Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору № DNH4KP27500233 від 25.08.2006 р. відповідач отримав кредит у розмірі 3169, 40 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та до вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку із чим, станом на 19.10.2015 р. виникла заборгованість у розмірі 43440, 60 грн., яка складається з 2235,53 грн. заборгованість за кредитом; 1099518 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 27665,10 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 500 грн. штраф (фіксована частина); 2044,79 грн. штраф (процентна складова). Просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № DNH4KP27500233 від 25.08.2006 р. у розмірі 43440,60 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1218 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Зазначив, що з рахунку відповідача 20.07.2012 р. банком самостійно на погашення заборгованості за кредитним договором було стягнуто 348, 50 грн., оскільки відповідно до Умов надання споживчого кредиту відповідач при підписанні договору надає на це згоду. Вважає, що неможливо застосувати строк позовної давності, оскільки цей строк був перерваний. Представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що вважає вимоги позивача необґрунтованими, оскільки сплив строк давності предявлення вимог до відповідача, оскільки кредитний договір був укладений 25.08.2006 р. та відповідачем заборгованість не сплачувалась. Відповідно до п.5.5 умов надання споживчого кредиту встановлюється позовна давність тривалістю 5 років, тому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Крім того зазначив, що стягнення позивачем з рахунку відповідача 20.07.2012 р. 348, 50 грн. на погашення заборгованості за кредитним договором, не відповідало вільному волевиявленню відповідача, банк є заінтересованою особою в цьому. Просив застосувати строк позовної давності. Повно та всебічно проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Як видно, між сторонами був укладений кредитний договір № DNH4KP27500233 від 25.08.2006 р., відповідно до якого, відповідач отримав кредит у розмірі 3169, 40 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с. 6-7) Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № DNH4KP27500233 від 25.08.2006 р. з 25.08.2006 р. по 19.10.2015 р. утворилась заборгованість у розмірі 43440, 60 грн., яка складається з 2235,53 грн. заборгованість за кредитом; 1099518 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 27665,10 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 500 грн. штраф (фіксована частина); 2044,79 грн. штраф (процентна складова). (а.с.4-5) В судовому засіданні представником відповідача було заявлено про застосування позовної давності до вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідачем зобовязання не виконується з 2006 р., тобто на момент звернення позивача з позовом до суду 18.12.2015 р. позовна давність, встановлена за договором тривалістю 5 років, сплила. Самостійне списання позивачем з рахунку відповідача 348,50 грн. 20.07.2012 р. в рахунок погашення заборгованості за кредитом не відповідало вільному волевиявленню відповідача. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України). Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (частини перша, третя статті 264 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Як видно з розрахунку заборгованості та не заперечувалось представником відповідача, відповідачем [PERSON] з 2006 р. не виконується зобовязання за даним кредитним договором. Відповідно до п. 5.5. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. (а.с. 8-11) В судовому засіданні встановлено, що позивачем з рахунку відповідача без його згоди та відома, 20.07.2012 р. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором була стягнута сума у розмірі 348, 50 грн., що суд не вважає сплатою боргу відповідачем за кредитним договором та перериванням перебігу позовної давності, оскільки стягнення самостійно цієї суми в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором було зроблене не самим відповідачем, а відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Відповідачем ніяких дій для сплати заборгованості за кредитним договором не вчинялось, що не заперечувалось в судовому засіданні представником позивача. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). З огляду на вищезазначене, враховуючи, що позивачем позовна заява подана до суду 18.12.2015 р., суд застосовує позовну давність до суми заборгованості та відмовляє у задоволенні позовних вимог. Відповідно до 88 ЦПК України, судовий збір слід віднести за рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed