Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Представник позивача ФГ «Лавіс» за дорученням [PERSON] звернулася в інтересах ФГ до Нижньосірогозького районного суду Херсонської області з позовною заявою до орендодавців [PERSON] та [PERSON], орендаря [PERSON], Іванівської районної державної адміністрації Херсонської області в особі реєстратора [PERSON] про визнання недійсним укладеного 06 вересня 2016 року орендодавцями з орендарем [PERSON] договору оренди земельних ділянок, та скасування рішення державного реєстратора [PERSON] № 16257311 від 07 вересня 2016 року про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 10,9599 гектари на території Нижньосірогозької селищної ради, укладеного між орендодавцями [PERSON] і [PERSON] та орендарем [PERSON]. Свою вимогу представник позивачів мотивує тим, що 14.04.2011 року між ФГ «Лавіс» в особі голови [PERSON] та власниками земельної ділянки площею 10,9599 гектари [PERSON] і [PERSON] було укладено договір оренди, зареєстрований у відділі Держкомзему у Нижньосірогозькому районі Херсонської області за № 652385514001664 (кадастровий номер 6523855100:04:019:0004), з вказаного часу земельна ділянка перебуває у користування позивача ФГ «Лавіс». Термін дії договору відповідно до п. 8 договору оренди встановлений до 01.01.2021 року. Передбачених п. 37 Договору оренди підстав для припинення дії договору не виникало. У вересні 2016 року стало відомо, що до завершення строку дії договору оренди орендодавця [PERSON] та [PERSON] 06 вересня 2016 року уклали договір належної їм земельної ділянки (кадастровий номер 6523855100:04:019:0004) з [PERSON] з терміном дії у 15 років, цей договір оренди без перевірки відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, наявності-відсутності суперечностей було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Іванівської районної державної адміністрації Херсонської області [PERSON] 07 вересня 2016 року за № 16257311. Представник позивача зазначає, що одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну і ту ж земельну ділянку суперечить вимогам Закону України від 021 липня 2004 року за № 1952-ІV «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації, створенню умов для функціонування ринку нерухомого майна. Представник позивача вважає, що орендодавці [PERSON] та [PERSON] в порушення умов укладеного з ФГ «Лавіс» договору оренди від 14 квітня 2011 року до завершення дії договору уклали інший договір оренди з орендарем [PERSON], тим самим порушили право позивача користуватися земельною ділянкою, це порушене право підлягає захисту шляхом визнання недійсним спірного договору оренди від 06 вересня 2016 року та скасування рішення державного реєстратора від 07.09.2016 року. В судовому засіданні представник позивачів за дорученням адвокат [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені у позовній заяві мотиви, прохала визнати недійсним спірний договір оренди земельної ділянки площею 10,9599 гектарів, кадастровий номер 6523855100:04:019:0004, укладений орендарем [PERSON] 06 вересня 2016 року з орендодавцями [PERSON] та [PERSON], та скасувати рішення державного реєстратора Іванівської районної державної адміністрації Херсонської області [PERSON] № 16257311 від 07.09.2016 року про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 10,9599 гектарів від 07 вересня 2016 року (кадастровий номер 6523855100:04:019:0004). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] доводиться їй матірю, мешкають разом, після смерті батька у 2010 році разом з матірю та прийняли спадщину - належну батькові земельну ділянку площею 10,9599 гектарів, не заперечила факт укладення 14.04.2011 року разом з матірю договору оренди вказаної ділянки з ФГ «Лавіс» в особі голови [PERSON], та пояснила, що з часу укладення договору оренди земельної ділянки своєчасно отримували від орендаря ФГ «Лавіс» оренду плату відповідно до умов договору. Крім цього ФГ Лавіс» у серпні 2016 року виплатило у повному обсязі орендну плату за 2016 рік. [PERSON] повідомила, що [PERSON] запропонував їм більш вигідні умови щодо розміру орендної плати, ніж орендар ФГ «Лавіс», прохав передати йому в оренду земельну ділянку, погодилися з матірю на його пропозицією, та дійсно 06 вересня 2016 року уклали з [PERSON] новий договір оренди належної їм земельної ділянки, не звернувши уваги на існування попереднього договору оренди з ФГ «Лавіс», який не було розірвано чи припинено. Реєстрацію укладеного 06 вересня 2016 року договору здійснював [PERSON]. Відповідач [PERSON] прохала не припиняти дії укладеного 06 вересня 2011 року з [PERSON] договору оренди. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надіслала на адресу суду заяву, де посилаючись на похилий вік, повідомила про причини своєї неявки у судове засідання, та прохала слухати справу за її відсутності, позов ФГ «Лавіс» не визнала, виказала бажання залишити [PERSON] орендарем належної їй земельної ділянки. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов ФГ «Лавіс» не визнав, пояснивши, що йому не було відомо про існування договору оренди земельної ділянки між ФГ «Лавіс» в особі [PERSON]В, і орендодавцями [PERSON] та [PERSON]. Провівши перемовини з ними, дійшов домовленості, та 06 вересня 2016 року уклав з ними договір оренди належної їм земельної ділянки строком на 15 років. Реєстрацію укладеного Договору оренди було проведено Державним реєстратором Іванівської районної державної адміністрації 07 вересня 2016 року. Державний реєстратор [PERSON] провівши перевірку обліків Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, не виявила державної реєстрації договору оренди належної [PERSON] та [PERSON] земельної ділянки тому був переконаний, що інших договорів оренди на цю земельну ділянку не існує, а якщо існують, то вони не пройшли державної реєстрації, тому приступив до обробки земельної ділянки, зоравши її. Державний реєстратор Іванівської районної державної адміністрації Херсонської області [PERSON] у судове засідання не зявилася, надіслала на адресу суду заяву, де повідомила про неможливість явки у судове засідання через відсутність транспортного сполучення, прохала слухати справу за її відсутності, та надала свої пояснення щодо заявленого ФГ «Лавіс» позову у письмовому вигляді, вказавши, що позов ФГ «Лавіс» не визнає, дійсно здійснила 07 вересня 2016 року державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки площею 10,9599 гектарів, кадастровий номер 6523855100:04:019:0004, укладеного орендарем [PERSON] 06 вересня 2016 року з орендодавцями [PERSON] та [PERSON], до реєстрації здійснила перевірку, чи не перебуває вказана земельна ділянка в оренді, і лише переконавшись у цьому, внесла відповідну інформацію до державного реєстру. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомив, що займає посаду державного кадастрового реєстратора відділу у Нижньосірогозькому районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області. 28 серпня 2012 року ним був зареєстрований за № 652385514001664 договір оренди земельної ділянки площею 10,9599 гектарів, кадастровий номер 6523855100:04:019:0004, укладений орендарем 14 квітня 2011 року між орендарем фермерським господарством «Лавіс» в особі [PERSON] та орендодавцями [PERSON] та [PERSON]. На час реєстрації договору оренди єдиний державний реєстр права оренди земельних ділянок не існував, мала місце реєстрація журнальної форми. Свідок також пояснив, що у вересня 2016 рок у до нього звернувся орендар [PERSON], повідомивши, що володіє інформацією про повторну реєстрацію договору оренди орендованої ним земельної ділянки [PERSON] та [PERSON]. Здійснивши перевірку по державному реєстру, переконався, що дійсно 07 вересня 2016 року державним реєстратором Іванівської райдержадміністрації [PERSON] було здійснено державну реєстрацію права оренди орендарем [PERSON] належної [PERSON] та [PERSON] земельної ділянки площею 10,9599 гектарів від 07 вересня 2016 року (кадастровий номер 6523855100:04:019:0004). Про виявлений факт подвійної реєстрації права оренди однієї і тієї ж земельної ділянки відділ Держгеокадастру у Нижньосірогозькому районі 26 жовтня 2016 року інформував Іванівську районну державну адміністрацію. Свідок [PERSON] також пояснив, що орендар [PERSON] не звертався до відділу Держгеокадастру у Нижньосірогозькому районі з метою отримання інформації щодо перебування в оренді належної [PERSON] та [PERSON] земельної ділянки, не було цього зроблено і державним реєстратором [PERSON]. інформація про державну реєстрацію договорів оренди земельних ділянок журнальної форми не перенесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, тому отримана за запитом державного реєстратора [PERSON] інформація з Державного реєстру була не повною, та не відповідала дійсності. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що тимчасово виконує обовязки начальника відділу Держгеокадастру у Нижньосірогозькому районі Херсонської області. Від [PERSON] дізнався, що державним реєстратором Іванівської райдержадміністрації у вересні 2016 року здійснено реєстрацію договору оренди належної [PERSON] та [PERSON] земельної ділянки, яка вже перебуває в оренді. Відповідно до діючого законодавства в сфері земельних відносин подвійна оренда не допускається, тому надіслав на адресу Іванівської райдержадміністрації листа з проханням розглянути інформацію та прийняти відповідні рішення. Відповіді не отримано. Вважає, що укладений 06 вересня 2016 року орендарем [PERSON] договір оренди земельної ділянки з співвласниками [PERSON] та [PERSON] без розірвання першого договору оренди є недійсним. Вислухавши представника позивача [PERSON], відповідачів [PERSON], [PERSON], представника відповідача адвоката [PERSON], свідків у справі, дослідивши матеріали справи суд прийшов до слідуючого. Спірні відносини є цивільними, земельними правовідносинами і регулюються нормами діючого цивільного та земельного законодавства: ст. \~526, 530, 638, 651 ЦК України, ст. 6, 13-18, 21-24,25, 32 ЗУ «Про оренду землі»; ст. 21,22, 23, 124, 152, 158, 160, 162, 211 ЗК України; Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» №725/08 від 19.08.2008 року; п. 9 Постанови КМУ №2073 від 25.12.1998 року «Про затвердження порядку державної реєстрації договорів оренди». Відповідно до виданих 14 квітня 2011 року державних нотаріусом [PERSON] свідоцтв про право на спадщину за законом 14 квітня 2011 року спадкоємцями приватизованої земельної ділянки площею 10,96 гектарів (кадастровий номер 6523855100:04:019:0004) на території Нижньосірогозької селищної ради Нижньосірогозького району Херсонської області, належної на підставі виданого Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ХС № 013989 [PERSON] [INFO] (а.с.10), який помер 01 травня 2010 року, є його дружина [PERSON] [INFO] (1/2 частка, свідоцтво серії ВРК № 120401) (а.с. 56), та донька [PERSON] [INFO] (1/2 частка, свідоцтво серії ВРК № 120402) (а.с. 57). Відповідно п. 8 договору оренди земельної ділянки площею 10,9599 гектарів, кадастровий номер 6523855100:04:019:0004, укладеного 14 квітня 2011 року між орендарем фермерським господарством «Лавіс» в особі голови ФГ Носова [PERSON] та орендодавцями [PERSON] та [PERSON] договір укладено на 10 років до 01.01.2012 року, відповідно до п. 9 Договору розмір орендної плати складає 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Відповідно до п. 39 Договору розірвання договору в односторонньому порядку не допускається. Договір зареєстрований у Відділі Держкомзему у Нижньосірогозькому районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28 серпня 2012 року за № 6523855514001664 (а.с. 6-7). Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії І-ХС № 013989 [PERSON] на підставі розпорядження Нижньосірогозької райдержадміністрації від 20 вересня 2002 року № 103 передається у приватну власність земельна ділянка площею 10,96 гектарів на території Нижньосірогозької селищної ради. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю з № 66/242 25 грудня 2002 року (а.с. 10). Земельна ділянка площею 10,96 гектарів, співвласниками якої є [PERSON] та [PERSON], має кадастровий №6523855100:04:019:0004 (а.с. 11-14), право їх власності знаходить підтвердження свідоцтвами про право на спадщину за законом (а.с. 56-57). Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно обєкт нерухомого майна земельної ділянки площею 10,9599 гектарів, кадастровий номер 6523855100:04:019:0004 має реєстровий номер 1019276965229, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень внесене 07.09.2016 року о 10 годині 38 хвилин [PERSON] реєстратором Іванівської районної державної адміністрації Херсонської області, підставою виникнення іншого речового права є договір оренди землі без номера, виданий 06.09.2016 року, видавники: [PERSON], [PERSON][PERSON] (а.с. 15). З копії свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 № 222234 фермерське господарство «Лавіс», має ідентифікаційний код 31016513, державна реєстрація проведена 07 червня 2000 року, запис про включення відомостей про юридичну особу до ЄДР 1\~082\~120 0000 000071 (а.с. 32). 06 вересня 2016 року між орендарем [PERSON] та орендодавцями [PERSON] та [PERSON] укладено Договір оренди землі, відповідно п. 6 договору строк дії договору 15 років, відповідно до п. 7 Договору розмір орендної плати складає 1,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Відповідно до п. 35 Договору розірвання договору в односторонньому порядку не допускається (а.с. 34-35). Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації та на підставі ч. 1 ст. 210, ч. 3 ст. 640 ЦК України, ч. 2 ст. 125 ЗК України й ст. 18 Закону України «Про оренду землі» є укладеним з моменту його державної реєстрації. \~ Відповідно до ст. 8 Закону України «Про оренду землі» Договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про оренду землі» Договір оренди землі набуває чинності після його державної реєстрації. Відповідно до ст. 27 ч. 1 18 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про оренду землі» спори, повязані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку. Відповідно до ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за згодою сторін чи за \~рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього кодексу. Оцінюючи встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності суд приходить до висновку, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення 14 квітня 2011 року договору оренди земельної ділянки між орендарем фермерським господарством «Лавіс» в особі [PERSON] та орендодавцями [PERSON] та [PERSON], які є відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 14 квітня 2011 року серії ВРК № 120401 та серії ВРК № 120402 співвласниками земельної ділянки площею 10,9599 гектарів кадастровий номер 6523855100:04:019:0004 (а.с. 56-57). Державну реєстрацію Договору оренди від 14.04.2011 року проведено Відділом Держкомзему у Нижньосірогозькому районі Херсонської області, реєстровий номер 652385514001664 (а.с. 5-7). Державну реєстрацію договору оренди проведено за журнальною формою (а.с. 7). Таким чином з моменту проведення державної реєстрації укладений між сторонами договір оренди земельної ділянки від 14 квітня 2011 року фактично набрав чинності. До вересня 2016 року спорів між сторонами цього договору оренди щодо умов договору не виникало, орендодавці [PERSON] та [PERSON] зауважень чи претензій до орендаря ФГ «Лавіс» не предявляли, не пропонували внести зміни до укладеного договору оренди, що знайшло підтвердження у судовому засіданні. З пояснень відповідача [PERSON] вбачається, що вона разом з матірю [PERSON] 14 квітня 2011 року уклали договір оренди належної їм земельної ділянки площею 10,9599 гектарів кадастровий номер 6523855100:04:019:0004 з ФГ «Лавіс» в особі голови [PERSON], укладений договір прошов державну реєстрацію у відділі Держкомзему у Нижньосірогозькому районі, зареєстрований у Державному реєстрі земель 28 серпня 2012 року за № 6523855514001664 (а.с. 6-7), з часу реєстрації набрав чинності. З пояснень відповідача [PERSON] вбачається, що за час дії вказаного договору оренди спору між сторонами щодо виконання умов договору не виникало, питань про припинення дії вказаного договору оренди, чи його розірвання також не виникало. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не приймаючи до уваги факту існування укладеного ними 14 квітня 2011 року договору оренди земельної ділянки з ФГ «Лавіс», термін дії якого завершується 01.01.2021 року, без його розірвання чи припинення пішли на укладення договору оренди з [PERSON], який запропонував їм більш вигідні умови щодо розміру орендної плати. У судовому засіданні встановлено, що укладений 14 квітня 2011 року договір оренди між орендарем ФГ «Лавіс» та орендодавцями [PERSON] та [PERSON], який набрав чинності 28 серпня 2012 року після його державної реєстрації, залишається чинним на час розгляду справи. Орендодавці [PERSON] та [PERSON] не вчиняли ніяких дій по припиненню чи розірванню укладеного з ФГ «Лавіс» договору оренди, оскільки законних підстав для цього не існувало, але маючи бажання отримувати орендну плату у більшому розмірі, яку обіцяв орендар [PERSON], ігноруючи норми діючого законодавства, пішли на укладення іншого договору оренди належної їм земельної ділянки, що суперечить існуючому порядку здійснення оренди землі. Суд вважає, що державна реєстрація укладеного між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] договору оренди земельної ділянки 07 вересня 2016 року була проведена реєстратором Іванівської районної державної адміністрації [PERSON] помилково, оскільки вона обмежившись перевіркою обліків Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, не надіслала необхідного у таких випадках запиту до Відділу Держгеокадастру у Нижньосірогозькому районі Херсонської області, за місцем знаходження земельної ділянки, тому не отримала повної інформації щодо земельної ділянки з кадастровим № 6523855514001664, не мала даних про державну реєстрацію договору оренди від 14 квітня 2011 року вказаної земельної ділянки, належної [PERSON] та [PERSON], допустивши необґрунтований поспіх, провела державну реєстрацію договору оренди з орендарем [PERSON] від 06 вересня 2016 року, що привело до суттєвого порушення законних прав та інтересів орендаря ФГ «Лавіс» в особі голови [PERSON]. Виходячи з викладеного суд дійшов переконання, що оскільки договір оренди землі між орендарем [PERSON] та орендодавцями [PERSON] та [PERSON] було укладено 06 вересня 2016 року, і державна реєстрація його проведена 07 вересня 2016 року, і це було вчинено в той час, коли не втратив чинності попередній договір оренди тієї ж земельної ділянки за кадастровим номером 6523855100:04:019:0004, укладений ще 14 квітня 2011 року між орендарем фермерським господарством «Лавіс» в особі [PERSON] та орендодавцями [PERSON] та [PERSON], тому зміст вказаного правочину договору оренди від 06 вересня 2016 року суперечить нормам ЦК України, Закону України «Про оренду землі» іншим актам цивільного законодавства, вказана обставина є законною підставою для визнання укладеного між орендарем [PERSON] та орендодавцями [PERSON] та [PERSON] договору оренди землі від 06 вересня 2016 року недійсним, оскільки при укладенні договору не додержано вимог, встановлених частиною першою ст. 203 ЦК України, закону України «Про оренду землі». Пояснення [PERSON] про свою необізнаність щодо існування договору оренди землі, укладеного між ФГ «Лавіс» та орендодавцями [PERSON] і [PERSON] від 14 квітня 2011 року суд ставить під сумнів, оскільки представник позивача адвокат [PERSON] повідомила у судовому засіданні, що спілкуючись з позивачем, дізналася, що [PERSON] був інформований про існування договору оренди з [PERSON], і саме [PERSON] повідомив [PERSON] про укладений ним 06 вересня 2016 року договір оренди земельної ділянки, належної [PERSON] та [PERSON]. З пояснень свідка [PERSON], який займає посаду Державного кадастрового реєстратора у Нижньосірогозькому районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, орендар [PERSON] не звертався до відділу Держгеокадастру у Нижньосірогозькому районі з запитом щодо існування договору оренди земельної ділянки, належної [PERSON] та [PERSON], також не надходило запиту від реєстратора Іванівської районної державної адміністрації [PERSON]. [PERSON] також вважає, що у [PERSON] не було поважних причин звертатися саме до Державного реєстратора в Іванівському районі, оскільки за наявності законних підстав реєстрацію можна було здійснити за місцем знаходження земельної ділянки. З викладеного можна зробити висновок, що у судовому засіданні встановлено факт порушення прав та законних інтересів орендаря ФГ «Лавіс», здійснене шляхом укладенням 06 вересня 2016 року Договору оренди вже орендованої ФГ «Лавіс» земельної ділянки, що породило спір, тому на думку суду викладені у позовній заяві мотиви звернення позивача до суду з позовом є обґрунтованими. На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення понесених судових витрат, підтверджених документально у судовому засіданні. На підставі зазначеного ст. 526, 530, 638, 651 ЦК України, ст. 6, 13-18, 21-24,25, 32 ЗУ «Про оренду землі»; ст. 21,22, 23, 124, 152, 158, 160, 162, 211 ЗК України; п.9 Постанови КМУ №2073 від 25.12.1998 року «Про затвердження порядку державної реєстрації договорів оренди»,

Outcome: approved