Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Представник позивача\~звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором\~б\\н від\~17.08.2016 року у сумі 65858 гривень 16 копійок та судового збору у розмірі 1600 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 17.08.2016 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 45215 грн. 94 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею та Банком кредитний договір, що підтверджується її підписом у заяві. У зв'язку з порушенням відповідачем «Умов та правил надання банківських послуг», станом на 12.03.2017 року, [PERSON] має заборгованість у сумі 65858, 16 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Крім того, надав суду письмові пояснення, відповідно до яких позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Зазначав, що 19.02.2008 року [PERSON] звернулася до Банку з наміром отримати кредитну картку. Остання, відповідно до заяви від 20.03.2008 року, підписала та ознайомилася з анкетою-заявою, умовами та правилами надання банківських послуг, які є чинними на момент підписання. Банком на виконання відповідних положень\~Закону України «Про захист прав споживачів»\~надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору. Підписавши анкету-заяву відповідача підтвердила, що була ознайомлена з умовами кредитування та погодилася з ними, про що засвідчила власним підписом. Оскільки, відповідач не виконувала взяті на себе зобов'язання, між сторонами 17.08.2016 року було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Тобто, відповідач за власним бажанням звернулася до Бонку з метою створення сприятливих умов для виконання зобов'язань і Банк пішов їй назустріч: списав частину заборгованості, загальна сума якої в подальшому склала 47915, 95 грн. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, надала письмові пояснення на позовну заяву та пояснила, що відповідач дійсно отримала кредит у 2008 році, заборгованість вона погашала, проте, у зв'язку із скрутним матеріальним становищем та народженням дитини-інваліда, припинила погашати заборгованість. У 2016 році відповідач уклала з позивачем генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і частково виплатила заборгованість. Просила суд врахувати, що на утриманні відповідача знаходиться малолітня дитина інвалід дитинства, відповідач ніде не працює, оскільки доглядає свою дитину, джерел доходів, крім державної соціальної допомоги на дитину, не має, а тому просила зменшити розмір відсотків до економічно обґрунтованого рівня, тобто не визнала нарахування відсотків після укладення генеральної угоди. Крім того зазначила, що Банк незаконно просить стягнути і пеню, і штраф. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала анкету-заяву від 20.03.2008 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 1030 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму, що відповідає строку дії картки (а.с. 6). 08.02.2012 року відповідач приєдналася до «Умов та правил надання банківських послуг», шляхом підписання відповідної заяви (а.с. 77). Оскільки, відповідач не виконувала взяті на себе зобов'язання, між сторонами 17.08.2016 року було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Даною генеральною угодою сторони погодили новий строк погашення заборгованості 31.08.2019 рік (п. 1.1.3.), розмір заборгованості від дати підписання угоди 47915, 95 грн. (п. 1.1.2.), розмір відсоткової ставки 2% на місяць на суму залишку заборгованості (п. 2.1.) і спосіб внесення платіжів на погашення заборгованості, а саме шляхом відкриття картрахунку та встановлення кредитного ліміту на платіжну карту в розмірі загальної суми заборгованості. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за вищевказаною угодою виконав у повному обсязі, а саме списав, як передбачено в угоді, проценти в розмірі 1239, 33 грн., комісію 70, 27 грн. та штрафи 4029, 53 грн., і загальна сума заборгованості після підписання угоди склала 47915, 95 грн. з урахуванням суми першого внеску в розмірі 2700 грн. (п. 1.2.). У зв'язку з невиконанням умов вказаної угоди, тобто порушенням строків погашення заборгованості, відповідач станом на 12.03.2017 року має заборгованість у розмірі 65858 грн. 16 коп., яка складає з наступного: заборгованість за кредитом 45215, 95 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 6269, 93 грн., заборгованість за пенею та комісією 9043, 15 грн., штраф 5329, 13 грн. Відносини, що склалися між сторонами відносяться\~до правовідносин щодо укладання правочинів\~- договорів, зокрема\~кредитного\~договору, а тому, в даному випадку,\~необхідно керуватися главами 48, 49, 71\~ЦК України. Згідно ст. 526 ЦК України,\~зобовязання має виконуватися\~ належним чином, відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530\~ЦК України передбачено, що\~якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник\~ повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Із змісту ст. 1054 ЦК України встановлено, що\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа\~(кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ч. 2 ст.\~1054\~та ч. 2 ст.\~1050 ЦК України, наслідками порушення Боржником зобов?язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. З вищевикладеного вбачається, що відповідач не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов'язаннями, тобто за генеральною угодою, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором б/н від 17.08.2016 року (а.с. 5). Таким чином, у порушення умов генеральної угоди, а також ст.ст.\~509,\~526,\~1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконала, хоча\~ст. 629 ЦК України\~визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, а тому позовні вимоги позивача є обгрунтованими. Судом враховано, що підписання генеральної угоди здійснювалося повнолітньою, дієздатною особою, якою підтверджено розуміння та ознайомлення з умовами підписаного документу. Дана угода недійсною не визнавалася та відповідачем не оспорювалася не зверталася з запитами/претензіями щодо невідповідності суми боргу, несправедливості її умов. Таким чином, суд вважає, що твердження представника відповідача щодо того, що нарахування відсотків після укладення генеральної угоди здійснювалося в порушення вимог чинного законодавства та умов генеральної угоди - є безпідставними та спростовуються вищевикладеним. Суд приймає до уваги пояснення представника відповідача щодо того, що у зв?язку із скрутним матеріальним становищем та народженням дитини-інваліда, відповідач припинила погашати заборгованість, і, що на даний час на утриманні відповідача знаходиться малолітня дитина інвалід дитинства, відповідач ніде не працює, оскільки доглядає свою дитину, джерел доходів, крім державної соціальної допомоги на дитину, не має, проте, згідно\~ст. 617 ЦК України,\~відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов?язання і не є підставою для зменшення розміру нарахованих відсотків. В той же час, суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що позивач незаконно просить стягнути і пеню, і штраф. Зокрема, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України у цивільній справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015 року, яка відповідно до ч. 1\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для всіх судів України. Письмові пояснення представника позивача про те, що пеня і штраф нараховувалися правомірно спростовуються вищевикладеним. Оскільки, пеня і штраф нараховані за одне і теж зобов'язання порушення строків погашення заборгованості, тому, враховуючи матеріальне становище відповідача (наявність на утриманні дитини-інваліда і у зв'язку з цим безробіття, а.с. 55-64) стягненню з відповідача підлягає лише штраф. З огляду на вищевикладене, провівши відповідні перерахунки суми заборгованості, позовні вимоги підлягають задоволенню частково з [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 56815 гривень 01 копійка, яка складається з: -заборгованості за кредитом 45215 грн. 95 коп.; -заборгованості по процентам за користування кредитом 6269 грн. 93 коп.; -штраф 5329 грн. 13 коп. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити. Відповідно до\~\~ст. 88\~\~ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1380 грн. 32 коп.

Outcome: partial