Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Представник позивача Органа опіки та піклування Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації в особі Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в інтересах малолітньої дитини: [PERSON] звернулися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 22.07.2020 відкрито провадження по справі. Позивач мотивує свої позовні вимоги, тим що до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації звернулася бабуся дитини, [PERSON] та повідомила про те, що її син, [PERSON] разом із своєю дружиною, [PERSON] розповсюджують та вживають наркотичні речовини. Не займаються вихованням та утриманням свого малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Мати, [PERSON] та малолітній, [PERSON] , мають реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживають разом з батьком, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Батьки у зареєстрованому шлюбі не перебувають. Реєстрація народження [PERSON] проведена відповідно до ч. 1 ст. 126 Сімейного кодексу України. Під час відвідування родини було встановлено, що умови проживання для дитини не створені. Для дитини не відокремлено спальне місце, в квартирі дуже брудно, батьки справляють свої потреби в кімнаті, що має місце для розповсюдження інфекції. Крім того, батьки неодноразово знаходились в наркотичному стані та перебували в оголеному вигляді. Адміністрація школи І-ІІІ ступенів № 119 Деснянського району міста Києва повідомила, що батьки, [PERSON] та [PERSON] не приділяють належної уваги вихованню сина, мають негативний на нього вплив, сім`я соціально нестійка. Згідно листа з «Центру первинної медико-санітарної допомоги №2» Деснянського району міста Києва від 27.09.2019 зазначено, що рекомендації лікаря щодо рекомендованих повторних оглядів дитини під час хвороби, проведення профілактичних щеплень та щорічного профілактичного огляду школяра батьками дитини не виконуються. 03.05.2019, малолітній [PERSON] був направлений лікарем-педіатром на стаціонарне лікування, але батько дитини відмовився від лікування та більше на прийом до лікаря не приходив. Спеціалісти Служби у справах дітей та сім`ї неодноразово проводили профілактично-ро`зяснювальну роботу з батьками щодо належного виконання ними своїх батьківських обов`язків. Водночас, батькам було рекомендовано звернутись до реабілітаційного центру, з метою проходження реабілітації від наркозалежності, але батьки малолітнього проігнорували рекомендації, тому ситуація не покращилась. З 01.10.2019 на обліку Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації перебуває дитина, яка опинилась у складних життєвих обставинах, [PERSON] , [INFO] у зв`язку з ухиленням батьків, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , від виконання батьківських обов`язків. 25.10.2019 під час рейду спеціалісти Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації спільно з Деснянським районним у м. Києві Центром соціальних служб для сім`ї дітей та молоді, Сектором ювенальної превенції Деснянського УП ГУ НП в м. Києві відвідали родину малолітнього [PERSON] , [INFO] . Під час інспектування було встановлено, що санітарно-гігієнічний стан житла не відповідає вимогам. Для харчування дитини не виявлено продуктів або приготованих страв. Враховуючи дані факти, була проведена оцінка рівня безпеки дитини згідно з пунктом 8 постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008р. № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», пункту 9 постанови Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 № 800, у зв`язку з загрозою життю та здоров`ю малолітнього [PERSON] [INFO] та на підставі розпорядження Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 20.09.2019 № 532 «Про відібрання дитини у батьків», дитину було вилучено з родини та доставлено до Київської міської дитячої клінічної лікарні № 2. Дитина була влаштована до Центру соціальної реабілітації «Ковчег» та батькам було надано дозвіл на відвідування дитини. Згідно листа Центру від 13.12.2019 року, після зустрічей малолітнього [PERSON] з батьком спостерігається погіршення психо-емоційного стану, тому Центр просив відізвати попередньо наданий дозвіл на зустрічі з дитиною. Відповідно до листа Центру від 12.06.2010 року, обоє батьків відвідали дитину один раз 19.11.2019 року, та 25.11.2019 року батько приїздив один. Усі ці відвідування [PERSON] та [PERSON] були у стані, схожому на наркотичне сп`яніння, що власне вони самі і підтвердили. Останній раз батько приїздив до сина [INFO] , але Центром було відмовлено у зустрічі з дитиною, оскільки знову перебував у стані схожому на наркотичне сп`яніння. Батьку було рекомендовано пройти курс лікування. Більше батьки дитини до Центру не з`являлися, а у період карантину батько телефонував один раз. Орган опіки та піклування дійшов висновку, що батьки свідомо нехтують своїми обов`язками, ухиляються від виховання та навчання сина, не проявляють щодо нього батьківської турботи, не цікавляться його життям та здоров`ям, не утримують матеріально, тому надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав батьків, [PERSON] та [PERSON] , малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з викладеним вище представник позивача просить суд позбавити [PERSON] та [PERSON] , батьківських прав щодо малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] ; передати малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , Органу опіки та піклування Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації з метою забезпечення соціально-правового захисту малолітньої дитини. Представник позивача [PERSON] 14.08.2020 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. 