Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

Представник позивача звернулася в суд з означеним позовом, покликаючись на те, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, що складається з середньої земельної частки (паю) площею 1,60 умовно кадастрових гектарів, що розташована на території Милятинської сільської ради Буського району Львівської області, правонаступником якої є Буська міська рада. Позивач є спадкоємцем по закону до означеного вище спадкового майна, інших першочергових спадкоємців немає. Фактично прийняла спадщину, однак не може юридично оформити прийняти такої, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на вказане майно, а видача дублікату такого спадкоємцям, чинним законодавством не передбачена. Тому просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно. Представник позивача, до початку судового засідання, подала заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі, просить позов задовольнити. Представник відповідача також подав суду письмову клопотання про розгляд справи у їх відсутності, проти позовних вимог заперечив, просив відмовити у задоволенні такого у зв`язку з пропуском строку давності на зверення з таким позовом, однак відзив на позов, пояснень обгрунтування своєї позиції, не подав. Представник третьої особи Відділу Держгеокадастру у Буському районі за викликом суду, не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про день та час розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку про підставність позову, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Свідоцтвом серії [NUMBER] , виданим Милятинською сільською радою Буського району Львівської області 29.07.1997 року, підтверджується факт смерті [PERSON] , про що зроблено актовий запис № 26. Померлому на праві власності належала земельна частка (пай) площею 1,60 умовних кадастрових га, розташована на території Милятинської сільської ради Буського району Львівської області (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 078583 від 05.05.1997 р.). Відповідно до статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до статті 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК Української РСР). Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до частини першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На переконання суду, позивач фактично прийняла спадщину після смерті спадкодавця, вступила у володіння і розпорядження спадковим майном. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельні ділянки переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням їх цільового призначення. Реалізувати своє законне право спадкування на спадкове майно в позасудовому порядку позивач не може, так як відсутній оригінал державного акту на право приватної власності на землю у зв`язку з його втратою. Згідно ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Обставин, які б спростовували твердження позивача в позовній заяві, суд не знаходить, тому кладе їх в основу рішення. З огляду на наведене, враховуючи встановлені судом обставини справи, суд переконаний, що є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved