Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

Приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Ляпін Д.В. звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника [PERSON], [INFO] р. н., РНОКПП: [NUMBER] - квартиру [ADDRESS]. Подання мотивоване тим, що на виконанні у Приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Ляпіна Д.В. знаходиться виконавче провадження № 57258369 з примусового виконання виконавчого листа Оболонського районного суду м. Києва № 756/9508/15-ц від 13 січня 2016 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми в розмірі 9 307 353,96 грн. Посилаючись на те, що боржником вимоги за виконавчим листом добровільно не виконуються, боржник ухиляється від надання доступу до квартири, у якій він зареєстрований, на неодноразові виклики приватного виконавця боржник [PERSON] не з'являється. Приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Ляпін Д.В. у судовому засіданні подання підтримав та просив його задовольнити. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про час та місце засідання повідомлялися належним чином. Заслухавши пояснення приватного виконавця, дослідивши матеріали подання та письмові докази, суд вважає, що у його задоволенні необхідно відмовити з наступних підстав. На виконанні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича, номер посвідчення 0008, дата видачі посвідчення 30.05.2017, знаходиться виконавче провадження №57258369 з виконання виконавчого листа № 756/9508/15-ц від 13 січня 2016 року, виданого Оболонським районним судом міста Києва, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми в розмірі 9 307 353,96 грн (а.с.176-227 т. 2). Відповідно до п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб. Статтею 439 ЦПК України встановлено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця. Згідно відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві боржник [PERSON] зареєстрований за адресою: квартира [ADDRESS] (а.с.180 т. 2). Постановою приватного виконавця Ляпіна Д.В. від 19 вересня 2018 року було відкрито виконавче провадження № 57258369 (а.с.114 т. 2). Копію постанови направлено боржнику [PERSON] 20.09.2018 (а.с.179 т. 2). Лист із копією постанови, що направлений боржнику, повернувся на адресу приватного виконавця з причин «закінчення встановленого строку зберігання», на підставі чого суду не вдається встановити, що боржнику було відомо про початок виконавчого провадження відносно нього та відповідно про можливість добровільно виконати рішення суду. 27 вересня 2018 року виконавцем здійснювалась перевірка за вказаною у виконавчому документі адресою, а саме м. Київ, вул. Героїв Сталінграду, 12-Г, 33, проте на момент перевірки двері ніхто не відчинив, що відображено в акті від 27.09.2018 (а.с.176-227 т. 2). 18 жовтня 2018 року під час перевірки за зазначеною адресою, в квартирі знаходилась невстановлена особа, яка відмовилась відчинити двері (а.с.176-227 т. 2). Також виконавцем 08.11.2017 на адресу боржника надіслано виклик, однак боржник на виклики не з'явився, про причини неявки не повідомив (а.с.176-227 т. 2). Відповідно до повідомлення Відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м. Києві вих. № 3400 від 26.09.2018 з 04.04.1981 [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с.223-224 т. 2). Відповідно до інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за [PERSON] зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.208 т. 2). Окрім того відповідно до зазначеної інформації на квартиру [ADDRESS] вже накладено арешт ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 22.12.2009 по справі № 2-7736/09 (а.с.208 т. 2). Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А як передбачено ч. 6 ст. 81 ЦПК України, рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали подання та виконавчого провадження, суду не вдається встановити, що боржник отримав постанову про відкриття виконавчого провадження, у зв'язку з чим невідомо чи [PERSON] мав реальну можливість виконати в добровільному порядку рішення суду, також не вдається можливим встановити чи ухилявся останній від вчинення виконавчих дій та чи є належні підстави для такого припущення, а як наслідок для проникнення до житла. Долучені до подання повідомлення приватного виконавця про зобов'язання боржника надати доступ до квартири та акти приватного виконавця не містять доказів того, що боржник знав про виконавче провадження та проведення виконавчих дій щодо нього, оскільки у встановленому порядку він не отримав ці документи. Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року). Статтею 30 Конституції України встановлено, що кожному гарантується недоторканність житла, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов'язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі викладеного суд вважає правильним у задоволенні подання відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed