Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс» (далі - позивач, ПрАТ «Європейський страховий альянс») звернулося в суд із позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути з відповідача на свою користь суму збитків у розмірі 69 475,04 грн. та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог зіслалося на те, що 29 серпня 2017 року між ПрАТ «Європейський страховий альянс» та ТзОВ Фірма «Медфарм» було укладеного договір страхування автотранспортних засобів № [NUMBER] , відповідно до умов якого страховик зобов`язувався відшкодувати збитки, що могли настати у зв`язку з пошкодженням, знищенням чи втратою автомобіля марки «Citroen Jumpy», реєстраційний номер [NUMBER] . 01 грудня 2017 у м. Львові сталося дорожньо - транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля та автомобіля марки «Renault Kangoo», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] Постановою Радехівського районного суду Львівської області від 09.01.2018 [PERSON] був визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до звіту експерта №178/17 від 27.12.2017 матеріальний збиток, заподіяний страхувальнику в результаті вказаної дорожньо - транспортної пригоди склав 69 475,04 грн. На підставі повідомлення страхувальника про подію із застрахованим автомобілем та заяви на виплату страхового відшкодування, сформованих страхових актів, страховик на виконання умов договору страхування виплатив страхувальнику суму страхового відшкодування у розмірі 69 475,04 грн. За таких обставин сума збитків, які не відшкодовані на дату подання позову становить 69 475,04 грн. Ухвалою судді Радехівського районного суду Львівської області від 24 січня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 06 грудня 2019 року справу за позовом приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» до [PERSON] про відшкодування збитків у порядку регресу передано на розгляд за підсудністю у Шевченківський районний суд м. Львова. У судовому засіданні представник позивача Басович В.Б. позов підтримав, з мотивів, які викладені у ньому та відповіді на відзив. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, з мотивів, які викладені у відзиві та просив відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення представника позивача Басовича В.Б. та відповідача [PERSON] ,з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України ( далі по тексту - ЦПК України) кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що 29 серпня 2017 року між ПрАТ «Європейський страховий альянс» та ТзОВ Фірма «Медфарм» було укладеного договір страхування автотранспортних засобів № [NUMBER] , відповідно до умов якого страховик зобов`язувався відшкодувати збитки, що могли настати у зв`язку з пошкодженням, знищенням чи втратою автомобіля марки «Citroen Jumpy», реєстраційний номер [NUMBER] . 01 грудня 2017 року о 11:00 на автодорозі Н-17 Львів - Радехів - Луцьк,16 км +150м сталося дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля марки «Renault Kangoo», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] та автомобілем марки «Citroen Jumpy», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] Постановою Радехівського районного суду Львівської області від 09 січня 2018 року у справі №451/6/18 [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Із вищевказаної постанови вбачається, що [PERSON] 01 грудня 2017 року о 11:00 на автодорозі Н-17 Львів - Радехів - Луцьк,16 км +150м, керуючи автомобілем марки «Citroen Jumpy», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись у сторону м. Львова, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та стан автомобіля, не дотримався безпечної дистанції, де прийшлось гальмувати, внаслідок чого автомобіль марки «Renault Kangoo» під його керуванням, винесло на зустрічну смугу руху, де відбулося зіткнення з автомобілем марки «Citroen Jumpy», реєстраційний номер [NUMBER] , чим завдано автомобілям механічних пошкоджень (а.с. 14). Згідно з наказу №23-8-п ТзОВ Фірма «Медфарм» від 01.03.2017 автомобіль марки «Citroen Jumpy», реєстраційний номер [NUMBER] , було закріплено за експедитором [PERSON] (а.с.77). Як вбачається із висновку № 161/17 від 11.12.2017 вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «Citroen Jumpy», реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок пошкодження автомобіля під час ДТП у цінах станом на момент огляду становить 69 475,04 грн. (а.с.15-19). У зв`язку з настанням страхового випадку ПрАТ «Європейський страховий альянс» складено страховий акт №262/17/10/ТР25/00/2 від 12.01.2018, в якому зазначені підстави для проведення страхової виплати, реквізити, за якими таку необхідно провести, інформація про страховий випадок (а.с.4). Як вбачається з платіжних доручень №1325 від 16.01.2018 та №1323 від 12.01.2018, ПрАТ «Європейський страховий альянс» перерахувало ТзОВ Фірма «Медфарм» 34 475,04 грн. та 35 000 грн. відшкодування відповідно до страхового акту №262/17/10/ТР25/00/2 від 12.01.2018 (а.с.27,28). За ч.1 ст. 1187 Цивільного кодексу України ( далі по тексту - ЦК України) джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу). Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав. Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Якщо потерпілий звернувся до страховика та одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином. Такий правовий висновок Верховний Суд України висловив у постанові від 20 січня 2016 року №6-954цс16. Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь держави судові витрати.

Outcome: approved