Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Прокурор Кам'янобрідського району м. Луганська звернувся до Кам'янобрідського районного суду м. Луганська в інтересах держави в особі Луганської міської клінічної багатопрофільної лікарні № 4 з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним злочином. В обґрунтування якого зазначив, що прокуратурою Кам'янобрідського району м. Луганська до суду було спрямовано обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно [PERSON] за фактом спричинення останнім тілесних ушкоджень своєму батькові [PERSON]. 11.04.2013 року вироком Кам'янобрідського районного суду м. Луганська відповідача визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення за ст.121 ч.1 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено з іспитовим строком 3 роки. Потерпілий [PERSON] перебував в Луганській міській клінічній багатопрофільній лікарні № 4 на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні в період часу з 21.03.2013 року до 04.04.2013 року, тобто 14 ліжко/днів з діагнозом: підшкірна фіксована евентрація, полі травма, гостра черепно-мозкова травма, забій головного мозку, правобічний спастичний геміпарез, позиційний некроз потиличної області. Для лікарні витрати на лікування хворого [PERSON] склали 3741,92 грн.(вартість 1 ліжко/день становить 267,28 гривень). Прокурор Кам'янобрідського району м. Луганська Кожушок Д.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, вказав, що на даний час [PERSON] відбуває покарання в Свердловській виправній колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Луганській області №38, просив суд стягнути з відповідача на користь держави в особі Луганської міської клінічної багатопрофільної лікарні № 4 витрати на стаціонарне лікування [PERSON] в розмірі 3741,92 гривень. Представник Луганської міської клінічної багатопрофільної лікарні № 4 до суду не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, оскільки відбуває покарання у Свердловській виправній колонії № 38, надіслав до суду пояснення в обґрунтування яких зазначив, що він не згоден з позовними вимогами у зв'язку з тим, що його батько перебував у ЛМБЛ № 4 на лікуванні в палаті, яка знаходилася в антисанітарному стані, а саме: не обладнане ліжко, стеля обсипалася на хворого, прибирати палату доводилося самим, водопровід та каналізація знаходилися в жахливому стані. Вважає, що ця обстановка не відповідала найшвидшому одужанню хворого, а тільки погіршувало його стан здоров'я, крім того, вважає, що вартість 1 ліжко/дня в розмірі 267,28 гривень не відповідає санітарним нормам утримання хворого в такій палаті. Також, при розгляді цієї справи просив викликати законного представника - його мати - [PERSON] для надання пояснень по суті. За клопотанням відповідача, до судового засідання була викликана [PERSON], однак остання до суду не з'явилася, причини неявки не повідомила, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило. Крім того, в порушення ст. 42 ЦПК України а ні відповідач, а ні [PERSON] не надали до суду документів, що посвідчують повноваження представника. Таким чином, у відповідності до ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача [PERSON], оскільки у справі достатньо матеріалу про права та взаємовідносини сторін. Суд, заслухавши думку прокурора, оглянувши пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ним позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що вироком Кам'янобрідського районного суду м. Луганська від 11.04.2013 року [PERSON] засуджений за ст. 121 ч.1 КК України у зв'язку з спричинення останнім тілесних ушкоджень своєму батькові [PERSON] та призначено покарання у вигляді у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено з іспитовим строком 3 роки (а.с.3-4). З повідомлення Луганської міської клінічної багатопрофільної лікарні № 4 № 933/2 від 19.06.2013 року вбачається, що хворий [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні в період часу з 21.03.2013 року до 04.04.2013 року, всього 14 ліжко/днів з діагнозом: підшкірна фіксована евентрація, полі травма, гостра черепно-мозкова травма, забій головного мозку, правобічний спастичний геміпарез, позиційний некроз потиличної області. Для лікарні витрати на лікування хворого [PERSON] склали 3741,92 грн.(вартість 1 ліжко/день становить 267,28 гривень) (а.с.5). Суд не приймає до уваги посилання відповідача на той факт, що його батько перебував у ЛМБЛ № 4 на лікуванні в палаті, яка знаходилася в антисанітарному стані, а саме: не обладнане ліжко, стеля обсипалася на хворого, прибирати палату доводилося самим, водопровід та каналізація знаходилися в жахливому стані, оскільки його ствердження є голослівними і нічим не підтверджуються. Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до ст.93-1 КПК України кошти, витрачені закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, за винятком випадку завдання такої шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, стягуються судом при постановленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я, органу Міністерства фінансів України або прокурора в порядку, передбаченому статтею 28 та частинами другою і третьою статті 93 цього Кодексу. У разі, коли при постановленні вироку рішення про відшкодування коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, не було прийнято, стягнення їх провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом осіб, зазначених у частині першій цієї статті. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочинного діяння, в разі закриття кримінальної справи чи відмови у порушенні справи за обставин, передбачених пунктами 3, 4, 6, частини першої статті 6, статей 7, 72, 8, 9 і 10 цього Кодексу. Отже, враховуючи вирок суду, яким [PERSON] було визнано винним у скоєнні злочину щодо [PERSON], який в період часу з 21.03.2013 року до 04.04.2013 року перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Луганської міської клінічної багатопрофільної лікарні № 4, витрати на лікування потерпілого склали 3741,92 грн., будь-яких порушень щодо неналежного перебування [PERSON] в лікарні судом не встановлено, суд вважає за необхідне задовольнити позов прокурора. Відповідно до ст. 88 ч.3 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved