Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

представник позивача просить суд стягнути з відповідача - [PERSON] на користь позивача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» 26 757 гривень 00 копійок по відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу та сплачений судовий збір в розмірі 1 762 грн. 00 коп., обгрунтовуючи свій позов наступним. 01 квітня 2015 року між ІІАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», та ПІІ «ВІП-Рент» (Страхувальник) був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-2-00/15-1522, предметом якого є страхування транспортного засобу «Ford Kuga», д.н.з. [NUMBER]. 11 грудня 2015 року, в м. Києві, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Ford Kuga», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «Volkswagen Т-4», д.н.з [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. Згідно постанови Оболонського районного суду м. Києва від 17 березня 2016 року вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху України та його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. 16 грудня 2015 року страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав усі необхідні документи. 15лютого 2016 року позивачем на підставі АВР № БН-67 від 09 лютого 2016 року було складено страховий акт № ДККА-48330 та розрахунок страхового відшкодування до нього. На підставі вищевказаних документів позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 76 757 гривень 00 копійок, що підтверджується платіжним дорученням № 2648 від 16 лютого 2016 року. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» згідно полісу № АЕ/2630205. 25 квітня 2016 року позивач звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування в порядку регресу № 25826 до ПрАТ «Страхова компанія «Галицька». 16 серпня 2016 року ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» сплатила по заяві страхове відшкодування в розмірі ліміту за шкоду завдану майну передбаченого полісом, тобто 50 000,00 грн. Тому залишок боргу, який повинен сплатити відповідач становить: 76 757,00 грн. - 50 000,00 грн. = 26 757,00 грн. 02 вересня 2016 року позивачем на адресу відповідача було направлено регресну вимогу № 26496 з проханням в добровільному порядку сплатити суму страхового відшкодування в порядку регресу. Однак останній залишив її без задоволення. Враховуючи небажання відповідача в досудовому порядку вирішувати питання, щодо повернення зазначеної вище суми ми змушені звертатися до суду. Згідно із ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За ст. 1191 Цивільного кодексу України «особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування». Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1194 Цивільного кодексу України, особа яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідач [PERSON] в судове засідання, про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою не проживає. Згідно відомостей адресно - довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області - місце проживання відповідача відповідає з адресою зазначеною у повістці, тому вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином, а тому суд вважає, відповідно до ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи Суд, вислухавши представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Правовідносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Цивільним кодексом України, Законом № 1961-IV та іншими прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що завдання майнової /матеріальної/ та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків. З матеріалів справи вбачається, що 11 грудня 2015 р. в м. Києві, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Ford Kuga», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «Volkswagen Т-4», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. В результаті зіткнення транспортних засобів автомобілю «Ford Kuga», який належить ПІІ «ВІП-Рент» завдано технічні пошкодження. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 17.03.2016 р. [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і закрито провадження по справі за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 01 квітня 2015 року між ІІАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», та ПІІ «ВІП-Рент» (Страхувальник) був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-2-00/15-1522, предметом якого є страхування транспортного засобу «Ford Kuga», д.н.з. [NUMBER] Відповідно до Акту № БН - 0000067з надання послуг по ремонту автомобіля від 09 лютого 2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки ««Ford Kuga», державний номерний знак [NUMBER], з ПДВ склала 76 757 грн. 00 коп. Характер пошкоджень транспортного засобу, викладений у результатах транспортного засобу від 22.12.2015 р., повністю співпадають з роботами, що зазначені в калькуляції про вартість відновлювання транспортного засобу. 16 лютого 2016 р. на підставі заяви страхувальника, страхового акта № ДККА-48330, позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 76 757 гривень 00 копійок, що підтверджується платіжним дорученням № 2648 від 16 лютого 2016 року. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» згідно полісу № АЕ/2630205. 25 квітня 2016 року позивач звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування в порядку регресу № 25826 до ПрАТ «Страхова компанія «Галицька». 16 серпня 2016 року ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» сплатила по заяві страхове відшкодування в розмірі ліміту за шкоду завдану майну передбаченого полісом, тобто 50 000,00 грн. Тому залишок боргу, який повинен сплатити відповідач становить: 76 757,00 грн. - 50 000,00 грн. = 26 757,00 грн. 02 вересня 2016 року позивачем на адресу відповідача було направлено регресну вимогу № 26496 з проханням в добровільному порядку сплатити суму страхового відшкодування в порядку регресу. Однак останній залишив її без задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частинами 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За змістом п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відповідно до ст. 1187 ч.2 ЦК України, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Згідно з ст. 1194 ЦК України, особа яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в тому числі і у спосіб визначений позивачем. За таких обставин та вимог закону, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати від відповідача сплатити різницю між фактичним розміром шкоди (в даному випадку відповідає страховому відшкодуванню) і страховою виплатою, що здійснена в порядку регресу, а саме: 26 757 грн. 00 коп. Отже, позов підлягає задоволенню. У разі задоволення позову, судові витрати у справі покладаються на відповідача відповідно і на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved