Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Представник публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № R53700436050В від 20 червня 2013 року, згідно якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 70 000 гривень, строком повернення до 20 червня 2017 року з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 24 % річних. При цьому [PERSON] у порушення умов кредитного договору зобовязання перед банком не виконував належним чином, на підставі чого у нього перед банком було сформовано заборгованість на загальну суму 189 552,24 грн., яку просить представник позивача стягнути з відповідача разом із витратами по зверненню до суду за захистом свого порушеного права. Представник позивача, який діє на підставі довіреності, [PERSON], до судового засідання не з`явився, проте від нього до суду надійшла заява з проханням справу розглянути за його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не зявилась за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином за останнім відомим місцем мешкання, реєстрації та шляхом оголошення у пресі. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦПК України), згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов ПАТ «ВТБ Банк» таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 20 червня 2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № R53700436050В за яким Банк надав відповідачу кредит у сумі 70000 гривень з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 24% річних або в іншому розмірі, передбаченому договором. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № R53700436050В від 20 червня 2013 року вбачається, що у відповідача станом на 15 липня 2016 року мається перед банком борг на загальну суму 189 552,24 грн., яка складається з: 23 769,85 грн. - поточна заборгованість за кредитом; 37393,22 грн. заборгованість за простроченим кредитом; 7686,84 грн. інфляційні витрати (кредит); 1156,65 грн. 3% річних, нарахованих у звязку з порушенням зобовязань щодо повернення кредиту; 26904,03 грн. сума простроченої заборгованості за відсотками; 5016,09 грн. інфляційні витрати (відсотки); 781,46 грн. 3% річних, нарахованих у звязку з порушенням зобовязань щодо повернення відсотків; 1201,41 грн. - сума заборгованості за нарахованими відсотками; 29593,06 грн. сума простроченої заборгованості по комісії; 1183,00 грн. сума поточної заборгованості по комісії; 54839,63 грн. пеня, нарахована у звязку з несвоєчасною сплатою комісії, процентів та кредиту в розмірі 0,5 % за кожен день прострочення платежу. Згідно п. 4.2 кредитного договору позичальник зобовязаний сплачувати щомісячно, відповідно до графіка повернення Кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг (далі графік) комісійну винагороду за управління Кредитом у розмірі 1,69 %від початкової суми кредиту. Згідно п. 4.3 кредитного договору сторони дійшли згоди, що кредит повертається, а проценти та комісія сплачуються позичальником 20 числа кожного місяця у відповідності до графіка, який є невідємною частиною цього договору та включає в себе суму щомісячних платежів по повернення кредиту, сплати процентів, комісійних винагород, інших супутніх платежів, розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки. Згідно п. 5.1 кредитного договору у разі несвоєчасного повернення кредиту та або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору Позичальник зобовязаний сплатити на користь Банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобовязань за кожен день порушень виконання зобовязаннь, включаючи день погашення. Згідно п.6.3 Кредитного договору, підписанням цього договору позичальник погодився із діючими умовами банківських та супутніх послуг, які сплачуються позичальником відповідно до графіку згідно з додатком, який є невідємною частиною цього договору та включає в себе суму щомісячних платежів по поверненню кредиту, сплати процентів, комісійних винагород, інших супутніх платежів, розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки. Відповідно до п.п. 3.2.2, 3.3.5 Правил, [PERSON] має право вимагати від Позичальника здійснити дострокове повернення Кредиту протягом 30 календарних днів з дати відправлення Позичальнику відповідного повідомлення Банку з вимогою дострокового повернення кредиту або у інші строки, передбачені умовами Договору, а Позичальник зобовязаний на письмову вимогу Банку здійснити дострокове повернення Кредиту, сплату Процентів та всіх інших можливих платежів: у випадках, передбачених п. 3.2.1 цих Правил, протягом 30 календарних днів з дати відправлення Банком відповідної вимоги. В звязку з порушенням умов Кредитного договору на адресу відповідача листом 6493/1-2.23 від 19.05.2016 року направлено вимогу про дострокове повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. За ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Таким чином судом встановлено у судовому засіданні факт наявності у відповідача відповідальності перед ПАТ ВТБ Банк за невиконане зобовязання по кредитному договору. Між тим, суд вважає, що до правовідносин, що склались між сторонами необхідно також застосувати Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року. Так за ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. В п. 5 ст. 11 «Прикінцевих та перехідних положень» вказаного Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема, затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14 квітня 2014 року, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення. Згідно ст. 1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом» район проведення антитерористичної операції - визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. Згідно Наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ № 33/6/а від 7 жовтня 2014 року «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). На виконання Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» за Розпорядженням № 1275-р від 2 грудня 2015 року Кабінету Міністрів України відповідно до п. 20 ч. 1 «Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» м. Маріуполь Донецької області було віднесено до вказаного «Переліку». Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, [PERSON], мешкає за адресою: місто Маріуполь, вулиця Сєдова, будинок 123/25 з 12 вересня 1998 року, а тому на неї розповсюджуються норми Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року, які досі є чинними та діючими. З урахуванням наведеного суд вважає необхідним відмовити ПАТ ВТБ Банк у його вимогах до відповідача щодо стягнення суми заборгованості за пенею, яка була нарахована після 14 квітня 2014 року, оскільки зазначені вимоги банку суперечать ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», бо зазначені суми неустойки були нараховані банком вже після 14 квітня 2014 року боржнику, а після набрання чинності Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не були скасовані, чого вимагав даний закон. На підставі переліченого судом встановлено у судовому засіданні факт наявності у відповідача відповідальності перед ПАТ ВТБ Банка невиконане зобовязання по кредитному договору від 20 червня 2013 року на загальну суму 135 219,00 грн., яка складається з: 23 796,85 грн. - поточна заборгованість за кредитом; 37 393,22 грн. заборгованість за простроченим кредитом; 7686,84 грн. інфляційні витрати (кредит); 1156,65 грн. 3% річних, нарахованих у звязку з порушенням зобовязань щодо повернення кредиту; 26904,03 грн. сума простроченої заборгованості за відсотками; 5016,09 грн. інфляційні витрати (відсотки); 781,46 грн. 3% річних, нарахованих у звязку з порушенням зобовязань щодо повернення відсотків; 1201,41 грн. - сума заборгованості за нарахованими відсотками; 29593,06 грн. сума простроченої заборгованості по комісії; 1183,00 грн. сума поточної заборгованості по комісії та 506,39 грн. пеня, нарахована у звязку з несвоєчасною сплатою комісії, процентів та кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). На підставі зазначеного з відповідача на користь позивача підлягають стягненню також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн. На підставі ст. ст. 526, 530, 549, 551, 610, 1054 ЦК України, ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», ППВСС України №10 від 17 жовтня 2014 року,

Outcome: partial