Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

Представник ТзОВ «ВЕЛЛФІН» Терно О.В. 02.01.2020 року через поштове відділення звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Посилається на те, що ТзОВ «ВЕЛЛФІН» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності. 26.11.2016 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики №98846 в електронній формі. Зазначає, що згідно умов п.1.1 даного договору позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 1\~201,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Також п.1.3 даного договору передбачено, що позика надається строком на 30 днів. Крім того, згідно п.1.5 даного договору позики нарахування процентів з користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: 1,9 % від суми позики, але не менше ніж 30 грн. за перший день користування позикою; 1,9% суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п.1.2 даного договору; 1,9 % від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в п.1.2 даного договору, у разі не виконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Відповідно до п.п.1.1, 1.5 даного договору позики, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 25.12.2019 року становить 51 843, 55 грн. з яких: 1\~201. 00грн. - основний борг; 25 678, 56 грн. -заборгованість по відсоткам; 24 963, 99 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. 26.11.2016 року відповідач, у встановлених п.п. 4.1, 4.2. Правил порядку, оформив заявку для отримання позики, шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення, що підтверджується роздруківкою заявки відповідача з офіційного веб-сайту позивача. На підставі даної заявки між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та відповідачем було укладено договір позики в електронній формі, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 1\~201, 00 грн. строком на 30 днів зі сплатою процентів за користування кредитом. Відповідно до п.4.10 Правил відповідність зазначеної суми, підтверджує належність рахунку для перерахування позики заявнику та підтверджує згоду заявника на отримання позики. Відповідно до п.п.6.10-6.12 Правил товариство надає позику в порядку одночасного перерахування суми, зазначеної в договорі позики на рахунок банківської платіжної картки зазначеної в заявці. Перерахування грошових коштів здійснюється в строк не пізніше 1 робочого дня з дати підписання договору позики сторонами. Позивачем в порядку встановленому п.1.4 даного договору позики через оператора послуг платіжної інфраструктури WAYFORPAY на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики, що зазначена в договорі позики, що підтверджується повідомленням від 02.12.2019 року ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операції, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів, згідно договору про організацію переказу грошових коштів №ВП 180516-3 від 18.05.2016 року. Таким чином вважає, що реєстрація відповідача на сайті позивача, надання відповідачем заповненої заявки на отримання позики із зазначенням номеру банківської картки для перерахування коштів, підтвердження позивачем заявки на отримання позики у передбачений правилами спосіб, вчинення відповідних дій щодо отримання позики, свідчить про те, що відповідач був ознайомлений з усіма істотними умовами на отримання позики, а договір позики було укладено та підписано в електронній формі, що в силу приписів ст.ст.6,627 ЦК України, ст.ст.11,12 ЗУ «Про електронну комерцію»\~вважається таким, що прирівнюється до договору у письмовій формі. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТзОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованість за договором позики в розмірі 51 843,55 грн. та судові витрати в розмірі 1921,00 грн. Відзив на позов відповідачем не було подано. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями ЦПК України, про що у справі є належні докази, про причини неявки не повідомив. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що ТзОВ «ВЕЛЛФІН» є юридичною особою, яка діє на підставі Статуту та зареєстровано як фінансова установа відповідно до розпорядження № 2606 від 27 жовтня 2015 року Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. Основним видом діяльності ТзОВ «ВЕЛЛФІН» є кредитування, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Наказом директора ТзОВ «ВЕЛЛФІН» [PERSON] .В. № 2-1 від 27 жовтня 2015 року були затвердженні Правила надання грошових коштів у вигляді позики, які розміщені на офіційному веб-сайті товариства https://creditup.com.ua. Згідно із пунктами 4.1., 4.2. Правил заявник, що має намір отримати позику, проходить реєстрацію в особистому кабінеті на сайті товариства, оформлює заявку на сайті шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення. Відповідно до пунктів 6.1., 6.2. Правил у разі прийняття товариством позитивного рішення про надання позики, товариство направляє заявнику на підписання договір про отримання позики. Договір направляється шляхом надсилання електронного повідомлення на електрону адресу, зазначену заявником у заяві. Договір позики із заявником укладається на умовах та в порядку визначеному цими правилами. У разі прийняття позитивного рішення товариство інформує заявника шляхом відправлення СМС- повідомлення на телефонний номер зазначений в заявці, розміщенням інформації щодо прийнятого рішення в особистому кабінеті шляхом надсилання електронного повідомлення на електрону адресу зазначену в заявці. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню заявник отримує електронну копію договору позики - пункт 6.3. Правил. У разі отримання договору позики засобами електронного зв`язку, заявник укладає договір позики з товариством в особистому кабінеті - пункт 6.4. Правил. Для підписання електронної форми договору позики заявник здійснює вхід на сайт товариства та за допомогою логіну та паролю входить до особистого кабінету - пункт 6.7. Правил. Пунктами 6.10., 6.11., 6.12. Правил визначено, що товариство надає позику у порядку одночасного перерахування суми, зазначеної в договорі позики на рахунок банківської платіжної картки зазначеної в заявці, перерахування грошових коштів здійснюється в строки не пізніше 1 (одного) робочого дня з дати підписання договору позики сторонами; датою укладення договору позики між товариством і позичальником є дата перерахування суми позики на банківський рахунок. Представник позивача у змісті позовної заяви на обгрунтування позовних вимог посилається на укладення між сторонами 26.11.2016 року договору позики №98846 в електронній формі. Реєстрація відповідача на сайті позивача, подання відповідачем заповненої заявки на отримання позики із зазначенням номеру банківської картки для перерахування коштів та підтвердження позивачем заявки на отримання позики, у передбачений Правилами спосіб, свідчать про те, що відповідач був ознайомлений з усіма істотними умовами отримання позики. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до положень ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Місцем укладення електронного договору є місцезнаходження юридичної особи або місце фактичного проживання фізичної особи, яка є продавцем (виконавцем, постачальником) товарів, робіт, послуг. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно з ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно з п. 1.5 даного договору позики нарахування процентів з користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: 1,9% від суми позики, але не менше ніж 30 грн. за перший день користування позикою; 1,9% суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п.1.2 даного договору; 1,9% від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в п.1.2 даного договору, у разі не виконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Відповідно до графіка розрахунків, який є невід`ємною частиною договору позики від 26.11.2016 року, датою погашення заборгованості є 26.12.2016 року у розмірі 1201 грн. - сума по договору, 691, 75 грн. - сума процентів, всього 1892,75 грн. (а.с.23). Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на 25.12.2019 заборгованість [PERSON] за договором позики складає 51 843, 55 грн., в т.ч.: 1 201 грн. - основний борг; 25 678, 56 грн. - заборгованість по відсотках; 24 963, 99 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с.24) Правила надання грошових коштів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, відповідно до п. 7.2 Договору позики відповідач підтвердила, що вона ознайомлена, повністю розуміє, зобов`язується і погоджується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщено на сайті позичальника. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за договором припиняється після спливу визначеного договором строку надання позики. В даному випадку, після спливу визначеного договором строку повернення позики, права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, вимоги банку про стягнення процентів, нарахованих після 26.12.2016 року (термін сплати позики) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому в цій частині задоволенню не підлягають. Такі правові висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18. Відповідно до ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином. Зважаючи, що відповідач зобов`язання належним чином не виконав, наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог у сумі 1892, 75 грн., а саме: 1 201 грн. - сума позики, 691, 75 грн. - проценти за користування коштами за період з 26.11.2016 року по 26.12.2016 року. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки вимоги про стягнення сум, передбачених ст.625 ЦК України позивачем не заявлялося, а суд позбавлений можливості вийти за межі позовних вимог, зважаючи на принцип диспозитивності цивільного судочинства. Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України -інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial