Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з цивільним позовом до [PERSON] про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Вимоги мотивовані тим, що позивач є власником 6/11 частин житлового будинку, що знаходиться у [ADDRESS] . Іншим співвласником вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] є [PERSON] відповідно до договору дарування №507 від 15.05.1987 року, а саме 5/11 частини житлового будинку. Зазначена частина будинку відповідача досить довго є нежилою. Власник спірного майна [PERSON] вже більше 25 років не доглядає за будинком, не утримує його в належному стані, у зв`язку з цим частина будинку, що належить позивачу прийшла у незадовільний стан та непридатна для проживання. В зв`язку з таким обставинами, [PERSON] як власник іншої частини нерухомого майна обмежена у можливості в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися вказаним майном, а також позбавлена можливості приватизувати земельну ділянку по [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та почати реконструкцію своєї частини будинку та будівництва господарських споруд. Вона вимушена звернутися до суду за захистом свого майнового права, шляхом здійснення поділу житлового будинку з метою припинення права спільної часткової власності на це майно. У судове засідання позивач не з`явилась, в позовній заяві просить розгляд справи провести без її участі. У судове засіданні представник позивача не з`явилася, просила задовольнити позов з підстав викладених у ньому. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся на офіційному веб-сайті судової влади України за посиланням - https://sh.cn.court.gov.ua/sud2524/pres-centr/ogoloshennya/vukluk_749_1200_19. Відзиву та будь-яких клопотань до суду не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. [PERSON] є власником 6/11 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 11.12.2017 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.12.2017 року (а.с.10-12). Власником 5/11 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою від 21.10. 2019 року виданою Чернігівським міжміське БТІ відповідно до договору дарування №507 від 15.05.1987 року (а.с.12). Відповідно до акту №9 від 18.04.2019 року комісія з обстеження житлово комунальних умов Сновської міської ради в результаті обстеження стану будинку та господарських будівель в [ADDRESS] прийшла до висновку, що будинок непридатний для проживання (а.с.13). Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок, [ADDRESS] рік забудови будинку 1972 . З технічного паспорту житлового будинку частина будинку [PERSON] загальною площею 27,1 кв.м. (6/11 частки) становить відокремлену частину будинку (ізольовану квартиру №1 ) З [ADDRESS] може бути поділено на самостійні об`єкти нерухомого майна (а.с.30). При цьому позивачу [PERSON] виокремлюється 6/11 частин спірного будинку, а саме: кухню 1-1 площею 6,5 кв.м, житлову кімнату 1-2 площею 16,2 кв.м, веранду 1-1 площею 4,4 кв.м., загальною площею 27,1 кв.м, а також навіс літ. а 2-1. Поштова адреса: [ADDRESS] . Відповідачу [PERSON] при цьому залишається 5/11 частки спірного будинку, що складається з житлової кімнати 2-1 площею 14,8 кв.м, веранди 2-1 площею 19,9 кв.м, з присвоєнням нової поштової адреси. Відповідно до ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ч.2 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до абз. 1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 4 жовтня 1991 року (з подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Крім того, в абз.4 п. 7 та п. 8 Постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», Пленум Верховного суду України роз`яснив, що при поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. З технічного паспорту на спірний житловий будинок вбачається, що спірна частина будинку площею (6/11 частки спірного будинку) становить відокремлену частину будинку (ізольовану квартиру) з самостійним входом та комунікаціями, а тому може бути виділена позивачу як окремий об`єкт нерухомого майна. Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності припиняється. Така особа набуває право на виділене майно, і у випадку встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. У відповідності до ч. ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Отже, наведені вище норми гарантують кожному із співвласників право на поділ (виділ) в натурі того майна, яке знаходиться у їх спільній частковій власності і після здійснення якого, право спільної власності припиняється, кожен із співвласників набуває право особистої приватної власності на майно, що утворюється в результаті його поділу (виділу), і зміст якого проявляється, перш за все, у здійсненні правомочності щодо володіння, користування та розпорядження майном за своєю волею, на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб. З положення ч.1 та ч.3 ст. 367 ЦК України вбачається, що поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов`язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину. Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту. Такі висновки ґрунтуються на положенні ст. ст. 15, 16, 364 ЦК України та відповідно до яких кожній особі гарантується право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права або застосування інших способів захисту, встановлених законом, зокрема поділу (виділу) в натурі майна, що є у спільній частковій власності. Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст.181 ЦК України. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 року N 55. Так, згідно з пунктами 1.2,2.1, 2.4 Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Як вбачається з матеріалів справи інша частина 5/11 частки будинку належить [PERSON] , який вже тривалий час в даній частині будинку не проживає. Враховуючи те, що будинок може бути поділений на самостійні об`єкти нерухомого майна виділивши при цьому позивачу 6/11 частин спірного будинку, а саме: кухню 1-1 площею 6,5 кв.м, житлову кімнату 1-2 площею 16,2 кв.м, під літ. а веранду 1-1 площею 4,4 кв.м., загальною площею 27,1 кв.м, а також навіс літ. а 2-1. Відповідачу при цьому залишається 5/11 частки спірного будинку, що складається з житлової кімнати 2-1 площею 14,8 кв.м, веранді 2-1 площею 19,9 кв.м, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Суд звертає увагу, що необхідності зазначення в судовому рішенні про набуття виділеної позивачеві частки, яка перебувала в спільній частковій власності, статусу окремого об`єкту нерухомого майна є недоречним, оскільки воно стає таким в силу приписів ч.3 ст.364 ЦК України і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Як вбачається з позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. При обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved