Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача із вимогами звільнити самовільно зайняту земельну ділянку із приведенням її у придатний для використання стан. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що управлінням земельних відносин Маріупольської міської ради було проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства в Лівобережному районі м. Маріуполя, в ході якої 21 листопада 2016 року спеціалістами вказаного управління була проведена перевірка дотримання таких вимог [PERSON], внаслідок чого було складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, за яким [PERSON] самовільно займає та використовує земельну ділянку по вул. Пашковського,16 в місті Маріуполі загальною площею 0,0025 га під розміщення гаражу, чим порушує вимоги ст. ст. 125, 126, 211, 212 Земельного кодексу. На підставі наведеного [PERSON] було направлено вказівку (попередження) про необхідність усунення порушень вимог земельного законодавства від 21 листопада 2016 року № 207/2016 з наданням строку на усунення виявлених порушень протягом 10 днів. Натомість спеціалістами відділу контролю за використанням земель управління земельних відносин міської ради було вдруге складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 12 грудня 2016 року, згідно з яким виявлено, що [PERSON] вимоги попередження від 21.11.2016 року про усунення порушень земельного законодавства не виконав, бо земельна ділянка не звільнена та у придатний до використання стан не була приведена. При цьому Маріупольською міською радою, в адміністративному підпорядкуванні якої знаходиться вказана земельна ділянка, рішення про передачу у власність або надання у користування відповідачу земельної ділянки по вул. Пашковського,16 для вказаних цілей не приймалось. Правовстановлюючі документи на земельну ділянку у відповідача відсутні, а добровільно самовільно зайняту земельну ділянку відповідач не бажає звільняти. Таким чином, самовільно зайнявши та використовуючи земельну ділянку з земель житлової та громадської забудови загальною площею 0,0025 га під розміщення гаражу, відповідач порушив права територіальної громади м. Маріуполя. На підставі переліченого просив суд зобовязати [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку зазначеної площі, на якій розміщено гараж по вул.Пашковського,16 у м. Маріуполі, з приведенням земельної ділянки в придатний для використання стан. Також просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору. Представник Маріупольської міської ради, [PERSON] який діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявився, надавши суду заяву з проханням вирішити справу за його відсутності, наполягаючи при цьому на задоволенні заявлених позовних вимог. Відповідач в судове засідання не зявився надавши суду заяву з проханням вирішити спір у його відсутність. Проти задоволення позову заперечував. Надавши письмові заперечення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 142 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім іншого, належить земля, що є у власності територіальних громад, управління якою вона здійснює. За п. п. «Б» та «В» ч. 1 ст. 12 ЗК України до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, а також передача земельних ділянок у власність громадян та юридичних осіб. Відповідно ч. 1 ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. На підставі ч. 2 ст. 83 ЗК України в комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування. Згідно ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. За ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки є будь-якими діями, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. На підставі ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. За ст. 387 ЦК України власник має право на витребування свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно до п. «Б» ч. 1 ст. 211 ЗК України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок. Відповідно ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Рішенням Виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 63/5 від 21.02.2001 року [PERSON] було надано земельну ділянку із земель міської ради площею 0,0028 га., терміном на 3 роки для встановлення металевого гаражу без права передачі іншим особам. 05 квітня 2001 року між [PERSON] та Маріупольською міською радою був укладений договір на право тимчасового користування землею за яким вбачається, що земельна ділянка площею 0,0028 га. надається [PERSON] строком на 3 роки (з 21 лютого 2001 року) для установлення металевого гаража без права передачі іншим особам, без улаштування фундаменту і оглядової ями, поблизу місця проживання: [INFO] Тобто строк дії договору на тимчасове користування земельною ділянкою скінчився 21 лютого 2004 року. 06 лютого 2017 року [PERSON] звернувся до Маріупольської міської ради із заявою про продовження договору користування земельною ділянкою за адресою: м. Маріуполь, вул. Пашковського буд. 16. Рішенням Маріупольської міської ради №6/26-3003 від 26.02.2013 року було дозволено розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) всім зацікавленим особам у випадках поновлення договорів оренди земельних ділянок. 20 лютого 2017 року ТОВ «ПЕФ «Землі Приазовя» була розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] для будівництва індивідуальних гаражів (обслуговування металевого гаража) по вул. Пашковського,16 в м. Маріуполі. Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 21 листопада 2016 року,Управлінням земельних відносин Маріупольської міської ради було встановлено, що [PERSON] самовільно зайнята та використовується земельна ділянка із земель житлової та громадської забудови за адресою: м. Маріуполь, вул. Пашковського,16 під розміщення гаражу загальною площею 0,0025 га. На підставі виявленого порушення відповідачем норм земельного законодавства було винесено вказівку (попередження) № 207/2016 від 21 листопада 2016 року про необхідність усунення виявлених за актом від 21 листопада 2016 року порушень з боку [PERSON], якого було зобовязано усунути вказані порушення земельного законодавства у 10-денний строк. Натомість перевіркою від 12 грудня 2016 року дотримання вимог земельного законодавства відділом землеустрою та охорони земель управління земельних відносин Маріупольської міської ради на підставі вкладеного акту від 12 грудня 2016 року було виявлено, що [PERSON] вимоги вказівки (попередження) від 21 листопада 2016 року № 207/2016 не виконав, оскільки земельна ділянка по вул. Пашковського,16 в м. Маріуполі площею 0,0025 га не звільнена та до придатного для використання стану не приведена. В судовому засіданні таким чином було встановлено, що на момент розгляду справи суду не було надано відповідачем жодних правовстановлюючих документів на земельну ділянку площею 0,0025 га, розташованої по вул. Пашковського,16 в м. Маріуполі, щодо якої виник спір. З наданих суду доказів натомість вбачається, що у порушення норм земельного законодавства вказана земельна ділянка із земель житлової та громадської забудови самовільно зайнята та використовується по вул. Пашковського,16 в м. Маріуполі під розміщення гаража [PERSON] в порушення земельного законодавства за відсутності правовстановлюючих документів на право власності або право користування нею, оскільки на даний час у відповідача відсутні будь-які правовстановлюючі документи. На підставі наведеного позовні вимоги Маріупольської міської ради підлягають задоволенню шляхом зобовязання відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0025 га, на якій розміщено гараж, розташовану по вул. Пашковського,16 в м. Маріуполі, з приведенням земельної ділянки в придатний для використання стан, шляхом демонтажу гаражу. Натомість суд зауважує, що вимоги Маріупольської міської ради про стягнення з відповідача витрати по сплаті судового збору задоволенню не підлягають, оскільки останній звільнений від сплати судового збору на підставі п.8 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір»

Outcome: approved