Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення надмірно виплачених коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] перебуває на обліку в Департаменті соціального захисту населення Маріупольської міської ради як уповноважений представник родини одержувача щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Щомісячна адресна допомога внутрішньо перемішеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до вимог чинного законодавства була призначена їй та сплачувалась з 11.08.2015 року по 10.02.2016 року, 16.02.2016 року по 22.07.2016 року, 09.08.2016 року по 08.02.2017 року, з 10.02.2017 року по 09.08.2017 року, з 10.08.2017 року по 09.02.2018 року, з 12.02.2018 року по 11.08.2018 року, з 13.08.2018 року по 12.02.2019 року, 14.02.2019 року по 13.08.2019 року, з 28.08.2019 року по 27.02.2020 року. Проте, згідно отриманої інформації у володінні відповідачки є будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , що, відповідно до п.6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, стало підставою для припинення вищевказаних виплат, оскільки за період з 11.08.2015 року по 27.02.2020 року, коли відповідачці виплачувалась щомісячна адресна допомога, місто с.Залевки Смілянського району Черкаської області, де розташований будинок, який належить їй на праві власності, не входило до переліку населених пунктів на території якого органи державної влади не здійснюють свої повноваження та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, і на території міста органи державної влади України здійснювали та продовжують здійснювати свої повноваження в повному обсязі. Вказане є причиною виникнення переплати раніше виплачених сум допомоги. Посилаючись, зокрема, на ст.ст.16, 1166 ЦК України, просив суд стягнути з [PERSON] суму надмірно виплачених коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в загальному розмірі 49389,51 гривень. Представник позивача в судове засідання не з`явився, підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, про день розгляду справи була повідомлена належним чином. У цьому випадку, суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 11.08.2015 року перебуває на обліку як одержувач щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово- комунальних послуг. Згідно заяв від 11.08.2015 року, 02.03.2016 року, 09.08.2016 року, лютого 2017 року, серпня 2017 року, 12.02.2018 року, 13.08.2018 року, 14.02.2019 року, 28.08.2019 року [PERSON] звернулась до Департаменту з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, зазначивши, що ані в неї, ані у членів її родини немає у володінні житлового приміщення в регіонах інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції. Рішеннями Департаменту від 03.09.2015 р., 09.03.2016 р., 30.09.2016 р., 27.02.2017 р., 13.09.2017 р., 21.03.2018 р., 26.09.2018 р., 01.03.2019 р., 16.09.2019 р. [PERSON] призначена допомога переміщеним особам на проживання, яка виплачувалась з 11.08.2015 року по 10.02.2016 року щомісячно в розмірі 884,00 грн., з 16.02.2016 р. по 22.07.2016 р. - 884,00 грн., 09.08.2016 р. по 08.02.2017 р. - 884,00грн., 10.02.2017 р. по 09.08.2017 р. - 884,00 грн., 10.08.2017 р. по 09.02.2018 р. - 884,00 грн., 12.02.2018р. по 11.08.2018 р. - 1000,00 грн., 13.08.2018 р. по 12.02.2019 року - 1000,00 грн., 14.02.2019 р. по 13.08.2019 р. - 1000,00 грн., 28.08.2019 р. по 27.02.2019 р. - 1000,00 грн. Між тим, за результатами проведеної перевірки, зокрема Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.03.2020 року за № 203305677, було встановлено, що [PERSON] з 19.05.2009 р. на праві приватної власності належить 1/1 частка будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до рішення від 20.03.2020 року, Департаментом виявлено надміру виплачені кошти соціальної допомоги за період з 11.08.2015 року по 27.02.2020 року. Згідно розрахунку надмірно сплачених коштів, допомоги переміщеним особам на проживання за період з з 11.08.2015 року по 27.02.2020 року розмір загальної суми допомоги, отриманої відповідачкою, становить 49389,51 грн. Департаментом на адресу відповідачки було направлено повідомлення від 26.03.2020 р. про відшкодування коштів з викладенням усіх обставин та запропоновано з`явитися до Департаменту з метою вирішення виниклого питання, проте станом на теперішній час, ані рішення Департаменту, ані вказане повідомлення відповідачкою не виконані. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Згідно п. п. 2, 3 від 20.10.2014 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи. Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення. Пунктом 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01 жовтня 2014 року, визначено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Відповідно до п. 3 вказаного Порядку, грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім`ї. Відповідно до п. 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто з членів сім`ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших, ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення; будь-хто з членів сім`ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Внаслідок неповідомлення відповідачкою про обставини, які впливають на призначення грошової допомоги, [PERSON] надмірно нарахована та виплачена адресна допомога в розмірі 49389,51 грн., адже за наявності у неї у власності житлового приміщення, розташованого в регіоні, іншому, ніж тимчасово окупована територія України, районі проведення антитерористичної операції та населеного пункту, що розташований на лінії зіткнення, а саме житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , остання права на отримання щомісячної адресної допомоги станом на 11.08.2015 року не мала. Відповідно до п. 11 Порядку, суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Оскільки відповідачкою вимога позивача про повернення коштів залишена без реагування, добровільно кошти не повернуті, вони підлягають стягненню з відповідачки. Таким чином позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Представником позивача надано документи, що підтверджують сплату понесених судових витрат, тому вони підлягають стягненню з відповідачки у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved