Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Представник позивача у червні 2021 року звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг «monobank» від 14.11.2018 року у розмірі 11131,85 грн. В обґрунтування позовної заяви представник позивача посилається на те, що 14.11.2018 року відповідач звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 14.11.2018 року. Умови обслуговування рахунків фізичної особи у позивача опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення. Так за п. п. 2.1, 2.4, 2.3, 2.5 п. 2 розділу I таких Умов для надання послуг Банк видає Клієнту картку, а підписанням анкети-заяви клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. За п. 5.3 розділу ІІ Умов сторони домовилися, що Банк має право, на власний розсуд, переглядати ліміт до використання в межах суми Ліміту кредитування. За п. 5.9 Умов на суму наданого кредиту Банк нараховує відсотки. На підставі п. 5.11 Умов клієнт зобов`язаний щомісяця сплачувати мінімальний платіж в розмірі та в термін, зазначені в мобільному додатку. Згідно з Тарифами банку базова відсоткова ставка становить 3,2% на місяць, а збільшена відсоткова ставка на місяць за карткою на суму загальної заборгованості 6,4% на місяць нараховується у випадку наявності простроченої заборгованості. Так, відповідно до п. 5.15 Розділу ІІ Умов при виникненні прострочених зобов`язань за кредитом клієнт сплачує банку відсотки в подвійному розмірі. Вказував, що 14.11.2018 року відповідач підписавши анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 14.11.2018 року, яка разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, та підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок у розмірі 7000,00 грн. Натомість, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Загальний розмір заборгованості відповідача становить на 22 грудня 2020 року в сумі 11131,85 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 8966,91 грн. та боргу з пені та комісії в сумі 2164,94 грн. На підставі переліченого просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором від 14.11.2018 року у вказаному розмірі та витрати з оплати судового збору в сумі 2270 грн. Відповідно до ухвали Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 листопада 2021 року відкрито провадження, справа розглядається у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Представник позивача, який діє на підставі довіреності, Мєшнік К. І. , у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву з проханням вирішити спір за його відсутності, наполягаючи при цьому на задоволені позову та не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з`явився за невідомих суду причин, будучи повідомленим про час та місце слухання справи належним чином, не надавши суду заяву з проханням вирішити спір у його відсутність. За ч. 4 ст. 223 ЦПК суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно із статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає поданий позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. На підставі ст. 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Факт укладення договору кредитування 14.11.2018 року між сторонами по справі підтверджується копією анкети-заяви від 14 листопада 2018 року про надання банківських послуг, за якою ПАТ «Універсал банк» надав [PERSON] кредитний ліміт зі сплатою відсотків за використання грошових коштів в передбаченому Тарифами банку розмірі. При цьому своїм підписом відповідач підтвердив своє ознайомлення та згоду на те, що така анкета-заява разом із Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, та підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, до яких не має заперечень (а. с. 10). Відповідно до п. 5.3, 5.9, 5.11, 5.15, 5.16 Глави 5 Розділу ІІ Умов і правил обслуговування фізичних осіб сторони домовилися, що Банк має право на власний розсуд переглядати ліміт до використання в межах суми Ліміту кредитування. На суму наданого кредиту Банк нараховує відсотки, а клієнт зобов`язаний щомісяця сплачувати мінімальний платіж в розмірі та в термін, зазначені в мобільному додатку, при виникненні прострочених зобов`язань за кредитом клієнт сплачує банку відсотки в подвійному розмірі, а при порушенні терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів банк на залишок боргу нараховує штраф та пеню відповідно до тарифів (а. с. 21). Згідно із Тарифами банку (п. 8) базова відсоткова ставка становить 3,2% на місяць, а збільшена відсоткова ставка - 6,4% на місяць, яка розраховується у випадку наявності простроченої заборгованості, а також передбачено штраф у розмірах 50 грн., 100 грн. та 6,4 % пені від простроченої суми боргу (а. с. 23). Факт встановлення кредитного ліміту банком відповідачу підтверджується наданим представниками АТ «Універсал банк» розрахунком (а. с. 8). За ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тому, враховуючи умови договору від 14 листопада 2018 року, суд дійшов висновку, що угода між сторонами про надання споживчого кредиту повинна виконуватись згідно діючого законодавства та умов укладеного між сторонами договору. Згідно із розрахунком позивача вбачається, що у відповідача станом на 22 грудня 2020 року мається заборгованості перед АТ «Універсал банк» за кредитним договором від 14.11.2018 року у загальному розмірі 11131,85 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту складає 8966,91 грн., а також борг з пені та комісії в сумі 2164,94 грн. (а. с. 8). Таким чином факт наявності заборгованості у позичальника у встановленому судом розмірі з кредиту підтверджується умовами договору кредитування від 14 листопада 2018 року. Натомість, суд звертає увагу на те, що до правовідносин, які склались між сторонами, необхідно застосувати положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», за ст. 2 якого зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. На виконання Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» було видано Розпорядження № 1275-р від 2 грудня 2015 року Кабінету Міністрів України, відповідно до п. 20 ч. 1 «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» місто Маріуполь Донецької області було віднесено до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Таким чином судом було встановлено, що на відповідача, який зареєстрований в [ADDRESS] , розповсюджуються норми Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», оскільки відповідного Указу Президента про її завершення на території Донецької області не було видано. З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним відмовити позивачу у його вимогах до відповідача щодо стягнення сум неустойки у вигляді пені та комісії у розмірі 2164,94 грн. за порушення виконання зобов`язання за кредитним договором, що були наховані представниками банку після 14 квітня 2014 року, оскільки зазначені вимоги банку суперечать ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Підсумовуючи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «Універсал банк», заявлені до відповідача, підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення на користь банку з позичальника боргу за кредитним договором від 14 листопада 2018 року в розмірі 8966,91 грн. (11131,85 - 2164,94 = 8966,91). На підставі п. 36 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (навіть, якщо його було сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом України «Про судовий збір»). Отже, за ст. 141 ЦПК на користь позивача з відповідача підлягають стягненню витрати банку по сплаті судового збору відповідно до частки задоволених судом позовних вимог, що дорівнює 1828,53 грн. (8966,91 / 11131,85 х 2270 = 1828,53).

Outcome: partial