Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 37435,60 гривень, у позові вказав, що 01.12.2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачкою був укладений договір № б/н, відповідно до якого відповідачка 01.12.2011 року отримала кредит у розмірі 300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка у встановлені договором строки обов'язки по поверненню кредиту не виконала, у зв'язку з чим Банк звернувся з позовом до суду про стягнення суми заборгованості за договором кредиту, яка станом на 14.03.2018 року складає 37435,60 гривень, а саме: заборгованість за кредитом - 299,94 гривень, заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 30476,82 гривень, заборгованість за пенею та комісією - 4400,00 гривень, штраф фіксована сума - 500,00 гривень, штраф процентна складова - 1758,84 гривень, крім того просив стягнути з відповідачки витрати на сплату судового збору в розмірі 1762,00 гривень. Представник позивача у судове засідання не з'явився, у позові просив справу розглянути за його відсутністю, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи у її відсутність суду не надала. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачки та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 282 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.12.2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачкою був укладений договір № б/н, відповідно до якого відповідачка 01.12.2011 року отримала кредит у розмірі 300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка у встановлені договором строки обов'язки по поверненню кредиту не виконала, у зв'язку з чим Банк звернувся з позовом до суду про стягнення суми заборгованості за договором кредиту, яка станом на 14.03.2018 року складає 37435,60 гривень, а саме: заборгованість за кредитом - 299,94 гривень, заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 30476,82 гривень, заборгованість за пенею та комісією - 4400,00 гривень, штраф фіксована сума - 500,00 гривень, штраф процентна складова - 1758,84 гривень. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. У відповідності до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі п. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Факт виконання ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» умов кредитного договору підтверджується матеріалами справи. Таким чином, у судовому засідання встановлено, що позивач свої зобов'язання за даним кредитним договором виконав. Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Однак, згідно зі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно з Розпорядженням КМУ № 1275-р від 02.12.2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», в переліку міст, де проводиться антитерористична операція, зазначене місто Маріуполь. Так, враховуючи, що відповідачка зареєстрована та постійно проживає в місті Маріуполі, нарахування штрафів та пені на суму заборгованості за кредитним договором від 01.12.2011 року укладеним з [PERSON], є неправомірним. Одночасно, з наданого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» розрахунку вбачається, що сума в розмірі 4400,00 гривень є одночасно і пенею і комісією. Проте, представником ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не було надано доказів, виходячи з яких показників розрахована зазначена сума та яким чином співвідносяться суми пені та комісії, та, зокрема, чи не суперечить їх нарахування положенням ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачки штрафу в розмірі 500 гривень (фіксована частина), штрафу в розмірі 1758,84 гривень (процентна складова) та пені в розмірі 4400,00 гривень, не підлягають задоволенню. Враховуючи, що [PERSON] умови кредитного договору не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість, з відповідачки слід стягнути на користь позивача: заборгованість за кредитом - 299,94 гривень, заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 30476,82 гривень, а всього - 30776,76 гривень, задовольнивши позов частково. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з квитанції про сплату судового збору, розмір судових витрат складає 1762,00 гривень, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 30776,76 гривень ?100% : 37435,60 гривень ціни позову = 82 %), тобто 82 % від ціни позову (82 % ? 1762,00 гривень :100% = 1444,84 гривень), що складає 1444,84 гривень. На підставі ст.ст. 526, 610, 612, 614, 615, 651, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: partial