Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Представник позивача Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради, що діє в інтересах [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], за участю третіх осіб [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [PERSON] є матір'ю дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відомості щодо батька [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Як зазначає представник позивача, родина [PERSON] з 13 червня 2017 року перебуває на обліку служби у справах дітей, як така, що опинилася в складних життєвих обставинах на підставі проживання дітей в родині, де батьки не виконують батьківські обов'язки, в наслідок чого родина була передана під соціальний супровід до Слов'янською міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. У зв'язку з невиконанням батьківських обов'язків, [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно її дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Над вказаними дітьми призначено опікуна. [PERSON], [INFO], проживає в родині батька, [PERSON] та його дружини [PERSON]. Також разом з [PERSON] проживає ще одна донька [PERSON], [INFO]. [PERSON] деякий час проживав в родині [PERSON]. Родина зверталася до суду з питання позбавлення [PERSON] батьківських прав та призначення піклувальника, але згідно чинного законодавства заявником не надано повного пакету документів для встановлення піклування та відповідний позов залишено без розгляду. У жовтні поточного року [PERSON] почав мешкати в іншій родині та згідно наказу від 26 жовтня 2018 року служби у справах дітей Слов'янської міської ради «Про тимчасове влаштування [PERSON]», неповнолітній [PERSON], [INFO], тимчасово влаштований до сім'ї [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Представник позивача вказує про те, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків стосовно сина [PERSON], [INFO], що виражається в тому, що вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає для його нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі. Просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Представник Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради [PERSON] у судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити та пояснили, що [PERSON] мешкає в їхній родині з жовтня 2018 року та називає їх батьками. Суд, вислухавши сторони, дослідивши подані сторонами докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 04 грудня 2018 року відповідач [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] (а.с.9). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, відомості про батька [PERSON] - [PERSON] записано відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с.10). Як вбачається з Наказу Служби у справах дітей Слов'янської міської ради Донецької області від 26 жовтня 2018 року, [PERSON] було тимчасово влаштовано до сім'ї [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.12). Згідно характеристики, наданої адміністрацією Слов'янської спеціальної ЗОШ-І №41, [PERSON], [INFO], навчається в даній школі з 1 класу. До уроків готується несистематично. Мати, [PERSON], не цікавиться навчанням дитини та не відповідально ставиться до його виховання в сім'ї. Учень перебував у [PERSON] (подруга його померлої бабусі). [PERSON] приділяла увагу [PERSON], завжди надавала допомогу класному керівнику (а.с.13). Згідно листа від 19.06.2017 року №301 Слов'янського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді щодо родини [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [ADDRESS], під час візиту було виявлено, що родина за даною адресою не мешкає, місцезнаходження [PERSON] невідоме (а.с.14). Згідно листа від 30.11.2018 року №637 Слов'янського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, громадянка [PERSON] проживає тимчасово зі своєю новонародженою дитиною - [PERSON], [INFO], у своєї знайомої [PERSON] за адресою: [ADDRESS] Умови для проживання новонародженої дитини відсутні. Відсутні дитячі речі, гігієнічні засоби, ванночка, будь - яке ліжко (а.с.15). Згідно пояснення, наданого 06.03.2018 року [PERSON], вона не має постійного місця проживання, проживає у різних знайомих, доходів для утримання дітей теж немає. В травні повинна народити дитину, планує займатися вихованням дітей (а.с.16). Згідно акту обстеження умов проживання служби у справах дітей Слов'янської міської ради від 13.05.2017 року за адресою [ADDRESS] проживає родина [PERSON] та [PERSON]. Разом з ними проживали неповнолітні (малолітні) діти - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.17). Заочним рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 29 листопада 2017 року [PERSON], [INFO], позбавлена батьківських прав відносно її малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Над вказаними дітьми призначено опікуна (а.с.20-22). Згідно заочного рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 27 жовтня 2017 року [PERSON], [INFO], позбавлена батьківських прав відносно її малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Над дитиною призначено опікуна (а.с.18-19). Відповідно до заочного рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 21 червня 2018 року [PERSON], [INFO], позбавлена батьківських прав відносно її малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає в родині батька, [PERSON] та його дружини [PERSON]. Також разом з [PERSON] проживає ще одна донька [PERSON], [INFO] (а.с.24-25). Згідно заяви від 13.05.2017 року, наданої [PERSON], вона займалася вихованням та утриманням дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Мати утриманням та вихованням дітей не займалася. Місце знаходження громадянки [PERSON] на час написання заяви їй було невідоме (а.с.23). Як слідує з Висновку органу опіки та піклування Слов'янської міської ради від 13 грудня 2018 року, орган опіки та піклування Слов'янської міської ради вважає, що [PERSON], [INFO], доцільно позбавити батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.7-8). Відповідно до ч. 1 ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відносно своїх дітей батьки мають як права так і обов'язки стосовно її виховання. Так, відповідно до приписів ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам, мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Згідно зі ст. 164 СК України батьки можуть бути судом позбавленні батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли до нього батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, … засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що в судовому засіданні достовірно встановлений і підтверджений належними доказами той факт, що [PERSON] протягом тривалого періоду часу свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно свого сина, не займається його вихованням, не спілкується з ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не утримує належно в матеріальному плані, не в повній мірі цікавиться його станом здоров'я, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не проявляє до дитини материнської турботи та уваги, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не опікується духовним розвитком та підготовкою до самостійного життя, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не забезпечує необхідного і належного харчування та медичного догляду. Доказів, які б спростовували такі доводи позивача [PERSON] до суду не надала. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON], [INFO] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Отже, оскільки позов судом задоволений у повному обсязі, з відповідача на користь Держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 704 гривень 80 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved