Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» (далі - ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот») звернулося до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення зайво виплачених грошових коштів. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що з 26.06.1992 року [PERSON] працювала у ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» та була звільнена наказом від 08.08.2017 року №0298-КП (ув). На день звільнення відповідача сума заборгованості із її заробітної плати складала 4903,09 грн.. Судовим наказом Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25.04.2018 року по справі №428/4475/18 було стягнуто на користь відповідача заборгованість із заробітної плати у сумі 4852,71 грн.. У вересні 2018 року відповідачу була виплачена заборгованість із заробітної плати у сумі 4903,09 грн.. Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у червні 2018 року в порядку примусового виконання судового наказу у виконавчому провадженні №56636721 також було стягнуто на користь відповідача вказану заборгованість у сумі 4852,71 грн. Таким чином, відповідач отримала зайві кошти з погашення боргу по заробітній платі у сумі 4852,71 грн., проте не повернула їх. Постанова про завершення вказаного виконавчого провадження не була направлена Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на адресу позивача. Відповідач набула вказані грошові кошти внаслідок недобросовісності та без достатньої правової підстави. Просив стягнути з [PERSON] на свою користь зайво виплачену заробітну плату у сумі 4852,71 грн. Представник позивача ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» Солошенко П.В. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтвердив доводи, викладені в позовній заяві, підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій визнала позовні вимоги у повному обсязі. Своїм правом на подачу відзиву не скористалася. 28.07.2021 року судом постановлено ухвалу про прийняття до розгляду позовної заяви, відкрито провадження у цивільній справі і призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Відповідно до витягу з наказу ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» №0298-КП(ув) від 08.08.2017 року із [PERSON] був припинений трудовий договір 08.08.2017 року за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України у зв`язку невиконання власником або уповноваженим ним органом умов колективного договору із виплатою вихідної допомоги у розмірі 3-х середньомісячних заробітних плат. Заборгованість по заробітній платі [PERSON] станом на дату звільнення становила 4852,71 грн. 25.04.2018 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області по справі №428/4475/18 був виданий судовий наказ про стягнення з ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі у сумі 4852,71 грн. та відкрито виконавче провадження №56636721. Згідно з копією листа Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби від 16.01.2019 року №51291600/7-20.1 в тому числі було завершено виконавче провадження щодо стягнення на користь [PERSON] заборгованості у сумі 4852,71 грн., стягнутої на підставі судового наказу по справі №428/4475/18. На адресу [PERSON] ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» надсилалася претензія на суму дебіторської заборгованості у сумі 4852,71 грн., яка утворилась внаслідок подвійної виплати їй боргу по заробітній платі. Вказана обставина підтверджується копією претензії від 23.07.2019 року №540. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 ЦК України положення цього кодексу застосовуються до врегулювання трудових та сімейних правовідносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Відповідно до положень ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Відповідно до ст. 127 КЗпП України відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України. Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу: 1) для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках власник або уповноважений ним орган вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості або з дня виплати неправильно обчисленої суми; 2) при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5, 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв`язку з переходом на пенсію; 3) при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (стаття 136). Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 24 Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при вирішенні спорів, пов`язаних із застосуванням ст. 127 КЗпП, суди мають враховувати, що: 1) вимоги про повернення працівником авансу, виданого в рахунок заробітної плати, і сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок, а також погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження, переведення до іншої місцевості чи на господарські потреби, розглядаються судами в тому разі, коли роботодавець не має можливості провести відрахування із заробітної плати у зв`язку з тим, що працівник оспорює підстави і розмір останнього, або минув місячний строк для видання відповідного наказу (розпорядження), або з інших причин. До лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов`язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, у тому числі колективного договору. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 року по справі №753/15556/15-ц зазначила правовий висновок, що у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Таким чином, судом встановлено, що відповідачу [PERSON] двічі була виплачена заборгованість по заробітній платі у сумі 4852,71 грн. При чому позивач виплатив заборгованість по заробітній платі [PERSON] внаслідок власної помилки. Отже [PERSON] безпідставно набула грошові кошти у вигляді зайво виплаченої заборгованості по заробітній платі, які в добровільному порядку позивачу не повернула. Доказів на підтвердження протилежного суду надано не було. За таких обставин, враховуючи, що відповідач [PERSON] безпідставно набула грошові кошти у вигляді зайво виплаченої їй заборгованості по заробітній платі у сумі 4852,71 грн. та у добровільному порядку їх не повернула, суд вважає, що позовні вимоги ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» підлягають задоволенню у повному обсязі, у зв`язку з тим, що у позивача на підставі положень ст. 127 КЗпП України відсутні підстави для утримання із заробітної вказаної суми з відповідача, яка отримала спірну суму після свого звільнення. При цьому суд враховує визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України та положеннями ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» з урахуванням визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору у сумі 1135 грн., сплаченого при поданні позову, та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 50% у сумі 1135 грн., у зв`язку з їх документальним підтвердженням.

Outcome: approved