Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Представник позивача звернуся до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На обґрунтування вимог представник позивача в заяві зазначив, що позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Грушева, 43 м. Баштанка Баштанського району Миколаївської області. У вказаному житлі зареєстрований відповідач син позивача. На даний час відповідач проживає за іншою адресою, місце знаходження якої позивачу невідоме, але з реєстрації за вказаною адресою не знятий. Посилаючись на те, що відповідач з 2009 року без поважних причин не проживає в квартирі, що належить позивачу, представник позивача просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: вул. Грушева, 43 м. Баштанка Баштанського району Миколаївської області. \~ \~ \~ \~Від представника позивача надійшла до суду заява про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідач до суду не зявився, про час слухання справи повідомлявся рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням. До суду не надійшло відзиву на позов. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не зявився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~Дослідивши наявні у справі матеріали (акт депутата №756 від 25.09.2018 року про встановлення факту непроживання відповідача в будинку позивача; довідку про склад сімї від 25.09.2018 року №4395; копію договору купівлі-продажу від 28.12.1994 року; копію реєстраційного напису від 03.01.1995 року), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про необхідність задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 28.12.1994 року, зареєстрованого в БТІ 03.01.1995 року належить будинок, розташований за адресою: вул. Грушева, 43 м. Баштанка Баштанського району Миколаївської області. Відповідач [PERSON] зареєстрований у вказаному будинку, але з 2009 року у вказаному житлі не проживає. При цьому з реєстрації за даною адресою відповідач не знявся. Вказані обставини обмежують право позивача володіти, користуватись та розпоряджатись належною йому нерухомістю. Між сторонами відсутні будь-які договірні правовідносини з приводу володіння та користування відповідача житловим будинком позивача, оскільки в судовому засіданні не добуто належних та допустимих доказів укладення між позивачем та відповідачем договорів найму належного позивачу житла (який відповідно до ст. 811 ЦК України має укладатись в письмовій формі) та такі факти позивачем заперечуються і відсутні будь-які дані про досягнення між сторонами домовленостей по всім істотним умовам договору найму житла (предмет, строк, плата). Згідно з ч. 1 ст. 311 та ст. 391 ЦК України житло фізичної особи є недоторканним, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.ст. 150, 156 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст. 64 ЖК України. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст.162 ЖК України. Згідно з вимогами ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні встановлено, що відповідач зареєстрований в будинку по вул. Грушева, 43 в м. Баштанка Баштанського району Миколаївської області та з моменту його реєстрації у вказаному житлі він набув право користування ним. Але з 2009 року відповідач не реалізовує своє право користування вказаним житлом і на даний час фактично проживає за іншою адресою, та будь-яких правочинів стосовно володіння та користування квартирою позивача відповідач не укладав, тому реєстрація відповідача у квартирі позивача неправомірно обмежує його правомочності по користуванню та розпорядженню належним йому майном. У звязку з наведеним відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: вул. Грушева, 43 м. Баштанка Баштанського району Миколаївської області. Внаслідок задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 150, 156 Житлового кодексу України, ст. 405 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved