Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Представник ТОВ «Порше Мобіліті» звернувся до суду з вимогами відповідно до яких просить суд стягнути на користь Товариства з [PERSON] основну суму боргу зі сплати кредиту за кредитним договором № 50009748 від 31.07.2013 р. у розмірі 330 140,55 грн., основну суму боргу зі сплати додаткового кредиту за кредитним договором № 50009748 від 31.07.2013 р. у розмірі 5 425,55 грн., збитки у розмірі 15 697,80 грн., штраф у розмірі 28 186,06 грн., пеню у розмірі 71,13 грн., 3 % річних у розмірі 3880,24 грн. та інфляційні втрати у розмірі 44 465,24 грн., що разом складає 427 866,57 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 31.07.2013 р. позивач уклав з [PERSON] кредитний договір № 50009748 за умовами кого надав відповідачу грошові кошти у розмірі 140 930,00 грн., що еквівалентно на дату укладання договору сумі у розмірі 17 317,56 доларів США строком на 60 місяців зі змінною процентною ставкою. Цільове призначення кредиту - придбання автомобіля марки Seat модель IBIZA 2013 року випуску. Також позивач зобов»ячався надати відповідачу додатковий кредит у сумі 41 450,10 грн., що еквівалентно 5 093,40 доларів США строком на 60 місяців та змінною процентною ставкою з цільовим призначенням - для оплати страхових платежів за договором страхування, укладеного з ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» на виконання умов кредитного договору. Починаючи з грудня 2013 р. позичальник почав порушувати умови договорів щодо повернення кредитних коштів, а саме сплати щомісячних платежів, а з липня 2014 року взагалі припинив здійснювати погашення кредиув. За таких обставин [PERSON] 03.10.2014 р. направлено відповідно до п. 3.3 укладених угод направлено вимогу про дострокове погашення кредиту за № 50009748. Зазначена вимога отримана відповідачем 10.10.2014 р., проте протягом 30 днів з дня отримання вимоги [PERSON] лише частково сплатив заборгованість у розмірі 45 267,91 грн. Станом на 06.04.2015 р. загальна заборгованість відповідача за кредитним договором та додатковим договором становить 330 140,55 грн. також відповідно до умов договору та вимог закону відповідачу було нараховано штрафні санкції. Крім того у зв»язку із невиконанням умов договору позивач поніс збитки, що складаються з витрат на вчинення виконавчого напису у сумі 3 697,80 грн. (враховуючи ПДВ) та витрати пов»язані з юридичним супроводом у сумі 12 000,00 грн. За таких обставин представник ТОВ «Порше мобіліті і звернувся до суду з позовом на захист прав Товариства. Не погоджуючись з вимогами ТОВ «Порше Мобіліті» представник [PERSON] пред»явив зустрічний позов відповідно до якого просив суд визнати недійсним договір кредиту № 50009748 від 31.07.2013 р. в частині посилання всіх грошових сум на еквівалент у доларах США, визнати недійсним в договорі кредиту № 50009748 від 31.07.2013 р. положення про курс для обчислення платежів за курсом Філії «КІБ «Креді Агріколь Банк», визнати недійсними п.п. 1.3, 1.3.1., 1.3.2., 1.3.3., 2.4., 3, 5.5., 5.6 загальних умов кредитування кредитного договору № 50009748 від 31.07.2013 р. та зобов»язати ТОВ «Порше Мобіліті» зробити перерахунок усіх отриманих від [PERSON] грошових коштів в рахунок наступних щомісячних платежів по кредитному договору з урахуванням ціни кредитного договору № 50009748 від 31.07.2013 р. в національній валюті - гривні. Ззначив, що платіжною одиницею на території України є національна валюта - гривня і грошове зобов»язання має виконуватися саме у гривні. Крім того, відповідно до внесених змін до Закону України «Про захист прав споживачів» у 2011 році заборонено надавати кредити на споживчі цілі у іноземній валюті. Повернення грошових коштів передбачено у доларах США, відсутнє зазначення розміру щомісячних платежів у національній валюті. Крім того загальними умовами кредитування передбачена зміна вартості витрат за договором, зважаючи на зміну курсу валют, за виключенням відсоткової ставки що є несправедливою умовою договору. Під час укладання кредитного договору були порушені вимоги Закону України «про захист прав споживачів» та Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а тому вказані у зустрічному позові положення спірного договору мають бути визнані недійсними. В судовому засіданні представник ТОВ «Порше Моділіті» підтримав заявлені Товариством вимоги, просив задовольнити тв. А відмовити у задоволенні зустрічного позову у зв»язку із його безпідставністю, необґрунтованістю. Представник [PERSON] просив задовольнити вимоги зустрічного позову та відмовити у задоволенні первісних вимог. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ТОВ «Порше Мобіліті» підлягає задоволенню частково, в той час як у задоволенні зустрічного позову має бути відмовлено, виходячи з наступного. Встановлено і не заперечується сторонами, що 31.07.2013 р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобідіті» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 50009748 за умовами якого Товариство зобов»язалось надати позичальнику грошові кошти у розмірі 140 930,30 грн., що еквівалентно 17 317,56 доларів США строком на 60 місяців зі змінною процентною ставкою відповідно до статі 2.3 Загальних умов кредитування на придбання автомобіля придбання автомобіля марки Seat модель IBIZA 2013 року випуску та надати додатковий кредит у розмірі 41 450, 10 грн., що еквівалентно 5 093,40 доларів США з метою сплати страхових платежів відповідно до договору страхування укладеного з ПрАТ «СК «Уніка» на аналогічних умовах В свою чергу [PERSON] взяв на себе зобов»язання повертати кредитні кошти відповідно до графіку погашення кредиту, що є невід»ємною частиною кредитною кредитного договору, здійснюючи щомісячні платежі. Як свідчить графік погашення кредиту, підписаний сторонами кредитної угоди позичальник мав здійснювати щомісячні платежі у гривні і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до суми кредиту у доларах США, відповідно до статті 1.3 Загальних умов кредитування. За умовами визначеними сторонами курс для обчислення платежів є курс філії 2КІБ» ПАТ «Креді агріколь Банк», що дорівнює: 8,130 грн./дол. США. Встановлені обставини не заперечувались представником [PERSON] під час розгляду справи. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Яв встановлено в судовому засіданні і не оспорюється представником [PERSON] ТОВ «Порше Моділіті» виконало взяті на себе зобов»язання за договором і надало позичальнику грошові кошти, визначені умовами договору. Проте, як зазначає представник [PERSON] умови договору в частині посилання всіх грошових сум на еквівалент доларів США, визначення курсу обчислення платежів не відповідає вимогам чинного законодавства, яким встановлена заборона на видачу споживчого кредиту у іноземній валюті. Такі пункти договору та Загальних умов кредитування мають бути визнані недійсними та зобов»язано ТОВ «Порше Мобіліті» здійснити перерахунок усіх отриманих від позичальника платежів в рахунок наступних щомісячних платежів по кредитному договору з урахуванням ціни договору в національній валюті - гривні. Такі умови є несправедливими. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно із ч. 1-3,6 ст. 203 ЦК України: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до приписів ст. 626 ЦК України договір є підставою для виникнення цивільних прав та обов»язків. Положеннями ст.. 533 ЦК України передбачено, щогГрошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Як вбачається з договору, укладеного між сторонами, графіку погашення платежів зобов»язання кредитодавця та позичальника визначені у національній валюті України - гривні, які розраховуються шляхом застосування еквіваленту в іноземної валюти. Слід зазначити, що чинне законодавством України, встановлюючи національну валюту в якості єдиного законного платіжного засобу ти не менше не містить заборони як на визначення грошового еквівалента зобов»язання в іноземній валюті, так і на здійснення перерахунку грошового зобов»язання у випадку зміни обмінного курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти. Таку позицію висловив Верховний Суд України у своїй постанові від 02.07.2014 р. у справі № 6-79цс14. Також Верховним Судом України у постанові № 6-80цс12 від 12.09.2012 р. зроблено висновки щодо положень ч. 5 ст.11, ст. 18 Закону України Закону України «Про захист прав споживачів» - несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Натомість, як свідчать умови договору сторони погодили, що кошти у повернення кредиту відображають справедливу вартість кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання ТОВ «Порше Мобіліті» очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено у договорі. При укладенні договору позичальник був попереджений про валютні ризики під час виконання зобов»язань, що встановлено п. 9.5. кредитного договору. При цьому валютні ризики не покладаються цілком на позичальника, а рівномірно покладаються на сторони, що передбачено п. 1.3.1. договору. Також за п. 1.3.1 Загальних умов кредитування позичальник сплачує платежі відповідно до виставлених кредитодавцем рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку, назву якого погодили сторони, до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту і для розрахунку використовується обмінний курс, чинний станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка з урахуванням визначених особливостей, в тому числі і позитивне або від»ємне значення різниці, яка виникла внаслідок різниці обмінного курсу по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у графіку погашення кредиту, враховується як корегування суми процентів. Що підлягають сплаті. Загальні же розмірі платежів, і це не заперечується представником [PERSON], є незмінними та не може бути змінений виключно на власний розсуд кредитодавця. Крім того, на думку суду, посилання представника [PERSON] на заборону встановлену ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» надавати кредит на споживчі цілі в іноземній валюті не може в даному випадку слугувати підставою для визнання недійсним договору в частині, зважаючи на те, що грошові кошти надавались позичальнику у національній валюті України - гривні. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Приписами ст.. 60 ЦПК України передбачено обов»язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Зважаючи на все вищенаведене суд не вбачає наявності підстав з якими чинне законодавство України передбачає можливість визнання угоди (її частини) недійсною, а тому вважає за можливе відмовити у задоволенні вимог [PERSON] З іншого боку в судовому засіданні представником [PERSON] не заперечувалось неналежне виконання позичальником взятих на себе зобов»язань за кредитним договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 03.10.2014 р. позичальнику направлено вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату заборгованості відповідно до умов кредитного договору № 5009748 від 31.07.2013 р. Зазначена вимога за № 50009748 отримана боржником 10.10.2015 р., і це не оспорювалось представником [PERSON] Відповідно до п. 3.3. договору позичальник зобов»язаний повернути кредитодавцю у повному обсязі суму кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу. стягненню , та сплатити Як свідчать матеріали справи станом на 06.04.2015 р. поверненню підлягає сума кредиту та проценти у розмірі 330 10,55 грн., за додатковим кредитом - 5 425,55 грн. За положеннями ст.. 611 ЦК України у разі порушення зобов»язаня настають правові наслідки, встановлені договором або законом. ТОВ «Порше Мобіліті» відповідно до п.п. 8.2.,8.1. кредитного договору нараховано штраф за порушення п. 3.3. договору у розмірі 28 186,06 грн. та пеня у розмірі 71,13 грн., нарахована у межах строку, встановленого чинним законодавством України. Приписами ст.. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. За розрахунком наданим представником ТОВ «Порше Мобіліті», що його було перевірено в судовому засіданні, 3% річних за період за період з 09.11.2015 р. по 06.04.2015 р. становлять 3 880,24 грн., інфляційні втрати - 44 465,24 грн. Зважаючи на те, що [PERSON] не виконуються належним чином взяті на себе зобов»язання за кредитним договором суд вважає за можливе стягнути з відповідача основну суму боргу зі сплати кредиту за кредитним договором № 50009748 від 31.07.2013 р. у розмірі 330 140,55 грн., основну суму боргу зі сплати додаткового кредиту за кредитним договором № 50009748 від 31.07.2013 р. у розмірі 5 425,55 грн., штраф у розмірі 28 186,06 грн., пеню у розмірі 71,13 грн., 3 % річних у розмірі 3880,24 грн. та інфляційні втрати у розмірі 44 465,24 грн., а всього 412 168 грн. 77 коп. За положеннями ст.. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. В якості збитків представник ТОВ «Порше мобіліті» зазначає витрати на вчинення виконавчого напису, а всього - 15 697,80 грн. Зважаючи на те, що представником ТОВ «Порше Мобіліті» не доведено в судовому засіданні, що такі витрати в розумінні положень ст.. 22 ЦК України є збитками, суд не знаходить підстав для задоволення позову у цій частині. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial