Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Прокурор звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до постанови Кіцманського районного суду від 10 жовтня 2013 р. [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за злочин передбачений ч. 1 ст. 140 КК України у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Рішенням Кіцманського районного суду від 10.04.2014 року з Кіцманської ЦРЛ стягнуто на користь матері померлого [PERSON] 11 827, 90 гривень у відшкодування матеріальної шкоди, 60 000 гривень моральної шкоди та 3000 гривень витрат по сплаті судового збору. Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 04.06.2014 року рішення суду першої інстанції змінено, стягнуто з Кіцманської ЦРЛ на користь [PERSON] 11 367,90 гривень матеріальної шкоди, в решті рішення залишено без змін. Вказана сума коштів повністю сплачена потерпілій [PERSON] згідно квитанції від 01.07.2014 року. З підстав, передбачених ст.ст. 1172, 1191 ЦК України, ст.ст. 130, 134, 233 КЗпПУ, просив стягнути з [PERSON] на користь Кіцманської ЦРЛ в порядку регресу 74367, 90 гривень. В судовому засіданні прокурор та представник Кіцманської центральної районної лікарні підтримали заявлені вимоги з наведених підстав. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, просив стягнути половину заявленої суми, посилаючись на значний розмір відшкодування, а також на те, що у лікуванні приймало участь 6 працівників лікарні, спостерігається 80% смертності від сепсису, лікарня не є приватною клінікою і не спроможна забезпечити ефективну функціональну діагностику, було проведено 9 експертиз, але до уваги взята лише одна експертиза. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що згідно копії наказу № 57-к від 28 серпня 1995 року, а також копії трудової книжки [PERSON], останнього призначено на посаду завідувача хірургічного відділення Кіцманської ЦРЛ. Смерть потерпілого [PERSON] настала [INFO]. Судом досліджені висновки експертів у кримінальній справі № 1-223/2012р. Оцінку висновкам експертів надано судом при розгляді кримінальної справи про обвинувачення [PERSON] за ч.1 ст. 140 КК України. Постановою Кіцманського районного суду від 10.10.2013 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 140 КК України у зв'язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно нього закрити. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст. 130 Кодексу законів про працю України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 134 Кодексу законів про працю України встановлено, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Згідно ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особи відповідно відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови № 14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред'явлення регресного позову. Рішенням Кіцманського районного суду від 10.04.2014 року стягнуто з Кіцманської ЦРЛ на користь [PERSON] 11 827,90 гривень у відшкодування матеріальної шкоди, 60 000 гривень у відшкодування моральної шкоди та 3 000 гривень витрат по сплаті судового збору. Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 04.06.2014 року рішення Кіцманського районного суду змінено в частині розміру відшкодування матеріальної шкоди, зменшено суму відшкодування на 460 гривень. Кіцманська центральна районна лікарня в повному обсязі відшкодувала потерпілій [PERSON] матеріальну та моральну шкоду на загальну суму 74367,90 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 229 від 07.07.2014 року. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 14 від 29.12.1992 року до позовних заяв про матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку (п.3 ст.134 КЗпП), повинні додаватись докази, які підтверджують, що вчинення працівником таких діянь встановлено у порядку кримінального судочинства. Матеріальна відповідальність у повному розмірі шкоди покладається і в тих випадках, коли шкода заподіяна діями працівника, що мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку, але він був звільнений від кримінальної відповідальності у зв'язку зі спливом строку давності для притягнення до кримінальної відповідальності, або з інших підстав, передбачених законом (п.п. 3, 4, 8 ст.ст. 6, 7, 7-1, 7-2, 8, 9, 10 КПК (1001-05). Як роз'яснив Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 7 постанови № 4 від 01.03.2013 року правила ч. 4 ст. 1193 ЦК про можливість зменшення розміру відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину, застосовуються у виняткових випадках, якщо відшкодування шкоди у повному розмірі неможливе або поставить відповідача у тяжке матеріальне становище. Крім того, зменшення розміру відповідальності особи, на яку покладено обов'язок відшкодувати шкоду, завдану каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, можливе за її письмовою вимогою, якщо працездатність потерпілого зросла порівняно з тією, яка була в нього на момент вирішення питання про відшкодування шкоди. Вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених ч. 1 ст. 1195 ЦК, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, та у разі відшкодування витрат на поховання (ч.3 ст.1193 ЦК). За наведених та встановлених обставин, заявлені вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 130, 134, 233 КЗпП України, ст. ст. 1172, 1191 ЦК України,

Outcome: approved