Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

Представник позивачки в позовній заяві та позивачка в судовому засіданні просять визнати будинковолодіння в цілому, що розташоване в [ADDRESS] об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на будинковолодіння від 26.12.2000 року за №92. Також просять визнати за позивачкою [PERSON] право власності на 1/2 частину вищевказаного будинку з відповідною частиною господарських будівець та споруд, припинити право спільної сумісної власності на будинковолодіння, що розташоване в [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивачка та її представник покликаються на те, що 26.10.1980 року сторони зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу у них є дочки [PERSON] [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які на даний час є повнолітніми та проживають окремо. Під час перебування у шлюбі у сторін виникла необхідність у будівництві житлового будинку і ними спільними зусиллями було зведено будинковолодіння, яке розташоване в [ADDRESS] та посвідчене свідоцтвом про право власності від 26.12.2000 року, виданим на ім`я відповідача [PERSON] Оскільки частки у праві спільної сумісної власності на спірне будинковолодіння між сторонами не визначені, позивачка вважає свої права порушеними, тому вимушена, як вона стверджує, звертатись до суду з даним позовом. Ухвалою суду 04.04.2019 року про відкриття провадження у справі відповідачу надано строк для подання відзиву на даний позов та роз`яснено наслідки його неподання без поважних причин. Відповідач відзиву на даний позов у визначений судом строк не подав, однак подав 14.06.2019 року письмову заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності, визнав позов повністю, просить його задоволити. Відповідно до ст.206 ч.1 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це у заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що справу слід вирішити в підготовчому судовому засіданні, за наявними матеріалами та задоволити позов частково, виходячи із наступного: згідно ст.60 Сімейного кодексу України (далі СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Згідно повторно виданого свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17.06.2010 року [PERSON] та [PERSON] 26.10.1980 року зареєстрували шлюб у Товстенській селищній раді Заліщицького району Тернопільської області, актовий запис №7, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . В судовому засіданні встановлено, що перебуваючи у шлюбі сторонами спільними зусиллями збудовано будинковолодіння, яке розташоване в [ADDRESS] та посвідчене свідоцтвом про право власності на будинковолодіння від 26.12.2000 року, виданим виконавчим комітетом Товстенської селищної ради Заліщицького району Тернопільської області на ім`я відповідача [PERSON] , зареєстрованим 29.12.2000 року у книзі №7 за №886. Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, складеного 28.02.2019 року ФОП [PERSON] , спірне будинковолодіння складається із: будинку садибного типу А; тамбура а; літньої кухні Б; підвалу ПдБ; сараю В; огорожі 1; воріт з хвірткою 2; вигреба 3; відмостки І. Відповідно до оцінки майна, виготовленої оцінювачем приватного підприємства Агенство нерухомості Альфа [PERSON] 06.03.2019 року, вартість предмета спору 1/2 частини будинковолодіння, що за адресою: [ADDRESS] становить на день оцінки 89000 гривень. Згідно ст.174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи із роз`яснення наданого постановою №14 від 18.12.2009 року пленумом Верховного Суду України Про судове рішення у цивільній справі, зокрема п.11 абз.6 у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідач [PERSON] у своїй письмовій заяві даний позов визнав, судом встановлено, що дане визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд вважає, що визнання відповідачем позову слід прийняти. А, тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що даний позов слід задоволити частково, оскільки в судовому засіданні знайшло своє повне ствердження те, що предмет спору набутий сторонами під час шлюбу і являється спільною сумісною власністю сторін, тому за позивачкою слід визнати право власності на 1/2 частину будинковолодіння, що розташоване в [ADDRESS] , залишивши без задоволення частину позовних вимог про припинення права спільної сумісної власності на спірне будинковолодіння, так як будинковолодіння визнано спільною сумісною власністю сторін. Вирішуючи, відповідно до положень ст.141\~ЦПК України, питання розподілу між сторонами судових витрат по справі, суд враховує те, що позивачка понесла судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору при поданні позовної заяви до суду в розмірі 1658,40 гривні, однак не ставить питання про їх стягненя з відповідача в її користь, суд вважає, що судові витрати по даній справі слід покласти на сторони в понесених ними розмірах. \~ \~

Outcome: dismissed