Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 10 жовтня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № ML-501/239/2008 за умовами якого відповідачеві надано кредит в розмірі 21\~901,61 доларів США, що підтверджується кредитною заявкою від 10.10.2008 року та випискою з поточного рахунку клієнта. В забезпечення належного виконання зобовязань відповідача [PERSON] за даним кредитним договором між Банком та відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки № SR-501/239/2008. Однак в порушення умов договору, погашення частин кредиту та нарахованих за його користування відсотків у передбачених графіком повернення кредиту та сплати процентів у розмірі та строк не відбувається. У звязку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, позивачем на підставі пп.3.1, 3,2 договору поруки, на адресу поручителя, зазначену у договорі поруки, було направлено досудову вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором за вих..№ 0025, № 0023 від 15.02.2016 року. При цьому згідно п.3.4 договору поруки така вимога вважається отримана поручителем, якщо її буде надіслано поштою за адресою, вказаною в договорі поруки. Але станом на дату подання позову погашення заборгованості не відбулося. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на станом на 25.02.2016 року має заборгованість 570167,62 грн., що складає еквівалент 20153,52 доларів США, яка складається з наступного: 469213,52 грн. - заборгованість за кредитом; 100954,10 грн. сума пені за прострочення виконання зобовязань. Представник позивача надав заяву у судове засідання про слухання справи у його відсутність, наполягав на позовних вимогах та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі позовні вимоги визнала в повному обсязі. Дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ст. 60 ЦПК України та ст. 11 ЦПК України, суд вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитом підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено що, 10 жовтня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № ML-501/239/2008, за умовами якого відповідачеві надано кредит в розмірі 21\~901,61 доларів США, що підтверджується кредитною заявкою від 10.10.2008 року та випискою з поточного рахунку клієнта. В забезпечення належного виконання зобовязань відповідача [PERSON] за даним кредитним договором між Банком та відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки № SR-501/239/2008. Однак в порушення умов договору, погашення частин кредиту та нарахованих за його користування відсотків у передбачених графіком повернення кредиту та сплати процентів у розмірі та строк не відбувається. У звязку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, позивачем на підставі пп.3.1, 3,2 договору поруки, на адресу поручителя, зазначену у договорі поруки, було направлено досудову вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором за вих..№ 0025, № 0023 від 15.02.2016 року. При цьому згідно п.3.4 договору поруки така вимога вважається отримана поручителем, якщо її буде надіслано поштою за адресою, вказаною в договорі поруки. Але станом на дату подання позову погашення заборгованості не відбулося. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на станом на 25.02.2016 року має заборгованість 570167,62 грн., що складає еквівалент 20153,52 доларів США, яка складається з наступного: 469213,52 грн. - заборгованість за кредитом; 100954,10 грн. сума пені за прострочення виконання зобовязань. Водночас, дослідивши таке безумовне визнання відповідачами позову, яке в свою чергу не суперечить вимогам закону й не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов до переконання про його задоволення в цій частині без з'ясування і дослідження інших обставин справи, з посиланням лише на правове обґрунтування позову. Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права суд виходив з такого. Зобов'язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. З вимог ст.526 ЦК України вбачається, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно зі ст.ст.610,611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання); у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. З ч.1 ст.1049 ЦК України вбачається, що позичальник зобовязаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася та сплати процентів, належних йому. З ст. 1054 ЦК України вбачається, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Виходячи з системного аналізу наведених в рішенні норм ЦК України, суд констатує, що відповідачем було порушено умови кредитного договору. Так, за умовами кредитного договору відповідач зобовязався повернути кредит та проценти за користування ним щомісячними платежами згідно з обумовленим в договорі порядком. Невиконання відповідачем договору привело до виникнення заборгованості за кредитом. Відповідно до вимог ст.ст. 610, 554 Цивільного кодексу України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, в межах позовних вимог та на підставі поданих ними доказів. В судовому засіданні встановлено, що між відповідачами та позивачем склалися договірні відносини, свої зобовязання відповідачі перед позивачем порушили, та позивачем доведено в судовому засіданні право на позовні вимоги та порушення своїх прав. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до матеріалів справи позивачем при подачі позову сплачено судовий збір за розгляд справи у розмірі 8552,51 гривень, що підтверджується платіжним дорученням, доданим до матеріалів справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати: судовий збір в розмірі 8552 гривень 51 копійок понесені позивачем при звернені до суду з даним позовом, що підтверджується платіжним дорученням. Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилався позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України.

Outcome: approved