Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» (далі - позивач, ПрАТ «ВФ Україна») звернулось до Печерського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надані телекомунікаційні послуги в сумі 7 874,83 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 762,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що між ним та відповідачем 08.09.2006 року було укладено договір про надання послуг мобільного зв`язку, згідно умов якого кожному абоненту надається один особовий рахунок на підставі чого здійснюються розрахунки за надані послуги за всіма наявними у абонента номерами телефонів. У зв`язку із переходом позивача на нову білінгову систему особовий рахунок відповідача було змінено. Своїм підписом відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма цінами та тарифами, а також умовами договору та Умовами користування та зобов`язується їх виконувати. З 29.10.2014 року по 09.11.2014 року по мобільному номеру відповідача було зафіксовано користування послугами мобільного зв`язку за кордоном. Позивачем на адресу відповідача було надіслано рахунки за надані послуги від 31.10.2014 року та від 30.11.2014 року. З 01.12.2014 року по 19.09.2015 року відповідачем сплачено 3 465,69 грн. 27.07.2016 року позивач направив відповідачу претензію про сплату суми заборгованості, яка залишилась, в розмірі 8 022,53 грн., після чого відповідачем було сплачено ще 147,70 грн. 22.09.2017 року позивач звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з відповідача та 02.11.2017 року Печерським районним судом м. Києва було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь ПрАТ «ВФ Україна» 8 022,53 грн. та судових витрат в розмірі 800,00 грн. 14.12.2017 року ухвалою суду наказ було скасовано. Отже, заборгованість відповідача перед позивачем становить 7 874,83 грн. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.08.2019 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за телекомунікаційні послуги та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 03.02.2020 року. 28.01.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від відповідача надійшли заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.02.2020 року задоволено заяву відповідача, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 28.05.2020 року. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.05.2020 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за телекомунікаційні послуги та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 06.10.2020 року. В судове засідання 06.10.2020 року з`явились представник позивача та відповідач. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06.10.2020 року повернуто без розгляду відзив відповідача. Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з викладених у позовній заяві підстав. Відповідач в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував та просив в позові відмовити. Вислухавши вступне слово представника позивача, відповідача, дослідивши та оцінивши подані сторонами письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 04.09.2006 року [PERSON] звернувся до ЗАТ «УКРАЇНСЬКИЙ МОБІЛЬНИЙ ЗВ`ЯЗОК» із письмовою заявою про переведення його на контрактні умови обслуговування на підставі Договору про надання послуг мобільного зв`язку, укладеного у письмовій формі зі збереженням телефонного номеру та SIM-картки. Також у заяві відповідач зазначив, що з правилами укладення Договору про надання послуг мобільного зв`язку та «Умовами користування мережами мобільного зв`язку ЗАТ «УКРАЇНСЬКИЙ МОБІЛЬНИЙ ЗВ`ЯЗОК» в письмовій формі ознайомлений та з ними погоджується. 04.09.2006 року між ЗАТ «УКРАЇНСЬКИЙ МОБІЛЬНИЙ ЗВ`ЯЗОК» (далі - UMC) та [PERSON] (далі - Абонент) було укладено Договір № 3040774/1.10616969, згідно умов якого UMC надає Абоненту послуги мобільного зв`язку в межах України. Міжнародний телефонний зв`язок здійснюється з країнами, що визначаються за вибором UMC. Згідно п. 1.3 Договору, надання послуг починається після внесення Абонентом на підставі відповідного рахунку UMC повної суми первинного авансу та його зарахування на особовий рахунок Абонента. Як визначено у п. 2.2 Договору, UMC зобов`язане надавати послуги Абоненту згідно з цим Договором, Умовами (Правилами) коригування мережами мобільного зв`язку та тарифами UMC. Відповідно до п. 2.4.2 Договору, Абонент зобов`язаний своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги та плату за утримання номера в мережі мобільного зв`язку UMC по всіх телефонах, зареєстрованих на його особовому рахунку (плата за утримання номера в мережі сплачується і в тому разі, коли надання послуг призупинене за несплату попередніх рахунків або за завою Абонента). Фактичне використання Абонентом тієї чи іншої послуги означає, що така послуга була замовлена Абонентом. Як вбачається із Статуту, ЗАТ «УКРАЇНСЬКИЙ МОБІЛЬНИЙ ЗВ`ЯЗОК» змінило свою назву на Приватне акціонерне товариство «МТС Україна», а Приватне акціонерне товариство «МТС Україна» було перейменовано у Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна». У період з 29.10.2014 року по 09.11.2014 року по мобільному номеру відповідача було зафіксовано користування послугами мобільного зв`язку за кордоном, що підтверджується паперовою копією електронного документа «Довідкова інформація про надані послуги». Приватне акціонерне товариство «МТС Україна» направило відповідачу рахунки № [NUMBER] від 31.10.2014 року та № [NUMBER] від 30.11.2014 року, згідно яких станом на 30.11.2014 року до оплати підлягало 11 298,01 грн. 27.07.2016 року Приватне акціонерне товариство «МТС Україна» направило [PERSON] претензію на суму 8 022,53 грн. з вимогою сплатити заборгованість. Так, за період з 01.06.2014 року по 22.10.2018 року заборгованість за надані послуги мобільного зв`язку [PERSON] частково погашено та сплачено 4 607,69 грн. Станом на 22.10.2018 року заборгованість відповідача становить 7 874,83 грн. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як визначено у ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Так, відповідно до ст.. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 33 Закону України «Про телекомунікації», який визначає права, обов`язки та засади відповідальності фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у даній діяльності або користуються телекомунікаційними послугами, споживачі телекомунікаційних послуг зобов`язані дотримуватися Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджує Кабінет Міністрів України, зокрема, виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги. Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Отже, оскільки відповідачем було одержано послуги роумінгу від позивача, то він зобов`язаний був їх оплатити. Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як визначено у ч. 1 та ч. 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст.. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідач не надав належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження оплати одержаних ним послуг в повному обсязі, як і не довів, що він не користувався послугами роумінгу. Отже, суд вважає позовні вимоги ПрАТ «ВФ Україна» щодо стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги в розмірі 7 874,83 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивач сплатив 1 762,00 грн. судового збору, що підтверджується платіжними дорученнями від 25.09.2017 року № 0010180536, від 10.10.2017 року № 0010192712, від 11.04.2018 року № 0010071122, які підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження понесення судових витрат. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 11, 525, 526, 627, 628, 629, 630, 911, 903 Цивільного кодексу України, ст. 33 Закону України «Про телекомунікації»,

Outcome: approved