Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

Прокурор Краснокутського району Харківської області звернувся до суду с зазначеним вище позовом . Просить суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 01 березня 2006 року, укладений між [PERSON] та ПСП «Світанок» . Зобов`язати відповідача звільнити та повернути земельну ділянку. Скасувати державну реєстрацію спірного договору. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що він діє на підставі Закону України «Про прокуратуру» , представляючи інтереси [PERSON], який є інвалідом 2-ї групи, особою похилого віку, юридично необізнаним. В позові посилається на те, що згідно висновку судової почеркознавчої експертизи НДЕКЦ при ГУМВСУ в Харківській області № 226 , підпис від імені орендодавця виконано не [PERSON], а іншою особою. Також посилається на те, що жодного разу Відповідачем не було сплачено орендну плату за користування земельною ділянкою. З цих підстав вважає позов таким, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні прокурор підтримав заявлені вимоги в повному обсязі, просив суд позов задовольнити. Зацікавлена особа [PERSON] також позов прокурора підтримав та просив суд його задовольнити. Представник третьої особи надав суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі. Представник відповідача проти заявлених вимог прокурора заперечував. Свою позицію мотивував тим, що прокурором, який користується правами сторони по справі у відповідності до вимог ст.. 46 ЦПК України, пропущено строк позовної давності. Крім того вважає, що прокурором не надано належних доказів на підтвердження заявлених вимог. Згідно положень норм Цивільного Процесуального Кодексу України , щодо обов`язку суду розглядати справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі, пред`явлений позов розглядається виключно в межах заявлених вимог. \~ \~ \~ \~Згідно ст.ст. 10, 60 Цивільного Процесуального Кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~Згідно ст.ст. 58, 59 Цивільного Процесуального Кодексу України належними є докази , які містять інформацію щодо предмета доказування . Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази , які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 141616, виданого 12 березня 2004 року Краснокутською РДА [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 6,2660 гектари під кадастровим номером 6323580300:01:000:0313. 01 березня 2006 року між ПСП «Світанок» та [PERSON] було укладено договір оренди зазначеної вище земельної ділянки. Термін оренди, відповідно до пункту 8 договору становить 15 років. Договір зареєстровано ДП «Центр державного земельного кадастру» 16 травня 2007 року. Прокурор та [PERSON] заперечують факт підписання [PERSON] зазначеного договору. Прокурор посилається на висновок судової почеркознавчої експертизи НДЕКЦ при ГУМВСУ в Харківській області № 226 , згідно якого підпис виконано не [PERSON], а іншою особою. Суд, оцінюючи поданий прокурором доказ, зазначає , що він не має по цій справі преюдиційного значення з наступних підстав. На дослідження експерту було надано лише один примірник договору № 2 від 01 березня 20106 року. Відповідно до пункту 43 договору № 2 від 01 березня 2006 року він укладався у чотирьох примірниках. Будь яких доказів що до експертного дослідження інших примірників суду не надано. Також прокурором в ході розгляду справи не заявлено клопотання про витребування та проведення судової почеркознавчої експертизи решти екземплярів оскаржуваного договору . Натомість за клопотанням представника відповідача в судовому засіданні було досліджено примірник оскаржуваного договору № 2 від 01 березня 2006 року , що було посвідчено Олексіївською сільською радою Краснокутського району Харківської області, а тому він має для суду значення нотаріально посвідченого документу (нотаріальна преюдиція). Будучи допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що в 2006 році вона працювала на посаді секретаря Олексіївської сільської ради і особисто посвідчувала підпис [PERSON] на примірнику договору, наданому суду представником відповідача. Також пояснила , що [PERSON] особисто був присутнім в приміщенні сільської ради при посвідченні його підпису під укладеним договором. Будь яких зауважень з цього приводу не надавав. Окрему увагу суд приділяє і доводам прокурора про те, що [PERSON] жодного разу не отримував орендну плату за земельну ділянку. За клопотанням представника відповідача було досліджено матеріали цивільної справи № 2 55 \\ 12 за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до ПСП «Світанок» про розірвання договорів оренди. На аркушах зазначеної справи №№ 30 60 та 168 175 містяться копії документів на підтвердження отримання в тому числі і [PERSON] оплати в натуральній та грошовій формах. Зазначені докази спростовують доводи прокурора в цій частині обґрунтування позову, Доводи прокурора в цій частині також не є підставою для визнання договору недійсним у розумінні ст. ст. 203 , 215 Цивільного Кодексу України. За змістом останньої підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог , які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Представником позивача було подану заяву про застосування строку позовної давності. Вона мотивована тим, що [PERSON] було відомо про порушення його прав ще з 2010 року, що підтверджується матеріалами зазначеної вище цивільної справи № 2 55 \\12. Аркуш 3 й зазначеної справи містить позовну заяву в числі інших і [PERSON] про розірвання договору оренди . Крім того, 19 березня 2014 року [PERSON] та [PERSON] за зазначеною справою було подано заяву про залишення позову без розгляду. За результатами її розгляду 19 березня 2014 року Краснокутським районним судом Харківської області постановлено ухвалу про залишення позовної заяви [PERSON] та [PERSON] без розгляду. У відповідності до вимог статті 256 Цивільного Кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У відповідності до вимог статті 257 Цивільного Кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Суд вважає, що прокурором пропущено позовну давність з наступних причин. Як було зазначено вище 01 березня 2006 року між ПСП «Світанок» та [PERSON] було укладено оспорюваний договір оренди. В 2006 році (більш точної дати складання документ не містить) між [PERSON] , як орендодавцем та ПСП «Світанок», як орендарем було підписаний АКТ визначення меж земельної ділянки в натурі із змісту якого витікає, що орендодавець та орендар за договором склали цей акт про визначення меж земельної ділянки площею 6, 2660 га. ріллі в кількості 6 межових знаків (а.с.17) . Автентичність підпису [PERSON] під цим документом сторонами по справі не оспорювалась. 23 травня 2007 року між [PERSON], як орендодавцем та ПСП «Світанок», як орендарем було складено Акт прийому передачі об`єкту оренди (земельної ділянки) за договором оренди від 01.03.2006 року. Автентичність підпису [PERSON] під цим документом сторонами по справі також не оспорювалась. (а.с.17). На підтвердження цього суд зазначає, що в ході проведення судової почеркознавчої експертизи № 226 від 19.07.2014 року досліджувався лише підпис від імені [PERSON] в графі : «Орендодавець» в договорі оренди землі № 2 від 01.03.2006 року. Даних що до дослідження підпису [PERSON] в інших документах, доданих до договору та висновків такого дослідження суду не надано (а.с.28, 29). З огляду на зазначені документи суд вважає, що земельна ділянка була передана [PERSON] Миколаєвичем , як орендодавцем орендареві свідомо та добровільно (будь які відомості про обман або примус відсутні) в користування згідно умов договору. Це знаходить своє підтвердження фактом прийняття [PERSON] оплати за оренду в натуральній та грошовій формі (як зазначалось вище). Враховуючи зазначене вище , суд вважає, що прокурором не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що права та інтереси [PERSON] були порушені відповідачем, а відповідно і не знаходить підстав для визнання договору оренди № 2 від 01.03.2006 року недійсним. За перелічених обставин суд вважає, що пояснення [PERSON], подані прокурору 31.07.2014 року (а.а. 10) не відповідають дійсності та є спробою зловживання процесуальними правами. Це знайшло підтвердження у нелогічності , наданих [PERSON] пояснень, під час розгляду справи по суті. Відповідно до вимог ч.1 статті 46 Цивільного Процесуального Кодексу України органи та інші особи, які відповідно до статті 45 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах, мають процесуальні права й обов`язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права укладати мирову угоду. У відповідності до вимог чч.1,3 ст. 261 Цивільного Кодексу України перебіг позовної давності починається від дня , коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг позовної давності за вимогами про застосування наслідків нікчемного правочину починається від дня, коли почалося його виконання. За таких обставин суд вважає, що позов прокурора задоволенню не підлягає. Враховуючи вище наведене,

Outcome: dismissed