Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

Представник позивача Органу опіки та піклування Самгородоцької сільської ради - Титарчук В.І. звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обгрунтування позовних вимог вказано, що від шлюбу [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , видане виконкомом Самгородоцької сільської ради Сквирського району Київської області від 07.11.2005 року за актовим записом №8. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] , видане виконкомом Самгородоцької сільської ради Сквирського району Київської області від 30.03.2020 року за актовим записом №8. Відповідач [PERSON] , вихованням свого сина не займається, проявляє байдужість до нього, допомоги на виховання та утримання сина не надає, проживає окремо, нехтує своїми батьківськими обов`язками. Неповнолітній [PERSON] , [INFO] навчається у КЗ КОР «Великополовецька спеціальна школа І-ІІ ст..» та знаходиться на повному державному утриманні, що підтверджується довідкою школи № 226 від 03.06.2020 року. З довідки також слідує, що батько учня - [PERSON] сина не відвідував та не цікавився його життям. Під час карантину [PERSON] проживає з дідом [PERSON] , [INFO] , по сусідству проживає тітка [PERSON] - [PERSON] , яка з дитиною має гарні відносини, що підтверджується висновком ради опіки та піклування Самгородоцької сільської ради Сквирського району Київської області. Відповідач [PERSON] особисто написав заяву про позбавлення його батьківських прав відносно сина, заява від 08.04.2020 року. Відповідач не цікавиться розвитком сина, його здоров`ям та харчуванням, не виявляє до нього батьківської турботи, фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному забезпеченню свого сина. Відповідно до вимог ст. 171 СК України при позбавленні батьківських прав повинна бути врахована думка дитини, проте, якщо дитина може висловити свою думку з даного приводу. [PERSON] бажає, щоб його батька, позбавили батьківських прав, оскільки він з ним не спілкується, вихованням не займається, не виявляє турботи. Тому на підставі вищезазначеного представник позивача просить суд: Позбавити батьківських прав відповідача - [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] відносно неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Представник позивача Титарчук В.І. в судове засідання не з`явився , звернувся до суду з заявою, просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити та просив не проводити фіксування судового засідання технічними засобами (а.с.16). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.18). Представник третьої особи Служби у справах дітей та см`ї Сквирської райдержадміністрації в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладання мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Частиною 1,4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання на підставі вимог ч. 3 ст.211 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що від шлюбу [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , видане виконкомом Самгородоцької сільської ради Сквирського району Київської області від 07.11.2005 року за актовим записом №8 (а.с.11). Мати неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , видане виконкомом Самгородоцької сільської ради Сквирського району Київської області від 30.03.2020 року за актовим записом №8 (а.с.9). Відповідач [PERSON] , вихованням свого сина не займається, проявляє байдужість до нього, допомоги на виховання та утримання сина не надає, проживає окремо, нехтує своїми батьківськими обов`язками. Неповнолітній [PERSON] , [INFO] навчається у КЗ КОР «Великополовецька спеціальна школа І-ІІ ступеню» та знаходиться на повному державному утриманні, що підтверджується Довідкою школи № 226 від 03.06.2020 року. З довідки також слідує, що батько учня - [PERSON] сина не відвідував та не цікавився його життям, що встановлено в Висновку ради опіки та піклування про доцільність відповідача позбавлення батьківських прав (а. с. 6). Під час карантину [PERSON] проживає з Дідом [PERSON] , [INFO] , по сусідству проживає тітка [PERSON] - [PERSON] , яка з дитиною має гарні відносини, що підтверджується висновком ради опіки та піклування Самгородоцької сільської ради Сквирського району Київської області (Висновок ради а. с. 6). Відповідач [PERSON] особисто написав заяву про позбавлення його батьківських прав відносно сина, заява від 08.04.2020 року (а.с.8). Також, неповнолітній [PERSON] , [INFO] звернувся із заявою, та просив позбавити батьківських прав його батька - [PERSON] , оскільки батько не приймає участі його вихованні (а.с.7). Судом встановлено, що відповідач не цікавиться розвитком сина, його здоров`ям та харчуванням, не виявляє до нього батьківської турботи, фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному забезпеченню свого сина. Всі вищевикладені факти підтверджуються Висновком ради опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.6). За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач самоусунувся від виконання свої батьківських обов`язків відносно свого сина [PERSON] . В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 8 Закону України « Про охорону дитинства» , кожна дитина має право на рівень життя , достатній для її фізичного , інтелектуального, морального, культурного , духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України . Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст.151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. В ст.155 СК України вказано, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У ч.1 ст.157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст.141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст.164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. В ч.1 п.2 ст.164 СК України вказано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п.15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із змінами, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надаються дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, та і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 165 СК України визначено перелік осіб, які мають право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Такими особами є один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років. Відповідно до вимог ст. 165 СК України орган опіки та піклування має право звернутися до суду з вищевказаним позовом. Згідно до вимог ст. 171 СК України Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. При вирішенні питання про позбавлення відповідача батьківських прав, суд відповідно до вимог ст. 171 СК України враховує думку неповнолітнього [PERSON] , а саме його письмову заяву, в якій дитина просить позбавити його батька батьківських прав. Частиною 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Суд, з урахуванням всього наведеного вважає за можливе позбавити відповідача - [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] відносно неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , оскільки судом встановлено, що відповідач ухиляється без поважних причин від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням дитини, піклуванням про його всебічний розвиток, про стан здоров`я не займається, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо сина, а також сам не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, а також на підставі вимог ч. 1 ст. 183 та ч. 3 ст. 166 СК України стягнути з відповідач аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. Згідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved