Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовною заявою до суду, та в його обґрунтування вказав, що [PERSON] 23.10.2012 року було прийнято на роботу до ТОВ «ЛАА ТРАНС» на посаду водія 2-го класу для виконання роботи на усіх типах автомобілів. На підставі наказу № 132/1 від 15.10.2013 року відповідача було звільнено з підприємства за ч. 7 ст. 40 КЗпП України (поява на роботі в нетверезому стані). 23.10.2012 року з відповідачем було укладено письмовий трудовий договір, відповідно до умов якого на працівника покладено обов*яки водія експедитора, за що водію додатково виплачується грошова надбавка. 23.10.2012 року [PERSON] підписав договір про повну матеріальну відповідальність, яким крім іншого, зобов*язався бережливо становитись до майна підприємства. 19.09.2013 року відповідачу для виконання чергового завдання по міжнародному перевезенню вантажів автомобільним транспортом за подорожнім листом № 257426 було надано автопоїзд (сідельний тягач марки Mercedes-Bens 1844, номерний знак [NUMBER], та напівпричіп марки Krone-SDP27, номерний знак [NUMBER]). Транспортні засоби були надані водієві у справному стані, що підтверджується підписами відповідального механіка ТОВ «ЛАА ТРАНС» та самого [PERSON] на подорожньому листі. 04.10.2013 року об 11-30 год. водій [PERSON], під час руху в м. Красний Луч у стані алкогольного сп*яніння, не впоравшись з управлінням здійснив ДТП, при цьому пошкодив автопоїзд ТОВ «ЛАА ТРАНС». При поверненні автопоїзду на підприємство 07.10.2013 року відділом технічного контролю ТОВ «ЛАА ТРАНС» було складено акти № 490, 491, якими було зафіксовано пошкодження транспортних засобів. Відповідач визнає свою вину у скоєнні ДТП та пошкодженні транспортних засобів, та зобов*язався відшкодувати матеріальну шкоду, завдану підприємству в результаті ДТП. 17.10.2013 року Краснолуцьким міським судом Луганської області була винесена постанова про визнання [PERSON] винним у скоєнні адміністративного правопорушення: керування транспортним засобом у стані алкогольного сп*яніння. Відповідно до експертного звіту розмір матеріального збитку, що було завдану сідельному тягачу склав 22648,38 грн. Відповідно до експертного звіту розмір матеріального збитку, що було завдано напівпричіпу склав 4676 ,02 грн. Вартість послуг експерта [PERSON] склала 1000 грн. Загальна вартість збитку складає 28324,40 грн. Також, після повернення автопоїзду на підприємство із службового відрядження, яке почалось 19.09.2013 року, було встановлено факт позанормативного використання відповідачем дизельного палива в кількості 520 літрів на суму 5194,80 грн. Пошкоджень сідельного тягача, які б могли спричинити збільшення споживання дизельного палива не було. Відповідач зобов*язався відшкодувати суму у розмірі 5194,80 грн. Таким чином, загальний розмір шкоди, завданий ТОВ «ЛАА ТРАНС» працівником [PERSON] під час виконання своїх трудових обов*язків складає 33519,20 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача 33519,20 грн. у рахунок відшкодування шкоди, яку завдано пошкодженням транспортних засобів та позанормативним використанням дизельного пального, та 335,19 грн. у рахунок відшкодування судового збору. Представник позивача у судове засідання не з*явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю. На позовних вимогах наполягає. Не заперечує проте винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, з невідомих суду обставин, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що даний спір випливає із цивільно-правових відносин про відшкодування шкоди, які регулюються главою 82 ЦК України. Так, [PERSON] 23.10.2012 року було прийнято на роботу до ТОВ «ЛАА ТРАНС» на посаду водія 2-го класу для виконання роботи на усіх типах автомобілів, присвоєно табельний № 9011, на підставі наказу № 129 від 22.10.2012 року. 23.10.2012 року між [PERSON] та ТОВ «ЛАА ТРАНС» в особі технічного директора [PERSON] було укладено письмовий трудовий договір, відповідно до умов якого на працівника покладено обов*язки водія експедитора. 23.10.2012 року між [PERSON] та ТОВ «ЛАА ТРАНС» в особі технічного директора [PERSON] було укладено договір про повну матеріальну відповідальність, яким крім іншого, [PERSON] зобов*язався бережливо становитись до майна підприємства. 19.09.2013 року [PERSON] для виконання чергового завдання по міжнародному перевезенню вантажів автомобільним транспортом за подорожнім листом № 257426 було надано автопоїзд (сідельний тягач марки Mercedes-Bens 1844, номерний знак [NUMBER], та напівпричіп марки Krone-SDP27, номерний знак [NUMBER]). Транспортні засоби були надані водієві у справному стані, що підтверджується підписами відповідального механіка ТОВ «ЛАА ТРАНС» та самого [PERSON] на подорожньому листі. 04.10.2013 року об 11-30 год. водій [PERSON], під час руху в м. Красний Луч у стані алкогольного сп*яніння, не впоравшись з управлінням здійснив ДТП, при цьому пошкодив автопоїзд ТОВ «ЛАА ТРАНС». При поверненні автопоїзду на підприємство 07.10.2013 року відділом технічного контролю ТОВ «ЛАА ТРАНС» було складено акти № 490, 491, якими було зафіксовано пошкодження транспортних засобів. 17.10.2013 року постановою Краснолуцького міського суду Луганської області [PERSON] був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, та призначено адміністративне покарання у вигляді громадських робіт строком на 40 годин. Відповідно до звіту № 1277 про оцінку розміру шкоди, яку було завдано власнику транспортного засобу Mercedes-Bens 1844, номерний знак [NUMBER], розмір матеріального збитку, що було завдану сідельному тягачу склав 22648,38 грн. Відповідно до звіту № 1278 про оцінку розміру шкоди, яку було завдано власнику транспортного засобу напівпричепу Krone-SDP27, склав 4676 ,02 грн. Загальна вартість збитку склала 27324,40 грн. Відповідно до рахунків № 743 та № 744 від 11.10.2013 року, вартість послуг експерта [PERSON] склала 1000 грн. Відповідно до заяви, [PERSON] свою вину у скоєнні ДТП та пошкодженні транспортних засобів визнав, та зобов*язався відшкодувати матеріальну шкоду, завдану підприємству в результаті ДТП. Дані висновку є допустимим і належним доказом у справі, так як звіт про оцінку майна, складений відповідно до закону, і не суперечить іншим об*єктивним доказам, які підтверджують вимоги позивача. Тобто, будучи матеріально відповідальною особою за надані підприємством транспортні засоби, [PERSON] за своєї вини допустив їх пошкодження. На підставі наказу № 132/1 від 15.10.2013 року [PERSON] було звільнено з підприємства за ч. 7 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до ч. 1 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов*язків. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 134 КЗпП України, працівник несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з його вини підприємству, установі, організації, у випадку коли шкоду завдано працівником, який був у нетверезому стані. Також, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 134 КЗпП України, працівник несе повну матеріальну відповідальність за умови, якщо майно одержано їм під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами. В даному випадку разовим документом є подорожній лист, оскільки він має відповідний встановлений законодавством номерний бланк. Крім того, у подорожньому листі зазначається інформація про транспортні засоби, які передаються для використання працівнику, їх механічний стан, що засвідчується підписами відповідних службових осіб: механіка (особа, що здає матеріальні цінності) та водія ( особи, що їх приймає). Після повернення автопоїзду на підприємство із службового відрядження, яке почалось 19.09.2013 року, було встановлено факт позанормативного використання [PERSON] дизельного палива в кількості 520 літрів на суму 5194,80 грн. Пошкоджень сідельного тягача, які б могли спричинити збільшення споживання дизельного палива не було. [PERSON] також зобов*язався відшкодувати суму у розмірі 5194,80 грн. Положенням п. 12 Постанови Пленуму ВСУ від 29.12.1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, завданої підприємством, установам, організаціям їх працівниками» встановлено: відповідно до п. 6 ст. 134 КЗпП матеріальна відповідальність в повному розмірі покладається на працівника у випадках, передбачених окремими законодавчими актами. За чинним законодавством така відповідальність може бути покладена, зокрема, за шкоду, заподіяну: перевитратою пального на автомобільному транспорті, розкраданням, знищенням (зіпсуттям), недостачею або втратою дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння та валютних цінностей; витратами підприємства, установи, організації на навчання у вищому навчальному закладі молодого фахівця в разі його звільнення з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за порушення трудової дисципліни чи за власним бажанням без поважних причин протягом трьох років з часу прийняття на роботу за направленням. Таким чином, суд приходить до висновку, що внаслідок неправомірних дій відповідача була заподіяна майнова шкода ТОВ «ЛАА ТРАНС» у вигляді пошкодження транспортних засобів, та позанормативним використанням дизельного пального, яку зобов*язаний відшкодувати [PERSON], так як дії відповідача є протиправним і винними, та перебувають у причинному зв*язку з наслідками, які настали для майна позивача. Крім того, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати, які пов*язані з оплатою судового збору в розмірі 335,19 грн.

Outcome: approved