Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] адвокат Ковалик М.Ф. звернулася до суду 17.06.2021 з позовом, уточнивши його 30.09.2021, де просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача, до закінчення сином навчання. В обґрунтування позову представник вказує, що позивачка та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] . З 2018 року [PERSON] є студентом групи ЕРМО-18 1/9 ІІІ курсу денної форми навчання Відокремленого структурного підрозділу «Автотранспорний фаховий коледж Криворізького національного університету». Термін навчання до 30.06.2022. Повнолітній [PERSON] проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання сина не бажає. Оскільки [PERSON] без підтримки з боку відповідача не може повноцінно утримувати сина та забезпечувати його всім необхідним, тому вимушена звернутись до суду з даним позовом. Правом на участь в судовому засіданні сторони не скористалися. Через канцелярію суду позивачка та відповідач, кожен окремо, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Позивачка пред`явлені вимоги підтримала, відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, відзив на позовну заяву не подавав. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, що не суперечить закону та не порушує права і свободи інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін з урахуванням поданих ними заяв. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07.07.2002 відділом реєстрації актів громадянського стану Саксаганського районного управління юстиції Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис №654, [INFO] народився [PERSON] . Його батьками є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до довідки від 08.06.2021 №406, [PERSON] є студентом групи ЕРМО-18 1/9 ІІІ курсу денної форми навчання Відокремленого структурного підрозділу «Автотранспортний фаховий коледж Криворізького національного університету». Термін навчання з 01.09.2018 по 30.06.2022 (а.с. 6). Як зазначено у акті з місця проживання, складного мешканцями [ADDRESS] та затвердженого головою квартального комітету №21, [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із сином [PERSON] з 15.05.2021 (а.с. 20). Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Частиною першою статті 199 Сімейного кодексу України визначено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. З приводу застосування статті 199 СК України Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 15.05.2006 №3 у пункті 20 роз`яснив таке: «Обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим в матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу». Одною з умов стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (маються на увазі побутові потреби - харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників). Крім того, у більшості випадків навчання здійснюється на платній основі, для чого у повнолітніх дочки, сина відсутні кошти. Наступною умовою стягнення аліментів на повнолітню дочку, сина є спроможність батьків надавати утримання з урахуванням їх матеріального, сімейного становища, стану здоров`я. При цьому враховується у платника аліментів наявність інших членів сім`ї, яких він (вона) зобов`язані утримувати за законом (непрацездатні батьки, неповнолітні діти, непрацездатні дружина, чоловік); розмір заробітної плати (доходу), а якщо на пенсії, - розмір пенсії; стан здоров`я - є тяжкохворим, інвалід І групи, яка потребує стороннього догляду тощо. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] досяг віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років, потребує матеріальної допомоги на навчання, оскільки навчається на денній формі, не має змоги працевлаштуватися, перебуває на утриманні своєї матері, з якою проживає. Відомості про наявність у нього інших джерел доходів відсутні. Одночасно суд враховує згоду відповідача з позовними вимогами та розміром аліментів, які просить стягнути позивачка. Підстав, які б визначали неможливість надання відповідачем допомоги на утримання сина, що продовжує навчання, в ході судового розгляду не встановлено. Суд враховує в кожному конкретному випадку, що при визначенні розміру коштів, що підлягають виплаті на утримання дитини, слід виходити з того, що він має бути достатнім, з огляду на її потреби, і разом з тим, розмірним, враховуючи мету аліментного зобов`язання. Таким чином, аналіз вищенаведених правових норм та дійсних обставин справи дає підстави вважати, що при здійсненні відрахувань із заробітної плати відповідача у розмірі 1/4 частки від доходу в рахунок сплати аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, відповідатиме діючому законодавству України, зазначеним у ст. 3 ЦК України засадам розумності, справедливості і добросовісності, та з урахуванням права сторін на належне матеріальне забезпечення. Отже, з урахуванням викладеного, рівності обов`язку обох батьків по утриманню їх дітей, суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явлених [PERSON] вимог та можливість стягнення із [PERSON] аліментів на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу (заробітку), щомісячно, починаючи стягнення з 17.06.2021 і до закінчення сином навчання, але не більше, ніж до досягнення віку 23 років. Враховуючи викладене та визнання відповідачем позовних вимог, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, підлягає задоволенню. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 908,00 грн підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. У порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved