Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON], ПАТ НАСК «Оранта» про стягнення матеріальної шкоди, посилаючись на те, що 12 травня 2013 року, близько о 23.00 годині, в темний час доби, в суху погоду, [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ - 2106», державний номер [NUMBER], що підтверджується висновком судового експерта по дослідженню технічного стану легкового автомобіля №11/А-335 від 08 жовтня 2013 року, рухаючись по правому ряду автодороги «Київ-Одеса», в напрямку м. Одеси, що має на момент дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП), дворядний рух у вказаному напрямку, на ділянці автодороги 412 км, не стежив за дорожньою обстановкою, що склалася позаду його автомобіля. Для заїзду на АЗС «Світал», яка розташована на 412 км. автодороги Київ-Одеса за напрямом до м. Києва, для заправки автомобіля бензином водій [PERSON], самовпевнено, тобто, не враховуючи дорожню обстановку, перед перестроюванням, не переконався у відсутності безпеки та у відсутності транспортних засобів, що рухаються в попутному напрямку, по другому лівому ряду цієї смуги руху, різко змінив напрямок свого руху та почав маневр розвороту ліворуч не з крайнього лівого положення, а з правого ряду, не поступившись дорогою автомобілю марки «Мерседес Бенс», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], (батько позивача) який рухався по даній автодорозі в лівому ряду своєї смуги руху, в прямому попутному напрямку, зі швидкістю близько 90 км/год. В результаті невиконання вимог\~Правил дорожнього руху\~України (далі\~ПДР\~України) [PERSON], скоїв зіткнення з автомобілем «Мерседес Бенс», під керуванням водія [PERSON] В результаті зіткнення автомобіль «Мерседес Бенс» перекинувся. Пасажир автомобіля «Мерседес Бенс» [PERSON], згідно висновку судово-медичного експерта Іванівського відділення Одеського обласного бюро СМЕ [PERSON], № 64 від 26.07.2013 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості. Діями [PERSON] та бездіяльністю ПАТ НАСК «ОРАНТА» позивачу завдано шкоди, яку в добровільному порядку відповідачі відмовляються сплачувати, тому позивач звернувся до суду. Представник позивача у судовому засіданні на позовних вимогах наполягав та заявив клопотання про слухання справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, при цьому надавав клопотання про слухання справи у його відсутність позовні вимоги щодо нього визнає в повному обсязі. Представник відповідача ПАТ НАСК «Оранта» позовні вимоги не визнали, надали заперечення позов, просили справу слухати у їх відсутність. Дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ст. 60 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ст. 11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитом підлягає задоволенню виходячи з наступного. Свій висновок суд мотивує тим, що: Відповідно до ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Судом встановлено що, 12 травня 2013 року, близько о 23.00 годині, в темний час доби, в суху погоду, [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ - 2106», державний номер [NUMBER], що підтверджується висновком судового експерта по дослідженню технічного стану легкового автомобіля №11/А-335 від 08 жовтня 2013 року, рухаючись по правому ряду автодороги «Київ-Одеса», в напрямку м. Одеси, що має на момент дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП), дворядний рух у вказаному напрямку, на ділянці автодороги 412 км, не стежив за дорожньою обстановкою, що склалася позаду його автомобіля. Для заїзду на АЗС «Світал», яка розташована на 412 км. автодороги Київ-Одеса за напрямом до м. Києва, для заправки автомобіля бензином водій [PERSON], самовпевнено, тобто, не враховуючи дорожню обстановку, перед перестроюванням, не переконався у відсутності безпеки та у відсутності транспортних засобів, що рухаються в попутному напрямку, по другому лівому ряду цієї смуги руху, різко змінив напрямок свого руху та почав маневр розвороту ліворуч не з крайнього лівого положення, а з правого ряду, не поступившись дорогою автомобілю марки «Мерседес Бенс», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], (батько позивача) який рухався по даній автодорозі в лівому ряду своєї смуги руху, в прямому попутному напрямку, зі швидкістю близько 90 км/год. В результаті невиконання вимог\~Правил дорожнього руху\~України (далі\~ПДР\~України) [PERSON], скоїв зіткнення з автомобілем «Мерседес Бенс», під керуванням водія [PERSON] В результаті зіткнення автомобіль «Мерседес Бенс» перекинувся. Пасажир автомобіля «Мерседес Бенс» [PERSON], згідно висновку судово-медичного експерта Іванівського відділення Одеського обласного бюро СМЕ [PERSON], № 64 від 26.07.2013 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, а саме: закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забій шийного та поперекового відділу хребта, закрита травма лівого колінного суглоба, розрив передньої хрестоподібної зв'язки і внутрішнього меніска, гемартроз (скупчення крові в порожнині суглоба), множинні забої та підшкірні крововиливи обох нижніх кінцівок. В результаті травми розвинулося обмеження рухів (контрактура) у лівому колінному суглобі сильного ступеня, різко виражена контрактура. Зазначені тілесні ушкодження могли бути спричинені 12.05.2013 в наслідок ДТП. Відповідно до вироку Комінтернівського районного суду Одеської області від 08 червня 2015 року, який набрав законної сили 08 липня 2015 року [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Як зазначає представник позивача 16.05.2013 року, (справа № 6621) [PERSON], звернувся до ПАТ НАСК «ОРАНТА» із заявою про виплату страхового відшкодування. В заяві було зазначено про настання події (страхового випадку) 12.05.2013 року за участю забезпеченого транспортного засобу ВАЗ 2016 держ. номер [NUMBER]. Листом ПАТ НАСК «ОРАНТА» № 09-03-09/16025 від 23.07.13 року на імя позивача, було зазначено, що станом на липень 2013 року заявник не надав до страхової перелік документів згідно ст. 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон). А тому, до надання ним вищезгаданих документів, у ПАТ НАСК «ОРАНТА» відсутні правові підстави для здійснення виплати страхового відшкодування, у звязку з чим розгляд справи припиняється. Слід зазначити, що з передбаченого законом переліку у [PERSON] була відсутня лише постанова суду, про визнання винним у скоєнні ДТП правопорушника. 08.07.2015р., набирав законної сили вирок по справі № 499/74/15-к, який підтверджує вину у скоєнні ДТП [PERSON], тому 13.07.2015р, [PERSON], знову звернувся до ПАТ НАСК «ОРАНТА» з заявою про виплату страхового відшкодування. Листом ПАТ НАСК «ОРАНТА» № 09-02-09/11457 від 04.08.15р. на імя позивача, було зазначено, що оскільки позивач не звернувся до страхувальника із завою про виплату страхового відшкодування на протязі одного року для з дня скоєння ДТП (сталося 12.05.2013 року) то ПАТ НАСК «ОРАНТА» не має правових підстав для задоволення зави. Тобто, [PERSON], було відмовлення в виплаті страхового відшкодування на підставі с. 37.1. та 37.1.4. Закону. Листом № 09-02-12/12291 від 21.08.2015 року, ПАТ НАСК «ОРАНТА» повторно відмовила [PERSON] у задоволенні зави про виплату страхового відшкодування. Листом от 07.09.2015 року [PERSON] звернувся до Голови правління ПАТ НАСК «ОРАНТА» та Генерального Директора МТСБУ з вимогою розібратися з ситуацією. Листом ПАТ НАСК «ОРАНТА» № 09-02-09/14282 від 29.09.2015р. на імя позивача, було втретє відмовлено у звязку з пропуском строку звернення. Листом від 19.10.2015р. за № 4/4-10/ 28941 МТСБУ порадило [PERSON], звернутися до суду за захистом порушеного права. Оскільки під час ДТП було пошкоджено транспортний засіб належний позивачу, у звязку з чим для нього заподіяна майнова шкода у розмірі, що визначений спеціалістами ТОВ «Консалтингова компанія «Бюро оцінки Стефанович» згідно звіту № 1587/13 складеного 17.05.2013 року, становить 81\~069 гривень. Вартість експертизи складає 600 грн. Позивач вважає, що стягненню підлягають с ПАТ НАСК «ОРАНТА» сума збитків у розмірі 50\~000 гривень, тобто ліміт згідно поліса страхування, а з [PERSON], сума збитків у розмірі 31\~669 гривень, тобто сума, яка не покрила отриманні збитки . В свою чергу представник ПАТ НАСК «Оранта» свої заперечення проти позовних вимог обґрунтували наступним, що 16 травня 2013 року позивачем було надано до НАСК «Оранта» письмове повідомлення про ДТП, згідно п.35.1 ст.35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Позивач подав до НАСК «Оранта» заяву про страхове відшкодування лише 13.07.2015 року, тобто після встановлено строку. Позивач не погодившись з вищезазначеною підставою, посилається що відповідно до ст. 36.2 Закону, у разі, якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. Як вбачається з матеріалів справи, листи від відповідача до позивача, ПАТ НАСК «ОРАНТА» визначило, що ДТП яке було скоєння 16.05.2013р., як страховий випадок (ст.6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого). Крім цього слід зважити, що позивач лише в червні 2015 року отримав копію вироку суду про визнання винною особи у ДТП, без наявності якої ПАТ НАСК «ОРАНТА» не приймала рішення про виплату страхового відшкодування. Так, відповідно до ст.6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно до статті 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. За положеннями ст.29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з\~\~урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Вказаним Законом передбачено порядок виплати страхового відшкодування. Так, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування (ст.35.1 Закону). Особа, якій подається заява про страхове відшкодування, зобов'язана надавати консультаційну допомогу заявнику під час складення і на вимогу заявника зобов'язана ознайомити його з відповідними нормативно-правовими актами, порядком обчислення страхового відшкодування (регламентної виплати) та документами, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди (ст.35.3 Закону). Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: - у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. - у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (ст. 36.2 Закону). Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. У разі, якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення (ст. 36.2 Закону). Відповідно до ст. 37.1.4. Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Отже, зазначені норми Закону не встановлюють обовязкової (імперативної) підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування у звязку з поданням потерпілим заяви про виплату страхового відшкодування після встановлених цим Законом строків, та не забороняють у такому випадку Страховику здійснити проведення страхових виплат. У постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» в пункті 19 розяснено, що з урахуванням змісту\~статті 979 ЦК\~та\~статті 16 Закону України «Про страхування»\~у разі настання страхового випадку страховик зобовязаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (пункт 5 частини першої\~статті 989 ЦК, пункт 5 частини першої\~статті 991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком. При цьому, суди також повинні мати на увазі, що порушення страхувальником визначеного договором страхування строку подання документів, що стосуються страхового випадку, не є порушенням визначеного договором строку повідомлення про настання страхового випадку. Таким чином, ПАТ НАСК «ОРАНТА» неправомірно відмовила у сплаті страхового відшкодування, з причин пропуску строку. Оскільки така заява була подана 16.05.2013р., (страхова справа №6621) Та більш того, якщо ж вона і не була подана, то ПАТ НАСК «ОРАНТА», зобовязана виплатити страхове відшкодування, оскільки таке порушення не впливає на право страховика переконатись що подія є страховим випадком. Крім цього слід зважити, що позивач лише в червні 2015 року зміг отримати копію вироку суду про визнання винною особи у ДТП, без наявності якої ПАТ НАСК «ОРАНТА» не приймала рішення про виплату страхового відшкодування. Щодо правових підстав стягнення суми з [PERSON], то відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Також, ст. 1187 передбачає, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Враховуючи вищезазначене судом було перевірено законність вимог позивача та встановлено про наявність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до матеріалів справи позивачем при подачі позову сплачено судовий збір за розгляд справи у розмірі 816,69 гривень, що підтверджується платіжним дорученням, доданим до матеріалів справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилався позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України.

Outcome: approved