Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеною позовною заявою 26.03.2015 року, уточнивши яку зазначив, що 23.05.2008 року між сторонами був укладений кредитний договір № КRT0GK00151107, згідно якого банк зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 19 665,75 доларів США на термін до 22.05.2023 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки порядку, встановлені договором. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Позивач зобовязання за даним кредитним договором виконав у повному обсязі, а відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, таким чином зобовязання за кредитним договором не виконав. У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 06.03.2015 року має заборгованість в розмірі 43500,01 доларів США , яка складається: - заборгованості за кредитом 10376,38 доларів США; - заборгованості по процентам за користування кредитом 7433,02 доларів США; - заборгованості по комісії за користування кредитом 2969,56 доларів США, - пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 22721,05 доларів США. Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 25.07.2012 року з відповідача на користь позивача стягнута заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 20385,51 доларів США, з яких 10280,31 доларів США заборгованість за кредитом; 3963,76 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1553,17 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 3585,25 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 31,30 доларів США штраф (фіксована частина), 969,72 доларів США штраф (процентна складова). З урахуванням викладеного позивач просить стягнути з відповідача різницю нарахованої станом на 06.03.2015 року заборгованості за кредитним договором та стягнутою рішенням суду суми заборгованості, яка становить 24 117,52 доларів США та складається із - заборгованості за кредитом 96,07 доларів США; - заборгованості по процентам за користування кредитом 3469,26 доларів США; - заборгованості по комісії за користування кредитом 1416,39 доларів США, - пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 19 135,80 доларів США, а також штрафи відповідно до договору: - штраф (фіксована частина) - 10,92 доларів США; - штраф (процентна складова) 1205,88 доларів США, а всього 25334,32 долари США, що за курсом НБУ станом на 06.03.2015 року (100 доларів США = 2289,7045 грн.) в гривневому еквіваленті становить 579 902,58 грн. Сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, були належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду. Представник позивача надала суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 85). Відповідач [PERSON] також надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав частково, просив суд відмовити в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 96,07 доларів США, оскільки вказана сума стягнута рішенням суду, а також в частині стягнення заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 1416,39 доларів США, тому що це не передбачено договором. Також просив зменшити суму пені за несвоєчасність виконання зобовязань, так як на теперішній час не працює та не має змоги влаштуватися на роботу (а.с.87). В звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, які містяться в письмових матеріалах справи, враховуючи позиції сторін, які викладені в їх письмових заявах, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.05.2008 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого згідно статуту є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 15), та відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір № КRT0GK00151107 (а.с. 7-9). Відповідно до умов договору відповідач отримав кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 23.05.2008 року по 22.05.2023 року включно у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 19 665,76 дол. США на наступні цілі: у розмірі 16 000 дол. США на придбання нерухомості, у розмірі 480,00 дол. США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 119,11 дол. США на страхування майна, 80,00 дол. США на особисте страхування, а також у розмірі 2 986,65 дол. США на сплату страхових платежів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00 відсотків від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 4,08 річних від суми зарезервованих ресурсів винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п. 7.2 даного договору. Погашення заборгованості здійснюється згідно графіку погашення кредиту, що є невідємною частиною договору (а.с. 68-70) Відповідно до п. 8.4 кредитного договору при порушені позичальником зобовязань із погашення кредиту, позивальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. Пунктом 6.4 кредитного договору передбачено, що позичальник сплачує банку при порушенні ним строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, штрафу у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (ст. 625 ЦК України). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України). Згідно зі ст. 549 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, він повинен передати кредиторові неустойку (штраф, пеню), під якою розуміється грошова сума або інше майно. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін і не може виходити за межі заявлених позивачем вимог. Всупереч умовам кредитного договору зобовязання щодо повернення кредиту та сплати процентів відповідачем належним чином не виконувалися, у звязку з чим у відповідача виникла заборгованість станом на 06.03.2015 року в сумі 43 500,01 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 10 376,38 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 7433,02 доларів США, заборгованості по комісії в сумі 2969,56 доларів США; пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 22721,05 доларів США, що вбачається з розрахунку заборгованості (а.с. 81-82).. В той же час рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 25.07.2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.09.2012 року, з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнута заборгованість за кредитним договором № КRT0GK00151107 від 23.05.2008 року станом на 15.02.2012 року у розмірі 162676,36 грн., а також стягнуті судові витрати по справі (а.с. 54-57). Тому позивач просив стягнути різницю між наявною заборгованістю по кредитному договору станом на 06.03.2015 року і стягнуту рішенням суду заборгованість станом на 15.02.2012 року. Виконавчий лист за вказаним судовим рішенням, згідно листа Відділу ДВС Криворізького РУЮ Дніпропетровської області від 12.03.2016 року (а.с. 75), перебував на виконанні у відділі ДВС, однак був повернутий стягувачу, у звязку з відсутністю майна, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості. Оскільки банк скористався правом вимоги дострокового стягнення з позичальника основної заборгованості, яка судовим рішенням від 25.07.2012 року була задоволена в повному обсязі, тому в позові банку в частині стягнення основної заборгованості за кредитом в розмірі 96,07 доларів грн. необхідно відмовити. Пунктом 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Враховуючи, що кредитний договір продовжував діяти, з 15.02.2012 року проценти за користування кредитом продовжували нараховуватися, та згідно розрахунку (а.с. 66-67) станом на 06.03.2015 року сума нарахованих прострочених процентів склала 3469,26 доларів США (7419,15 дол. США 3949,89 заборгованість 15.02.2012 року), що в гривневому еквіваленті (по курсу НБУ станом на 06.03.2015 року 100=2289,7045) становить 79435,80 грн. (а.с. 83), що підлягає стягненню з відповідача на користь банку . Позивач також вказував, що відповідач має заборгованість по комісії з за користування кредитом, яка за період з 15.02.202012 року по 06.03.2015 року складає 1416,39 доларів США (2969,56 доларів США 1553,17 доларів США) (а.с. 66-67). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Однак, проаналізувавши наявні у справі докази, умови спірного кредитного договору, суд вважає, що позивачем не доведено заборгованість по комісії у сумі 1416,39 доларів США, у звязку з чим, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. В той же час в кредитному договорі значиться ряд різних комісій з різними розмірами ставок оплати, а це позбавляє суд можливості достеменно встановити, які саме комісії позивач включив до суми 1416,39 доларів США, а також чи є правомірним і обґрунтованим таке включення. Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вирішуючи питання щодо стягнення пені, яку позивач за період з 15.02.2012 року по 06.03.2015 року визначає в сумі 19135,80 доларів США (22721,05 доларів США 3585,25 доларів США) слід зазначити наступне. Згідно ч.3 ст. 559 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 553 ЦК України установлено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Оскільки виконання договірних зобовязань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, то наряду зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за користування кредитом в іноземній валюті, оскільки такий процент не є фінансовою санкцією. Отже положення ч.2 ст. 192, ч.3 ст. 533 ЦК України, Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування кредитом та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення пені. Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи викладені обставини суд вважає, що в частині заявлених позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені в сумі 19135,80 доларів США, що по курсу НБУ станом на 06.03.2015 року (100 доларів США = 2289,7045 грн.) складає 438153,27 грн., необхідно зменшити такий розмір неустойки, оскільки відповідач опинився у складних життєвих умовах розмір пені значно перевищує суму заборгованості, тому суд визначає розмір неустойки (пені) в сумі 9567,90 доларів США, що по курсу НБУ складає 219076,54 грн., що відповідає вимогам ч. 3 ст. 551 ЦК України. Пунктом 5.3 кредитного договору визначено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. +5% від суми позову. Штраф у відповідності із положеннями ч.2 ст. 192, ч.3 ст. 533 ЦК України , а також із вказаним пунктом договору повинен бути стягнутий також в грошовій одиниці України гривні. Отже, з [PERSON] підлягає стягненню штраф (фіксована частина 250 грн., а також штраф (процентна складова) в сумі 25879,45 грн, що становить 5% від заявлених позовних вимог в частині стягнення пені та відсотків (пеня 438153,27 грн. + відсотки 79435,80 грн. = 517589,07 х 5%). Крім того, згідно вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір на суму 3654,00 грн. (а.с. 1), який враховуючи часткове задоволення позовних вимог, в силу ч.1 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеної частини вимог. Позовні вимоги позивача задоволені на 55,96% (324641,89 грн.х100/580081,06 грн.), отже на користь позивача з відповідача підлягає стягненню в рахунок сплати судового збору 2044,78 грн. (3654,00 грн. сума сплаченого судового збору х 55,96% задоволених вимог/100). України, ст. ст. 10, 11, 60, 88 ч.1, 208 ч.1 п.2, 213, 215 ЦПК України, суд;-

Outcome: partial