Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

прокурор звернувся у суд з позовом в якому просить стягнути з відповідача в матеріальні збитки в сумі 8117,57 грн., завдані внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Свій позов мотивує тим, що [PERSON], 10 серпня 2017 року, о 01 год. 00 хв., керуючи автомобілем марки «RENAULT Laguna» реєстраційний номер [PERSON] RP71334 та рухаючись ним у крайній правій смузі руху по проспекту В'ячеслава Чорновола в напрямку проспекту Свободи у місті Львові, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, який знаходиться неподалік будинку № 7, що по пр. Чорновола у м. Львові, порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме проявив неуважність до дорожньої обстановки, не відреагував на її зміну, не надав переваги у русі пішоходу, який переходив дорогу зліва направо відносно руху вказаного автомобіля, що призвело до наїзду на [PERSON], спричинивши потерпілому, згідно з висновком судово-медичної експертизи №306/17 від 10.08.2017 року, закритий перелом верхньої третини правої ліктьової кістки, закритий перелом головки (верхньої третини) правої малогомілкової кістки, крайовий перелом зовнішнього виростка (верхньої третини) правої великогомілкової кістки, розрив передньої хрестоподібної зв'язки правого колінного суглобу, рану тім'яно-потиличної ділянки голови справа, що відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров'я. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 24.10.2017 року (461/7100/17) [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв'язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою; кримінальне провадження закрите. Під час розгляду вказаної справи цивільний позов про відшкодування вартості лікування в сумі не був заявлений, що не є перешкодою для вирішення даного позову в порядку цивільного судочинства. Відповідно до довідки, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні КМК ЛМШД в період з 10.08.2017 року по 12.09.2017 року. Загальна сума витрат на лікування [PERSON] становить 8117,54 грн. Просить суд стягнути з відповідача на користь місцевого бюджету м. Львова вказану суму. Прокурор в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідач до суду не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. До суду 21.06.2018 року надійшло клопотання [PERSON], в якому останній просив відкласти розгляд справи для укладення договору з адвокатом для отримання правничої допомоги. Суд вважає такі причини неявки [PERSON] до суду не поважними, оскільки такий був завчасно повідомлений про розгляд справи. Крім того, попереднє судове засідання по справі 01.06.2018 року було відкладене за клопотанням відповідача, який тоді причину неявки до суду не визначив, а лише обмежився проханням про відкладення розгляду з огляду на неможливість його явки. Відтак, судом прохання про неодноразове відкладення справи приймаються як зловживання відповідачем своїми процесуальними правами, а період з 01.06.2018 року по 22.06.2018 року суд вважає достатнім для організації отримання професійної правничої допомоги, якою відповідач не скористався. У звязку з викладеним, суд вважає за можливе проводити розгля справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення прокурора, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У суді з достовірністю встановлено, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 24.10.2017 року (461/7100/17) [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв'язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою; кримінальне провадження закрите. Відповідно до тексту ухвали, [PERSON], 10 серпня 2017 року, о 01 год. 00 хв., керуючи автомобілем марки «RENAULT Laguna» реєстраційний номер [PERSON] RP71334 та рухаючись ним у крайній правій смузі руху по проспекту В'ячеслава Чорновола в напрямку проспекту Свободи у місті Львові, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, який знаходиться неподалік будинку № 7, що по пр. Чорновола у м. Львові, порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме проявив неуважність до дорожньої обстановки, не відреагував на її зміну, не надав переваги у русі пішоходу, який переходив дорогу зліва направо відносно руху вказаного автомобіля, що призвело до наїзду на [PERSON], спричинивши потерпілому, згідно з висновком судово-медичної експертизи №306/17 від 10.08.2017 року, закритий перелом верхньої третини правої ліктьової кістки, закритий перелом головки (верхньої третини) правої малогомілкової кістки, крайовий перелом зовнішнього виростка (верхньої третини) правої великогомілкової кістки, розрив передньої хрестоподібної зв'язки правого колінного суглобу, рану тім'яно-потиличної ділянки голови справа, що відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров'я. Згідно з довідкою № 78 від 26.09.2017 року, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні КМК ЛМШД в період з 10.08.2017 року по 12.09.2017 року. Загальна сума витрат на лікування [PERSON] становить 8117,54 грн. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» зазначено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року. Згідно п.2 даного Порядку сума коштів, що підлягає відшкодуванню визначається закладом охорони здоров'я в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та щоденної вартості його лікування. Відповідно до п. 3, 4 Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного державного бюджету ([PERSON] Крим, місцевого чи регіонального самоврядування), або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» міська рада є органом місцевого самоврядування, що представляє спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами. Згідно ст. 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування» орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування. Вказані положення Закону надають Львівській міській раді право на захист інтересів громади щодо забезпечення належного матеріально-технічного та фінансового забезпечення галузі охорони здоровя, у тому числі право на звернення до суду в спосіб, передбачений ст. 16 Цивільного кодексу України. Статтею 1206 ЦК України передбачено обов'язок особи, яка вчинила злочин, відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Згідно з ч.3 вказаної норми, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності або у власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Оскільки [PERSON] добровільно не повертає кошти, враховуючи, що КМК ЛШМД є самостійним лікувально-профілактичним закладом, заснованим на комунальній власності і фінансується з бюджету Львівської міської ради, суд вважає, що понесені витрати на лікування потерпілого належить стягнути з відповідача на користь місцевого бюджету м. Львова. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. В зв'язку із задоволенням позову, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 1762 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі даного позову.

Outcome: approved