Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

Представник Приватного акціонерного\~товариства «Страхова\~компанія «Провідна» звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що з вини відповідача сталась дорожньо-транспортна пригода, яка призвело до пошкоджень транспортних засобів. Цивільна відповідальність відповідача була застрахована в ПАТ СК«Провідна» за полісом ОСЦПВВНТЗ № АІ/7005831. Страхова компанія, за заявою потерпілої особи, зібраних документів та відповідно до страхового акту, виплатила страхове відшкодування у розмірі 50000,00 грн. Згідно зі ст. 38.1.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має траво подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він не повідомив страховика у строки і за умов визначених у підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 цього закону (не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику повідомлення). Відповідач у встановлений строк не звернувся до страховика із заявою про скоєння ДТП тому позивач просить суд стягнути з нього суму страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 50000,00 грн. та судовий збір у розмірі 1378,00. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача адвокат Надворна О.С. проти задоволення позову заперечувала, оскільки сам по собі факт неповідомлення про настання страхового випадку не може бути підставою для регресної вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази встановив наступне. 18.08.2014\~року між Приватним\~акціонерним товариством\~«Страхова компанія\~«Провідна» та\~ [PERSON] було укладеного договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/7005831, відповідно до умов якого було застраховано автомобіль «Кіа Сід», д.н.з. [NUMBER] . (а.с.22). 29.04.2015 року по проспекту Леніна к м. Запоріжжі сталася ДТП за участю транспортного засобу «Кіа Сід», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та транспортних засобів «Хонда», д.н.з. [NUMBER] , водій [PERSON] та «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] , водій [PERSON] , котрі знаходились праворуч та були припарковані. Згідно постанови Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 15.06.2015 року, ДТП відбулося внаслідок порушення [PERSON] п. 10.1, 12.1 ПДР України, за що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП (а.с.14). Виконуючи договірні\~зобов`язання ПАТ\~«Страхова компанія\~«Провідна» здійснили виплату страхового відшкодування потерпілим у ДТП у розмірі 50000,00 грн. Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За підпунктом 38.1.1 пункту 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», чинного на час здійснення страхової виплати, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 цього Закону (не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику повідомлення). Згідно підпункту 33.1.4. пункту 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. З аналізу підпункту 33.1.4. пункту 33.1 ст. 33, підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) вбачається, що обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово повідомити страховика про настання ДТП встановлено для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. За матеріалами справи факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований правоохоронними органами, відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності, позивач визнав факт ДТП добровільно сплативши страхове відшкодування, а тому сам по собі факт невчасного повідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Даний висновок ґрунтується на правовій позиції Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України виказаний у справі №6-284цс15 від 16.09.2015 року. З огляду на зазначене, невчасне повідомлення страхувальником про подію ДТП належного страховика за умови визнання страховиком страхового випадку, неоспорення факту ДТП і розміру здійсненої страхової виплати, не може бути підставою для стягнення цієї виплати у порядку регресу з добросовісного страхувальника. Враховуючи викладене, беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази на думку суду позовні вимоги не підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови в позові інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.

Outcome: dismissed