Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про відшкодування витрат в порядку регресу, повязаних з виплатою страхового відшкодування вказуючи в позові, що 22 липня 2012 року о 13 год. 10 хв. в м.Житомирі по вулиці Вітрука з вини відповідача реми М.І. , який керував автомобілем [NUMBER] була скоєна дорожньо-транспортна пригода. На дату скоєння цієї пригоди водій [PERSON] цивільно-правова відповідальності застрахована не була. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль [NUMBER], що належить [PERSON], яким керував останній. Дорожньо-транспортна пригода була визнана страховою подією, яка входить до переліку страхових випадків та безпосередньо на користь потерпілому [PERSON] виплачено страхове відшкодування у розмірі 6194,28 гривень. Відповідач добровільно відмовляється повернути кошти сплачені страховим бюро, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав з підстав зазначених в ньому. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку (а.с.38). Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між моторним (транспортним) страховим бюро України та [PERSON] 05 листопада 2011 року укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на транспортний засіб DAEWOO LANOS TF69X реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.10). 23 липня 2012 року о 13 год. 10 хв. гр.[PERSON] в м.Житомирі по вул.Вітрука керував автомобілем [NUMBER], під час перестроювання з правого ряду проїзної частини в лівий ряд не дав дороги автомобілю [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який рухався в попутному напрямку в лівому ряду та здійснив з ним зіткнення. Водій [PERSON] порушив п.10.1 ПДР України. В наслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 23 серпня 2012 року [PERSON] визнано винним у ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП (а.с.7). Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За загальним правилом, визначеним ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, як передбачено вимогами ст.1188 ЦК України. Відповідно до вимог п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди із змінами та доповненнями, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, а шкода, заподіяна одному з володільців з вини іншого відшкодовується винним. Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до звіту №202 про оцінку автомобіля [NUMBER] від 04 вересня 2012 року матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП складає 7433,13 гривень (а.с.12-22). Моторне (транспортне) страхове бюро України виплатило страхове відшкодування у розмірі 6194,28 гривень на користь страхувальника [PERSON] відповідно до платіжного доручення №1/1-18503 (а.с.24-25). На підставі статті 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану збитки. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у пункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Тобто зазначена стаття передбачає наявність права у страховика на предявлення регресного позову, а не відсутність такого права. Крім цього, при подачі позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судових витрат повязаних зі сплатою судового збору в розмірі 1218 гривень, які суд стягує з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved