояснень щодо причини та обставин ДТП. Позивачем було складено страховий акт №274-15 та сплачено страхове відшкодування , що підтверджується платіжними дорученнями №№7021,7091 від 29.06.2016 року та 30.06.2016 року відповідно. 24.05.2017 року Залізничним районним судом м.Львова у справі №462/4207/15 рішенням позовні вимоги задоволено частково та постановлено стягнути з позивача 36\~227,85 грн. На примусове виконання був виданий виконавчий лист та відкрито виконавче провадження. Позивачем було перераховано 36\~227,85 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 20096, 20129 від 12.12.2018 року та 13.12.2018 року. Позивач у зв`язку із поданою скаргою до МТСБУ, сплатив потерпілій особі 36\~227,85 грн. З метою врегулювання спору в досудовому порядку 24.09.2019 року позивач звернувся до відповідача з претензією про відшкодування регресу 50\~000,00 грн., яку відповідач отримав 07.10.2019 року. Ухвалою судді Залізничного районного суду м.Львова від 24.02.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечив, покликається, що зазначені позивачем доводи є безпідставними, оскільки страхова компанія визнала ДТП страховим випадком, здійснила оцінку пошкодженого транспортного засобу, добровільно сплативши страхове відшкодування. Тому факт неповідомлення страховику про настання страхового випадку не може бути підставою для пред`явлення вимог про відшкодування збитків в порядку регресу, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, просить в задоволенні позову відмовити. Також покликається на пропуск позивачем строку позовної давності. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.\~247\~Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав Судом встановлено, що 11.08.2014 року між ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування майна фізичних осіб та цивільної відповідальності перед третіми особами №АІ/3451374 власника автомобіля «Фольксваген» р.н. [NUMBER] , ліміт відповідальності страховина за полісом становить 50\~000,00 грн. 31.12.2014 року по вул. Шевченка у м.Львові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля «Фольксваген» р.н [NUMBER] та автомобіля «Фольксваген» р.н. [NUMBER] . Відповідно до постанови від 05.02.2015 року Залізничним районним судом м.Львова визнано винним відповідача [PERSON] , який визнав вину у вчиненому ДТП в повному обсязі. Потерпілий своєчасно звернувся до позивача із заявою про подію, що має ознаки страхового випадку 08.01.2015 року та 18.02.2015 року потерпіла особа надала позивачу заяву про страхове відшкодування. Вартість матеріальних збитків завданих застрахованого ТЗ становить 13\~772,15 грн. Позивачем було складено страховий акт №274-15 та сплачено страхове відшкодування , що підтверджується платіжними дорученнями №№7021,7091 від 29.06.2016 року та 30.06.2016 року відповідно. 24.05.2017 року Залізничним районним судом м.Львова у справі №462/4207/15 рішенням позовні вимоги задоволено частково та ухвалено стягнути з позивача 36\~227,85 грн. На примусове виконання був виданий виконавчий лист та відкрито виконавче провадження. Позивачем було перераховано 36\~227,85 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 20096, 20129 від 12.12.2018 року та 13.12.2018 року. Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 р., при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Дійсно, частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до абз. «ґ» п.п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно з положеннями підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Позивач мотивує позовні вимоги тим, що відповідач письмово не повідомив позивача про настання страхової події протягом 3 робочих днів після настання дорожньо-транспортної пригоди, поважності причин неповідомлення не надав. Судовим розглядом встановлено, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сама страхова компанія відповідача його визнала, добровільно сплативши страхове відшкодування. Факт вчасного неповідомлення страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Проте в разі, якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнута до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому спори з таких зобов`язань повинні вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284цс15 та від 22 березня 2017 року у справі № 6-2011цс16. Таким чином, з врахуванням встановлених судом обставин справи, суд вважає, що в даному випадку неповідомлення відповідачем позивача вчасно протягом 3-х діб з моменту ДТП про настання страхового випадку, не може братися за основу ухвалення рішення про стягнення з відповідача коштів в порядку регресу, оскільки страховий випадок мав місце, він зафіксований правоохоронними органами, страховик сплатив страхове відшкодування і цим підтвердив наявність страхового випадку. Вказана позиція суду відповідає і правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 14 лютого 2018 року у справі 752/9895/15-ц, в якій суд послідовно притримався раніше визначеної позиції Верховного Суду України, та підстав для відступлення від такої суд не має. А тому, в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed