Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На підставу своїх вимог посилається на те, що відповідно до договору № 002-23030-280208 від 28.02.2008 року, Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») надав кредит відповідачу у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Станом на 25.12.2012 року загальна сума заборгованості по договору становить 2479,10 грн., яка на даний час не сплачена, в зв'язку з чим позивач змушений звернутись із даним позовом до суду. Представник позивача до початку судового засідання надав заяву в якій позов підтримав та просив суд справу розглядати без його участі. Відповідач до початку судового засідання подав заяву в якій позов не визнав і пояснив, що він добросовісно проводив оплату по кредитному договору, останній платіж проведено 15.02.2010 року, проте позивач звернувся до суду з даним позовом 03.12.2013 року, тому відповідач просив застосувати вимоги 256-258 ЦК України та в задоволені позову відмовити. Також просив суд,справу розглядати без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши докази надані по справі, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до договору № 002-23030-280208 від 28.02.2008 року, «Комерційний Банк «Дельта» надав кредит [PERSON] у вигляді платіжної картки. Відповідно до розрахунку ціни позову за договором № 002-23030-280208 від 28.02.2008 року за відповідачем станом на 25.12.2012 року, загальна сума заборгованості становить 2479,10 грн., тіло кредиту 769,52 грн., заборгованість за відсотками 665,90 грн., заборгованість за комісіями 1043,68 грн. Останній платіж відповідача проводився 15.02.2010 року. Виходячи з 3-ох річного строку позовної давності строк подання позову є 15.02.2013 року, а фактично позов подано 03.12.2013 року, тобто більш ніж 9 місяців по спливу строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 266 ЦК України, застосування позовної давності до додаткових вимог, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до п.31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» Враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed