Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі-ПрАТ «СК «Українська страхова група») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування завданої ним в результаті ДТП шкоди в сумі 2324,13 грн., посилаючись на те, що 15.07.2014 року у м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ЗИЛ», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та застрахованого транспортного засобу «ЗАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], в результаті якої пошкоджено автомобіль «ЗАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER], застрахований у [PERSON] «СК «Українська страхова група», який зазнав механічних ушкоджень. Винним у зазначеній ДТП, згідно постанови Орджонікідзевського районного суду Харківської області від 06.08.2014 року, визнаний водій [PERSON], який керував автомобілем «ЗИЛ», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Вартість відновлення автомобіля «ЗАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER], склала 15578,90 грн., які виплачено страхувальнику. На вимогу [PERSON] «СК «Українська страхова група» до [PERSON] «СТ «Іллічівське», у якому застрахований автомобіль «ЗИЛ», державний реєстраційний номер [NUMBER], виплачено 13254,77 грн. У звязку з вищевикладеним позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу збитки у розмірі 2324,13 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи, оскільки згідно з ч.5 ст.76 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, заяв про розгляд справи у його відсутності не надавав. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно\~ст. 979 ЦК України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до положень\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що 15.07.2014 року о 14-30 годині на пр. Московському, 300, у м. Харкові, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ЗИЛ», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля «ЗАЗ», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], в результаті якої відповідач не дотримався безпечної дистанції руху та скоїв зіткнення з автомобілем «ЗАЗ», державний номер [NUMBER], який рухався попереду. Автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Винним у зазначеній ДТП, згідно постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06.08.2014 року, визнаний водій [PERSON], який керував автомобілем «ЗИЛ», державний номер [NUMBER], та якого притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП за порушення п.13.1 ПДР України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Постанова набрала чинності 19.08.2014 року. Автомобіль «ЗАЗ», державний номер [NUMBER], застрахований у [PERSON] «СК «Українська страхова група», що підтверджується договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-2107-13-00335 від 29.07.2013 року. Згідно страхового акту № ПССКА-3889 від 02.09.2014 року та розрахунку суми страхового відшкодування розмір страхового відшкодування склав 15578,90 грн. Цивільна відповідальність власника транспортного засобу «ЗИЛ», державний реєстраційний номер [NUMBER] на момент ДТП була зареєстрована у [PERSON] «СТ «Іллічівське», поліс № АI 0801136. На виконання умов договору, укладеного 29.07.2013 року, [PERSON] «СК «Українська страхова група» виплатило страхувальнику суму страхового відшкодування у розмірі 15578,90 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 20047 від 04.09.2014 року. В свою чергу [PERSON] «СК «Українська страхова група» звернулося до [PERSON] «СТ «Іллічівське», яким застрахована цивільно-правова відповідальність автомобіля «ЗИЛ», державний реєстраційний номер [NUMBER], і яке сплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 13254,77 грн. Статтею 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Отже, в даному випадку за правилами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» в існуючому деліктному зобовязанні відбулася лише заміна кредитора, тобто до страховика перейшло право вимоги, яке має потерпілий до заподіювача шкоди. Перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика є суброгацією, тому позивач правомірно звернувся до суду з позовом до [PERSON] як до особи, відповідальної за збитки, з вимогою про стягнення з останнього 2 324,13 грн. Дійсно, в тексті наведених норм законодавець прямо не вживає термін «суброгація», проте при визначенні характеру спірних правовідносин та застосуванні тієї чи іншої норми матеріального права позивачу не слід було обмежуватись формальним підходом до цього факту, адже зазначені норми закону за змістом і своєю суттю фактично передбачають виникнення у позивача (страховика) саме суброгаційних прав, а не права зворотної вимоги (регресу). Передбачений ст.993 ЦК України перехід права вимоги до страховика можна не називати вживаним у теорії цивільного права терміном «суброгація», але саме на підставі зазначеної норми ЦК відбувається заміна кредитора в деліктному зобовязанні внаслідок сингулярного правонаступництва, яку не можна розглядати як регрес. Суд звертає увагу позивача, що ЦК як закон покликаний врегулювати цивільні правовідносини, що виникають на практиці, й відсутність у певних його нормах конкретної вказівки на ту чи іншу назву правового поняття чи правової категорії у вигляді дослівного відтворення назви, вживаної в теорії цивільного права, зовсім не означає, що таке поняття чи категорія не існують і їх правила не застосовуються при регулюванні цивільних правовідносин. За результатами розгляду справи №6-112цс13 Верховний Суд України погодився з таким застосуванням судом норм матеріального права, дійшовши висновку, що в разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою вона уклала договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї в межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст.993 ЦК). Згідно з процесуальним приписом обовязковості судових рішень Верховного Суду України (ст.360-7 ЦПК України) суди, які здійснюють цивільне судочинство зобовязані привести свою практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Отже, виплата страхового відшкодування здійснена позивачем [PERSON] «СК «Українська страхова група» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту, тобто за договором майнового страхування, і до нього у відповідності до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час ДТП була застрахована у [PERSON] «СТ «Іллічівське», яке сплатила страхове відшкодування [PERSON] «СК «Українська страхова група» у розмірі 13254,77 грн., тому позивач правомірно заявив вимогу до [PERSON], як винної особи у ДТП, про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у сумі 2324,13 грн. Суд задовольняє вимоги позивача, але з інших правових підстав (ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування»), ніж ті, які заявлені в порядку регресу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial