Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

Представник позивача звернулася до Саратського районного суду Одеської області з позовом до відповідача, в якому просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом: право на земельну частку (пай) розміром 4,9 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Введенської сільської ради Саратського району Одеської області, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0230223; право на земельну частку (пай) розміром 4,9 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Введенської сільської ради Саратського району Одеської області, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0230224, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер [PERSON] після смерті якого залишилось спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом серії ОД №0230224, виданого 02 липня 1997 року Саратською райдержадміністрацією на підставі рішення Саратської райдержадміністрації №271 від 30 серпня 1996 року. Спадкоємцем померлого була [PERSON] , яка на час його смерті спільно мешкала з ним та була зареєстрована з ним за однією адресою: в будинку під номером [ADDRESS] , вони вели спільне господарство, спадщину фактично прийняла, але не встигла оформити у зв`язку із смертю [INFO] . Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом серії ОД№0230223, виданого 02 липня 1997 року Саратською райдержадміністрацією на підставі рішення Саратської райдержадміністрації №271 від 30 серпня 1996 року. Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 10 січня 2020 року, яке набрало законної сили 14 лютого 2020 року, встановлено факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є рідною сестрою [PERSON] , [INFO] . Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 09 листопада 2020 року, яке набрало законної сили 21 грудня 2020 року, йому визначено додатковий строк два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Позивач звернувся до приватного нотаріуса Саратського районного нотаріального округу Сулакова І.І. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Постановою нотаріуса від 21 грудня 2020 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду. Представник позивача - адвокат Манова І.М. до суду не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та позивача, позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача, Саратської селищної ради Одеської області, позов визнала та повідомила, що їм зрозумілі наслідки визнання позову, також просила розгляд справи провести за її відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно частин 1, 2, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно копії паспорта серії [NUMBER] , виданого 21 жовтня 2015 року Саратським РС ГУ ДМС України в Одеській області, прізвище, ім`я, по батькові позивача [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 10 січня 2020 року, яке набрало законної сили 14 лютого 2020 року, встановлено факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є рідною сестрою [PERSON] , [INFO] (а.с. 19-20). Син [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.13 ). Згідно довідки Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району від 26 січня 2021 року №40, [PERSON] , [INFO] , мешкав та був зареєстрований в будинку [ADDRESS] . Разом з померлим на день його смерті спільно мешкала, вела спільне господарство та була зареєстрована його мати [PERSON] , [INFO] (а.с.24). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка, зокрема, складається, з права на земельну частку (пай) на території Введенської сільської ради Саратського району розміром 4,9 в умовних кадастрових гектарах, яке належало йому на підставі сертифікату серії ОД № 0230224, що також підтверджується копією книги видачі сертифікатів (а.с. 17), сам сертифікат втрачено. Відповідно до Викопіювання з плану землекористування Введенської сільської ради від 23 вересня 2019 року за [PERSON] закріплена земельна ділянка, площею 3,2 га, масив № [NUMBER] ділянка № [NUMBER] (а.с.16). Відповідно до роз`яснень, даних в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Стаття 529 ЦК УРСР 1963 року визначає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 року, діями, що свідчать про прийняття спадщини є: фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. На час смерті [PERSON] з ним проживала його мати [PERSON] . Отже, всі належні йому права та обов`язки, у тому числі й право на спірну земельну частку (пай), перейшли до спадкоємця за законом, матері [PERSON] . Однак [PERSON] спадщину не встигла оформити, у зв`язку із смертю. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 21 серпня 2019 року Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с. 14). Згідно довідки Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району від 26 січня 2021 року №39 [PERSON] , [INFO] , мешкала та була зареєстрована в будинку [ADDRESS] . За вказаною адресою проживала одна (а.с. 23). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка, зокрема, складається, з права на земельну частку (пай) на території Введенської сільської ради Саратського району розміром 4,9 в умовних кадастрових гектарах, яке належало їй на підставі сертифікату серії ОД № 0230223 (а.с. 15), що також підтверджується копією книги видачі сертифікатів (а.с.18). Відповідно до Викопіювання з плану землекористування Введенської сільської ради від 23 вересня 2019 року за [PERSON] закріплена земельна ділянка, площею 3,23 га, масив № [NUMBER] ділянка № [NUMBER] . 21 жовтня 2019 року [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та приватним нотаріусом Саратського районного нотаріального округу Одеської області Сулаковим І.І. 21 жовтня 2019 року заведена спадкова справа щодо майна [PERSON] , померлої [INFO] . Заповіту [PERSON] не залишила, свідоцтва про право на спадщину не видавались. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи (а.с.57-67). Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 09 листопада 2020 року, яке набрало законної сили 21 грудня 2020 року, визначено [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] , виданий Саратським РС ГУ ДМС України в Одеській області 21 жовтня 2015 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , додатковий строк два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Постановою приватного нотаріуса Саратського районного нотаріального округу Одеської області Сулакова І.І. від 21 грудня 2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку із відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно (а.с. 25). Про втрату оригіналу сертифікату серії ОД № 0230224 на право на земельну частку (пай) на земельну ділянку (пай) розміром 4,9 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Введенської сільської ради Саратського району Одеської області, виданого на ім`я [PERSON] розміщено оголошення в газеті «Час.Люди.Події» за 30 квітня 2021 року №16 (а.с.48). Оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД №0230223 на ім`я [PERSON] пошкоджений (а.с.15). Враховуючи, що [PERSON] померла після 2004 року, тому до даних правовідносин підлягають застосуванню норми ЦК України. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до положень ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують своє право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. За ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Частиною 1 ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки, сестра позивача [PERSON] не оформила свого права на земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті свого сина [PERSON] , тому право на прийняття належної їй спадщини в порядку ч.1 ст.1276 ЦК України перейшло до її спадкоємця - рідного брата [PERSON] в порядку спадкової трансмісії. У даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. Згідно абзацу 1 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішені спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно п. 3.5 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Обставин, які б вказували, що на спадкове майно окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, в суді не встановлено. Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно немає. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, її цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за нею права. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи норму ч. 4 ст. 206 ЦПК України, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених них межах та про існування правових підстав для їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved