Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

Прокурор Великобурлуцького району Харківської області 11.11.2014 року звернувся до суду із позовом, в інтересах [PERSON] до [PERSON] селищної ради Великобурлуцького району, [PERSON] про скасування рішення селищної ради та анулювання державного акту в обґрунтування якого зазначив, що [PERSON] звернувся до [PERSON] селищної ради Великобурлуцького району Харківської області про передачу йому безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,16 га по вул. Леніна, 10 у смт. Великий Бурлук Великобурлуцького району Харківської області. Рішенням ІХ сесії ХХVІ скликання ради від 15 липня 2003 року [PERSON] було передано вказану земельну ділянку та зобовязано виготовити технічну документацію. Виготовлену на замовлення [PERSON] [PERSON] районною філією Харківського регіонального центру державного земельного кадастру технічну документацію було затверджено рішенням ХІІ сесії ХХVІ скликання ради від 03 листопада 2003 року та надано дозвіл на виготовлення державного акту на право власності на землю та винесення в натурі і закріплення меж земельної ділянки. [PERSON] має державний акт серії ХР № 063434 від 11 квітня 2005 року на право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,1483 га по вул. Леніна, 10 у смт. Великий Бурлук, Великобурлуцького району Харківської області із цільовим призначенням (використанням) земельної ділянки і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Власниками частин житлового будинку за вказаною адресою є [PERSON] та [PERSON] С.О. Єдиною дорогою до зазначеного будинку, а також до будинку № 10а по вул. Ленін, є дорога з твердим покриттям. Вказана дорога і частина поворотного кола ввійшла до державного акту серії ХР № 063434 від 11 квітня 2005 року, а тому [PERSON] перешкоджає у користуванні нею, а саме проходу та проїзду громадян до їх будинків, що знаходяться по вул. Леніна, 10 та 10а. Окрім цього, форма (контур) земельної ділянки на абрисі акту встановлення та погодження меж та передачі земельної ділянки не відповідає формі (контуру) в кадастровому плані земельної ділянки, який в свою чергу не відповідає плану меж земельної ділянки в державному акті. Просив скасувати рішення ХІІ сесії ХХVІ скликання [PERSON] селищної ради Великобурлуцького району Харківської області від 03 листопада 2003 року Про затвердження технічної документації зі складання державного акту на право власності на землю громадянину [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться в межах населеного пункту на території [PERSON] селищної ради Великобурлуцького району Харківської області; анулювати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХР № 063434 від 11 квітня 2005 року, загальною площею 0,1483 га, що знаходиться за адресою: Харківська область Великобурлуцький район смт. Великий Бурлук вул. Леніна, 10. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові. Зазначив, що [PERSON] перешкоджає [PERSON] та іншим мешканцям домоволодінь № № 10 та 10 а по вул. Леніна у смт. Великий Бурлук користуватись єдиною дорогою, яка веде до їх домоволодіння, оскільки вказана дорога відповідно до державного акту належить саме [PERSON] Представник відповідача [PERSON] селищної ради в судове засідання не зявився, сповіщався судом про час та місце судового розгляду завчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] під час судового розгляду позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, оскільки земельна ділянка по вул. Леніна, 10 у смт. Білий Колодязь передана йому у власність відповідно до закону. Дійсно підїзд з твердим покриттям до вказаного домоволодіння та сусіднього будинку включена до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 063434 від 11 квітня 2005 року, однак він ніколи не перешкоджав сусідам користуватись вказаною дорогою, більш того, вказана дорога не є єдиною до їх двору. Представник відповідача в судовому засіданні вказав, що позовні вимоги необгрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню Просив застосувати строки позовної давності, оскільки прокурором без поважних причин пропущено строк зверення до суду. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, наддав заяву про розгляд справи без участі їх представника. Вислухавши пояснення прокурора, відповідача [PERSON], представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] є відповідно власниками 53/100 та 47/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по вул. Леніна, 10 в смт. Великий Бурлук, Великобурлуцького району Харківської області (а.с. 12-16, 35-36 т.1). [PERSON] 11 червня 2003 року звернувся до селищної ради про передачу безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,15 га для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, а також 0,01 га для особистого селянського господарства по вул. Леніна, 10 у смт. Великий Бурлук Великобурлуцького району Харківської області (а.с. 10). Рішенням ІХ сесії ХХVІ скликання ради від 15 липня 2003 року [PERSON] було передано вказану земельну ділянку у приватну власність та зобовязано виготовити технічну документацію (а.с. 11 т.1). На підставі зазначеного рішення селищної ради [PERSON] районною філією Харківського регіонального центру державного земельного кадастру була виготовлена технічна документація зі складання державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] (а.с. 17-32 т.1). Рішенням ХІІ сесії ХХVІ скликання ради від 03 листопада 2003 року затверджено технічну документацію зі складання державного акту на право власності на землю; надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1483 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) жителю [INFO] [PERSON]; дозволено виготовити державний акт на право власності на землю; дозволено винести в натурі та закріпити межі земельної ділянки, згідно проекту. 11 квітня 2005 року [PERSON] був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХР № 063434, загальною площею 0,1483 га, що знаходиться за адресою: Харківська область Великобурлуцький район смт. Великий Бурлук вул. Леніна, 10 (а.с. 34 т.1). Відповідно до ст. ст. 13-14 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об'єктами права власності Українського народу. Кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону і гарантується державою. Відповідно до ст. ст. 78-83,\~ 116,\~ 118,\~ 125,\~ 126 ЗК України, (в редакції, що діяли на час передачі земельної ділянки), право власності на землю набувається та реалізується на підставі\~ Конституції України,\~ Земельного кодексу України, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Так, земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Громадяни є суб'єктами права власності на землі приватної власності. Територіальні громади є суб'єктами права власності на землі комунальної власності. Це право вони реалізують безпосередньо або через\~ \~ органи місцевого самоврядування. Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки лише з підстав, передбачених законом, зокрема у разі безоплатної передачі ділянок із земель державної і комунальної власності. До земель комунальної власності відносяться землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва у межах норм безоплатної приватизації, звертаються до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У зверненні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. Відповідна рада розглядає заяву, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Після розробки проекту і узгодження його з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини, він подається на розгляд відповідного органу місцевого самоврядування, який і приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність громадянина. За дотримання вище виписаних процедур, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами, за формою державних актів затверджених Кабінетом Міністрів України. Обмеженням цьому є пряма заборона законом передачі земель у приватну власність громадян. Згідно до п. а ч. 3 ст. 83 ЗК України, до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (вулиці, проїзди, шляхи тощо). Як вбачається з технічній документації, акту встановлення та погодження меж та передачі земельної ділянки значиться під*їзд до будинку № 10 по вул. Леніна у смт. Великий Бурлук Великобурлуцького району Харківської області, літ. Д - Г. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз'яснено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з експлікації Генерального плану смт. Великий Бурлук (а.с.130 133 т.1), довідки [PERSON] селищної ради Великобурлуцького району Харківської області від 20 травня 2014 року (а.с. 222 т.1), вказана дорога не перебуває на балансі місцевої ради, технічної документації зі складання державного акта (а.с. 17 32 т.1) та в сукупності з поясненнями відповідача, що в Генеральному плані смт Великий Бурлук, який є основним містобудівним документом та є дійсним на час розгляду справи, вказана дорога відсутня. Суд, дослідивши лист голови [PERSON] районної державної адміністрації Харківської області № 01-39/143 від 17 січня 2014 року (а.с.37) та листи Начальника філії [PERSON] райавтодор за № 124 від 18 грудня 2013 року та № 110 від 31 жовтня 2014 року (а.с.39-40), вважає їх неналежними та недопустими доказами. Так, [PERSON] РДА Харківської області відповідно до абз.1 п.12 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, не була наділена повноваженнями щодо розпорядження землями в межах населених пунктів. Повідомлення начальника філії «[PERSON] автодор» не є необхідним та достатнім доказом на підтвердження позовних вимог. Відповідно до ст.60 ЦК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що рішення ХІІ сесії ХХVІ скликання ради від 03 листопада 2003 року прийнято відповідно до вимог законодавстава і не підлягає скасуванню. Оскільки оскаржуване рішення, що було підставою для видачі\~ \~ державного акту про право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку, скасуванню не підлягає, суд не вбачає підстав для визнання державного акту недійсним. Крім того, відповідачем [PERSON] подана заява про застосування строків позовної давності, в якій вказано, що прокурором без поважних причин пропущено строк позовної давності. Відповідно до ст.25,261 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки, оскаржуване рішення [PERSON] селищною радою Великобурлуцького району Харківської області прийнято 03.11.2003 року, Державний акт на право власності на землю виданий 11.04.2005 року, відповідно перебіг позовної давності починається з дня набрання чинності рішення сесії та видачі державного акту. Згідно ст.45,46 ЦПК України, прокурор, який бере участь у справі, несе обовязои і користується правами сторонни, окрім права укладення мирової угоди. Виходячи з викладеного, норми закону встановлені ч.1 ст.261 ЦК України про початок перебігу позовної давності, поширюються і на звернення прокурора до суду із заявою про захист інтересів особи. Аналогічна правова позиція наведена у Постановах Верховного Суду України від 01.07.2015 року у справі №6-178цс15 та від 16.09.2015 року у справі №6-68цс15. В судовому засіданні прокурором не наведено та не надано доказів поважності причин пропуску строку позовної давності. Враховуючи викладене, позовні вимоги прокурора задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed