Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Прокурор Бериславського району Херсонської області в інтересах держави звернувся до суду з позовом до Бериславської міської ради, [PERSON], треті особи: відділ Держземагенства у Бериславському районі, Державна інспекція сільського господарства в Херсонській області, приватне підприємство «Геосвіт і К», про визнання незаконними та скасування рішення сесії Бериславської міської ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування його реєстрації, повернення земельної ділянки, посилаючись на те, що при проведенні перевірки додержання вимог земельного законодавства на території Бериславського району було встановлено порушення порядку надання у власність, користування, зміни цільового призначення земель державної та комунальної власності. В зв'язку з виявленими порушеннями просив визнати незаконним рішення Бериславської міської ради №431 від 14.04.2009 року в частині п.64, 64.1, 64.2, яким затверджено [PERSON] розроблену відповідно до рішення Бериславської міської ради №276 від 25.01.2008 року, технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS], площею 0,0285га., надано [PERSON] у власність земельну ділянку по [ADDRESS], площею 0,0285га, для ведення особистого селянського господарства, та вирішено [PERSON] отримати державний акт на право власності на земельну ділянку та зареєструвати його у встановленому законодавством порядку; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №644943 від 26.10.2009 року, що виданий [PERSON] для ведення особистого селянського господарства площею 0,0285га. за адресою: [ADDRESS], який зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №1АА002126-010971500149, та скасувати його державну реєстрацію; земельну ділянку площею 0,0285га., яка розташована за адресою: [ADDRESS] повернути у власність територіальної громади міста Берислав. У судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги та просив суд також поновити строк для звернення з таким позовом до суду в зв'язку з тим, що порушення виявлено у квітні 2013 року, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, посилаючись на пропущення строків позовної давності та те, що позов подано особою, яка не має у даному випадку цивільної процесуальної дієздатності, так як прокурор не наділений повноваженнями здійснювати захист територіальної громади міста. Представник відповідача - Бериславської міської ради в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, оскільки земельна ділянка була надана [PERSON] з порушенням закону. Представник третьої особи - відділу Держземагенства у Бериславському районі в судовому засіданні вважала за необхідне задовольнити позов, і пояснила, що на час оформлення документів, підготовки землевпорядної документації [PERSON] необхідно було погоджувати землевпорядну документацію з відділом Держкомзему у Бериславському районі і лише після погодження вона підлягала розгляду і затвердженню. Такого погодження відповідач не отримала. Представники третіх осіб - Державної інспекції сільського господарства в Херсонській області та приватного підприємства «Геосвіт і К» в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, тому суд розглянув справу у їх відсутність. Вислухавши прокурора, відповідача [PERSON], представників відповідачів, представника третьої особи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до статті 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Статтею 378 Цивільного Кодексу України передбачено, що право власності особи на земельну ділянку може бути припинено за рішенням суду. Згідно ст.121 Конституції України на прокуратуру покладено обов'язок представництва інтересів держави в судах. Прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави або в чому існує загроза їх порушення, тобто прокуратура набула права визначати наявність інтересів держави у конкретних спірних правовідносинах, які підлягають захисту та вирішенню в судовому порядку. Відповідно до ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру» підставою для представництва інтересів держави у суді є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою. На підставі ст.45 ЦПК України з метою представництва інтересів громадян або держави в суді прокурор в межах повноважень звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Відповідно до ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на нерухоме і рухоме майно, визначене відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальні громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. Відповідно до ст.21 цього Закону обмеження прав територіальних громад на місцеве самоврядування згідно з Конституцією та законами України може бути застосоване лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. За положеннями ст.2 вказаного Закону місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Територіальна громада вільна розпоряджатися належною їй власністю відповідно до закону, в тому числі землею комунальної власності, через свої органи місцевого самоврядування з врахуванням принципів, передбачених ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування», серед яких визначені такі як правова самостійність в межах повноважень, визначених цим та іншими законами, підзвітність та відповідальність перед територіальними громадами. Тобто, приймаючи рішення, орган місцевого самоврядування має враховувати інтереси як окремих громадян так і всієї територіальної громади, при цьому має правову самостійність в межах повноважень, визначених законом. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №644943 [PERSON] належать земельна ділянка площею 0,0285 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS]. З копії технічної документації із землеустрою про надання у власність [PERSON] земельної ділянки розміром 0,0285га. для ведення особистого селянського господарства, затвердженої рішенням Бериславської міської ради від 14.04.2009 року №431 вбачається, що земельні ділянки, надані [PERSON] за адресою: [ADDRESS] під забудову та особисте селянське господарство розташовані на землях, що віднесені до земель житлової забудови. Діючим законодавством України не передбачено надання у межах міста земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Генеральним планом міста Берислав не передбачено надання земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства в межах міста Берислав. Відповідно до ст.22 Земельного кодексу України землі особистого селянського господарства є землями сільськогосподарського призначення. Згідно ст.ст. 38, 39 Земельного кодексу України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування. Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до Генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови. Згідно ст.20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Відповідно до ст.21 Земельного кодексу України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою, в тому числі, для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам. Відповідно до положень ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються недійсними в судовому порядку. Сесія Бериславської міської ради, як орган місцевого самоврядування в межах своїх повноважень, вирішуючи питання щодо надання земельної ділянки [PERSON] у власність для ведення особистого селянського господарства, за адресою: [ADDRESS], не врахувала положення вимог чинного земельного законодавства України, чим порушила норми матеріального права. Відповідно до ст.60 Закону України «Про землеустрій» державний контроль за проведенням землеустрою, виконанням запроектованих заходів із землеустрою і дотриманням вимог, встановлених цим Законом, законами України та іншими нормативно-правовими актами при розробці документації із землеустрою, здійснюється уповноваженими органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Стаття 118 Земельного кодексу України (в редакції станом на 2008 та 2009 роки) проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Наказ Державного комітету України по земельних ресурсах, міністерства фінансів та міністерства економіки України №97/298/124 від 15.06.2001 року, зареєстровано в міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за №579/5770 «Про затвердження розмірів оплати земельно-кадастрових робіт та послуг» в таблиці 6.1 передбачав таку платну послугу, як підготовка висновків з надання земельних ділянок у користування на замовлення юридичних та фізичних осіб. Отже, на час оформлення документів, підготовки землевпорядної документації [PERSON], відповідно до чинного законодавства необхідно було погоджувати землевпорядну документацію з відділом Держкомзему у Бериславському районі і лише після погодження вона підлягала розгляду та затвердженню. Відділом Держкомзему у Бериславському районі був підготовлений висновок про погодження технічної документації із зауваженнями. Відповідно до п.9 «Зауваження та пропозиції до землевпорядної документації» Висновку щодо надання земельної ділянки у власність та погодження землевпорядної документації від 15.12.2008 року №03-10/14-4691 виданого відділом Держкомзему у Бериславському районі вказано, що: відсутні дати на завданнях на виконання робіт та акті узгодження меж: на кадастровому плані та акті встановлення меж земельної ділянки існують виправлення не завірені печаткою землевпорядної організації. Відповідно до п.11 «Підсумкова оцінка щодо надання земельної ділянки та погодження землевпорядної документації» Висновку щодо надання земельної ділянки у власність та погодження землевпорядної документації від 15.12.2008 №03-10/14-4691 виданого відділом Держкомзему у Бериславському районі - погодження землевпорядної документації можливе після усунення недоліків. Після усунення недоліків (з відміткою відділу земельних ресурсів про їх усунення) та відмітки про прийняття обмінного файлу ін-4 та усунення недоліків технічна документації підлягає затвердженню сесією міської ради. Разом з тим, зазначений Висновок щодо надання земельної ділянки у власність та погодження землевпорядної документації від 15.12.2008 №03-10/14-4691 виданий відділом Держкомзему у Бериславському районі не містить жодної відмітки відділу земельних ресурсів про усунення зазначених у ньому недоліків. Тобто фактично, землевпорядна документації з надання земельної ділянки містить недоліки, які на вимогу відділу Держкомзему в Бериславському районі не усунуто, та є такою, яку не погоджено у встановленому законом порядку. За даних обставин, передача [PERSON] зазначеної земельної ділянки є незаконною, тому пункти 64, 64.1, 64.2 Рішення сесії Бериславської міської ради №431 від 14.04.2009 року, якими затверджено [PERSON], розроблену відповідно до рішення 24 сесії 5 скликання Бериславської міської ради №276 від 25.01.2008 року, Технічну документацію із землеустрою щодо складання Державного акту на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS], площею 0,0285 га.; надано [PERSON] у власність земельну ділянку по [ADDRESS], площею 0,0285га. для ведення особистого селянського господарства; [PERSON] отримати Державний акт на право власності на земельну ділянку та зареєструвати його у встановленому законодавством порядку - прийнято з порушенням вимог земельного законодавства та підлягають скасуванню. Оскільки державний акт є документом, що посвідчує право власності особи на відповідну земельну ділянку, тому, встановивши незаконність прийнятого рішення, щодо передачі ділянки у власність [PERSON], слід дійти висновку, що і державний акт на спірну земельну ділянку необхідно визнати недійсним, оскільки він виданий незаконно. Окрім цього, враховуючи вимоги ч.1 ст.261 ЦК України, суд вважає, що прокурор не пропустив строк звернення до суду з таким позовом, оскільки про порушення законодавства йому стало відомо у квітні 2013 року під час проведення перевірки, тому відсутні підстави для поновлення такого строку. При цьому посилання відповідача на те, що прокурор пропустив трирічний строк звернення до суду з посиланням на копію журналу реєстрації кореспонденції Бериславської міської ради, суд вважає необґрунтованими, оскільки із журналу реєстрації кореспонденції не вбачається, що прокурор отримав саме оспорюване рішення сесії Бериславської міської ради №431 від 14.04.2009 року. У зв'язку з визнанням незаконним спірного рішення, яке було підставою для набуття права власності на земельну ділянку, земельна ділянка площею 0,0285га., яка розташована за адресою: [ADDRESS] підлягає поверненню у власність територіальної громади міста Берислав. Окрім цього, з відповідачів [PERSON] та Бериславської міської ради підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 121 гривня 88 копійок з кожного. Підстави для відмови у задоволенні позову відсутні.

Outcome: approved