Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Прокурор Саксаганського району м. Кривого Рогу діючи в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить: визнати [PERSON] з 26 червня 2007 року недієздатним; визнати недійсним договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] від 26 червня 2007 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] 26 червня 2007 року за реєстровим № 6980; скасувати реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] на ім'я [PERSON] у КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації». В ході розгляду справи прокурор подав уточнену позовну заяву до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить: визнати [PERSON], [INFO] недієздатним; визначити 26 червня 2007 року днем, з якого [PERSON] є недієздатним; визнати недійсним договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS], укладений 26 червня 2007 року між [PERSON] та [PERSON], що посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] 26 червня 2007 року за реєстровим № 6980; скасувати реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] на ім'я [PERSON] у КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації»; визнати недійсним договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS], укладений 18 січня 2008 року між [PERSON] та [PERSON], що посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] 28 січня 2008 року за реєстровим № 259; витребувати у [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] квартиру [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування позову наведено наступне. Згідно ч.2 ст.121 Конституції України на органи прокуратури покладено обов'язок по представництву інтересів громадян або держави в суді у випадках, передбачених законом. Закон, який в даному випадку регламентує інститут повноважень прокурора у цивільному процесі є Закон України «Про прокуратуру» та цивільний-процесуальний кодекс України. Відповідно до ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокуратурою інтересів громадян у суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист в суді інтересів громадян у випадках, передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів громадянина є його неспроможність внаслідок фізичного або матеріального становища або з інших поважних причин самостійно захищати свої порушені права або реалізовувати свої процесуальні повноваження. Згідно ст.45 ЦПК України у випадках, встановлених законом, прокурор може звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб, або держаних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. Прокурор здійснює у суді представництво інтересів громадянина або держави в порядку, встановленому Цивільно-процесуальним кодексом України та іншими законами, і може здійснювати представництво на будь-якій стадії цивільного процесу. [PERSON] є дитиною-сиротою, з дитинства є інвалідом, отримує мізерну пенсію по інвалідності, не працює, самостійно неспроможний захистити у суді свої порушені права та інтереси, відноситься до соціально-незахищеної категорії громадян, тому прокурор Саксаганського району м. Кривого Рогу вбачає підстави для представництва та захисту прав та інтересів [PERSON] в суді. До прокуратури Саксаганського району м. Кривого Рогу 4 червня 2008 року звернулась з письмовою заявою [PERSON], бабуся [PERSON], яка діє в його інтересах за довіреністю. Бабуся [PERSON] є пенсіонеркою, людиною похилого віку, отримує невелику пенсію, внаслідок чого не має можливості захистити права свого онука, а тому звернулась до прокурора з проханням допомогти у визнані в судовому порядку недійсним договору купівлі-продажу квартири по [ADDRESS] Прокуратурою Саксаганського району м. Кривого Рогу за заявою [PERSON] проведене перевірку та встановлено, що 26 червня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №6980. Відповідно до вказаного договору, [PERSON] продав [PERSON] квартиру [ADDRESS] за 7233,00 грн. Вказаний договір зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 20 вересня 2007 року. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності угоди є недодержання в момент вчинення угоди стороною (сторонами) вимог, встановлених ч.ч.1-3, 5-6 статті 203 ЦК України. Вважає, що укладений між [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу квартири має бути визнаний судом недійсним, оскільки він суперечить закріпленим статтею 203 ЦК України загальним вимогам, додержання яких необхідно для дійсності угоди, а саме: волевиявлення учасника угоди повинно бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Вказану вимогу закону не дотримано при укладенні спірної угоди враховуючи наступне. Так, [PERSON] є сиротою, інвалідом з дитинства, у зв'язку з чим рішенням виконкому Саксаганської районної ради м. Кривого Рогу №135/1 від 20 квітня 2005 року за ним закріплено житло - квартира за адресою: [ADDRESS]. Вказане рішення виконкому на сьогоднішній день не скасовано та є діючим. Відповідно до вимог ст.32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми-сиротами зберігається право на житло до досягнення ними 23-річного віку, в якому вони проживали разом з батьками. Вказані жилі приміщення не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування. 10 травня 2007 року [PERSON] звернувся з письмовою заявою до опікунської ради виконкому Саксаганської районної у місті ради про надання йому дозволу на приватизацію закріпленого за ним житла, яке в подальшому він збирався подарувати брату. Заяву [PERSON] розглянуто на засіданні опікунської ради 15 травня 2007 року (протокол №8), де було вирішено погодитися з приватизацією [PERSON] закріпленої за ним квартири по [ADDRESS] 20 червня 2007 року [PERSON] знову звернувся до опікунської ради з заявою про скасування рішення виконкому Саксаганської районної ради м. Кривого Рогу №135/1 від 20 квітня 2005 року про закріплення за ним житла у зв'язку з тим, що він житло приватизував та має намір подарувати його брату - [PERSON]. Вказану заяву [PERSON] на засіданні опікунської ради розглянуто не було, оскільки [PERSON] не надав вказані в своїй заяві документи. 26 червня 2007 року [PERSON] продав громадянину [PERSON] квартиру по [ADDRESS], закріплену за ним як за дитино-сиротою, без згоди на те органу опіки та піклування. Вартість квартири в договорі визначено у сумі 7233,00 грн. В дійсності ж, [PERSON] взагалі не отримав будь-яких грошей за вказаним договором, що підтверджено в ході перевірки поясненнями самого [PERSON], а також опитаних [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Про факт закріплення квартири по [ADDRESS] у м. Кривому Розі за дитиною-сиротою, [PERSON] було відомо, так як за кілька днів до укладення договору купівлі-продажу від 26 червня 2007 року, а саме 19 червня 2007 року, КЖП №44 було видано довідку про те що [PERSON] дійсно зареєстрований у спірній квартирі, та зазначено, що квартира закріплена за ним згідно рішення виконкому. Про те, що [PERSON] було відомо про вказаний факт свідчить його розписка написана ним власноруч наступного дня після укладення договору купівлі-продажу, в якій він зобов'язується розірвати договір купівлі-продажу квартири по [ADDRESS] з [PERSON] у строк до 09 липня 2007 року, при цьому [PERSON] підтверджує, що гроші за цією угодою він отримав повністю. Однак, свого зобов'язання розірвати договір, [PERSON] не виконав, а навпаки, почав звертатися до паспортиста КЖП №44 з проханням зняти [PERSON] з реєстраційного обліку, мотивуючи це тим, що він, [PERSON], є власником квартири. Отримавши відмову, оскільки зняти [PERSON] з реєстраційного обліку можливо тільки за згодою органу опіки та піклування, [PERSON] звернувся до [PERSON], щоб той отримав таку згоду від органу опіки та піклування начебто для продажу квартири. 10 вересня 2007 року [PERSON] звертається до опікунської ради з заявою, в якій просить скасувати рішення виконкому Саксаганської районної ради м. Кривого Рогу №135/1 від 20 квітня 2005 року про закріплення за ним житла, у зв'язку з тим, що він житло приватизував та має намір продати. При цьому, про те, що квартиру вже давно продано, [PERSON], не усвідомлюючи факту продажу квартири, на засіданні опікунської ради не повідомив. На засіданні опікунської ради 11 вересня 2007 року було вирішено відкласти розгляд питання про скасування рішення про закріплення за [PERSON] житла по [ADDRESS] до грудня 2007 року, оскільки у [PERSON] постійно змінюються наміри щодо розпорядження закріпленим за ним житлом та він не може чітко визначитися в своїх намірах (протокол №14 від 11 вересня 2007 року). Також, на засіданні опікунської ради було з'ясовано, що [PERSON] має намір продати житло за вартість значно меншу, ніж воно коштує в дійсності. Опитаний в прокуратурі району [PERSON], за участю перекладача - дактилолога [PERSON], пояснив, що продати належну йому квартиру по [ADDRESS] у м. Кривому Розі його попросив брат [PERSON], та пообіцяв купити за це хороший мобільний телефон та одяг. Покупця квартири він вперше побачив у нотаріуса. За квартиру покупець [PERSON] в присутності нотаріуса та перекладача [PERSON] передав йому приблизно 11 000 доларів США, але в той день гроші у покупця він не забрав, оскільки вже був пізній час та боявся, що їх забере у нього брат [PERSON]. [PERSON] запропонував передати [PERSON] гроші вранці наступного дня. Однак, коли вони вранці зустрілися, то [PERSON] відмовився купити спірну квартиру, та гроші не віддав. Вказані [PERSON] факти підтвердила опитана в прокуратурі району перекладач -дактилолог Криворізького товариства глухих [PERSON], яка крім того пояснила, що [PERSON] наступного дня після укладення договору купівлі-продажу квартири, відмовився передати [PERSON] гроші за квартиру та написав розписку про те, що він зобов'язується розірвати договір купівлі-продажу 09 липня 2007 року. Крім того, все вищевикладене підтвердили опитані в прокуратурі району [PERSON] (колишній опікун [PERSON]), [PERSON] (рідний брат [PERSON]), [PERSON] (бабуся [PERSON]), [PERSON](вчитель Криворізької загальноосвітньої школи-інтернату для глухих дітей). Також, особа, що вчиняє угоду, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Цивільна дієздатність [PERSON], тобто його здатність усвідомлювати значення своїх дій та можливість керувати ними, викликає сумніви виходячи з наступного. [PERSON] 10 травня 2007 року та 20 червня 2007 року, що підтверджено його заявами, мав намір подарувати закріплену за ним квартиру по [ADDRESS] своєму брату [PERSON]. Однак, вже 26 червня 2007 року, він уклав договір купівлі-продажу спірної квартири зі [PERSON] 10 вересня 2007 року [PERSON] звертається до опікунської ради з заявою про надання дозволу на продаж закріпленої за ним квартири, що свідчить про те, що він не усвідомлював наслідків вже укладеного ним договору купівлі-продажу квартири зі [PERSON] 3 пояснень [PERSON] та інших опитаних осіб встановлено, що сума коштів, яку він повинен був отримати за квартиру складає всього 11 000 доларів США, що значено менше від реальної вартості житла. Кошти від продажу квартири [PERSON] так і не отримав, що не викликає в нього ніяких занепокоєнь. Крім того, документи на квартиру йому не повернули, що теж його зовсім не турбує. Тобто [PERSON] не розуміє значення тих обставин та подій в житті, що з ним відбуваються. На питання з якою метою він хотів продати квартиру, [PERSON] пояснив, що за продаж квартири брат [PERSON] пообіцяв купити йому мобільний телефон та одяг. До сих пір [PERSON] просить у своєї бабусі [PERSON] ключі від квартири по [ADDRESS], та при цьому говорить, що буде там жити. На слова бабусі про те, що він квартиру продав, [PERSON] реагує агресивно, та говорить що бабуся ховає від нього ключі. [PERSON] навчався у Криворізькій загальноосвітній школи-інтернаті для глухих дітей у допоміжному класі, класі для розумово відсталих дітей. З пояснень його родичів встановлено, що [PERSON] поводить себе неадекватно, часто досить дивно. В простих життєвих ситуаціях не орієнтується, проявляє безпорадність у прийнятті простих рішень щодо розпорядження своїм майном, доволі часто передає стороннім особам свій паспорт. Відповідно до вимог ст.30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Згідно до ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ст.40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Якщо від часу виникнення недієздатності залежить визнання недійсним договору чи іншого правочину, суд з урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи та інших доказів щодо психічного стану особи, може визначити у своєму рішенні день, з якого вона визнається недієздатною. Відповідно до вимог ч.2 ст.41 ЦК України недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. За результатами судово-психіатричної експертизи, встановлено, що [PERSON] на момент укладення договору №6980 від 26 червня 2007 року не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. 18 червня 2008 року [PERSON] уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу спірної квартири, достовірно знаючи про те, що він не має права її відчужувати. Відповідно до вимог ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребуване у нього. Згідно до вимог ст. 338 ЦК України власник має право витребувати майно у добросовісного набувача, якщо воно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Враховуючи той факт, що спірна квартира вибула з володіння [PERSON], який не мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, правочин не відповідав внутрішній волі позивача, оскільки останній не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. В ході розгляду справи у якості співвідповідача залучена [PERSON]. Позивач у судовому засіданні позов підтримав повністю та пояснив, що бажає повернути собі квартиру. Для чого була продана квартира не може пояснити. Гроші за квартиру не отримував, ці гроші залишилися у покупця. Не бачив, щоб [PERSON] комусь давав гроші за квартиру. Прокурор у судовому засіданні позов підтримала повністю. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що до відчуження квартири [PERSON] ніякого відношення не має. За спірну квартиру віддав [PERSON] 19 000 доларів США, а саме: 19 січня 2008 року - 17500 доларів США, а 20 січня 2008 року - 2000 доларів США. Що з квартирою відбувалося до цього, йому невідомо. В спірній квартирі здійснив ремонт на загальну суму 40 000 гривень, квартира зареєстрована на його ім'я. У [PERSON] розписку про передачу останньому 19 000 доларів США, не брав. За його зверненнями про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності, у порушенні кримінальної справи було відмовлено. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала та підтвердила пояснення [PERSON] Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник органу, якому за законом надано право захищати інтереси інших осіб у судовому засіданні пояснила, що при вирішенні справи покладається на думку суду. Третя особа приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала заяву, згідно якої просить розглянути справу за її відсутності. Третя особа КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» до суду не з'явилася, від представника якої надійшла заява про розгляд справи без участі представника підприємства. У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: заява (том №1, а.с.4), довіреність том№1, а.с.5), посвідчення (том№1, а.с.6), паспорт (том№1, а.с.7), довідка (том№1, а.с.8), посвідчення (том№1, а.с.8 зворот), довідка (том№1, а.с.9), договір купівлі-продажу (том№1, а.с.10), витяг (том№1, а.с.11), розписка (том№1, а.с.11 зворот), витяг (том№1, а.с.12), технічний паспорт (том№1, а.с.13), рішення виконкому (том№1, а.с.14), заява (том№1, а.с.15), витяг з протоколу (том№1, а.с.16), заява (том№1, а.с.17), заява (том№1, а.с.17 зворот), витяг з протоколу (том№1, а.с.18), пояснення (том№1, а.с.19), пояснення (том№1, а.с.26-27), посвідчення (том№1, а.с.28), довідка (том№1, а.с.30), витяг (том№1, а.с.52), договір купівлі-продажу (том№1, а.с.53), витяг (том№1, а.с.54), паспорт (том№1, а.с.55), направлення (том№1, а.с.87), витяг з- протоколу (том№1, а.с.88-89), характеристики (том№1, а.с.115,116), акти (том№1, а.с.120-122, а.с.236-238), акт (том№3, а.с.113-116). Суд, оцінюючи відповідно до ст. 212 ЦПК України, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо досліджені наявні у справі докази, вважає, що у судовому засіданні встановлені наступні факти та обставини. Позивач [PERSON] є інвалідом з дитинства, що встановлено довідкою (том№1, а.с.8). Позивач [PERSON] у 1995 році був направлений для навчання до ОКЗО «Криворізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат для глухих дітей», на підставі висновку медичної - педагогічної комісії з діагнозом: дебільність, неврит слухових нервів, глухота 4 групи, що вбачається з направлення (том№1, а.с.87), витягу з протоколу (том№1, а.с.88-89). [PERSON] та [PERSON] пербувають в шлюбі з 8 жовтня 1999 року, що встановлено паспортом (том №1, 55 зворот). [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 28 січня 1994 року по 20 лютого 2008 року, що встановлено паспортом ( т.№3, а.с.202 зворот). 26 червня 2007 року між позивачем [PERSON] (як продавцем) та відповідачем [PERSON] (як покупцем) укладений договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS], що посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] Продаж вищевказаної квартири вчинено за 7233, 00 грн., які продавець одержав від покупця повністю до підписання договору, що вбачається з договору (том№1, а.с.10). 20 вересня 2007 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано комунальним підприємством Дніпропетровської обласної Ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» на ім'я відповідача [PERSON], що вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (том№1, а.с.12), технічного паспорту на квартиру (том№1, а.с.13). 18 січня 2008 року між відповідачем [PERSON] (як продавцем) та відповідачем [PERSON] (як покупцем) укладений договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS], що посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON]. Продаж вищевказаної квартири вчинено за 7978, 00 грн., які продавець одержав від покупця в момент підписання договору, що вбачається з договору (том№1, а.с.53). 28 січня 2008 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано комунальним підприємством Дніпропетровської обласної Ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» на ім'я відповідача [PERSON], що вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (том№1, а.с.52). Позивач [PERSON] в період підписання договору купівлі - продажу - 26 червня 2007 року, страждав на легку розумову відсталість з емоційно - вольовими порушеннями і за своїм психічним станом не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. [PERSON] після 26 червня 2007 року страждав на легку розумову відсталість з емоційно - вольовими порушеннями, що істотно впливало на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. [PERSON] на даний час страждає на легку розумову відсталість з емоційно - вольовими порушеннями. Наявні у [PERSON] психічні розлади в даний час істотно впливають на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Зазначені обставини вбачаються з акту (том№3, а.с.113-116). Оцінюючи висновок стаціонарної повторної комісійної судової - психіатричної експертизи, суд вважає цей висновок обґрунтованим, та таким, що узгоджується з документами, що характеризують особу [PERSON], а тому довіряє цьому висновку. Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами ЦК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно вимог ч. 1 ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно вимог ч.2 ст. 40 ЦК України, якщо від часу виникнення недієздатності залежить визнання недійсним договору, суд з урахуванням висновку судової - психіатричної експертизи та інших доказів щодо психічного стану особи може визначити у своєму рішенні день, з якого вона визнається недієздатною. Таким чином, з урахуванням висновків судової - психіатричної експертизи № 195 від 19 вересня 2013 року, суд приходить до висновку про те, що позивач [PERSON] 26 червня 2007 року був недієздатним. У відповідності до вимог ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, ч.2 ст. 203 цього Кодексу. Згідно вимог ч.2 ст. 41 ЦК України, недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. У судовому засіданні встановлено, що 26 червня 2007 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладений, передбачений ст. 655 ЦК України, договір купівлі -продажу квартири [ADDRESS]. На момент вчинення договору купівлі - продажу від 26 червня 2007 року квартири [ADDRESS], позивач [PERSON] страждав на легку розумову відсталість з емоційно - вольовими порушеннями і за своїм психічним станом не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Таким чином, у порушення вимог ч. 2 ст. 203 ЦК України, вчиняючи договір купівлі - продажу від 26 червня 2007 року, [PERSON] не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності. Тому, приходячи до висновку про недодержання в момент вчинення [PERSON] договору купівлі - продажу від 26 червня 2007 року квартири [ADDRESS], вимог ч.2 ст. 203 ЦК України, суд вважає за необхідне визнати зазначений договір недійсним. У відповідності до вимог ч.1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Приходячи до висновку про визнання договору купівлі - продажу укладеного 26 червня 2007 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], суд вважає за необхідне стягнути на користь [PERSON] з [PERSON] 7233 грн. 00 коп., що отримані останнім внаслідок продажу спірної квартири. Крім того, суд вважає за необхідне скасувати реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на спірну квартиру. У судовому засіданні встановлено, що 18 січня 2008 року між відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладений, передбачений ст. 655 ЦК України, договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS]. Тому, згідно ст. 60 СК України [PERSON] та [PERSON] є співвласниками спірної квартири. У відповідності до вимог ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, ч.1 ст. 203 цього Кодексу, на підставі якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу. У відповідності до вимог ст. 658 ЦК України, право продажу товару, належить власникові товару. Тому, прийшовши до висновку про визнання недійсним договору купівлі -продажу квартиру [ADDRESS], укладеного 26 червня 2007 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], суд вважає, що зміст договору купівлі - продажу, укладеного 18 січня 2008 року між [PERSON] та [PERSON], суперечить вимогам ст. 658 ЦК України, оскільки [PERSON] не мав права продажу спірної квартири, а тому договір купівлі - продажу укладений 18 січня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] належить визнати недійсним. У відповідності до вимог ч.1 ст. 216 ЦК України, суд вважає за необхідне стягнути на користь [PERSON] з [PERSON] 7978 грн. 00 коп., що отримані останнім внаслідок продажу спірної квартири. Суд не знаходить підстав для повернення [PERSON] спірної квартири, яку від продав [PERSON] У відповідності до вимог ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребуване у нього. У відповідності до вимог ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувача), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно, зокрема, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Таким чином, прийшовши до висновку про те, що [PERSON], не мав права відчужувати спірну квартиру, та враховуючи той факт, що спірна квартира вибула з володіння [PERSON], який не мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, оскільки не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, не з його волі, суд приходить до висновку про те, що у відповідності до вимог ч.1 ст. 388 ЦК України, останній має право витребувати це майно від [PERSON] та [PERSON], яких суд вважає добросовісним набувачами. Суд не знаходить підстав визнавати [PERSON] після 26 червня 2006 року недієздатним, оскільки у судовому засіданні не встановлено, що він після 26 червня 2007 року не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Вислухавши пояснення сторін та представника органу, якому за законом надано право захищати інтереси інших осіб, дослідивши письмові докази, суд, на підставі ст. 10 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ст. 11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, на користь держави належить стягнути держмито: з відповідача [PERSON] в сумі 139 грн. 28 коп., з відповідача [PERSON] в сумі 17 грн. 00 коп., а також з [PERSON] 120грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Крім того, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати пов'язані з проведення судової експертизи в сумі 3341 грн. 02 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial