Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

Представник позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» - Кривошей Г.В. звернулась до Згурівського районного суду Київської області із вищезазначеною позовною заявою, в якій вказує, що між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс № АІ5293438 від 22.12.2014 року, за умовами якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки ГАЗ 3302, д.н.з. [NUMBER] . 01.04.2015 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під керуванням відповідача. 08.05.2015 року постановою Оболонського районного суду м. Києва у справі № 756/4754/15-п визнано винним у вчиненні правопорушення за ст. 124 КУпАП. В результаті зазначеного ДТП, транспортному засобу автомобілю Тайота, д.н.з. [NUMBER] , належного на праві власності [PERSON] , було заподіяно матеріальну шкоду у розмірі вартості відновлювального ремонту на суму 55612,95 грн., що підтверджується Звітом про визначення вартості матеріального збитку вих. № 11513 від 07.05.2015 року. Позивач виплатив потерпілому страхове відшкодування в розмірі 24182,58 грн., що підтверджується Розпорядженням № 09-05-8887 від 08.11.2016 року та відповідним платіжним дорученням. Таким чином, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Еталон» виконала в повному обсязі зобовязання за Полісом № АІ5293438 від 22.12.2014 року Враховуючи те, що постраждала від ДТП особа отримала страхове відшкодування від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон», до позивача перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача. Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ГАЗ 3302, д.н.з. [NUMBER] , тип транспортного засобу вказаного як вантажний бортовий-С, що згідно класифікації типів транспортних засобів підпадає під категорію «вантажні автомобілі вантажопідйомністю більше 2 тон» (С2) з розміром коефіцієнту 2,18. В той час умовами Полісу визначено тип транспортного засобу В3 (легковий автомобіль з вантажопідйомністю 2001-3000 см3 з розміром коефіцієнту 1,18, що не відповідає дійсності. Таким чином, оскільки відповідачем було порушено умови укладення договору - Полісу № АІ5293438 від 22.12.2014 року, позивач має право на відшкодування 50 % шкоди в розмір 12091,29 грн. (24182,58 * 50 %) відповідно до ст. 38-1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Враховуючи вищевикладене, представник позивача просила суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 12091,29 грн. та сплачений судовий збір. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] насправді [PERSON] , що встановлено відповідно до паспорта громадянина України (копія паспорта - а.с.11). Суд вважає, що працівниками страхової компанії було допущено описку, крім того сам відповідач зазначає себе як « [PERSON] », а тому [PERSON] та [PERSON] це одна й та сама особа, що визнається самим відповідачем. Відповідачем [PERSON] до суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позову заперечував. Невизнання позову обґрунтовував тим, що його цивільно-правова відповідальність застрахована, витрати на відновлювальний ремонт автомобіля покриваються сумою страхового відшкодування. Підстави для стягнення з нього в порядку регресу 50 % суми страхового відшкодування відсутні. В судове засідання представник позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» не зявився, про дату, час і місце розгляду справи позивач був повідомлений у встановленому законом порядку, представник позивача [PERSON] направила до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнавав. Крім обставин, викладених у відзиві, як на підставу для визнання позову посилався на те, що в наслідок ДТП був пошкоджений інший автомобіль, ніж визначений в документах страхової, а також за кермом авто знаходилась дівчина. Суд визнав можливим розглядати справу у відсутність представника позивача, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін. Дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами встановлено, що 01.04.2015 року сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої транспортному засобу автомобілю Тайота, д.н.з. [NUMBER] заподіяно механічні пошкодження, а власнику відповідно матеріальні збитки. Винність відповідача [PERSON] у вчиненні ДТП встановлена постановою Оболонського районного суду м. Києва від 08.05.2015 року у справі № 756/4754/15-п (довідка про дорожньо-транспортну пригоду а.с.13, копія постанови суду а.с.35). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Еталон» (копія Полісу № АІ5293438 від 22.12.2014 року). 02.04.2015 року відповідач звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» із заявою про настання страхового випадку (копія заяви а.с.10). Уповноваженою особою проведено огляд транспортного засобу автомобіля Тайота, д.н.з. [NUMBER] (копія протоколу огляду а.с.20). Згідно ремонтної калькуляції вартість ремонту складає 55612,95 грн. (копія ремонтної калькуляції а.с.21-23). Вартість відновлювального ремонту автомобіля Тайота, д.н.з. [NUMBER] , з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу, становить 26986,53 грн., що встановлено з копії звіту визначення вартості матеріального збитку (а.с.14-19). Власнику автомобіля Тайота, д.н.з. [NUMBER] позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 24182,58 грн (копія страхового акту а.с.30, копія заяви про виплату страхового відшкодування - а.с.31, копія розпорядження страхової компанії про виплату страхового відшкодування а.с.32, копія договору про відшкодування матеріальної шкоди а.с.33. копія платіжного доручення а.с.34)\~\~ Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В силу\~ до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку, страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про старахування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч. 1 ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» У разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених\~пунктом 13.2\~статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено та визнається сторонами те, що дійсно з вини відповідача [PERSON] , за участю автомобіля під його керуванням ГАЗ 3302, д.н.з. [NUMBER] сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль Тайота, д.н.з. [NUMBER] та його власнику була заподіяна майнова шкода. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Еталон». Страховою компанією було сплачено страхове відшкодування на відновлювальний ремонт автомобіля Тайота, д.н.з. [NUMBER] в розмірі 24182,58 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідачем було порушено умови укладення договору - Полісу № АІ5293438 від 22.12.2014 року, а тому позивач має право на відшкодування 50 % шкоди в розмір 12091,29 грн. Порушення відповідача полягало у тому, що транспортний засіб ГАЗ 3302, д.н.з. [NUMBER] , тип транспортного засобу вказано як вантажний бортовий-С, що згідно класифікації типів транспортних засобів підпадає під категорію «вантажні автомобілі вантажопідйомністю більше 2 тон» (С2) з розміром коефіцієнту 2,18. В той час умовами Полісу визначено тип транспортного засобу В3 (легковий автомобіль з вантажопідйомністю 2001-3000 см3) з розміром коефіцієнту 1,18, що не відповідає дійсності. Суд не погоджується з такими висновкам позивача. Під час укладення договору Полісу № АІ5293438 від 22.12.2014 року відповідачем було надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, в якому чітко зазначено, що ГАЗ 3302, д.н.з. [NUMBER] підпадає під категорію «вантажні автомобілі вантажопідйомністю більше 2 тон» (С2). Проте в Полісі працівник страхової компанії визначив тип транспортного засобу як В3 (легковий автомобіль), що значно зменшило коефіцієнт з необхідних 2,18 до 1,18. Суд не вбачає, що така невідповідність у Полісі виникла з вини відповідача, а тому підстави для стягнення з нього 50\~%\~виплаченого страхового\~відшкодування відсутні. Враховуючи відмову в задоволенні позову, судовий збір стягненню з відповідача на користь позивача не підлягає (ст. 141 ЦПК України).

Outcome: dismissed