Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-22 00:00:00

Представник позивачів звернулися до суду з позовом до Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту належності нерухомого майна та визнання права власності. З уточненої позовної заяви, вбачається, що [INFO] померла мати позивачів, [PERSON] , яка на день смерті проживала в [ADDRESS] ). Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] залишилося спадщина, яка складається із частини житлового будинку в [ADDRESS] ). Позивачі, [PERSON] , і [PERSON] відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцями за законом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадщину, яка залишилася після померлої [INFO] , позивачі прийняли. В порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, прийняв позивач, [PERSON] , оскільки на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем, а позивач [PERSON] в порядку ст.1269 ЦК України, тобто шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Так приватним нотаріусом Кілійського районного округу Одеської області Богачовою Н.М. було заведено спадкову справу за №66/2018 за заявою про прийняття спадщини від імені позивача, [PERSON] , 1973 року народження.Інших спадкоємців, в тому числі за заповітом та осіб які мають право на обов`язкову частку у спадщині, немає. Житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , належав до складу колгоспних дворів, згідно записів погосподарської книги №13 за 1991 рік, особовий рахунок № [NUMBER] . Станом на 16 квітня 1991 року до складу колгоспного двору входили: [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , голова колгоспного двору, та члени колгоспного двору, дочка, [PERSON] , [INFO] , і син, [PERSON] , [INFO] . Таким чином житловий будинок за адресою [ADDRESS] 1/3 частці кожному голові та членам колгоспного двору. За життя спадкодавців та позивачем, так і не було виготовлено правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності на побудований житловий будинок, акт про ведення в експлуатацію вказаного житлового будинку, також відсутній, відсутня державна реєстрація права власності на житловий будинок. Позивачі як спадкоємці за законом, а також як члени колгоспного двору мають право на житловий будинок за вказаною адресою по 1/6 частки в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та по 1/3 частки як член колгоспного двору, тобто по 1/2 частки будинку. Під час звернення до приватного нотаріуса Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Богачовій Н.М. позивачам було надано роз`яснення №71/01-16 від 26 лютого 2019 року щодо того, що що з доданих документів до нотаріальної контори право власності на вказаний житловий будинок не зареєстровано, що не дає можливості видати свідоцтва про право власності на спадщину, тому нотаріус радила звернуться до суду. В зв`язку з зазначеним, представник позивачів просив суд: - встановити факт належності житлового будинку [ADDRESS] , - [PERSON] , 1942 року народження, яка померла [INFO] , та позивачам, [PERSON] , 1973 року народження, [PERSON] , 1978 року народження; - визнати за позивачем, [PERSON] , 1973 року народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] право власності на Ѕ частину житлового будинку в [ADDRESS] , який відповідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд складається з: літ.А - житловий будинок, житловою площею 44,9 кв.м., загальною площею 96,8 кв.м., господарських будівель: літ.Б - літня кухня, літ.В - сарай, літ.Д - сарай, літ.Е - сарай, літ.Ж - убиральня, 1-3, І надвірні споруди, у тому числі на 1/6 частину будинку в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та на 1/3 частину як колишнім членом колгоспного двору; - визнати за позивачем, [PERSON] , 1978 року народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] право власності на 1/2 частину житлового будинку в [ADDRESS] , який відповідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд складається з: літ.А - житловий будинок, житловою площею 44,9 кв.м., загальною площею 96,8 кв.м., господарських будівель: літ.Б - літня кухня, літ.В - сарай, літ.Д - сарай, літ.Е - сарай, літ.Ж - убиральня, 1-3, І надвірні споруди, у тому числі на 1/6 частину будинку в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та на 1/3 частину як колишнім членом колгоспного двору. Позивачами було надано заяву, відповідно до якої вони підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили розглянути справу без їх участі. Представник відповідача - Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, в судове засідання не прибув, надав заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечує. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, суд ухвалює рішення за відсутності учасників справи за наявності законних підстав наявних в матеріалах справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , зареєстрованого Шевченківським сіль ЗАГС Кілійського району Одеської області, актовий запис № 100, - рос. « [PERSON] » та рос. « [PERSON] »є батьками рос. « [PERSON] », [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , зареєстрованого Шевченківським сіль ЗАГС Кілійського району Одеської області, актовий запис № 67, - рос. « [PERSON] » та рос. « [PERSON] »є батьками рос. « [PERSON] », [INFO] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був укладений 15.10.1973 року Виконкомом Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, що підтверджується виданим свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 21.08.2006 року, актовий запис № 13. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєне прізвище « [PERSON] ». Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 211, [PERSON] , померла [INFO] . Відповідно до довідки Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області № 1129/02.01.23 від 08.05.2018 року житловий будинок за адресою: [ADDRESS] ), належав до складу колгоспних дворів. Станом на 16 квітня 1991 року до складу колгоспного двору входили: [PERSON] , 1942 року народження, яка померла в 2018 року, голова колгоспного двору та [PERSON] , 1973 року народження, дочка та [PERSON] - 1978 року народження, син. Згідно технічного паспорту, складеного БТІ від 06.07.2018 р., житловий будинок по [ADDRESS] складається з: літ. А - житловий будинок, житловою площею 44,9 кв.м., загальною площею 96,8 кв.м., літ. Б - літня кухня, літ. В - сарай, літ. Г - навіс, літ. Д - сарай, літ. Е - сарай, літ. Ж- убиральня, № 1-3, І - надвірні споруди. Як вбачається з інформаційного листа від 26.02.2019 р. № 71/01-16, приватний нотаріус Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Богачова Н.М. на підставі звернення [PERSON] щодо оформлення спадщини після смерті [PERSON] роз`яснила, що за відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, це питання вирішується у судовому порядку. З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 51968507 від 18.05.2018 р. сформованої приватним нотаріусом Богачової Н.М. вбачається, що після смерті [PERSON] , [INFO] р. приватним нотаріусом Богачової Н.М. була заведена спадкова справа з номером у спадковому реєстрі 62439168 та номером у нотаріуса 66/2018. При розгляді і вирішенні справи судом застосовано наступні норми права: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР (в ред. 1963 року, що діяла до 15.04.1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної власності. Відповідно до ч. 1-2 ст. 123 ЦК УРСР доля члена колгоспного двору в майні двору визначається при виході його зі складу двору без утворення нового двору (виділ). Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток всіх членів двору включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону Української РСР «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Норма, що передбачала можливість членів сім`ї та інших осіб, які спільно ведуть трудове господарство, мати у власності, зокрема, жилі будинки і господарські споруди, також містилася у ст. 8 Закону СРСР «Про власність в СРСР» 1990 року. Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Згідно п.5 ч. 2 ст. 293, ст. 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Виходячи з наведеного суд вважає обґрунтованими вимоги представника позивача, щодо встановлення факту належності житлового будинку [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , як членам колишнього колгоспного двору, оскільки правовстановлюючий документ на даний будинок відсутній і вказані особи дійсно входили до складу відповідного колгоспного двору. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вказано в ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом ycієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що позивачі не мають можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивачів на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов - задоволенню.

Outcome: approved