overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

Представник позивача звернулася до Приазовського районного суду Запорізької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та відповідачем, який зареєстрований 13 листопада 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Приазовського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 57. . Позовні вимоги мотивовані тим, що відносини в сім'ї [PERSON] не склались, вона та її чоловік мають різні характери та погляди на сімейне життя. З 2012 року шлюбні відносини між подружжям [PERSON] припинені, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Просить задовольнити позовні вимоги позивачки. Відзив відповідачем не подано, інших заяв та клопотань по справі від учасників справи до суду не надходило. В судове засідання позивачка та її представник не з'явилися, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у їх відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягають, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач повторно у судове засідання не з?явився, відповідно до ст. 128 ЦПК України належним чином був повідомленим про дату, час та місце розгляду справи; не повідомив суд про причину своєї неявки. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи викладене та згідно ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню на наступних підставах. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13 листопада 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Приазовського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 57, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб /а.с. 5/. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження /а.с. 6/. Судом встановлено, що причинами розпаду сім'ї - це різниця характерів, відсутність між подружжям взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя. З 2012 року сторони сумісно не проживають, шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство ними не ведеться, примирення їх неможливе. Таким чином, суд вважає, що при таких обставинах подальше зберігання сім?ї стало неможливим. Відповідно до вимог ст..112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спору про розділ майна та виховання дитини у сторін немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

Представник позивача звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом, в якому просить: - визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №28588 від 19.08.2020 вчинений приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С.; - судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначила, що в листопаді позивачу стало відомо, що 12.10.2020 відносно нього виконавцем відкрито виконавче провадження, на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса КМНО Хари Н.С. №28588 від 19.08.2020. Загальна сума, яка підлягає стягненню з позивача за ВП №63267935 складає 10877,92 грн. Також представник позивача зазначила, що позивач не погоджується з сумою заборгованості за кредитним договором від 15.06.2017, щодо якої виданий виконавчий напис, оскільки заборгованість за кредитним договором є меншою, ніж нараховано відповідачем та має спірний характер. На думку позивача, дане грошове стягнення не може виконуватись оскільки відсутня безспірність між сторонами, а тому виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Яцишин Андрій Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Яцишин Андрій Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідачем у справі суду не було подано відзив на позов або будь-які інші заяви чи клопотання з процесуальних питань. Від третіх осіб заяви по суті позову не надходили. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Вивчивши матеріали справи, письмові докази, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду в інтересах [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що з 23 вересня 2014 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Спільне життя не склалося внаслідок несумісності характерів, зникло почуття любові та поваги. Шлюб носить формальний характер і сімя розпалася. Суперечностей відносно спільного майна не має. Тривалий час проживають окремо. Представник позивача у судовому засіданні наполягала на задоволенні вимог позовної заяви та надала відповідні пояснення. В судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутністю. Наполягала на задоволенні позовних вимог . Відповідач в судове засідання не з'явився , надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю. На розірвання шлюбу погодився . Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд встановив, що сторони по справі дійсно з 23 вересня 2014 року проживають у зареєстрованому шлюбі(а.с. 2) . Від шлюбу дітей не мають. Таким чином, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки подружжям тривалий час спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини не підтримуються, їм не вдалося створити дружню та стійку сімю. За вказаних обставин подальше сумісне проживання та збереження шлюбу є недоцільним у звязку з розпадом сімї, тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду в інтересах [PERSON] за позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що 14.02.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мукачеву реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції актовий запис № 60. Від даного шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які знаходяться на утриманні та вихованні позивача. Позивач просить розірвати шлюб так як сторони не зійшлися характерами, мають різні погляд на життя не проживають разом з початку 2017 року, спільного господарства не ведуть. Відзив на позов відповідач не подав. Вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про розірвання шлюбу, а також про необхідність задовольнити вимоги про стягнення аліментів виходячи із наступного. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються відповідним нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. У відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 ч.1 Сімейного Кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має не регулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Спільне життя у сторін не склалося, живуть окремо. З наведених підстав суд вважає, що збереження сім`ї і подальше проживання є неможливим, діти повинні бути матеріально забезпечені. Тому вимоги щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів необхідно задовольнити. Згідно ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11 березня 1989 року, актовий запис № 24. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачкою не склалось, у зв`язку з різними поглядами на життя та різними правилами співжиття, збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд заслухавши представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 11 березня 1989 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 24. На теперішній час сторони шлюбних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, дитина проживає з позивачкою. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їхнім інтересам. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що позивач [PERSON] є власником домоволодіння за адресою: Хмельницька область, Новоушицький район смт. Нова Ушиця, вул. Ольги Кобилянської, 32. В належній їй будинку зареєстрований син [PERSON], але з 2006 року не проживає, участі в утриманні житла не приймає та ним не користується, комунальні послуги не сплачує, а отже є таким, що втратив право користування ним, оскільки за останніми даними знаходиться у Фінляндії. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач в судові засідання не зявлявся, про час розгляду справи повідомлявся рекомендованими листами за адресою реєстрації, проте поштові відправлення повернулись із відміткою «за зазначеною адресою не проживає». Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов до наступного. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 січня 1997 року [PERSON] є власницею житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: смт. Нова Ушиця, вул. О.Кобилянської, 32 Хмельницької області. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії І-БВ №033233 від 06 серпня 2007 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON], змінивши при цьому прізвище на «Бородіна». Відповідно до довідки про склад сімї за адресою: смт. Нова Ушиця, вул. О.Кобилянської, 32 Хмельницької області зареєстровані: [PERSON], [PERSON]. Згідно даних акту обстеження на предмет проживання від 08 вересня 2017 року проведеного депутатом селищної ради [PERSON], сусідами [PERSON], [PERSON] встановлено, що [PERSON] в житловому будинку за адресою: смт. Нова Ушиця, вул. Ольги Кобилянської, 32 Новоушицького району Хмельницької області, зареєстрований але з 2006 року не проживає. Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно положень, передбачених ст.ст. 383, 391 ЦК України, власник жилого будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, так як відповідач втратив право користування жилим приміщенням, що належить позивачу, внаслідок відсутності його за місцем реєстрації понад встановлені строки, передбачені ч.2 ст.405 ЦК України Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 14.01.2021 року між ТОВ «АЗБУКА АВТО» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу №02/ua-21, за умовами якого позивач як продавець зобов`язався поставити та передати відповідачу, як покупцю автомобіль «Volvo XC40 [NUMBER]», а останній зобов`язався прийняти та оплатити його на умовах і у строки, передбачені Договором. Загальна сума вартості автомобіля за договором склала 1614103 грн., які покупець у відповідності до п.3.1. Договору мав сплатити наступним чином: попередній платіж - 14065 грн.; 25% вартості товару мав здійснити до 19.01.2021 року та остаточний розрахунок мав здійснити до 22.01.2021 року. На виконання умов договору позивачем було доставлено автомобіль у строки передбачені п.4.1 Договору, проте відповідачем було сплачено лише попередній платіж у сумі 14065 грн., та на момент звернення з позовом відповідачем не сплачено 100% вартості автомобіля, що є порушенням зобов`язань, передбачених п.3.1 Договору. У відповідності до п.5.4 Договору за порушення покупцем зобов`язань здійснити 100% загальної суми Договору в передбачений п.3.1 цього Договору строк, покупець повинен сплатити на користь продавця штраф у розмірі 5% від загальної суми Договору, що складає 80705 грн. 15 коп. 29.01.2021 року позивачем направлено до відповідача письмову вимогу про сплату штрафу, проте останнім повідомлено про небажання придбавати обраний ним автомобіль та бажання придбати автомобіль у іншого продавця, про що свідчить надана ним заява від 29.01.2021 року. Посилаючись на вищевикладене та на п.5.7 вказаного Договору, просила стягнути з відповідача на користь позивача за мінусом 14065 грн., що є попереднім платежем, суму штрафу в розмірі 66640 грн. 15 коп. Ухвалою суду від 03.03.2021 року було відкрито провадження у вказаній справі із призначенням підготовчого засідання та викликом сторін. 16.04.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній вважав позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню посилаючись на те, що дійсно 14.01.2021 року між відповідачем та позивачем було укладено договорів купівлі-продажу автомобіля «Volvo XC40 [NUMBER]», проте 17.01.2021 року, коли автомобіль ще не був поставлений відповідачу, останній звернувся до продавця з усною заявою, що бажає придбати інше авто у позивача, але позивач відповів відмовою та погрожував застосуванням штрафних санкцій. У зв`язку з тим, що відповідач визначився з придбанням іншого автомобіля, якого у позивача не було,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого зазначила, що [INFO] року в м. Коростишів, Житомирської області, помер брат її довірителя, [PERSON], який на день смерті проживав [ADDRESS], в будинку, що належав померлій [INFO] його матері [PERSON] та який фактично спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових справ. [PERSON] є спадкоємцем другої черги всього майна, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, померлого її брата [PERSON], а тому 4 квітня 2018 року звернулись до нотаріальної контори. Однак, постановою від 04 квітня 2018 року , виданою [PERSON], приватним нотаріусом Коростишівського районного нотаріального округу Житомирської області, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з тим, що вона не прийняла спадщину після померлого [INFO] року [PERSON] в порядку та строки, встановлені чинним законодавством. Так, [PERSON] пропустила шестимісячний строк прийняття спадщини з поважної причини, оскільки проживала окремо від спадкодавця на час його смерті, перебуває за межами держави України, а саме в Російській Федерації, де і постійно проживає та працює. Заяв, скарг чи позовів до суду з приводу спадкового майна, що належить померлому не надходило від будь-яких осіб, заповіт відсутній, а тому визначення [PERSON] додаткового строку для прийняття спадщини не може порушувати права інших осіб. Просить визначити додатковий строк для прийняття спадщини в три місяці. В судове засідання представник позивача не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача, надійшла заява, в якій просять справу розглядати без участі представника міської ради, проти задоволення позовних вимог не заперечують. За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних матеріалів та без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд, ухвалює рішення в підготовчому засіданні. Суд, враховуючи що відповідач позов визнав повністю, визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволенню та про можливість постановлення рішення в зв'язку з визнанням відповідачем позову. Враховуючи викладене, на підставі ст.1261, 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи його тим, що з 28.12.1991 року сторони перебувають у шлюбі. Від шлюбу дітей не мають. Перебуваючи у шлюбі, вони не змогли зберегти почуття взаємної любові та поваги, на даний момент сім`я фактично розпалася, спільне господарство не ведуть. Відповідач ухиляється від подання спільної заяви до органу реєстрації актів цивільного стану про розірвання шлюбу. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. 11 червня 2020 року відкрито провадження у справі. Визначено судовий розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач до суду також не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений в установленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомив. Відзив на позов не подав. За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Суду установив, що 28 грудня 1991 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у місті Херсоні зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу прізвище позивача змінено на « [PERSON] ». Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 10 грудня 2019 року Суворовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області. Неповнолітніх дітей сторони не мають. Відповідач ухиляється від подання спільної заяви до органу реєстрації актів цивільного стану про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 Сімейного кодексу позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно до положень ч.1 ст.24 Сімейного кодексу, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Сторони про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби і взаємодопомоги не піклуються, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого їх шлюб носить формальний характер. За таких обставин, шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати в сумі 840 грн. 80 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки позов задоволено в повному обсязі. На підставі ч. 3 ст. 105, ст.ст.110-112, 113, 114, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved