Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з вимогами про усунення перешкод у здійсненні [PERSON] права власності щодо належного їй майна, а саме: звільнити з під арешту квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог представник позивачки посилається на те, що в рамках кримінального провадження № 42013000000000149 щодо підозрюваного [PERSON] у вчиненні злочинів передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 257 КК України, яке перебуває у провадженні СВ Шевченківського РВ ГУНП України в Запорізькій області, постановою Генеральної прокуратури України від 24.01.2012 р. накладено арешт на квартиру [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. Представник Генеральної прокуратури України в судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити з підстав викладених у письмових запереченнях (а.с. 60-63). Представники відповідачів: ДПІ у Святошинському р-ні ГУ ДФС у м. Києві, ДП «Інформаційний центр» Міністерство юстиції України, Головне управління Національної поліції в Запорізькій області в судове засідання не з'явилися, які про час та місце слухання справи повідомлялись судом належним чином (а.с. 57, 58, 59, 103, 104, 111, 112, 113), у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу за відсутності останніх на підставі наявних в матеріалх справи доказів. Суд, заслухавши представників позивачки, відповідача Генеральної прокуратури України та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що в рамках кримінального провадження № 42013000000000149 щодо підозрюваного [PERSON] у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, яке перебуває у провадженні Запорізької місцевої прокуратури № 1, постановою Генеральної прокуратури України від 18.04.2012 р. накладено арешт на квартиру [ADDRESS] (а.с. 91). Судом встановлено, що до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна внесено відомості за реєстраційним номером 12426544 щодо арешту квартири [ADDRESS] (а.с. 92). Як вбачається з мотивувальної частини постанови про накладення арешту на майно обвинуваченого від 18.04.2012 р., з матеріалів кримінальної справи, вбачається, що [PERSON] за рахунок коштів, здобутих злочинним шляхом, придбав квартиру [ADDRESS], та для приховання протиправного походження вказаного майна, право власності на зазначену вище квартиру [PERSON] спочатку оформив на ім'я своєї дружини [PERSON], а у вересні 2011 р. - на ім'я своєї тещі [PERSON] ( (а.с. 91). В судовому засіданні представник Генеральної прокуратури України пояснила, що слідство у кримінальному провадженні № 42013000000000149 щодо підозрюваного [PERSON] у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, триває, крім того, в матеріалах даного кримінального провадження наявне Повідомлення про підозру [PERSON] від 30.11.2016 р. Встановлено, що позивачка [PERSON] просить суд усунути перешкоди у здійсненні нею права власності щодо належного їй майна, а саме: звільнити з під арешту квартиру [ADDRESS]. Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Згідно ст. ст. 15, 16 ЦПК України, у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за КАС України (стаття 17), ГПК України (статті 1, 12), КПК України або КУпАП віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. У зв'язку з наведеним критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа). Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов'язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 КПК України (далі - КПК), до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок. При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні позивачка [PERSON] просить звільнити квартиру [ADDRESS] з під арешту, накладеного на підставі постанови слідчого в особливо важких справах Генеральної прокуратури України від 24 січня 2012 року. Відповідно до Прикінцевих положень новий КПК України набув чинності 20 листопада 2012 року. Відтак, передбачений ст.ст. 174, 539 КПК України порядок скасування арешту не поширюється на ті, які накладені вказаною постановою слідчого в особливо важких справах Генеральної прокуратури України від 24 січня 2012 року. При цьому, згідно з вимогами ст.ст. 126, 214, 324 КПК України, в редакції 1960 р., прийняття рішення про скасування заходів по забезпеченню цивільного позову, накладення арешту на майно, долю майна, описаного для забезпечення цивільного позову, належить до повноважень та компетенції слідчого при закритті кримінальної справи або суду при постановленні вироку, а також скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпадає потреба. Таким чином, враховуючи норми діючого Законодавства та вимоги КПК України, які діяли на час постановлення спірної постанови про накладення арешту, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] про звільнення майна з-під арешту не можуть бути вирішенні та не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв'язку з чим, у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed