Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 7181,44 гривень, у позові вказав, що 27.03.2013 року між ПАТ «Міський комерційний банк» та відповідачкою був укладений договір № КР-ФЛ-01/415 про встановлення кредитного ліміту (овердрафту) на поточний рахунок фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням платіжної картки. Відповідно до даного договору відповідачка 27.03.2013 року отримала кредит у розмірі 4000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 35,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строком з 27.03.2013 року по 26.03.2014 року включно. Відповідачка у встановлені договором строки обов'язки по поверненню кредиту не виконала, у зв'язку з чим Банк звернувся з позовом до суду про стягнення суми заборгованості за договором кредиту, яка станом на 15.02.2016 року складає 7181,44 гривень, а саме: заборгованість за кредитом - 2084,61 гривень, заборгованість по процентам - 1612,52 гривень, пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 1090,39 гривень, пеня за несвоєчасне повернення процентів - 588,27 гривень, інфляційні збитки за кредитом - 1145,62 гривень, інфляційні збитки за процентами - 425,20 гривень, 3% річних за несвоєчасну сплату процентів - 53,92 гривень, 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту 180,91 гривень, крім того просив стягнути з відповідачки витрати на сплату судового збору у розмірі 1378,00 гривень. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, до суду надав письмову заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутністю, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи у її відсутність суду не надала. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачки та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27.03.2013 року між ПАТ «Міський комерційний банк» та відповідачкою був укладений договір № КР-ФЛ-01/415 про встановлення кредитного ліміту (овердрафту) на поточний рахунок фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням платіжної картки. Відповідно до даного договору відповідачка 27.03.2013 року отримала кредит у розмірі 4000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 35,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строком з 27.03.2013 року по 26.03.2014 року включно. Відповідачка у встановлені договором строки обов'язки по поверненню кредиту не виконала, у зв'язку з чим Банк звернувся з позовом до суду про стягнення суми заборгованості за договором кредиту, яка станом на 15.02.2016 року складає 7181,44 гривень, а саме: заборгованість за кредитом - 2084,61 гривень, заборгованість по процентам - 1612,52 гривень, пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 1090,39 гривень, пеня за несвоєчасне повернення процентів - 588,27 гривень, інфляційні збитки за кредитом - 1145,62 гривень, інфляційні збитки за процентами - 425,20 гривень, 3% річних за несвоєчасну сплату процентів - 53,92 гривень, 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту 180,91 гривень. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. У відповідності до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов'язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі п. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Факт виконання ПАТ «Міський комерційний банк» умов кредитного договору підтверджується матеріалами справи. Таким чином, у судовому засідання встановлено, що позивач свої зобов'язання за даним кредитним договором виконав. Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п. 7.2 договору, у випадку порушення строків повернення кредитного ліміту та/або сплати процентів за користування ним, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за період прострочення за кожний день прострочення від суми простроченої заборгованості. На підставі вищевказаного пункту договором позивачем було нараховано пеню за несвоєчасне погашення кредиту та за несвоєчасну сплату процентів по кредиту. Однак, згідно ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно Розпорядження КМУ № 1275-р від 02.12.2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», в переліку міст, де проводиться антитерористична операція, зазначене місто Маріуполь. Так, враховуючи, що відповідачка зареєстрована та постійно проживає в місті Маріуполі, нарахування пені на суму заборгованості за кредитним договором від 27.03.2013 року, укладеним з [PERSON], є неправомірним. У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачки пені за несвоєчасне погашення кредиту, в розмірі 1090,39 гривень, та пені за несвоєчасне повернення процентів в розмірі 588,27 гривень, не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що [PERSON] умови кредитного договору не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість, з відповідачки слід стягнути на користь позивача: заборгованість за кредитом - 2084,61 гривень, заборгованість по процентам - 1612,52 гривень, інфляційні збитки за кредитом - 1145,62 гривень, інфляційні збитки за процентами - 425,20 гривень, 3% річних за несвоєчасну сплату процентів - 53,92 гривень, 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту 180,91 гривень, а всього - 5502,78 гривень, задовольнивши позов частково. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається з квитанції про сплату судового збору, розмір судових витрат складає 1378,00 гривень, а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 5502,78 гривень ?100% : 7181,44 гривень ціни позову = 77 %), тобто 77 % від ціни позову (77 % ? 1378,00 гривень :100% = 1061,06 гривень), що складає 1061,06 гривень. На підставі ст.ст. 526, 610, 612, 614, 615, 625, 651, ст. 1049, ст. 1054 ЦК України,

Outcome: partial