Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Прокурор Білогірського району Хмельницької області звернувся з даним позовом інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON] про позбавлення їх батька [PERSON] батьківських прав, покликаючись на те, що останній 23.07.2013 року звільнився з місць позбавлення волі, однак, жодних заходів для повернення дітей в сім'ю не вжив; житла, доходів, інших самостійних засобів для існування немає, у зв'язку з чим діти й надалі залишаються в дитячих будинках, не мають визначеного соціального статусу дітей, позбавлених батьківського піклування, не забезпеченні повним соціальним захистом держави. Крім того, з дітьми не зустрічається, жодної участі у вихованні, їх духовному та моральному розвитку не приймає, матеріально не утримує. Прокурор позовні вимоги підтримала, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був судом належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, що підтверджується поштовим рекомендованим повідомленням. Заяви про слухання справи у його відсутності, заперечення проти позову, не подав. Представник Ямпільської спеціальної школи - інтернату Хмельницької обласної ради в судове засідання не з»явився, хоча судом був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Дитячого будинку Хмельницької обласної ради, [PERSON] до початку судового засідання подала лист з проханням справу слухати у відсутності їх представника, проти позову заперечень не мають, та не заперечують проти позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до неповнолітніх дітей. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача та представників третіх осіб, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до ст. ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Заслухавши прокурора, вивчивши та дослідивши обставини по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (свідоцтво серії [NUMBER] від 02.11.2005 р., актовий запис № 5) та [PERSON], [INFO] (свідоцтво серії № [NUMBER] від 18.09.2009 р., актовий запис № 40). Мати дітей [PERSON] рішенням Білогірського районного суду від 10.05.2012 у справі №2201/438/12 позбавлена батьківських прав щодо них у зв'язку із ухиленням від виконання батьківських обов'язків. Рішення суду не оскаржувалося. [PERSON] в батьківських правах не поновлювалася. Станом на даний час, [PERSON] влаштований до Ямпільської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат, а [PERSON] до Дитячого будинку Хмельницької обласної ради, де й перебувають упродовж останніх років. Відповідач [PERSON] 23.07.2013 звільнився з місць позбавлення волі, однак, жодних заходів для повернення дітей в сім'ю на виховання не вжив; житла, доходів, інших самостійних засобів для існування немає, у зв'язку з чим діти й надалі залишаються в дитячих будинках, не мають визначеного соціального статусу дітей, позбавлених батьківського піклування, не забезпеченні повним соціальним захистом держави. Частиною 1 статті 164 СК України передбачений перелік підстав, за наявності однієї з яких мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, в тому числі якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок не припиняється у зв'язку з відібранням дитини у батьків, позбавленням останніх батьківських прав щодо дитини, перебуванням дитини у державному або комунальному заклад охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі. При вирішені даного спору суд керується положеннями Конституції України, які у ст.32 проголошують, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. За статтею 51 сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до положень ст. ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. [PERSON] на даний час проживає без реєстрації в с. Чішки Буського району Львівської області в будинку [PERSON], батька своєї співмешканки [PERSON], що підтверджується довідкою Кутівської сільської ради Буського району Львівської області та актом обстеження умов проживання відповідача; працює на приватному підприємстві «Тайфун-Плюс» з березня 2014 року робітником, що підтверджується відповідною довідкою роботодавця. Водночас, відповідач з дітьми не зустрічається, жодної участі у вихованні дітей, у їх духовному та моральному розвитку не приймає, матеріально не утримує. Обов'язки по вихованню дітей, визначенні законом, не виконує, і так, як єдиний законний представник дітей не даний час не вживав та не вживає ніяких заходів для спільного проживання з дітьми. Згідно акту, складеного вихователями дитячого будинку Хмельницької обласної ради від 28.01.2015 року, на протязі періоду з 14.02.2014 року по 28.01.2015 року, [PERSON] жодного разу доньку, в дитячому будинку, не навідував, не цікавився її здоров»ям, листів, посилок, грошових переказів на ім»я дитини не надходило, телефонних розмов х донькою не замовляв. В судовому засіданні встановлено також, що відповідач сина, який навчається в спеціальній школі - інтернат, не відвідує, не займається його вихованням, не цікавиться станом здоров»я, жодної матеріальної допомоги не надає. З висновку органу опіки та піклування Білогірської районної державної адміністрації № 50/21.02-15-720/2014 р. від 23.06.2014 р. вбачається доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків, як підстава для позбавлення їх батьківських прав, це свідома поведінка особи, яка маючи реальну можливість виконувати ці обов'язки, не вчиняє жодних дій на їх виконання. При цьому позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, застосування якого потребує вагомих підстав. Судом встановлено, що відповідач не виконує свої обов'язки по батьківському піклуванню, не цікавиться навчанням, здоров'ям та умовами проживання дітей, що є підставою, відповідно до ст. 164, 166 СК України позбавити його батьківських прав відносно дітей.

Outcome: approved