21.01.2021 до суду надійшла заява від представника позивача [PERSON] про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, оскільки обставини які стали підставою зверненням до суду не змінились, і тому просить суд задовольнити позов. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] батьки [PERSON] , в судові засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, видане повторно Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 2018. З 01.10.2019 на обліку Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації перебуває дитина, яка опинилась у складних життєвих обставинах, [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з ухиленням батьків, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , від виконання батьківських обов`язків. 25.10.2019 під час рейду спеціалісти Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації спільно з Деснянським районним у м.Києві Центром соціальних служб для сім`ї дітей та молоді, Сектором ювенальної превенції Деснянського УП ГУ НП в м. Києві відвідали родину малолітнього [PERSON] , [INFO] , під час інспектування було встановлено, що санітарно-гігієнічний стан житла не відповідає вимогам, не виявлено продуктів харчування для дитини. Згідно з розпорядження Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 20.09.2019 № 532 «Про відібрання дитини у батьків», дитину [PERSON] було вилучено з родини та доставлено до Київської міської дитячої клінічної лікарні № 2. [PERSON] був влаштований до Центру соціальної реабілітації «Ковчег» та батькам було надано дозвіл на відвідування дитини. Згідно листа Центру від 13.12.2019, після зустрічей малолітнього [PERSON] з батьком спостерігається погіршення психо-емоційного стану, тому Центр просив відізвати попередньо наданий дозвіл на зустрічі з дитиною. Відповідно до листа Центру від 12.06.2010, обоє батьків відвідали дитину один раз 19.11.2019 та 25.11.2019 батько приїздив один, усі відвідування [PERSON] та [PERSON] були у стані, схожому на наркотичне сп`яніння, що власне вони самі і підтвердили. Останній раз батько [PERSON] приїздив до сина 12.12.2019, але Центром було відмовлено у зустрічі з дитиною, оскільки знову перебував у стані схожому на наркотичне сп`яніння, більше батьки дитини до Центру не з`являлися, а у період карантину батько телефонував один раз. Спеціалісти Служби у справах дітей та сім`ї неодноразово проводили профілактично-ро`зяснювальну роботу з батьками, щодо належного виконання ними своїх батьківських обов`язків, батькам було рекомендовано звернутись до реабілітаційного центру, з метою проходження реабілітації від наркозалежності, але батьки малолітнього проігнорували рекомендації. Як убачається із матеріалів справи відповідачі [PERSON] та [PERSON] не надали суду доказів відновлення становища задля виховання дитини в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості та не спростували зазначені позивачем обставини справи. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до приписів ст. 150 Сімейного кодексу України які перекликаються з положеннями абз.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладено обов`язок виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї, своєї Батьківщини, також покладено обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані поважати дитину, забезпечити здобуття дитиною загальної освіти, готувати дитину до самостійного життя. Суду не надано доказів, які б свідчили про те, що батьки дитини виконують свої обов`язки щодо сина, або які б свідчили про поважність причин невиконання ними своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, відповідно до вимог ч.4 ст.155 СК України. Відповідно до висновку № 102/02/37-4088 від 24.06.2020, виданий Деснянською районною в місті Києві державною адміністрацією відділ опіки та піклування Служби у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації зазначено, що вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] . Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращім інтересам дитини. Відповідно до вимог ст.164 ч.1 п.2 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Пунктом 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У п. 54 рішення ЕСПЛ «Хант проти України» ( від 07.12.2006 року), суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27 листопада 1992 року) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78.) Практика ЕСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об`єднання сім`ї. (Справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008р., «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року). Враховуючи викладене вище, дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, приділяючи особливу увагу до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків, беручі до уваги саме інтереси дитини, суд прийшов до висновку про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх дитини, оскільки вони не тільки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а ще не забезпечують належним спілкування та не проявляють поваги, турботи по відношенню до дитини. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80грн, а саме з кожного по 420,40грн.

Outcome: approved