Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Прокурор в інтересах [PERSON] звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів за розпискою. Посилався на те, що в грудні 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого відповідачу було надано позику в розмірі 20 000 доларів США та 50 000 грн., які останній зобов»язася повернути у 2013 році. Разом з тим, відповідач [PERSON] зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим у нього утворилася заборгованість, яка згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 17 квітня 2014 року становить 275 000 грн. Просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 275 000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та прокурор позов підтримали та підтвердили обставини викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] позов визнали частково. [PERSON] пояснив, що дійсно отримав від [PERSON] кошти в сумі, зазначеній у позові. Однак, коли [PERSON] попросив йому кошти, він частину грошей віддав. Зокрема, ним було повернуто 146 000 грн. Проте жодних офіційних документів, розписок у нього немає, так як гроші він повертав частинами, по мірі можливості. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов прокурора обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що в грудні 2011 року [PERSON] взяв у борг у [PERSON] кошти в розмірі 20 000 доларів США та 50 000 грн., які зобов'язувався повернути у 2013 році (а.с.7) Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження укладення договору позики позичальник надав позикодавцю розписку (а.с.6). Враховуючи норми чинного законодавства та судової практики, можна дійти висновку про те, що договір позики належить до реальних договорів і, отже, вважається укладеним з моменту передання грошей або речей, а обов'язки з договору позики виникають тільки для однієї сторони - позичальника, бо отримавши у власність передані йому позикодавцем гроші або речі, позичальник стає зобов'язаним повернути позикодавцю таку ж суму грошей, або рівну кількість грошей такого ж роду і якості й, відповідно, дана розписка незалежно від найменування документа є підтвердженням існування між сторонами договірних зобов'язань та свідчить про існування між сторонами саме укладеного договору позики. Відповідно до вимог ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такого самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Як встановлено судом, в обумовлений у договорі строк [PERSON] не повернув [PERSON] гроші, у зв'язку з чим він був змушений звернутись до суду з відповідним позовом. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму боргу за договором позики та борговою розпискою в розмірі 50000 грн. та 20000 доларів США. Згідно довідки офіційного курсу Національного банку України сума боргу за договором позики у розмірі 20000 доларів США станом на 17 квітня 2014 року становить 225 000 грн. (а.с.4). При цьому, суд не приймає до уваги пояснення відповідача на те, що він частково сплатив [PERSON] борг в сумі 146 000 грн., оскільки ним не було надано жодного доказу, який би міг підтвердити вказану обставину. Крім того, суд вважає, що з відповідача на користь держави також підлягають стягненню і судові витрати, понесені ним у зв'язку зі зверненням прокурора до суду з даним позовом.

Outcome: approved