Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Прокурор Бобровицького району звернувся до суду з зазначеним позовом в інтересах [PERSON], вказуючи на те, що 25 березня 2004 року між відповідачем [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований на земельній ділянці площею 0,16 га по [ADDRESS]. Договір купівлі- продажу було зареєстровано органами БТІ в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно. На земельну ділянку, що розташована під вказаним будинком позивачеві було передано акт на право власності на земельну ділянку та технічну документацію. В 2012 році позивач вирішила відчужити будинок та земельну ділянку, але здійснити цього не змогла, оскільки у неї відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку, яку вона придбала разом з будинком у 2004 році. Зареєструвати по договору купівлі - продажу будинку дану земельну ділянку вона не може, оскільки предметом даного договору є нерухомість у вигляді житлового будинку з господарчими та побутовими спорудами. На час укладення договору купівлі - продажу будинку від 25.03.2004 року, земельна ділянка площею 0,16 га по [ADDRESS] належала на праві власності відповідачу, на підставі рішення Бобровицької міськради від 12.04.2002 року про передачу у приватну власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку 0,1 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,06 га. Про належність вказаної земельної ділянки [PERSON], свідчить також Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЧН № 015930. Отже, на час укладення договору купівлі-продажу житлового будинку [PERSON] була власником розташованої під ним земельної ділянки. Остання не уклала договір купівлі - продажу даної земельної ділянки в письмовому вигляді і просто передала всю технічну документацію [PERSON] Оскільки, договір купівлі - продажу земельної ділянки не було укладено, то [PERSON] не має змоги оформити право власності на земельну ділянку в позасудовому порядку. Тому просить визнати недійсним державний акт серії І -ЧН № 015930 на земельну ділянку площею 0,16 га, що розташована [ADDRESS] і скасувати його державну реєстрацію та визнати за нею право власності на вказану земельну ділянку. Прокурор в судовому засіданні позов заявлений в інтересах [PERSON] підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з підстав вказаних в позовній заяві і просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Від відповідача надійшла заява в якій вона просить суд справу слухати без її участі, не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи Бобровицької міської ради в судове засідання не з»явився. Від органу місцевого самоврядування надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника. Заслухавши прокурора та представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Відповідно до ст.36-1 ЗУ «Про прокуратуру» підставою представництва у суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний стан чи матеріальний стан або з інших поважних причин самостійно захистити свої порушені права або реалізувати процесуальні повноваження. При цьому прокурор самостійно визначає підстави для представництва у судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь- якій стадії судочинства, передбаченому процесуальним законом. Відповідно до ст.120 ЗК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Відповідно до ст.655 ЦП України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно договору купівлі- продажу житлового будинку від 25.03.2004 року [PERSON] продала, а [PERSON] купила житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS], що знаходиться на приватизованій земельній ділянці площею 0,16 га. Відповідно до копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.06.2004 року за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок по [ADDRESS]. В судовому засіданні було встановлено, що при укладенні договору купівлі- продажу житлового будинку не було укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки площею 0,16 га, на якій розташований будинок. Про те, що земельна ділянка, розташована в [ADDRESS] призначена для обслуговування житлового будинку 0,1 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,06 га, належала на праві власності відповідачу [PERSON], на час укладення договору купівлі - продажу будинку, свідчить Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЧН № 015930 від 23.07.2003 року. Отже, на час укладення, 25.03.2004 року, договору купівлі- продажу житлового будинку в [ADDRESS] , [PERSON] належала розташована під ним земельна ділянка, проте вона не виявила бажання укласти договір купівлі- продажу цієї земельної ділянки в письмовому вигляді і просто передала всю технічну документацію на вказану земельну ділянку [PERSON] вважаючи це достатнім. Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Тому, оскільки договір купівлі- продажу земельної ділянки укладено не було і позивач на даний час не має змоги оформити право власності на належну їй відповідно до ст.120 ЗК України земельну ділянку в позасудовому порядку, то суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на земельну ділянку площею 0,16 га, яка знаходиться в [ADDRESS] та разом з тим визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЧН № 015930 від 23.07.2003 року на земельну ділянку площею 0,16 га, що розташована за адресою в [ADDRESS], виданий на ім»я [PERSON] та скасувати його державну реєстрацію.

Outcome: approved