Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму в розмірі 23\~216 грн. 47 коп., та судові витрати. В обгрунтування зазначених підстав посилається на наступне. 28.05.2014 року по вул. Шевченка в районі перехрестя з вул. Кільцевська у м. Харкові, автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] здійснено ДТП, у результаті якої застрахований позивачем автомобіль [NUMBER] (договір страхування №720525871.11), під керуванням водія [PERSON], отримав механічні ушкодження. Відповідно до довідок ДАІ та постанови Київського районного суду м. Харкова від 20.06.2014 року, ДТП мала місце з вини відповідача. ДТП визнано страховою подією з настанням якої виникає обовязок страховика виплатити страхове відшкодування. Вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] відповідно до звіту №343 від 24.06.2014 року складає 77\~802 грн. 52 коп. За умовами договору страхування, на підставі рахунку-фактури, відповідно до страхового акту було сплачено страхове відшкодування в розмірі 73\~216 грн. 47 коп. Автомобіль марки «ВАЗ 21093» д.н. [NUMBER] був забезпечений, а цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в ВАТ «НАСК «ОРАНТА» за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №АС/2441909. Ліміт відповідальності ВАТ «НАСК «ОРАНТА» становить 50\~000 грн., франшиза 0,00 грн. Рішенням Господарського суду м. Києва з ВАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь позивача було стягнуто суму в розмірі 50\~000 грн. В порядку ст. 1194 ЦК України, на відповідача покладається обовязок відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням в розмірі 23216 грн. 47 коп. Представник позивача в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином та своєчасно, надіслав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не зявився, повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового розгляду до суду не надходило. Враховуючи, що причина неявки відповідача є неповажною, у справі є наявні дані про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача згідно ст.169 п. 4 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 28.05.2014 року в м. Харкові о 12 год. 20 хв. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] по вул. Шевченко в районі перехрестя з вул. Кільцевська, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], в результаті якого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим заподіяв матеріальну шкоду та порушив вимоги п. 13.1 ПДР України. ДТП мало місце з вини відповідача, що підтверджується постановою Київського районного суду м. Харкова від 20.06.2014 року, яка набула чинності. 04.06.2014 року власник пошкодженого автомобіля [NUMBER] [PERSON] звернулась до позивача з заявою про відшкодування збитків, оскільки між [PERSON] та позивачем було укладено договір страхування наземних транспортних засобів №720525871.11 від 14.06.2011 року. Позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 73216,47 на підставі звіту №343, страхового акту №115462 від 17.06.2014 року та довідки- фактури від 16.06.2014 року. Рішенням Господарського суду м. Києва з ВАТ НАСК «Оранта» на користь позивача було стягнуто кошти в розмірі 50\~000грн., оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ВАТ НАСК «Оранта» на підставі договору (полісу) АС/2441909 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають з обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов'язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом № 1961-IV. Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. За змістом статей 9, 22-28, 35 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. При цьому в Законі № 1961-IV визначено порядок розрахунку шкоди, пов'язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої\~наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика). Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов'язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик. Також згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність. При цьому страховик, який виплатив страхове відшкодування потерпілому, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого відшкодування. Отже, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої потерпілому шкоди, то страховик, який виплатив страхове відшкодування, на підставі статті 1194 ЦК України має право звернутися з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, суд, застосувавши положення ст. ст.993, 1194 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», на підставі наданих доказів, яким суд дав оцінку відповідно до ст. 212 ЦПК України, встановивши фактичні обставини справи, приходить до висновку, що відповідач, який є винним у скоєнні ДТП, зобов'язаний відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням в розмірі 23216 грн. 47 коп. А тому, позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати позивача, понесені у звязку з оплатою судового збору, \~відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд також стягує з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved