Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 001-15092-190907 від 19.09.2007 року у розмірі 1765,05 (одна тисяча сімсот шістдесят п'ять) гривень 05 копійок, а також суму судового збору у розмірі 243,60 гривень. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач, посилається на те, що між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 001-15092-190907 від 19.09.2007 року, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 1749,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних, за ведення кредитної справи 3,25% в місяць з кінцевим терміном повернення не пізніше ніж 18 вересня 2008 року. Відповідно до положень зазначеного кредитного договору, [PERSON] зобов'язалась повертати отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки та комісію у встановлені строки. До цього часу [PERSON] зобов'язання не виконала, кредит не погасила. Таким чином, [PERSON] повинна відшкодувати банку загальну заборгованість за кредитом, прострочену заборгованість по відсоткам, комісію за пропуск платежів по кредитному договору № 001-15092-190907 від 19.09.2007 року у загальному розмірі 1765,05 гривень. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь судовий збір в розмірі 243,60 гривень. Представник позивача у судове засідання не з'явився, але надав заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити та розглянути справу за їх відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причин своєї неявки суду не повідомила, клопотань щодо розгляду справи за її відсутності, або про відкладення судового засідання не подавала. Заперечень на позов не надходило. Враховуючи, що в матеріалах справи є достатньо доказів для встановлення фактичних відносин сторін, суд, зі згоди представника позивача, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що 19.09.2007 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 001-15092-190907, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 1749,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних, за ведення кредитної справи 3,25% в місяць з кінцевим терміном повернення не пізніше ніж 18 вересня 2008 року. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 1749,00 гривень, про що свідчить меморіальний ордер № 33246665 від 20.09.2007 року та рахунок-фактура № МО2-00000568 від 19.09.2007 року. Згідно умов укладеного договору Договір складається з Заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Принцип повернення, строковості та оплатності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Частиною 1 ст. 638 ЦК визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір про надання споживчого кредиту оформлений згідно вимог цивільного законодавства, скріплений підписами працівника Банку та печатками з однієї сторони і підписом відповідача з іншої, що є безперечним підтвердженням досягнення згоди з усіх істотних умов договору та його укладення. Ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у забов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Через невиконання відповідачем своїх забов'язань, станом на 20.03.2014 року заборгованість за кредитним договором складає 1765,05 (одна тисяча сімсот шістдесят п'ять) гривень 05 копійок, з яких: заборгованість за кредитом - 1284,44 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 34,99 грн.; комісія за ведення кредиту - 445,62 грн. Відповідно до положення статті 1050 ЦК, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України договори є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватись належним чином згідно умов договору і вимог Цивільного кодексу України. Прийняті на себе зобов'язання за договором не були виконані відповідачем. У порушення умов вищевказаного кредитного договору, а також ст. ст. 509, 1054 ЦК України, відповідач прийнятих на себе кредитних зобов'язань, у частині своєчасного погашення заборгованості за кредитом і нарахованим по ньому відсоткам не виконала. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, боржник, що не повернув вчасно кредитні кошти, зобов'язаний сплатити кредитору неустойку. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 88 України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок невиконання відповідачем кредитного договору позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у сумі 243,60 грн. Суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню, так як не одержання прибутку банку від виконання банківських операцій може призвести до порушення фінансового стану установи, акції якої повністю належать державі, а відтак до зменшення надходжень до бюджету в якості платежів та податків, що негативно вплине на можливість кредитування вітчизняного виробника, розвитку ощадної справи, всебічного банківського обслуговування юридичних та фізичних осіб.

Outcome: approved