Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-29 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом та просить відібрати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] від батьків: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , жителів [ADDRESS] , без позбавлення їх батьківських прав та стягнути судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідачі є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Стрийським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ Львівської області 26.03.2019, оскільки [PERSON] визнав себе батьком 22.03.2019 , що підтверджується витягом № 00022448520. Відповідачі проживають з дитиною за адресою: [ADDRESS] . Батьки зарекомендували себе з негативної сторони: не приділяють уваги, догляду та утриманню дитини, не створили належних умов для її проживання, вихованння та загального розвитку, зловживають алкогольними напоями, що негативно впливає на стан фізичного позвитку немовляти. Відповідачів неодразово викликали до служби у справах дітей, де розглядалось питання про стан утримання дитини в сім`ї та було попереджено, що в разі неналежного виконання батьківських обовязків дитину буде відібрано із сім`ї, що підтверджується наказом служби у справах дітей виконавчого комітету Стрийської міської ради № 10 від 07.02.2019 «Про взяття на облік дітей, які опинилисьв складних життєвих обставинах малолітньої [PERSON] , [INFO] », актами обстеження житлово-побутових умов від 07.02.2019 та 01.03.2019, інформацією Стрийського відділу поліції. В результаті обстеження житлово-побутових умов сім`ї [PERSON] за місцем проживання дитини було виявлено, що 07.02.2019 о 08:20 год. у квартирі знаходились батьки та дві посторонні особи, які за зовнішніми ознаками перебували в стані алкогольного сп`яніння, зокрема: поводились неадекватно, кричали, погрожували. Оскільки ці особи було агресивно налаштовані та становили загрозу для життя новонародженої дитини [PERSON] , тому було спрямовано звернення від 07.02.2019 № 147 у Стрийський відділ поліції ГУНП у Львівській області про прийняття відповідних заходів. Так, [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП. Окрім цього, відповідачі неодноразово не відчиняли двері до помешкання працівникам соціальних служб та медицини. 16.03.2019 сімейним лікарем [PERSON] було призначено плановий огляд малолітньої дитини, однак мати з дитиною не з`явилася, тоді лікар відвідала дитину за місцем проживання. У квартирі знаходились сторонні чоловіки, а відповідачі перебували у стані алкогольного сп`яніння та матір з дитиною було госпіталізовано до Стрийської міської дитячої лікарні. На даний час малолітня дитина перебуває на лікуванні із численними діагнозами та стан дитини є середньої важкості. Так, 27.03.2019 комісією з питань захисту прав дитини виконкомуСтрийської міської ради надала згоду на відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] від батьків та виконавчий комітет Стрийської міської ради прийняв рішення № 71 від 28.03.2019 «Про негайне відбрання малолітньої дитини [PERSON] від батьків», згідно якого 28.03.2019 малолітню дитину влаштовано у Комунальний заклад Львівської обласної ради «Будинок дитин № 1» тимчасово на рік, а тому змушені звернутися до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у їх відсутності та позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, якою просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги заперечує повністю та в позові просить відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, якою просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги заперечує повністю та в позові просить відмовити. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що у позові слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд встановив, що відповідачі є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копіями повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26.03.2019 Стрийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Львівській області та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження. Малолітня дитина [PERSON]. зареєстрована разом із матір`ю за адресою [ADDRESS] , що підтверджено довідкою з місця проживання про склад сім`ї та прописку. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.11.2018 позбавлено [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно її малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно наказу служби у справах дітей виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області № 10 від 07.02.2019 взято на облік дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах, малолітню [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Із копії акту від 01.03.2019 вбачається, що [PERSON] відмовила у проведенні обстеження житла за адресою: [ADDRESS] . Із копії ату обстеження умов проживання від 07.02.2019 вбачається, що умови проживання задовільні. Відповідно до інформації Стрийського ВП ГУНП у Львівській області [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП. Рішенням виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області № 70 від 28.03.2019 затверджено висновок про відібрання малолітньої дитини [PERSON] від батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Так, рішенням виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області № 71 від 28.03.2019 «Про негайне відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] від батьків» вирішено негайно відібрати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] від батьків: матері [PERSON] , 1984 р.н., батька [PERSON] , жителів [ADDRESS] та влаштувати у Комунальний заклад Львівської обласної ради «Будинок дитини №1» тимчасово терміном на 1 рік. Відповідно до вимог діючого законодавства України батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Статтею 143 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані забрати дитину із пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я. Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України вони повинні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї, Батьківщини. Батьки повинні піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, дбати про матеріальне забезпечення сім`ї, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно із пунктами 2-5 частини першої ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року роз`яснено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передати органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначити при цьому конкретний заклад. Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у як найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у як найкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої. З огляду на викладене суд зазначає, що основними підставами для відібрання дитини від батьків серед іншого є випадки, що охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків (безвідповідальне ставлення до дитини та невжиття заходів щодо забезпечення лікування дитини у зв`язку із її тяжким станом здоров`я), а й із їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Закон України «Про охорону дитинства» гарантує кожній дитині право на проживання в сім`ї разом з батьками, або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основними обов`язками батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з них покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки не мають права зловживати своїми обов`язками і несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є останньою мірою впливу на осіб, які порушують батьківські права. Постановою Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В преамбулі до Конвенції про права дитини, зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Суд відмічає, що відповідачі заперечують проти позову про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, що свідчить про інтерес батьків до дитини. Окрім цього, відповідач [PERSON] влаштувалась на роботу, що підтверджується довідкою СЗШ №3 І-ІІІ ступенів імені І.Франка №10 від 20.01.2020 та відповідач [PERSON] виконує підсобні роботи на підставі договору підряду № 249 від 02.12.2019, актом виконаних робіт за грудень 2019 між ТзОВ «Хозхімсервіс» та [PERSON] , договором підряду № 16 від 13.01.2020, актом виконаних робіт за січень 2020 між ТзОВ «Хозхімсервіс» та [PERSON] , тобто батьки переосмислили свою поведінку та покращують своє фінансове становище. Згідно інформації Дошкільного навчального закладу/ясла-садок/№15 «Пролісок» комбінованого типу № 20 від 18.02.2020 вбачається, що діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] виховуються в групі інтернатного типу та перебувають на повному державному забезпеченні з 07.09.2016. [PERSON] настирно приходить до дітей, на тренування, спілкується з тренером. Згідно інформації Комунального закладу Львівської обласної ради «Будинок дитини №1 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушення психіки» № 33 від 30.01.2020, за час перебування дитини [PERSON] , [INFO] у закладі з 28.03.2019, станом на 29.01.2020 мати відвідувала дитину 28 разів, батько - 1 раз. Суд враховує, що поведінка відповідачів змінилась, вони зробили для себе висновки, бажають виконувати батьківські обов`язки, люблять свою доньку і демонструють своїм ставленням дійсне бажання жити з дитиною та опікуватись нею. Разом з тим, суду не надано будь-яких доказів на підтвердження факту ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, або інших обставин, які б зумовлювали необхідність відібрання дитини, суду не представлено. Обгрунтовуючи позов виконавчий комітет Стрийської міської ради посилається на події, які сталися 07.02.2019 та 16.03.2019. Інших випадків невиконання батьківських обов`язків відповідачами позивачем не надано. В судовому засіданні судом встановлено, що батьки люблять свою дитину та їх дії направлені на повернення дитини додому. Відповідачі бажають піклуватись про свою доньку та забезпечувати її всім необхідним. Жодної з обставин, які передбачають можливість відібрання дитини від батьків на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено. Також, суд вважає, що відібрання дитини від батьків не забезпечуватиме інтересів самої дитини та може стати психотравмуючим фактором для дитини, питання щодо належного виховання дитини можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання з матір`ю. За таких обставин суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір залишається за рахунок держави.

Outcome: dismissed