Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

Представник ТзОВ «Рівнетеплоенерго» звернувся до [PERSON] про стягнення заборгованості з теплопостачання в розмірі 5687, 20 грн. та судового збору в розмірі 1218, 00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що судовим наказом Рівненського міського суду № 569/3986/14ц від 17.04.2014 р. з [PERSON] стягнуто на користь ТзОВ «Рівнетеплоенерго» заборгованість за послуги теплопостачання, ухвалою Рівненського міського суду від 28.05.2014 р. судовий наказ був скасовано. ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює та відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення в [ADDRESS]. власником якого є [PERSON] В порушення своїх зобовязань, відповідач вчасно плату за надані послуги з теплопостачання не здійснює. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги зменшила, просила стягнути з [PERSON] заборгованість з теплопостачання на користь ТзОВ «Рівнетеплоенерго» в розмірі 4\~437, 38 грн. В судовому засіданні відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, підтримали подані на позов заперечення, пояснили, що представником відповідача поданий розрахунок заборгованості з 01.01.1999 року, однак в липні 2007 року в Рівненському міському суді була справа за позовом КТП «Комуненергія» до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 5124 грн. 45 коп. за період з січня 1999 року по лютий 2007 року. За результатами розгляду справи ухвалою Рівненського міського суду від 04 липня 2007 року провадження у справі було закрито у звязку із відмовою представника позивача від позову. 18 листопада 2014 року між [PERSON] та позивачем укладено договір № 8081/1812 про реструктуризацію заборгованості за період з 01.03.2007 року по 01.11.2014 року в сумі 3551 грн. терміном на 24 місяці, встановлений щомісячний платіж 147 грн. 96 коп. Дана сума ним була сплачена. В наданому позивачем розрахунку заборгованості відсутні відомості про проплату ним в листопаді 2015 року 562, 75 грн. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового приміщення за адресою: [ADDRESS]. Відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у вищевказане житлове приміщення здійснює ТзОВ «Рівнетеплоенерго». Договір між ТзОВ «Рівнетеплоенерно» та [PERSON] відсутній, однак відповідач користується послугами та у судовому засіданні визнав те, що між ним та ТзОВ «Рівнетеплоенерго» існують зобовязання. У 2007 році КТП «Комуненергія» правонаступником якого є ТзОВ «Рівнетеплоенерго» зверталась з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за період з 01.01.1999 року по лютий 2007 року в розмірі 5124, 45 грн. (а.с. 18) Ухвалою Рівненського міського суду від 04 липня 2007 року провадження у справі за вищевказаним позовом закрито у звязку із відмовою позивача від позову. (а.с.19) Відповідно до ч. 3 ст. 206 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Таким чином вимоги ТзОВ «Рівнетеплоенерго» про стягнення з [PERSON] заборгованості за період з січня 1999 року по лютий 2007 року в розмірі 5124, 45 грн. є безпідставними. 18 листопада 2014 року [PERSON] та ТзОВ «Рівнетеплоенерго» уклали договір № 8081/1812 про реструктуризацію заборгованості за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання на суму 3551 грн. терміном 24 місяці, сума поточного щомісячного платежі за послуги з опалення та підігріву види становить 147, 96 грн. (а.с. 20). Як вбачається з розрахунку заборгованості, [PERSON] з листопада 2014 року сплачував ТзОВ «Рівнетеплоенерго» суми у більшому розмірі ніж йому були нараховані за щомісячну оплату, таким чином ним була погашена заборгованість за договором № 8081/1812 про реструктуризацію заборгованості (а.с. 7-8). Також [PERSON] надав суду квитанцію про сплату ним на рахунок ТзОВ «Рівнетеплоенерго» в розмірі 562, 75 грн. в листопаді 2015 року, про що представником позивача було відображено у розрахунку про заборгованість станом на 01.02.2016 р. (а.с. 26). Фактично сума в розмірі 562, 75 грн. є різницею між предявленою сумою заборгованості 5687, 20 грн. та сумою заборгованості за період з січня 1999 року по лютий 2007 року в розмірі 5124, 45 грн. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті \~обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Таким чином представник позивача не довів наявність заборгованості [PERSON] перед ТзОВ «Рівнетеплоенерго», тому позовні вимоги є безпідставними. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed