Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

представник позивача звернулася до суду з позовом до Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області про визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будовами та спорудами. Вимоги мотивує тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] і позивач прийняла спадщину за ним, оскільки постійно проживала з батьком на момент смерті, протягом встановленого законом строку про відмову від спадщини не заявляла. Більше спадщину за батьком ніхто не прийняв, так як позивач являється єдиним спадкоємцем першої черги. Спадковим майном, що залишилося після смерті батька є будинок [ADDRESS] з належними до нього будовами та спорудами, який належав батькові на праві власності та в якому він проживав до смерті. Для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок позивач звернулася до нотаріуса, однак їй було відмовлено у оформленні такої за відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Тому просить задовольнити позов. У судове засідання позивач не з'явився, однак її представник [PERSON] подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання також не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, визнав позовні вимоги у повному обсязі та не заперечив проти задоволення позову. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого виконкомом Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 06 жовтня 2008 року (а. с. 6-10). Також встановлено, що згідно довідок виконкому Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 1600 та № 1601 від 15 травня 2018 року головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] був [PERSON], який помер [INFO], де на день його смерті проживала та була єдиним піклувальником позивач [PERSON], [INFO] (а. с. 11, 12). Крім цього, як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 52461133 від 02 липня 2018 року, відносно спадкодавця [PERSON], який помер [INFO] заведена спадкова справа № 45779632 з датою заведення 07 листопада 2008 року (а. с.28, 29). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 цього Кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 цього Кодексу спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Разом з цим, як вбачається з повідомлення в. о. завідувача Перечинської державної нотаріальної контори № 64/01-16 від 14 червня 2018 року, позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно та відсутні відомості про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок [ADDRESS] (а. с. 19). Як роз'яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно висновків Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 3.1. Листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. У судовому засіданні встановлено, що оскільки [PERSON] будучи спадкоємцем першої черги за законом прийняла спадщину за батьком [PERSON], оскільки постійно проживала разом з ним на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовилася від неї, а тому вважається такою, що прийняла спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 1222 цього Кодексу спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 цього Кодексу незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Отже враховуючи те, що позивач протягом встановленого законом строку прийняла спадщину, однак у неї існують перешкоди у оформленні права на спадщину в нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved