Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Прокурор Великобурлуцького району Харківської області звернувся із позовом в інтересах держави в особі Харківського обласного управління лісового господарства(далі Позивач 1) та державного підприємства «Купянське лісове господарство(далі Позивач 2) до Великобурлуцької районної державної адміністрації Харківської області(далі Відповідач 1) та [PERSON]В.(далі Відповідач 2) про визнання недійсними розпоряджень голови Великобурлуцької №350 від 19.11.2004 р. та №401 від 23.12.2004 р., визнання недійсним договору оренди земельної ділянки без номеру , укладеного в 2006 р. між Відповідачем 1 та Відповідачем 2, загальною площею 3.6319 га кадастрові номери: 6321480500:01:000:0610; 6321480500:01:000:0611; 6321480500:01:000:0612, які зареєстровані у Великобурлуцькому районному відділі Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах» про що у державному реєстрі земель вчинено 01.03.2006 р. запис за №0404668900002. В обґрунтування позову прокурор зазначив, що голова Великобурлуцької РДА у Харківській області приймаючи зазначені рішення перевищив надані йому законом повноваження по розпорядженню землею. Позивач 1 та Позивач 2 позов прокурора підтримали повністю. Представник Великобурлуцької РДА у Харківській області [PERSON] позов прокурора визнав повністю. Відповідач 2 [PERSON] будучи належним чином попередженим про час розгляду справи в суді не повідомив суд про причини своєї неявки та не подав заяву про розгляд справи без його участі, а тому суд зі згоди позивача та представника Відповідача 1 на підставі ст.224 ЦПК України ухвалює рішення про продовження подальшого розгляду цієї справи в порядку заочного провадження. Вислухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 19.11.2004 р. голова Великобурлуцької РДА у Харківській області своїм розпорядженням №350 дозволив [PERSON] розробити проект відведення земельної ділянки зі ставком, що знаходиться на території Андріївської сільської ради, з метою подальшої її передачі в оренду(а.с.10). Зазначена технічна документація(а.с.11-17,20-32) була виготовлена та 23.12.2004 р. розпорядженням №401 голови Великобурлуцької РДА у Харківській області затверджена з її передачею в оренду [PERSON]В.(а.с.18-19). На виконання цього розпорядження в 2006 р.(без зазначення конкретної дати) між Великобурлуцькою РДА та [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки площею 3.6319 га, який був зареєстрований у Великобурлуцькому районному відділі Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель 01.03.2006 р. вчинено запис за №0406689000002(а.с.33-38). Той факт, що зазначена земельна ділянка на праві постійного користування належить ДП Купянське лісове господарство» підтверджується наступними доказами, а саме: -довідкою цієї установи №586 від 26.12.2014 р. згідно якої земельна ділянка яку отримав в оренду ФОП [PERSON] належать до земель лісового фонду(а.с.44); -копією витягу з планшету №13 Великобурлуцького лісництва ДП «Купянського лісгоспу»(а.с.45) і копією схеми перетину меж держлісгоспу і меж земельної ділянки наданої ФОП [PERSON]В.(а.с.46) та дослідженими в судовому засіданні оригіналами зазначених документів; -копією листа №07-25/2014 р. ДП «Купянський лісгосп» згідно якому землі виділені в оренду ФОП [PERSON] відносяться до земель державного лісового фонду(а.с.49); -витягами з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Единого реєстру заборон відчудження обєктів нерухомого майна(а.с.50-55); -матеріалами державної реєстраційної служба наданими на вимогу органів прокуратури(а.с.56-64); -витягом з таксаційного опису відомостей поквартальних підсумків Великобурлуцького лісництва ДП «Купянський лісгосп» (а.с.100; -поясненнями в судовому засіданні свідка [PERSON] про те, що голова Великобурлуцької РДА у Харківській області уклав договір і передав в оренду ФОП [PERSON] землі, які відносяться до земель державного лісового фонду і передані в постійне користування ДП «Купянський лісгосп». Відповідно до ч. 1 ст. 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Також, ст. 17 ЛК України передбачено, що право постійного користування лісами посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Згідно з п. 5 Прикінцевих положень ЛК України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування. Частиною 1 ст. 141 ЗК України встановлені підстави для припинення права постійного користування земельною ділянкою, зокрема добровільна відмова від права користування земельною ділянкою, вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом та ін. Згідно зі ст.ст. 18, 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, кожна з яких має особливий правовий режим. Статтею 20 цього Кодексу визначено, що зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування; зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства. Відповідно до ст.149 цього ж Кодексу вилучення земель, які перебувають в постійному користуванні, провадиться за згодою землекористувачів, питання вилучення земель лісогосподарського призначення лісів площею понад 1 га віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України (ч.9 ст.149). Вимогами ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Крім того, розпорядженням Кабінету Міністрів України №610-р від 10.04.2008 зупинено передачу прийняття рішень про надання згоди на вилучення земельних лісових ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення. Згідно статті 17 Земельного кодексу України, пункту 2 статті 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» державна адміністрація здійснює передачу у власність або надання у користування земельних ділянок виключно відповідно до та в порядку, передбаченому Земельним кодексом України. Відповідно до ст. ст. 18, 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, кожна з яких має особливий стан. Згідно ст. 20 Земельного кодексу України, передбачено віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень; зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства. Відповідно до ст. 149 Земельного кодексу передбачено порядок вилучення земельних ділянок, а саме Земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, [PERSON] міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Ніяких рішень з цього питання не приймалось. Відповідно до ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно ст.43 ЗУ від 09.04.1999 р. «Про місцеві державні адміністрації» розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку. Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. У частині першій статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно зі ст. 21 ЗК України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам, та угод щодо цих земельних ділянок. Відповідно до ст.317, 319 ЦК України, лише власникові належить право розпорядження належним йому майном, у тому числі право відчуження земельної ділянки. Згідно з ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Згідно з ч. 2 ст. 77 даного Закону, спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку. Статтею 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За таких обставин суд приходить до висновку, що при прийнятті 19.11.2004 р. розпорядження №350 та 23.12.2004 р. розпорядження №401 голова Великобурлуцької РДА у Харківській області порушив вимоги діючого законодавства перевищивши надані йому законом повноваження, а тому їх слід визнати незаконними. Суд також вважає необхідним визнати недійсним укладений в 2006 р. на підставі цих розпоряджень договір оренди б/н земельної ділянки загальною площею 3.6319 га кадастрові номери відповідно 6321480500:01:000:0610, 6321480500:01:000:0611 та 6321480500:01:000:0612. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України із [PERSON] слід стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору в дохід держави.

Outcome: approved