Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

Представник позивача Чекмарев К.А. звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за укладеним Договором про надання кредиту № 1000573 від 17.02.2016 у загальному розмірі 52 607,80 грн, а також судових витрат, що складаються із витрат на сплату судового збору у розмірі 1 921,00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 17.02.2016 між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» та [PERSON] був укладений договір № 1000573 про надання кредиту, відповідно до якого відповідач отримала в кредит грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн для власних потреб у безготівковій формі шляхом перерахування коштів з поточного рахунку кредитодавця на рахунок позичальника, що зазначений у Додатку № 2, що є невід`ємною частиною договору. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язаний своєчасно погашати кредит, сплачувати фіксовану процентну ставку за користування кредитом із розрахунку 28 % річних від суми заборгованості, що передбачено п. 1.1 Договору. Пунктом 2.5 такого договору передбачено, що позичальник за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно сплачує комісійну винагороду у розмірі 4 % від суми кредиту, що зазначена у п. 1.1 договору. Сплата процентів, суми кредиту та інших платежів здійснюється позичальником щомісячно ануїтентними платежами у розмірі та в період встановленими у додатку № 1 до договору з 1 по 15 число місяця наступного за звітним, починаючи з 01.03.2016, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі п. 2.6 договору. Проте, відповідачем умови кредитного договору не виконувалися, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 16.09.2019 становить 52 607,80 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту - 6 310,84 грн, заборгованості за відсотками - 5 245,96 грн, заборгованості по комісії - 15 815,30 грн, заборгованості за штрафними санкціями - 17 200,00 грн, заборгованості по рахунку інфляції - 5 994,98 грн, заборгованості 3 % річних - 2 040,73 грн. Представником позивача до суду разом із позовною заявою подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Ухвалою від 01 листопада 2019 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за її клопотанням, яке вона може подати в строк для подання відзиву на позов. Проте, рекомендовані листи із матеріалами позовної заяви та ухвалою про відкриття провадження, які були двічі направлені відповідачу за зареєстрованою адресою її місця проживання, повернулись на адресу суду з відміткою працівника відділу зв`язку «Інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення». Ухвалою суду від 26.12.2019 справу було призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача Чекмарев К.А. в судове засідання не з`явився. 12.03.2020 представником позивача до суду направлено заяву, в якій він позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу без його участі. Інших доказів, що підтверджували позовні вимоги не надав. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене 25.03.2020. На підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України [PERSON] з опублікуванням оголошення про виклик вважається належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, з?ясувавши фактичні обставини справи оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, встановив наступне. Між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» в особі директора [PERSON] та [PERSON] 17 лютого 2016 року було укладено кредитний договір № 1000573, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язувався надати позичальнику грошові кошти в кредит у сумі 10 000,00 грн для власних потреб на умовах строковості, зворотності, платності у безготівковій формі шляхом перерахування коштів з поточного рахунку кредитодавця на рахунок позичальника або іншого отримувача, зазначеного у Додатку № 2, який є невід`ємною частиною цього договору, а позичальник зобов`язувався своєчасно погашати кредит, сплачувати фіксовану процентну ставку за користування кредитом із розрахунку 28 % річних від суми заборгованості та виконувати інші зобов`язання згідно договору, врегульовано п. 1.1 зазначеного Договору. Відповідно до п. 1.2 укладеного договору дата перерахування суми кредиту на рахунок, вказаний у додатку № 2, є датою укладення цього договору. Пунктом 1.3 Договору зазначено дату остаточного повернення кредиту до 15.02.2018. За правилами статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до положень ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв?язку та, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Дані положення врегульовані ст. 1046 ЦК України. За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтями 12, 13, 81 ЦПК України врегульовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як передбачено ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Пунктом 1.1 кредитного договору № 1000573 від 17.02.2016 передбачено, що позивач зобов`язувався надати відповідачу кредит у розмірі 10 000,00 грн у безготівковій формі шляхом перерахування коштів з поточного рахунку кредитодавця на рахунок позичальника або іншого отримувача, що зазначений у Додатку № 2, який є невід`ємною частиною договору. Додаток № 2 до договору містить заяву відповідача про перерахування кредитних коштів на банківський рахунок із зазначенням його реквізитів. Позивачем додано платіжне доручення № 15 від 17.02.2016 про перерахування коштів у розмірі 9 800,00 грн платником ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» на рахунок № [NUMBER] , банк отримувача АТ КБ «ПриватБанк», код банку 305299, код ЄДРПОУ 14360570, призначення платежу: видача позики зг. дог. № 1000573 від 17.02.2016; [PERSON] , ІПН [NUMBER] [NUMBER] . Без ПДВ. Пунктом 3.1 глави 3 «Розрахунки із застосуванням платіжних доручень» Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ № 22 від 22.01.2004 передбачено, що платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 3 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 9 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків. Додатком 9 до зазначеної Інструкції передбачено, що в розрахунковому документі повинні бути зазначені число, місяць та рік списання коштів з рахунку платника, які засвідчуються підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку. Проте, надане позивачем в додатку до позовної заяви платіжне доручення не містить відомостей про списання коштів з рахунку платника. Окрім того, в платіжному дорученні не зазначено код банку платника, номер рахунку зазначено як [NUMBER] , який відрізняється від номера рахунку у договорі і не мав такого позначення у 2016 році. Суд має сумнів у достовірності вказаного документу на предмет його справжності. Окрім того, відсутня відмітка банку про виконання доручення платника щодо списання/перерахування коштів з його рахунку. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження перерахування коштів з поточного рахунку кредитодавця банком платника на рахунок відповідача, так як за нормами ст. 1046, ч. 2 ст. 1054 ЦК України кредитний договір є укладений з моменту передання грошей, що також врегульовано п. 1.2 договору № 1000573 про надання кредиту від 17.02.2016 укладеного між сторонами спору. Судовий збір у розмірі 1 921,00 грн, сплачений позивачем при подачі позову до суду, в силу ст. 141 ЦПК України в разі відмови в позові відшкодуванню не підлягає. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed