Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

представник позивача звернулася в суд із позовом до відповідача, просить визнати незаконним та скасувати наказ №29 від 23.02.2016 про заборону перебування у геріатричному пансіонаті [PERSON], зобов'язати відповідача утриматися від вчинення подібних дій в майбутньому. Позовні вимоги мотивує тим, що оскаржуваним наказом відповідача встановлено заборону перебування в пансіонаті, тим самим заборону відвідувати позивача його єдиною знайомою - [PERSON] з тих підстав, що остання прносить всяке лахміття та алкогольні напої в заклад, влаштовує скандали. Оскільки [PERSON] єдина, з ким позивач може спілкуватися, вона гуляє з ним, приносить йому продукти та цигарки, чого не може зробити персонал пансіонату, тому заборона [PERSON] перебувати в пансіонаті порушує права позивача. Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, остання подала заяву про розгляд справи без їх участі та просила позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, скерував на адресу суду заперечення проти позову, в яких зазначив що оскаржуваний наказ скасований наказом від 15.07.2016, тому в задоволенні позову просив відмовити. Враховуючи представлені докази, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача та у відповідності до ст.224 ЦПК України ухвалити заочне рішення, проти чого представник позивача не заперечила. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вбачається з матеріалів справи(а.с.5), наказом директора Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський геріатричний пансіонат» №29 від 23.02.2016 заборонено [PERSON] перебувати в приміщенні пансіонату. Разом з тим, як вбачається з представленого представником відповідача наказу №48 від 15.07.2016 (а.с.23) таким скасовано оскаржуваний наказ №29 «Про заборону перебування в установі гр.[PERSON]». Враховуючи наведене, оскільки оскаржуваний позивачем наказ про заборону [PERSON] перебувати в приміщенні пансіонату на даний час скасований, тобто відсутній предмет спору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про скасування уже скасованого наказу є безпідставними та задоволенню не підлягають. Крім цього, згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Разом з тим, представником позивача не наведено належних доводів та не представлено доказів на підтвердження наявності реальної небезпеки порушення відповідачем будь-яких прав позивача, а тому позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача утриматися від вчинення подібних дій в майбутньому також задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed