Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором № 3к-322 від 12 вересня 2008 року в сумі 598232,60 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 12.09.2008 р. між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником всіх прав та обовязків якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 3к-322, відповідно до якого банк надав відповідачу в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в іноземній валюті у розмірі 32400 доларів США зі сплатою 13,50 відсотків річних, строком повернення до 11.09.2015 р. Цього ж дня, з метою забезпечення виконання позичальником зобовязань за зазначеним кредитним договором, між банком і [PERSON], а 19.06.2008 р. також з [PERSON] були укладені договори поруки № 1079/08 та № 1077/08, відповідно до яких останні на добровільних засадах взяли на себе зобовязання відповідати перед позивачем, як солідарні боржники, по зобовязанням [PERSON], що виникають з умов кредитного договору. Проте, позичальник протягом тривалого часу ухиляється від виконання умов вищезазначеного кредитного договору, зокрема не сплачує банку кредитні кошти та інші передбачені кредитним договором платежі, у звязку з чим перед банком станом на 29.06.2016 р. виникла заборгованість у розмірі 598232,60 грн., яка до теперішнього часу не погашена, що і стало підставою для звернення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»\~з даним позовом до суду. Представник позивача в судове засідання не зявився, але подав клопотання, в якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання повторно не зявились, про причини неявки суд не повідомили, хоча були повідомлені належним чином, а тому суд, приймаючи до уваги заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Ст. 629 ЦК України встановлює, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Як встановлено у судовому засіданні, 12.09.2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником всіх прав та обовязків якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 3к-322, відповідно до якого банк надав відповідачу в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в іноземній валюті у розмірі 32400 доларів США зі сплатою 13,50 відсотків річних, строком повернення до 11.09.2015 р. (а.с. 9-11). Відповідно до п. 2.3. кредитного договору кредитні ресурси отримані позичальником за цим договором використовуються за цільовим призначенням для придбання автомобіля марки Toyota Camry Comfort VVt-I 2400-16v auto, 2008 року випуску. Пунктом 3.2. кредитного договору встановлено, що позичальник зобовязується повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором до 11 вересня 2015 р. Погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на позичковий рахунок. В якості забезпечення виконання зобовязань за зазначеним кредитним договором, того ж дня між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником всіх прав та обовязків якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», і [PERSON], а 19.06.2008 р. також з [PERSON] були укладені договори поруки № 1079/08 та № 1077/08 (а.с. 14, 13). Згідно п. 1.1. договорів поруки, поручителі, зобовязуються перед кредитором відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязань за кредитним договором № 3к-322 від 12 вересня 2008 р., укладеним між кредитором та боржником, відповідно до якого боржникові наданий кредит у розмірі 32400 доларів США, зі сплатою 13,5 % річних. Відповідно до п. п. 2.1. договорів поруки у випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором, боржник та поручителі відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Судом встановлено, що позивач виконав взяті на себе зобовязання в повному обсязі, однак відповідач [PERSON] всупереч умов кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобовязання. Пунктом 6.2. кредитного договору передбачено, що за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п. 3.2., 3.4., 4.3., 4.4., 4.6., 4.7., 4.8. цього договору, а також будь-яких інших строків, передбачених цим договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобовязання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитними ресурсами. З доданого до позовної заяви розрахунку загальної суми заборгованості по кредитному договору № 3к-322 від 12.09.2008 р. в іноземній валюті вбачається, що відповідач [PERSON] несвоєчасно та не в повному обсязі повертав кредитні кошти та сплачував передбачені зазначеним вище кредитним договором платежі, що призвело до виникнення перед банком заборгованості у розмірі 598232,60 грн. з яких: 10687,07 доларів США, що за курсом НБУ станом на 29.06.2016 р. становить 265823,77 грн. прострочена заборгованість по основному боргу кредиту; 1188,07 доларів США, що за курсом НБУ станом на 29.06.2016 р. становить 29551,34 грн. прострочена заборгованість по відсоткам; 3741,19 грн. прострочена заборгованість по щомісячній комісії; 299116,30 грн. прострочена заборгованість по основному боргу кредиту, відсоткам та комісії (а.с. 15-29). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а ч. 1 ст. 1049 вказаного Кодексу встановлено, що позичальник зобовязаний повернути кредитору кредит у строк та в порядку, встановлених договором. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Пунктом 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін), то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. У пункті 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року зазначено, що якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Предявленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову. При цьому в разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобовязання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. З п. 3.2 кредитного договору від 12.09.2008 року вбачається, що термін остаточного погашення кредиту 11.09.2015 року. За таких обставин у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» виникло право предявити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобовязання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 11.09.2015 року, протягом наступних шести місяців. Доказів того, що поручителям [PERSON] та [PERSON] була предявлена вимога про погашення боргу, суду не надана. До суду позивач звернувся лише 10.08.2016 року. Таким чином, від дня настання строку виконання основного зобовязання, а саме 11.09.2015 року до предявлення вимоги до поручителів [PERSON] та [PERSON], сплинув шестимісячний строк, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому дія договору поруки припинена. Крім того, з договору поруки, укладеного 19.06.2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і [PERSON] вбачається, що підставою даного договору є кредитний договір № 3к-322, який датований 12.09.2008 року, тобто укладений ще до виникнення правовідносин між [PERSON] та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», а тому суд його до уваги не приймає. З урахуванням викладеного, суд вважає, що права позивача порушені відповідачем [PERSON], оскільки він не виконує взяті на себе зобовязання, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] підлягають задоволенню. У задоволенні позову до [PERSON] та [PERSON] слід відмовити, оскільки у судовому засіданні встановлено, що дія договору поруки припинена, а тому позовні вимоги до [PERSON] та [PERSON] є безпідставними. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial