Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення боргу, в обґрунтування якого вказав наступне. 13.03.2019р. між ТОВ «КІАКСАР» та ТОВ «Горбулівське» був укладений договір поставки №13/03/2019 сільськогосподарської продукції, відповідно до умов якого відповідач зобов`язався позивачу здійснити поставку кукурудзи урожаю 2019 р. в строк до 20.11.2019 р., а позивач зобов`язався прийняти та здійснити оплату відповідно договору. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань за договором поставки, позивач та [PERSON] уклали договір поруки від 13.03.2019р. Однак ТОВ «Горбулівське» свої зобов`язання за договором не виконало, у зв`язку з чим позивач звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення боргу за договором поставки. Рішенням вказаного суду позовні вимоги ТОВ «КІАКСАР» задоволено, стягнуто з ТОВ «Горбулівське» 203000,00 грн. боргу, 60900 грн. штрафу, 57400, 00 грн. упущеної вигоди, 4684,50 грн. судового збору. Відповідно до умов договору поруки відповідальність поручителя настає з моменту порушення основного зобов`язання. Проте, зобов`язання поручителем [PERSON] не виконуються. Тому просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «КІАКСАР» 203000,00 грн. боргу, 60900 грн. штрафу, 57400, 00 грн. упущеної вигоди та судовий збір в сумі 4819,50 грн. судового збору. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові та просив суд їх задовольнити. В подальшому подав заяву про розгляд справи без його участі. В судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду не надходило. Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.03.2019р. між ТОВ «КІАКСАР» та ТОВ «Горбулівське» був укладений договір поставки №13/03/2019 сільськогосподарської продукції (кукурудзи). Також 13.03.2019р. був укладений договір поруки між ТОВ «КІАКСАР» та директором ТОВ «Горбулівське» [PERSON] , за умовами якого [PERSON] зобов`язався у порядку та на умовах, визначених цим договором, відповідати перед кредитором за виконання боржником зобов`язань, що випливають з договору поставки №13/03/2019 сільськогосподарської продукції від 01.03.2019р. (п.1.1 договору поруки). ТОВ «Горбулівське» свої зобов`язання за договором не виконало, у зв`язку з чим позивач звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення боргу за договором поставки. Рішенням вказаного суду позовні вимоги ТОВ «КІАКСАР» задоволено, стягнуто з ТОВ «Горбулівське» 203000,00 грн. боргу, 60900 грн. штрафу, 57400, 00 грн. упущеної вигоди, 4684,50 грн. судового збору. Відповідно до п.3.1. договору поруки відповідальність поручителя настає з моменту порушення основного зобов`язання (31.11.2019р.). Відповідно до п.3.2., 3.3., 3.4. договору поруки кредитор звертається до поручителя не раніше наступного дня після настання терміну повного виконання основного зобов`язання, якщо основне зобов`язання не було виконане. Поручитель зобов`язується виконати зобов`язання відповідно до договору поруки не пізніше 10 (десяти) банківських днів з моменту звернення кредитора з відповідною вимогою. На адресу відповідача позивачем було надіслано вимогу, щодо виконання зобов`язань поручителем. Відповідно до п.3.3 договору поруки, у випадку невиконання (неналежного виконання) основного зобов`язання поручитель і боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники. При цьому кредитор має право вимагати від поручителя виконання як основного так і зобов`язання зі сплати штрафних санкцій. Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Статтею 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України за порушення зобов`язання настають наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1. ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідач порушив вимоги ст.ст. 526, 530 ЦК України відповідно до яких, зобов`язання повинно виконуватись належним чином і у встановлений договором строк. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.5 та ч.6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Згідно ч.7 ст.81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved