Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом в якому просить поділити між позивачем та [PERSON] житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] : виділити в натурі позивачу Ѕ частину зазначеного житлового будинку з надвірними спорудами, виділити в натурі відповідачці Ѕ частину зазначеного житлового будинку з надвірними спорудами, припинити право спільної часткової власності позивача та відповідачки на вказаний житловий будинок з надвірними спорудами та у разі неможливості виділення в натурі позивачу та відповідачці по Ѕ частині вказаного житлового будинку з надвірними спорудами визначити порядок користування позивачем та відповідачкою вищевказаним майном. Представник позивача позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.03.1976 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, з листопада 2014 року подружжя фактично не проживає однією сім`єю та не ведуть спільного господарства внаслідок чого 13.12.2017 року їх шлюб було розірвано рішенням суду. За час перебування у шлюбі було придбано за 21159 грн. на ім`я [PERSON] житловий будинок з надвірними спорудами, який складається з одного житлового будинку та надвірних споруд: сараю, погрібу, вбиральні, огородження, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 11.12.2015 року було визнано за відповідачкою право власності на Ѕ ідеальну частину вищевказаного майна, рішення набрало законної сили. Судом було встановлено, що будинок є спільною власністю подружжя. 06.02.2018 року позивач уклав шлюб з [PERSON] з якою він проживав як чоловік та жінка з листопада 2014 року по [ADDRESS] . Вище вказаний житловий будинок з надвірними спорудами є спільною власністю подружжя. Згідно із законодавством України позивач має право на виділення в натурі Ѕ частини будинку та має право користуватися зазначеним будинком з надвірними спорудами, тому представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом. Представником відповідача до суду було подано відзив на позовну заяву в якій вона просила відмовити у задоволені позовних вимог, зазначену вимогу обґрунтовувала тим, що позивач у своїй позовній заяві просить суд поділити майно подружжя посилаючись на підстави визначені нормами ст. 63, 68, 69, 71 Сімейного кодексу України, але представник відповідача зазначає, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. При цьому право кожного співвласника поширюється на весь об`єкт у цілому, а не на конкретну його частку. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння і користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Позивач жодного разу не звертався до відповідачки з пропозицією виділити у натурі його частку зі спільного часткового майна. Саме спірної ситуації між співвласниками не виникало, так як про бажання позивача виділити частку у натурі, відповідачка дізналася тільки після отримання позовної заяви. Також позивачем не надано жодного доказу про можливість виділити часток співвласників у натурі, а саме відповідно до Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 55 від 18.06.2007 р., яким затверджена інструкція щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, згідно якої передбачено порядок отримання висновку щодо технічної можливості поділу об`єктів нерухомого майна. Відповідний висновок надав би можливість без витрат на проведення експертизи, отримати інформацію щодо можливості здійснити виділ в натурі, а також, яким чином можливо зробити виділ. Також представник відповідача зазначив, що позивач на момент звернення з позовом до суду, сам не визначився з позовними вимогами, а саме він просить суд прийняти рішення за вимогами, які сам не конкретизував. Крім того позовні вимоги в частині виділення в натурі зі спільної часткової власності, у разі задоволення судом позову, можливо спричинять відповідачу додаткові витрати пов`язані з облаштуванням додаткових будівельних переробок. Позовні вимоги також не містять вимог щодо прав сторін після виділу в натурі частки кожного з них, тобто припинити права спільної часткової власності визначено у позові, а що буде надалі позивачем не визначено, так позивачем перед судом ставиться вибір щодо позовних вимог, які саме потрібно розглядати, тому позовні вимоги [PERSON] на думку представника відповідача задоволенню не підлягають. В судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позовні вимоги та виділити позивачу в натурі позивачу Ѕ частину зазначеного житлового будинку з надвірними спорудами відповідно до першого варіанту зазначеного в експертизі, а саме дві кімнати (1-4 та 1-5 малюнок № 5, аркуш № 36 експертизи), оскільки позивач фактично зараз користується цими кімнатами. В судовому засіданні відповідач просила виділити позивачу дві кімнати (1-6 та 1-5 малюнок № 5, аркуш № 36 експертизи), сарай та туалет, тоді буде здійснено поділ між ними 50/50. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] який інтересах малолітнього сина - [PERSON] , 2011 р.н., в судовому засіданні підтримав варіант розподілу запропонований відповідачем. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін по справі суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою 01.03.1976 року було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис № 7 (а.с. 12). 13 грудня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується заочним рішенням Біляївського районного суду від 13.12.2017 року (а.с. 13). Позивач під час шлюбу з відповідачкою придбав житловий будинок з надвірними спорудами, який складається з одного житлового будинку та надвірних споруд: сараю, погрібу, вбиральні, огородження, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу серії АЕА № 116643 від 17.04.2001 року, посвідченого державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Кифоренко Р.Б. та зареєстрованого в реєстрі за № 990 (а.с. 14). 06 лютого 2018 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 24 (а.с. 16). Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2\~ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом ч. 1\~ст. 61 СК України\~об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. У відповідності до\~ст. 63 СК України\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. В силу положення ч. 1\~ст. 68 СК України\~розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. За загальними принципами, закріпленими ч. 1 ст. 69\~та ч. 1 ст. 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 11.12.2015 року було визнано за відповідачкою право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними спорудами: сараю, погрібу, вбиральні, огородження, які розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). Отже, позивач та відповідач є співласниками житлового будинку з надвірними спорудами: сараю, погрібу, вбиральні, огородження, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , з ідеальними частками Ѕ за кожним. Відповідно до ч. 1\~ст.\~370 ЦК України\~співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. За змістом ч. 2 та ч. 3 цієї статті у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників управі спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому\~статтею 364 цього Кодексу. Згідно з ч. 3\~ст. 364 ЦК України\~у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. З роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п.7\~постанови «Про\~практику застосування\~судами законодавства,\~що регулює\~право приватної\~власності громадян\~на жилий\~будинок» №7 від 04 жовтня 1991 року\~встановлено, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток управі власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до\~ст. 119 ЦК\~ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. В позасудовому порядку, сторони до згоди щодо поділу майна не дійшли. Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення учасників, суд дійшов висновку, що вірним буде поділити спірне майно між сторонами наступним чином з відступом від ідеальних часток: Виділити в натурі [PERSON] , Ѕ частину зазначеного будинку літ. «А», площею 35,1 кв.м., яка складається з : - приміщення № 1-4 житлова кімната, площею 14,6 кв. м; - приміщення № 1-5 житлова кімната, площею 20,5 кв.м; - сарай літ. «В», убиральня літ. «Г» загальною оціночною вартістю 100 418 грн.,, що відповідає 44/100 частинам, що на 6/100 частин менше ідеальної належної частки. Виділити в натурі [PERSON] , Ѕ частину зазначеного будинку літ. «А», площею 52,8 кв.м. яка складається з : приміщення № 1-1 веранда, площею 5,9 кв. м; приміщення № 1-2 веранда, площею 4,0 кв.м; приміщення №1-3 житлова кімната, площею 15,1 кв.м; приміщення № 1-6 столова, площею 10,1 кв.м. приміщення № 1-7 кухня, площею13, 0 кв.м; приміщення № 1-8 санвузол, площею 4,7 кв.м; погріб під частиною будівлі літ «Б», загальною оціночною вартістю 127 060 грн., що відповідає 56/100 частинам, що на 6/100 частин більше ідеальної належної частки. Зазначений варіант поділу описаний в експертизі № 07/2020 від 13.04.2020 р. на аркушах 38-40. (а.с. 197-217). Обираючи такий варіант поділу суд виходить з фактичного користування сторонами житловими приміщеннями, а також з того, що між сторонами існує певна напруженість у стосунках, що свідчить на користь того, що позивачу має бути виділені окремі кімнати з облаштуванням окремого входу та переобладнання та розподіл систем опалення, каналізації, електро-, водо- та газопостачання з відступом від ідеальних часток.

Outcome: approved