overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

Представник ТзОВ «Інтеркеш Україна» звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору №8-27520 від 25.06.2019 р. відповідач [PERSON] отримала кредит в розмірі 25000 грн. зі сплатою процентів за користування грошовими коштами в розмірі 127,75 % річних. Станом на 25.06.2020 року внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору виникла заборгованість по кредиту в сумі 48721,91 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку, а також понесені судові витрати. В судове засідання сторони не з`явилися Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні (а. с. 41). Відповідач в судове засідання не з`явилася по невідомим суду причинам, хоча була своєчасно та належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до ст. 128 ЦПК України (а. с. 43, 49, 50). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити зважаючи на наступне. Згідно заяви клієнта та кредитного договору №8-27520 від 25.06.2019 р., а також паспорту споживчого кредиту, відповідач [PERSON] отримала кредит у сумі 25000 грн. строком на 12 місяців, відсотки за користування кредитом 127,75% від суми кредиту (а. с. 9-12). Відповідно до довідки розрахунку заборгованості станом на 25.08.2020 р. за кредитним договором №8-27520 від 25.06.2019 р., така становить 48721,91 грн. (а. с. 18-23) Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За правилами ст. ст. 610, 615 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст. ст. 625, 629 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Отримані за кредитним договором кошти у відповідності до ст. 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути банку та сплатити відсотки. Відповідно до ст. 141 ЦПК України - судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. За таких обставин позов є обгрунтованим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Представник ТзОВ Кредитні ініціативи - [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №1429 від 03.09.2007 року в розмірі 77962,34 гривень та 779,62 гривень сплаченого судового збору. Враховуючи складність виготовлення мотивувальної частини рішення, суд вважає за доцільне в даному судовому засіданні, відповідно до ч.3 ст.209 ЦПК України, проголосити вступну та резолютивну частину рішення, з мотивувальною частиною рішення сторони можуть ознайомитися 2 жовтня 2015 року.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Представник ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № [NUMBER] від 29.01.2014 року в розмірі 36734, 86 грн. та судових витрат в розмірі 1218, 00 грн. Вимоги позову обґрунтовує тим, що 29.01.2014 року між ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір № [NUMBER] згідно якого останній отримав кредитні кошти в розмірі 29\~922, 40 грн. зі сплатою 0, 01 % річних до 29 січня 2017 року. У звязку із порушенням виконання зобовязань за кредитним договором у [PERSON] утворилась заборгованість по тілу кредиту в розмірі 28\~259, 86 грн., відсотках 1, 82 грн. та комісії за розрахункове обслуговування кредиту в розмірі 8\~473, 12 грн., що разом складає 36\~734, 86 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, до початку розгляду справи подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд відповідно до ст.224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 29.01.2014 року між ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір № [NUMBER] згідно якого останній отримав кредитні кошти в розмірі 29\~922, 40 грн. зі сплатою 0, 01 % річних до 29 січня 2017 року. У звязку із порушенням виконання зобовязань за кредитним договором у [PERSON] утворилась заборгованість по тілу кредиту в розмірі 28\~259, 86 грн., відсотках 1, 82 грн. та комісії за розрахункове обслуговування кредиту в розмірі 8\~473, 12 грн., що разом складає 36\~734, 86 грн. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На час розгляду справи в добровільному порядку [PERSON] наявний борг не погасив, відсутність своєї вини у невиконанні зобовязання не довів. За наведених обставин, підстави для стягнення з [PERSON] вищевказаної суми заборгованості наявні. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з [PERSON] слід стягнути судові витрати в розмірі 1218, 00 грн. На підставі ст.ст. 526,527,530,1050,1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

Представник ТзОВ «Рівненська обласна енергопостачальна компанія» звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту електроенергію у розмірі 91189,15 гривень. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що ТОВ «РОЕК» на ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок, як споживачу електричної енергії № 456446744 та постачається електроенергія. Придбана споживачем електрична енергія підлягає обов`язковій оплаті згідно ч.7 ст.26 Закону України «Про електроенергетику» та згідно вимог п.5.5.5 Правил роздрібного ринку. ТОВ «РОЕК» відпускає електричну енергію та пред`являє відповідні рахунки до оплати спожитої електричної енергії. Відповідно до ч.5 п.42 Правил для користування населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 26.07.1999 №1357, споживач зобов`язаний оплачувати використану електроенергію. Заборгованість відповідача по оплаті за електроенергію перед ТОВ «РОЕК» становила 91189,15 гривень. Просили стягнути з відповідача на користь ПрАТ «Рівнеобленерго» заборгованість за спожиту електроенгію у розмірі 91189,15 гривень та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не прибула, подала заяву згідно якої просить справу розглядати у її відсутність та зменшила позовні вимоги, а саме вказує, що [PERSON] борг в сумі 91189,15 грн. сплатила, що підтверджується інформацією з особової картки споживача про здійснені оплати у травні-червні 2021 р. Тому, просить суд стягнути з відповідача тільки судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила. Відзиву на позовну заяву не подала. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Суд, вважає можливим розгляд справи провести у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення у справі, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 7 ст. 178 ЦПК України, відповідачем не подано до суду відзив на позовну заяву, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що відповідає вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Особовою карткою споживача [PERSON] підтверджується, що борг в сумі 91189,15 грн. вона сплатила. При зверненні до суду позивачем понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням від 15.02.2021 року. Враховуючи, що вимоги позивача задоволені відповідачем в ході судового розгляду шляхом сплати вартості спожитої електроенергії, тому витрати по сплаті судового збору суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-03 00:00:00

Представник ТМО «Психіатрія» у м. Києві лікар - психіатр Когут О. Р. звернулася до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], яку було визнано недієздатною за рішенням Дніпровського місцевого суду м. Києва від 11 жовтня 2001 року та опікуном якої було призначено [PERSON]. Заява обґрунтована тим, що 28 грудня 2017 року [PERSON] доставлена до ТМО «Психіатрія» у м. Києві, у зв'язку з погіршенням психічного стану. Заявник у судовому засіданні заяву підтримала у повному обсязі, просила заяву задовольнити. Опікун у судовому засіданні заяву підтримала у повному обсязі, просила заяву задовольнити. Прокурор у судовому засіданні заяву підтримала у повному обсязі, просила заяву задовольнити. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши докази, дійшов висновку про необхідність задоволення зазначеної заяви, виходячи з наступного. Судом установлено, що рішенням Дніпровського місцевого суду м. Києва від 11 жовтня 2001 року [PERSON] визнано недієздатною, встановлено опіку та призначено опікуна - [PERSON] Відповідно до Висновку комісії лікарів-психіатрів про необхідність госпіталізації та надання психіатричної допомоги в умовах стаціонару від 28 грудня 2017 року у [PERSON] наявний діагноз: тяжкий психічний розлад у формі важкої розумової відсталості із значними поведінковими розладами. У зв'язку з загостренням психічного захворювання та погіршенням психічного стану, [PERSON] потребує надання психіатричної допомоги в умовах психіатричного стаціонару. Порядок госпіталізації особи до закладу з надання психіатричної допомоги визначений Законом України «Про психіатричну допомогу». Частиною 2 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено, що госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Разом з тим, положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 р. N 2-рп/2016. Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви та необхідність госпіталізації особи до психіатричного закладу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

Представник Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія « Віді- страхування» звернувся до суду із заявою про забезпечення у цивільній справі його позову до [PERSON] про відшкодування шкоди шляхом звернення стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі, в якій просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,0600га, що розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1199835932208 та належить відповідачу [PERSON] на праві приватної власності. Дослідивши в сукупності матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до норми ч. 1 ст. 153 ЦПК України сторони в судове засідання не викликались Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обгрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обгрунтуванням його необхідності. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Крім того, відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Суд дослідивши в сукупності надані заявником докази в підтвердження своїх вимог, приходить до висновку про те, що останнім доведено наявність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення такого позову. З врахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку, що обрані заявником такі види забезпечення позову, як накладення арешту на майно, не суперечать приписам ст.ст. 151, 152 ЦПК України. На підставі викладеного, Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» звернувся з заявою до суду про зміну сторони виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа Оболонського районного суду м.Києва № 2/756/4525/13 виданого 27.11.2013 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 113246,71 грн. Заявник просив суд замінити стягувача ПАТ «ВТБ Банк» на ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» посилаючись на те, що між стягувачем та заявником укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги № 270815нв від 27.08.2015 року, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за договором кредиту № R53400355345В від 14.11.2012 року укладеному між ПАТ «ВТБ Банк» та боржником. Представник стягувача, боржник, представник заявника в судове засідання не з'явилися, про час, день та місце розгляду заяви повідомлялися у встановленому законом порядку, причини своєї неявки суду не повідомили. Суд вважає можливим розглянути заяву у відсутності вказаних осіб, оскільки неявка сторін та інших осіб не перешкоджає вирішенню питання про заміну сторони виконавчого провадження. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню та слід замінити сторону стягувача у виконавчому провадженні, відповідно до вимог ст. 378 ЦПК України, оскільки як вбачається з Договору купівлі-продажу прав вимоги № 270815нв від 27.08.2015 року, до заявника перейшли вимоги по кредитному договору № R53400355345В від 14.11.2012 року укладеного стягувачем з [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» звернувся з заявою до суду про зміну сторони виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа Оболонського районного суду м.Києва № 2/756/495/15 виданого 20.01.2016 року про стягнення солідарно з ТОВ «Імперія кави» та [PERSON] на користь ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 42882,19 грн. Заявник просив суд замінити стягувача ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» на ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» посилаючись на те, що між стягувачем, ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк», ТОВ «»Фінансова компанія «Позика», а в подальшому і з заявником укладені Договіри відступлення прав вимоги № 114/13 від 19.11.2015 року, № 19 К-П від 19.11.2015 року, № 222/ФК-15 від 19.11.2015 року, відповідно до умов яких відбулося відступлення права вимоги за договором кредиту № 011/1069/161882 від 27.08.2013 року укладеному між ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та боржником ТОВ «Імперія кави». Представник стягувача, боржник, представник заявника в судове засідання не з'явилися, про час, день та місце розгляду заяви повідомлялися у встановленому законом порядку, причини своєї неявки суду не повідомили. Суд вважає можливим розглянути заяву у відсутності вказаних осіб, оскільки неявка сторін та інших осіб не перешкоджає вирішенню питання про заміну сторони виконавчого провадження. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню та слід замінити сторону стягувача у виконавчому провадженні, відповідно до вимог ст. 378 ЦПК України, оскільки як вбачається з Договорів відступлення прав вимоги № 114/13 від 19.11.2015 року, № 19 К-П від 19.11.2015 року, № 222/ФК-15 від 19.11.2015 року, до заявника перейшли вимоги по кредитному договору № 011/1069/161882 від 27.08.2013 року укладеному між ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та ТОВ «Імперія кави» На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» звернувся з заявою до суду про зміну сторони виконавчого провадження по виконанню виконавчого напису від 26.02.2010 року про звернення стягнення на квартиру [ADDRESS] з Відкритого акціонерного товариства «Банк «БІГ Енергія» на заявника посилаючись на те, що між стягувачем та заявником укладений Договір купівлі-продажу права вимоги № 3-233 від 27.12.2013 року, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за договорами кредиту та іпотеки № 11/07-11-2005 від 10.11.2005 року, що були укладені між стягувачем, [PERSON] та боржником. Представник стягувача, боржник, в судове засідання не з'явилися, про час, день та місце розгляду заяви повідомлялися у встановленому законом порядку, причини своєї неявки суду не повідомили. Суд вважає можливим розглянути заяву у відсутності вказаних осіб, оскільки неявка сторін та інших осіб не перешкоджає вирішенню питання про заміну сторони виконавчого провадження. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню та слід замінити сторону стягувача у виконавчому провадженні, відповідно до вимог ст. 378 ЦПК України, оскільки як вбачається з Договору купівлі-продажу права вимоги № 3-233 від 27.12.2013 року, до заявника перейшли вимоги по кредитному договору № 11/07-11-2005 від 10.11.2005 року укладеного стягувачем з [PERSON] та договору іпотеки від 10.11.2005 року укладеному між стягувачем та [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Колд Логістик» Кострець Є.В. звернувся до суду із вказаною заявою, в обґрунтування котрої зазначав, що при ухваленні судом по даному спору рішення від 22 червня 2015 року не було вирішено питання про стягнення судових витрат, а саме, витрат за проведення судово-почеркознавчої експертизи в сумі 1843 грн. 20 коп. В судове засідання сторони не з`явилися, хоч про час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином, про що свідчать довідки про доставку СМС-повідомлення від 23 липня 2015 року. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, заява підлягає задоволенню. Встановлено, що рішенням цього ж суду від 22 червня 2015 року в позові [PERSON] відмовлено. По справі відповідачем сплачені судові витрати, а саме, за проведення судово-почеркознавчої експертизи в сумі 1843 грн. 20 коп. Відповідно до ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо не вирішено питання про судові витрати, що має місце в даному випадку. Згідно зі ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається із матеріалів справи, документально підтверджено, що відповідачем згідно рахунку № 2187 від 06 травня 2015 року проведено оплату вартості судово-почеркознавчої експертизи в сумі 1843 грн. 20 коп., про що свідчить платіжне доручення № 137 від 27 травня 2015 року (а.с.94). Таким чином, з [PERSON] на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати у вказаному розмірі.

Outcome: approved