Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Представник позивача МТСБУ звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України відшкодування витрат в порядку регресу пов'язаних з регламентною виплатою в розмірі 23113,91 грн., судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 231,14 грн. та 2000,00 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що 17.12.2009 року в м. Харкові по вул. Роганській з вини відповідача, який керував автомобілем ВАЗ-2106 державний номерний знак [NUMBER] була скоєна дорожньо-транспортна пригода. В результаті вказаної ДТП був пошкоджений автомобіль Mitsubishi Pagero Wagon державний номерний знак [NUMBER], який на момент ДТП належав [PERSON] Вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.07.2010 року та постановою апеляційного суду Харківської області від 25.08.2010 року. Розмір матеріального збитку внаслідок пошкодження транспортного засобу Mitsubishi Pagero Wagon, 2005 року випуску, з урахуванням втрати товарної вартості, відповідно до звіту спеціаліста-автотоварознавця № 344/2009 від 15.01.2010 року, складеного товарною біржею «Радар» складає 32492,91 грн. Відповідач на дату дорожньо-транспортної пригоди не виконав вимогу Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. 13.10.2010 року [PERSON] скориставшись своїм правом передбаченим Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», подав відповідну заяву, як того вимагає п. 35.1 ст. 35 вказаного Закону, з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду завдану відповідачем. В зв'язку з настанням події, передбаченої п. 1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування [PERSON] в розмірі 23113,91 грн. 23.10.2013 року МТСБУ зверталося до відповідача з проханням добровільно компенсувати завдані збитки, але сума відшкодування сплачена не була. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши суду заяву, в якій просить слухати справу без його участі, та позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися, своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Про причини неявки суд не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідач надав суду заперечення проти позову, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.07.2010 року [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження по справі у відношенні [PERSON] та [PERSON] закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, провадження по справі у відношенні [PERSON] закрито у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Постановою апеляційного суду Харківської області від 25.08.2010 року постанову суду першої інстанції залишено без змін. Згідно постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.07.2010 року [PERSON] 17.12.2009 року керуючи автомобілем AUDI-80, державний номерний знак [NUMBER], рухаючись по правій смузі по вул. Роганській в м. Харкові, не переконавшись в безпеці маневру, здійснив виїзд на ліву смугу руху, в наслідок чого не надав дорогу автомобілю Mitsubishi Pagero Wagon, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався у зустрічному напрямку по смузі руху, на яку виїхав [PERSON], що спричинило дорожньо-транспортну пригоду вказаних транспортних засобів. В свою чергу, за вказаними вище автомобілями рухався [PERSON] на автомобілі ВАЗ-2106, державний номерний знак [NUMBER], не вибрав безпечної швидкості руху та безпечну дистанцію, внаслідок чого допустив зіткнення спочатку з автомобілем Mitsubishi Pagero Wagon та потім з автомобілем AUDI-80. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілям спричинені механічні ушкодження, а їх власникам матеріальна шкода. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, а [PERSON] - п. 12.3 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустили адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене ст. 124 КУпАП. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин, суд вважає встановленим факт того, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 17.12.2009 року за участю водіїв [PERSON], [PERSON], [PERSON] відбулася з вини водіїв [PERSON] та [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів та іншим. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Mitsubishi Pagero Wagon, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] отримав механічні пошкодження. Згідно звіту № 344/2009 від 15 січня 2010 року складеного товарною біржею «Радар», розмір матеріального збитку внаслідок пошкодження транспортного засобу Mitsubishi Pagero Wagon, 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], з урахуванням втрати товарної вартості, складає 32492,91 грн. Відповідно до положень ст. 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно положень ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідач на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 13.10.2010 року [PERSON] звернувся до Моторно (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою про відшкодування шкоди завданої незастрахованим власником транспортного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Позивачем було виплачено [PERSON] страхове відшкодування в сумі 23113,91 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5162 від 15.12.2010 року. Відповідно до положень ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п. ч. 1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. 23.10.2013 року Моторне (транспортне) страхове бюро України зверталося з листом до відповідача про компенсування витрат за завдану шкоду в добровільному порядку. Але завданні витрати не були відшкодовані відповідачем. За таких обставин, суд приходить до висновку що позов в частині відшкодування витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування обґрунтований та підлягає задоволенню. Судові витрати по справі судом визначаються відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. При вирішенні питання щодо судових витрат на правову допомогу, суд виходить з того, що ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Оскільки представником позивача не надано розрахунку заявленої суми витрат на правову допомогу, з урахуванням часу, необхідного для підготовки позовної заяви та інших документів, суд вважає, що позов в цій частині необґрунтований та задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 231 грн. 14 коп.

Outcome: partial