Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом до Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області про встановлення родинних відносин, факту прийняття спадщини її належності та визнання права власності за спадщиною. З позовної заяви, вбачається, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої залишилася спадщина на 1/3 частку житлового будинку [ADDRESS] . Спадкоємцем зазначеної спадщини став син [PERSON] - [PERSON] , котрий спадщину прийняв фактично, оскільки проживав сумісно за однією адресою з матір`ю, однак спадкових справ не оформив. [INFO] помер [PERSON] , після смерті його залишилася спадщина на 1/3 частку житлового будинку [ADDRESS] . Спадкоємцем зазначеної спадщини стала дружина [PERSON] - [PERSON] , котра у встановлений законом час звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого, була заведена спадкова справа № 351/2010. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказану частку житлового будинку, неможливо, оскільки не доведено факту прийняття спадщини та родинних відносин між спадкодавцем та [PERSON] . Позивачем було надано заяву, відповідно до якої вона просила розглянути справу без її участі та позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, в судове засідання не прибув, надав заяву в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого Кілійським р/б ЗАГС, актовий запис № 98, рос. « [PERSON] », померла [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.06.1950 Кілійським рай бюро ЗАГС, запис акта про народження № 237 - рос. « [PERSON] » та рос. « [PERSON] » є батьками: рос. « [PERSON] », [INFO] . Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 94, рос. « [PERSON] », помер [INFO] . Шлюб між рос. « [PERSON] » та рос. « [PERSON] » був укладений 16.11.1974 року, що підтверджується виданимв м. Кілія р/в ЗАГС Кілійського району Одеської області свідоцтвом про укладення шлюбу, серії [NUMBER] від 16.11.1974 року, актовий запис № 222. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєне прізвище рос. « [PERSON] ». Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Кілійської міської ради № 158 від 25.01.2019 р., на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом з ним також проживала та була зареєстрована дружина [PERSON] . Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Кілійської міської ради № 158 від 25.01.2019 р., на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з нею також проживали та були зареєстровані: син [PERSON] та невістка [PERSON] . Відповідно до технічного паспорта на будинок КП КРР «РБТІ» від 26.09.2017 року житловий будинок, розташований в [ADDRESS] складається з: літ.А - житловий будинок, житловою площею 36,4 кв.м., загальною площею 81,5 кв.м., господарських будівель: літ. Б - літня кухня, літ. Г - убиральня, літ. Д - сарай, № 1-4, І - надвірні споруди. З свідоцтва про право особистої власності на будівлю № [NUMBER] від 28.06.1991 р. виданого виконавчим комітетом Кілійської міської Ради народних депутатів вбачається, що будинок в [ADDRESS] дійсно належить рос. « [PERSON] , [PERSON] и [PERSON] ». Розпорядженням Кілійської міської ради Виконавчого комітету № 30/А-2016 від 03.02.2016 р. перейменовано вулицю Пролетарська в м. Кілія на вулицю Торгова без зміни поштових номерів. Як вбачається з листа - роз`яснення від 28.09.2019 р. № 1094/02-14, Теплодарська міська державна нотаріальна контора Одеської області на підставі звернення [PERSON] щодо оформлення спадщини після смерті [PERSON] роз`яснила, що за відсутності доказів фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, та наявності розбіжностей в ініціалах спадкодавців, це питання вирішується у судовому порядку. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 57718596 від 27.09.2019 р. сформованої Теплодарською міською державною нотаріальною конторою, вбачається, що інформація відносно [PERSON] , відсутня. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 57718618 від 27.09.2019 р. сформованої Теплодарською міською державною нотаріальною конторою, вбачається, що інформація відносно [PERSON] , відсутня. З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 57717534 від 27.09.2019 р. сформованої Теплодарською міською державною нотаріальною конторою,вбачається, що після смерті [PERSON] , [INFO] Кілійською районною державною нотаріальною контороюбула заведена спадкова справа з номером у спадковому реєстрі 49852231 та номером у нотаріуса 351/2010. Відповідно до витягу зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 24603643 від 31.08.2010 р. сформованої Кілійською районною державною нотаріальною конторою, вбачається, що інформація відносно [PERSON] , відсутня. При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Згідно ст. ст. 293, 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Виходячи з наведеного суд вважає обґрунтованими вимоги представника позивача, щодо встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після [PERSON] , шляхом управління та володінням спадковим майном та встановлення факту родинних відносин, а саме того, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.п 4.20 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов - задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved