Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Прокурор Черкаського району Черкаської області в інтересах держави в особі Державного підприємства «Черкаське лісове господарство» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області, третя особа - Реєстраційна служба Черкаського районного управління юстиції про визнання розпорядження незаконним, визнання недійсним державного акту на право власності, зобов'язання до вчинення дій. Позов мотивував тим, що відповідно до розпорядження голови Черкаської районної державної адміністрації від 06 листопада 2007 року № 372 «Про передачу у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків», затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 23 громадянам для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд загальною площею 2,3 га за рахунок земель запасу в адміністративних межах Геронимівської сільської ради Черкаського району Черкаської області за межами населеного пункту та передано земельні ділянки у власність 23 громадянам, в тому числі і [PERSON] та [PERSON]. На підставі розпорядження голови Черкаської райдержадміністрації № 372 від 06 листопада 2007 року [PERSON] отримав державний акт серії [NUMBER] від 28.01.2008 року на право власності на земельну ділянку, площею 0,10 га. та[PERSON] отримав державний акт серії [NUMBER] від 26.11.2007 року на право власності на земельну ділянку, площею 0,10 га. Проведеною перевіркою органами прокуратури Черкаської області на початку 2014 року встановлено, що передача земельних ділянок загальною площею 2,3 га. 23-м громадянам, в тому числі і [PERSON] та [PERSON], проведена незаконно. В подальшому [PERSON] продав вказану земельну ділянку [PERSON] за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 26.06.2012 року зареєстрованого в реєстрі за № 2400, а останій оформив свідоцтво про право власності на нерухоме майно [NUMBER] видане 30 травня 2014 року Реєстраційною службою Черкаського районного управління юстиції. Вказане свідоцтво підлягає визнанню недійсним. Позивач вказує, що земельні ділянки передані [PERSON] та [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що не є лісогосподарською потребою. Водночас, вказані земельні ділянки на момент здійснення передачі відносилась до категорії земель лісогосподарського призначення та перебувала у постійному користуванні ДП «Черкаське лісове господарство» на підставі матеріалів лісовпорядкування. Тобто, Черкаська райдержадміністрація порушила вимоги п. 3 ч. 1 ст. 32 Лісового кодексу України. Оспорюваним розпорядженням Черкаської райдержадміністрації фактично змінено цільове призначення спірних земельних ділянок, однак у місцевої державної адміністрації відсутні повноваження щодо вилучення земель лісогосподарського призначення державної форми власності, що розташовані за межами населеного пункту для нелісогосподарських потреб. А тому, виконання вимог ст. 20 ЗК України щодо зміни цільового призначення земель саме органами виконавчої влади, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, в даному випадку є неможливим. Також, був порушений порядок зміни цільового призначення земельної ділянки, зокрема вимоги ст. 57 ЛК України. Оспорюване розпорядження прийнято з порушенням ч. 1 ст. 58 Лісового Кодексу України, оскільки при зміні цільового призначення земельної лісової ділянки з метою її використання в цілях, не пов'язаних з веденням лісового господарства, не було вирішено питання про збереження або вирубування дерев і чагарників на земельній ділянці, що відводиться громадянам. Позивач вказує, що згідно п.«а» ч.1 ст.21 ЗК України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам. Оспорюване розпорядження порушує право ДП «Черкасилісгосп» на користування землею, оскільки з прийняттям цього розпорядження земельна ділянка площею 2,3 га фактично вибула з користування державного підприємства. Згідно ч.2 ст.393 ЦК України власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. Тому, ДП «Черкасилісгосп» має право вимагати повернення незаконно вилученого майна, що в свою чергу, обмежено добросовісністю набувача. Вказує, що згідно ч.3 ст.388 ЦК України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Тому просить визнати незаконним та скасувати розпорядження Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області № 372 від 06 листопада 2007 року «Про передачу у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків» в частині затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,10 га., що розташована в адміністративних межах Геронимівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, за межами населеного пункту, кадастровий № [NUMBER] та затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,10 га., що розташована в адміністративних межах Геронимівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, за межами населеного пункту, кадастровий № [NUMBER]; визнати недійсним державний акт серії [NUMBER] від 28 січня 2008 року на право власності на земельну ділянку, площею 0,10 га., виданий [PERSON]; визнати недійсним державний акт серії [NUMBER] від 26 листопада 2007 року на право власності на земельну ділянку, площею 0,10 га., виданий [PERSON]; визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно [NUMBER] видане 30 травня 2014 року Реєстраційною службою Черкаського районного управління юстиції [PERSON]; скасувати державну реєстрацію даних земельних ділянок; витребувати від [PERSON] та [PERSON] вказані земельні ділянки. Судові витрати покласти на відповідачів. В судовому засіданні прокурор Савченко С.В. підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити: визнати незаконним та скасувати розпорядження Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області № 372 від 06 листопада 2007 року «Про передачу у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків» в частині затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,10 га., що розташована в адміністративних межах Геронимівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, за межами населеного пункту, кадастровий № [NUMBER] та затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,10 га., що розташована в адміністративних межах Геронимівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, за межами населеного пункту, кадастровий № [NUMBER]; визнати недійсним державний акт серії [NUMBER] від 28 січня 2008 року на право власності на земельну ділянку, площею 0,10 га., виданий [PERSON]; визнати недійсним державний акт серії [NUMBER] від 26 листопада 2007 року на право власності на земельну ділянку, площею 0,10 га., виданий [PERSON]; визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно [NUMBER] видане 30 травня 2014 року Реєстраційною службою Черкаського районного управління юстиції [PERSON]; скасувати державну реєстрацію даних земельних ділянок; витребувати від [PERSON] та [PERSON] вказані земельні ділянки. Судові витрати покласти на відповідачів. Представники відповідачів [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення, оскільки вважають їх безпідставними та необгрунтованими з підстав вказаних у запереченнях на позовну заяву. Представник відповідача Черкаської райдержадміністрації в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причину неявки, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання по справі, що підтверджується письмовими доказами наявними в матеріалах справи. Представник третьої особи Реєстраційної служби Черкаського районного управління юстиції в судове засідання не з'явився, але надав суду листа про розгляд справи без його участі, при вирішенні позову покладається на думку суду. Заслухавши пояснення прокурора та представників відповідачів, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно вимог частини 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи, виник спір. Щодо повноважень прокурора Черкаського району звертатись до суду з даним позовом, судом встановлено, що повноваження прокурора щодо здійснення представництва інтересів держави в суді передбачено ст. 121 Конституції України, ст. 45 ЦПК України, ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру». Право прокурора на подання позовів до суду саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, роз'яснено і в рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 року № 3-рп/99. Судом встановлено, що відповідно до розпорядження голови Черкаської районної державної адміністрації від 06 листопада 2007 року № 372 «Про передачу у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків», затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 23 громадянам для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд загальною площею 2,3 га за рахунок земель запасу в адміністративних межах Геронимівської сільської ради Черкаського району Черкаської області за межами населеного пункту та передано земельні ділянки у власність 23 громадянам, в тому числі і [PERSON] та [PERSON]. На підставі розпорядження голови Черкаської райдержадміністрації № 372 від 06 листопада 2007 року [PERSON] отримав державний акт серії [NUMBER] від 28.01.2008 року на право власності на земельну ділянку, площею 0,10 га. та[PERSON] отримав державний акт серії [NUMBER] від 26.11.2007 року на право власності на земельну ділянку, площею 0,10 га. В подальшому [PERSON] продав вказану земельну ділянку [PERSON] за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 26.06.2012 року зареєстрованого в реєстрі за № 2400, а останій оформив свідоцтво про право власності на нерухоме майно [NUMBER] видане 30 травня 2014 року Реєстраційною службою Черкаського районного управління юстиції. Проведеною перевіркою органами прокуратури Черкаської області на початку 2014 року встановлено, що передача земельних ділянок загальною площею 2,3 га 23-м громадянам, в тому числі і [PERSON] та [PERSON] проведена незаконно. Згідно ч.1 ст.149 ЗК України земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Відповідно ч.2 ст.149 ЗК України вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування, що передбачено частинами 7, 8, 9 ст.118 ЗК України. Судом встановлено, що спірні земельні ділянки передані [PERSON] та [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, що не є лісогосподарською потребою. Водночас, вказані земельні ділянки на момент здійснення передачі відносились до категорії земель лісогосподарського призначення та перебували у постійному користуванні ДП «Черкаське лісове господарство». Тобто, Черкаська райдержадміністрація порушила вимоги п.3 ч.1 ст.32 Лісового кодексу України, які на той момент були чинними. Оспорюваним розпорядженням райдержадміністрацією фактично змінено цільове призначення спірної земельної ділянки, однак у місцевої державної адміністрації відсутні повноваження щодо вилучення земель лісогосподарського призначення державної форми власності, що розташовані за межами населеного пункту для нелісогосподарських потреб. А тому, виконання вимог ст.20 ЗК України щодо зміни цільового призначення земель саме органами виконавчої влади, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, в даному випадку є неможливим. Також, був порушений порядок зміни цільового призначення земельної ділянки, зокрема вимоги ст.57 ЛК України, оскільки проекти відведення земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] не містить погодження органу виконавчої влади з питань лісового господарства, а висновок Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Черкаській області від 03.10.2007 рокувзагалі не містить посилань про зміну цільового призначення земельної ділянки. Оспорюване розпорядження Черкаської райдержадміністрації прийнято з порушенням ч.1 ст.58 Лісового Кодексу України, оскільки при зміні цільового призначення земельної лісової ділянки з метою її використання в цілях, не пов'язаних з веденням лісового господарства, не було вирішено питання про збереження або вирубування дерев і чагарників на земельній ділянці, що відводиться громадянам. Згідно п. «а» ч.1 ст.21 Земельного Кодексу України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам. Судом встановлено, що ДП «Черкаське лісове господарство» не погоджувало питання вилучення спірної земельної ділянки і не надавало відповідний висновок. Тому, спірна земельна ділянка неправомірно вибула у власність громадян поза волею Лісгоспу. Оспорюване розпорядження порушує право ДП «Черкасилісгосп» на користування землею, оскільки з прийняттям цього розпорядження земельна ділянка площею 2,3 га. фактично вибула з користування державного підприємства. Відповідно до ч.10 ст.59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Тому суд вважає, що розпорядження Черкаської райдержадміністрації № 372 від 06 листопада 2007 року в частині затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання у власність [PERSON] та [PERSON] земельних ділянок, - є таким, що прийнято з порушенням діючого законодавства, порушує інтереси держави, тому його необхідно визнати протиправним і скасувати. Дана позовна вимога є доведеною, обґрунтованою і підлягає до задоволення. Враховуючи, що державні акти серії [NUMBER] від 28 січня 2008 року на право власності на земельну ділянку [PERSON] та серії [NUMBER] від 26 листопада 2007 року на право власності на земельну ділянку [PERSON] були видані на підставі вказаного розпорядження голови Черкаської райдержадміністрації, яке прийнято з грубим порушенням чинного законодавства, тому суд прийшов до висновку про незаконність набуття права власності на спірні земельні ділянки відповідачами [PERSON] та [PERSON], а вказані державні акти необхідно визнати недійсними. Твердження в судовому засіданні представника відповідача [PERSON], [PERSON], що державний акт про право власності на земельну ділянку виданий на ім'я [PERSON] не підлягає до скасування, в зв'язку з тим, що дана земельна ділянка ним продана другій особі, суд до уваги не приймає, тому що представник [PERSON] даних про договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки суду не надав. Також необхідно визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно [NUMBER] видане 30 травня 2014 року Реєстраційною службою Черкаського районного управління юстиції [PERSON], який придбав земельну ділянку у [PERSON] Щодо позовної вимоги про витребування земельних ділянок у власників, суд вважає керуватися наступним. Частиною 1 ст. 388 ЦК України передбачено, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Вказані у ч.1 ст.388 ЦК України підставі прокурором як у позовній заяві так і у судовому засіданні не наведені, тому суд вважає за необхідне в даній частині позову відмовити. Суд вважає, що позовна вимога прокурора про скасування рішення державного реєстратора є передчасною, не відповідає наявним у справі доказам та не грунтується на нормах матеріального права. Реєтраційна служба не є відповідачем по справі, а третьою особою. Покладення обов'язків судовим рішенням на третіх осіб чи встановлення їх прав та обмежень чинним законодавством не передбачено. Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну їм оцінку, приходить до висновку що позов підлягає до часткового задоволення. При розгляді даної справи сторонами не ставилося питання про застосування строків позовної давності. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області необхідно стягнути на користь держави судові витрати, а саме судовий збір в сумі 487,20 грн., від сплати якого звільнений позивач.

Outcome: partial