Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 01.07.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте позичальник свої договірні зобов'язання не виконує, в результаті чого виникла заборгованість станом на 31.10.2014 року на загальну суму 8186, 48 грн., що є підставою для примусового повернення кредитних коштів. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 01.07.2014 року в сумі 8186, 48 грн. та сплачений судовий збір. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи повідомлений вчасно, звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою його місця проживання. Рекомендовану кореспонденцію суду відповідач отримав особисто, про що свідчить відмітка на поштовому повідомленні), в зв'язку з чим суд, враховуючи письмову заяву представника позивача, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Встановлено, що відповідно до укладеного договору від 01.07.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно з Умовами. В зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором від 01.07.2011 року відповідач станом на 31.10.2014 року має заборгованість 8186, 48 грн., яка складається з наступного: 2893, 69 грн. - заборгованість за кредитом; 2976, 77 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 100 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 366, 02 грн. - штраф (процентна складова). У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п. 3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що позивач правомірно вимагає з відповідача повернення суми кредиту, а також сплату процентів у примусовому порядку, посилаючись на кредитний договір, таким чином позовні вимоги обґрунтовані та підлягають повному задоволенню. Відповідно до даних Бази КП Д-3 платіжне доручення про сплату судового збору №ІНВ95В0РМХ від 25.07.2014 року, яке було додано позивачем до даного позову, вже обліковується по справі №366/2727/14-ц за позовом ПАТ КП «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 31.10.2014 року вищевказаний позов було залишено без розгляду через повторну неявку належним чином повідомленого представника позивача. Згідно ч. 4 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» за повторно подані позови, що раніше були залишені без розгляду, судовий збір сплачується на загальних підставах. У разі якщо сума судового збору підлягала поверненню у зв'язку із залишенням позову без розгляду, але не була повернута, до повторно поданого позову додається первісний документ про сплату судового збору. У п. 4 ч. 1 ст. 7 цього ж закону вказано, що сплачена сума судового збору повертається ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням). Оскільки дане платіжне доручення про сплату судового збору обліковується у справі №366/2727/14-ц, яка була залишена без розгляду через повторну неявку представника позивача, то судовий збір не підлягає поверненню , а отже дане платіжне доручення не може бути враховане по даній справі. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved