Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] посилаючись на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «УАСК АСКА», та з вини останнього відбулась ДТП і цей випадок визнано страховим, через що позивач на рахунок потерпілого власника пошкодженого автомобіля перерахував відшкодування. 11.10.2013 року на адресу відповідача було направлено лист з проханням у добровільному порядку сплатити суму сплаченого страхового відшкодування, але відповідач по теперішній час не вчинив жодних дій, спрямованих на погашення суми утвореного боргу, з огляду на що позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 10410,18 грн., а також стягнути на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, при цьому пояснила, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП не була застрахована в ПрАТ «УАСК АСКА» так як згідно договору страхування (полісу) страхувальником вказаний власник автомобіля марки «Хюндай» держ.[NUMBER] [PERSON], яка і повинна відповідати за позовом. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Враховуючи специфіку виниклих правовідносин та виходячи з предмету спору, суд вважає за необхідне зазначити, що спірні правовідносини врегульовано Цивільним кодексом України та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до приписів ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника у разі якщо він керував транспортним засобом у стані сп'яніння, а також якщо страхувальник не повідомив страховика про дорожньо-транспортну пригоду у встановлені Законом строки. Під час розгляду справи судом було встановлено, що 01.10.2012 року о 15.30 год. в м. Одеса по вул. Люстдорфська дорога відповідач [PERSON], керуючи автомобілем марки «Хюндай» держ.[NUMBER], на дав дорогу автомобілю марки «Тойота» держ.[NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався по Люстдорфській дорозі, внаслідок чого допустив з ним зіткнення, транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Хюндай» держ.[NUMBER], на момент ДТП була застрахована згідно договору страхування (полісу) від 13.10.2011 року № АА/7820740 (а.с.5), однак після настання події, що має ознаки страхового випадку, [PERSON] про ДТП письмово власника автомобіля марки «Хюндай» держ.[NUMBER], [PERSON] не повідомив, а остання, в свою чергу, страхову компанію. У зв'язку з цим, 03.10.2012 р. з вимогою щодо відшкодування шкоди, заподіяної автомобілю марки «Тойота» держ.[NUMBER], звернувся його власник [PERSON] Виниклий випадок дорожньо-транспортної пригоди було визнано страховим та на рахунок потерпілого власника автомобіля марки «Тойота» держ.[NUMBER] перераховано страхове відшкодування в розмірі 10410,18 грн. Обставини щодо ДТП та ступеню вини відповідача в допущенні настання страхового випадку підтверджуються постановою Біляївського районного суду Одеської області від 07.11.2012 року, згідно якої відповідача визнано винним за ст. 124 КУпАП і його піддано адміністративному стягнення у вигляді штрафу (а.с.4). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Таким чином, вина відповідача в допущенні настання страхового випадку, обумовленого договором укладеним із позивачем, - не ставиться судом під сумнів. З аналізу умов укладеного сторонами договору страхування від 13.10.2011 року № АА/7820740 вбачається, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і в наслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за укладеним договором. Факт перерахування позивачем на рахунок потерпілого власника пошкодженого транспортного засобу суми страхового відшкодування в розмірі 10410,18 грн. підтверджується платіжними дорученнями: № 7065 від 02.08.2013 р. (а.с.22); № 7033 від 23.09.2013 р. (а.с.22 оборот); № 7104 від 02.10.2013 р. (а.с.23), № 7091 від 04.10.2013 р. (а.с.23 оборот). При цьому слід зазначити, що розрахунок страхового відшкодування зроблено на підставі звіту про оцінку № 10-044 від 29.10.2012 року (а.с.7-9), вірність якого відповідачем не спростована. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Доводи представника відповідача [PERSON] про те, що по вимогам позивача повинна відповідати власник автомобіля марки «Хюндай» держ.[NUMBER], [PERSON] суд до уваги не приймає та виходить з вимог ст. 1187 ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З урахуванням обставин справи, суд приходить до висновку про те, що відповідач керував автомобілем марки «Хюндай» держ.[NUMBER] на відповідній правовій підставі, оскільки доказів зворотного суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Як чітко встановлюють ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний, зокрема, поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси (п. 33.1.3.); невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально (п. 33.1.4.). В силу ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону (п. 38.1.1. п./п «ґ»). Як вбачається з матеріалів справи, 11.10.2013 року на адресу відповідача було направлено лист з проханням у добровільному порядку сплатити суму сплаченого страхового відшкодування, але останній не вчинив жодних дій, спрямованих на сплату утвореного боргу, з огляду на що суд вважає за можливе, задовольнивши позов та стягнути з відповідача судовим рішенням належні кошти. Позивачем обґрунтовано позовні вимоги відповідними обставинами, викладеними вище, та які підтверджуються належними доказами в матеріалах справи. А відповідач не обґрунтував свою позицію в запереченні проти позову. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь сплачених ним судових витрат, суд,

Outcome: approved