Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Представник позивача Сафір Ф.О. звернувся до суду 26.11.2013р. з позовною заявою до [PERSON], в якій просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором б/н від 07.09.2007р. в розмірі 25229,61грн. Відповідач позовні вимоги визнав частково, бо розмір вимог банку занадто великий. В судовому засіданні відповідач пояснив, що погашення кредиту здійснював по можливості, а потім припинив і понад три роки нічого не платив на користь банку. Скільки платежів та їх суму, що були сплачені відповідачем на користь банку в якості погашення кредитної заборгованості, відповідач назвати не може, бо не пам'ятає. Представник позивача Нікеркін М.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. 07.09.2007р. між сторонами був укладений договір, на підставі заяви відповідача (а.с.8), за яким позивач (кредитодавець) надав відповідачеві (позичальник) кредит у розмірі 5000грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну карту [NUMBER]. Укладений між сторонами договір складається з заяви позичальника та Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк». Умовами укладеного між сторонами договору передбачено наступне: ь за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю відсотки в розмірі 1,9% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту; ь погашення заборгованості за кредитним договором здійснюється позичальником щомісяця, п.5.4 Умов; ь при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 120днів позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500грн + 5% від суми заборгованості, п.8.6 Договору. З моменту отримання кредиту відповідач систематично порушував свої зобов'язання з оплати платежів за кредитом, оскільки з моменту укладення договору не здійснював платежів, передбачених договором та достатніх для погашення його договірних зобов'язань з оплати кредиту, відсотків за його користування та пені за несвоєчасність виконання грошових зобов'язань, а з 01.06.2010р. взагалі припинив здійснення всіх платежів. У зв'язку з порушенням відповідачем умов повернення кредиту, позивачем були нараховані штрафні санкції до відповідача, відповідно до п.8.6 кредитного договору, розрахунок яких наданий позивачем (а.с.4-7). Внаслідок порушення відповідачем своїх грошових зобов'язань за кредитним договором б/н від 07.09.2007р. та несвоєчасною сплатою належних платежів, за відповідачкою утворилася заборгованість, яка складається з наступних сум: ь за основним боргом - 9900,05грн; ь за відсотками за користування кредитом - 9101,12рн; ь по комісії за користування кредитом - 4550,84грн; ь фіксована суму штрафу - 500грн; ь відсоткова сума штрафу - 1177,60грн. За таких обставин позивач вимагає стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 25229,61грн. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст.548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором. Видами забезпечення виконання зобов'язання, в контексті ст.ст.546,549 ЦК України є неустойка у вигляді штрафу або пені. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а ст.624 ЦК України передбачено, що якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Зі змісту ч.2 ст.1054 ЦК України випливає, що до кредитних відносин застосовуються положення законодавства, які регулюють позичкові відносини (параграф 1 глави 71 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Тож на підставі вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільно-процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий збір в розмірі 252,30грн, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved