Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства [PERSON] банк «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № OD30АЕ08700327 від 30.05.2007 року у розмірі 54 939,68 доларів США, що за курсом 11,85 гривень за один долар США, відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.07.2014 року складає 651 035,21 гривень, витрат по сплаті судового збору в сумі 3654, 00 гривень. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № OD30АЕ08700327 від 30.05.2007 року позивач надав, а відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 18 754,86 доларів США на термін до 30.05.2012 року, зобовязавшись повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобовязань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. У звязку з тим, що відповідач [PERSON] свої обовязки за кредитним договором тривалий час не виконує, тому станом на 28.07.2014 року, утворилася заборгованість у розмірі 54 939,68 доларів США, сума якої у гривневому еквіваленті визначена за курсом 11,85 гривень за один долар США, відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.07.2014 року та складає 651 035,21 гривень. 19.12.2014 року судом по вказаній справі було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено у повному обсязі. 09.04.2015 року відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 19.12.2014 року, посилаючись на те, що не був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, а також на те, що позивачем наданий невірний розрахунок боргу. [PERSON] вказувалося, що на задоволення вимог позивача, останній 10.01.2011 року в рахунок повного погашення заборгованості передав банку предмет застави, а саме транспортний засіб Mitsubishi Galant, реєстраційний номер [NUMBER], і це підтверджується відповідним Актом від 10.01.2011 року. За вказаних підстав, 24.04.2015 року, суд скасував заочне рішення від 19.12.2014 року, а справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № OD30AE08700327 від 30.05.2007 року, призначив до розгляду в загальному порядку. 20 липня 2015 року позивач уточнив позовні вимоги, а саме звернувся до суду із уточненими вимогами, залучивши до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON], з яким 30.05.2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір поруки № OD30AE08700327/P, з метою забезпечення належного виконання позичальником [PERSON] умов кредитного договору № OD30АЕ08700327 від 30.05.2007 року. В уточненій позовній заяві представник позивача, з посиланням на правила ст.ст. 553, 554, 543 ЦК України просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанку» заборгованість у загальному розмірі 54939,68 доларів США, що за курсом 11,85 гривень за один долар США, встановленим відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.07.2014 року складає 651\~035,21 гривень. Загальна сума заборгованості станом на 28.07.2014 року у розмірі 54939,68 доларів США розрахована банком із наступного: 10\~843,26 доларів США заборгованість за кредитом; 16289,63 доларів США заборгованість за процентами за користування кредитами; 1050 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 26\~756,39 доларів США пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за кредитним договором. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених як у позовній заяві, зареєстрованій 11.11.2014 року, так і з підстав викладених в уточненій позовній заяві в редакції від 20 липня 2015 року. Просила суд позов задовольнити у повному обсязі, стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанку» заборгованість у розмірі 54939,68 доларів США, що за курсом 11,85 гривень за один долар США, встановленим відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.07.2014 року складає 651\~035, 21 гривень. В останні судові засідання представник ПАТ КБ «ПриватБанку» в судові засідання не зявлялась, подала до суду заяву в якій, вказується що позивачі позов підтримують, просять розглянути справу в їхню відсутність. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, надав свої письмові заперечення, у яких просив у задоволенні позову відмовити, у звязку із пропуском строку позовної давності для звернення до суду. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, надала свої заперечення, в яких просила у задоволенні позову відмовити, посилаючись та сплив строків позовної давності для звернення до суду, а також на підстави для припинення поруки згідно ст. 559 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, вислухавши пояснення учасників судового процесу, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 травня 2007 року між «ПриватБанком» з однієї сторони та [PERSON] був укладений кредитний договір № OD30АЕ08700327, згідно з умовами якого банк зобовязується надати «Заемщику» кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 30 травня 2007 року по 30 травня 2012 року включно у вигляді не відновлювальної кредитної лінії (далі Кредит» ) у розмірі 24 624,86 доларів США, на наступні цілі: споживчі цілі в сумі 17392, 00 доларів США та в розмірі 87,57 доларів США на оплату особистого страхування, 1094,59 доларів США на оплату страхування автомобілю, 5\~870,00 доларів США на оплату страхових платежів у випадках та у порядку, передбаченому п.п. 2,1.3.,2.2.7 наступного договору, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 173,92 долара США, а також у розмірі 6,78 доларів США за оплату та реєстрацію Предмету залогу у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування у відповідності з пунктом 7.2. з оплатою за користування кредитом процентів в розмірі 0,84% в місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі суми 0,14 % від суми виданого кредиту щомісячно в період оплати, процентів за дострокове погашення кредиту у відповідності до п.3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу відповідно до п.6.2. даного Договору. Періодом оплати рахується період з «24» по 20» число кожного місяця. Погашення заборгованості за даним договоро за виключенням винагороди, яка виплачується в момент надання кредиту) здійснюється у наступному порядку: щомісячно в період оплати Заемщик повинний надавати банку грошові кошти щомісячний платіж) в сумі 426, 78 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості за Кредитом, процентів, винагороди. Для виконання наступного договору [PERSON] відкриває «Заемщику» рахунок № 2909 [NUMBER] для зарахування коштів, направлених на погашення заборгованості за кредитом, процентах, винагороди. За умовами вказаного договору відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Згідно з частиною 2 п. 2.3.3, п. «а» п. 2.3.3 Кредитного договору № OD30AE08700327 от 30.05.07 року, у разі порушення позичальником зобовязань, вказаних в умовах цього Договору, банк на власний розсуд має право змінити умови договору вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди та процентів за користування, виконання інших зобовязань по цьому договору у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення. 30 травня 2007року між «ПриватБанком» в подальшому іменоване «Заставодержатель» з одного боку та [PERSON] в подальшому іменованим «Заставодавець» з іншого боку, укладено Договір застави рухомого майна, згідно з яким в забезпечення виконання Заставодавцем зобовязань за Кредитним договором Заставодавець надав в заставу наступне майно а саме транспортний засіб Mitsubishi Galant, реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно з договором застави № OD 30AE08700327 вказаний Вище Предмет застави належить на праві власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ ВНС № 037707, виданого РЕВ 1-го МРВ [PERSON] України в Одеській області 29.05.2007 року. Цим договором сторони визначили, що заставна вартість предмету застави складає 109\~787, 00 гривень, що в еквіваленті становить 21740,00 доларів США, по курсу НБУ станом на 30.05.2007 року 5,05 гривень за один долар. Пунктом 34.3. Договору застави визначено, що максимальний розмір вимоги, яка забезпечується заставою за цим договором складає 373\~066,63 гривень. Сторонами не оспорюється, що 30 травня 2007 року між «ПриватБанком», що в подальшому іменується як «Кредитор» з однієї сторони та [PERSON], що іменується як «Поручитель» з іншої сторони, укладено Договір поруки № OD30AE08700327/Р, предметом якого являється надання поруки Поручителем перед Кредитором за виконання [PERSON] (далі - Боржник) зобовязань за кредитним договором від 30.05.2007 року № OD30AE08700327 (далі - Кредитний договір), згідно якого Кредитор надав Боржнику кредит в сумі 17392,00 доларів США, а Боржник зобовязався виконати зобовязання по: - поверненню кредиту, наданого у вигляді не відновлювальної кредитної лінії в сумі 24624 доларів США 86 центів (вказується загальна сума кредиту, включаючи суми на придбання транспортного засобу, оплату страхових платежів, винагороди за надання фінансового інструментарію), далі по тексту «Кредит» на термін з 30 травня 2007 року по 30 травня 2012 року включно; - сплаті процентів за користування кредитом у розмірі 10,08 % в рік (період сплати з «24» по «28» число кожного місяця); щомісячно в період сплати надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 426,78 доларів США для погашення заборгованості за Кредитним договором, яка складається з заборгованості за Кредитним договором, яка включає заборгованість за кредитом, процентах за користування кредитом, комісії; - оплаті за користування кредитом при порушенні Заемщиком зобовязань по погашенню кредиту у розмірі 25,8 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Розраховані згідно цього пункту договору відсотки сплачуються Боржником окремо поверх сум щомісячних платежів за Кредитним договором, разом з невиплаченим залишком попереднього щомісячного платежу; сплаті винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,00 % від суми виданого кредиту в момент надання кредиту та винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,14 % від суми виданого кредиту щомісячно в період уплати, процентів за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу у відповідності з умовами та строками, передбаченими Кредитним Договором. Погашення по Кредитному договору провадиться в термін з 30 травня 2007 року по 30 травня 2012 року, або у строки згідно Графіку погашення Кредиту (Додаток 1 до Кредитного договору); - сплаті пені у розмірі 0,15 % від суми непогашеної заборгованості, але не менш однієї гривни за кожний день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату уплати. Виконання зобовязань по сплаті процентів, винагороди за надання фінансового інструменту та комісії за користування кредитом, а також сплаті інших винагород,штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків та витрат у відповідності, порядку та у строки, вказані у Кредитному договорі. Відповідно до п.2,3,4 вищевказаного Договору поруки Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобовязань за Кредитним договором у тому ж розмірі, що і боржник, включаючи плату кредиту, проценті за користування кредитом, комісії, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. У випадку невиконання Боржником зобовязань за Кредитним договором, Боржник та Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. Відповідно до пункту 12 вищенаведеного договору поруки, Порука за даним договором припиняється після спливу пяти років з дня настання строку повернення Кредиту за кредитним договором. Сторонами не оспорюється, що у звязку з тим, що [PERSON] належним чином не виконувались вищезазначені умови, в останнього ще у 2008 році виникла заборгованість за вказаним кредитним договором. Наявність вказаної заборгованості підтверджується повідомленням ПАТ КБ «ПриватБанк» від 14.07.2008 року (вих. № 11315), відповідно до змісту якого позивач повідомив [PERSON] про існування простроченої заборгованості за Кредитним договором. У вказаному повідомленні зазначено, що станом на 14.07.2008 року заборгованість [PERSON] складає: по кредиту 1172,73 доларів США, по процентам за користування кредитом: 9,81 доларів США, по пені 0,07 доларів США, по комісії 0,00 доларів США. Матеріалами справи підтверджується, що 15.09.2009 року ПАТ КБ «ПриватБанку» звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Підставами даного позову вказано саме порушення відповідачем умов кредитного договору № OD30AE08700327 від 30.05.2007 року, у звязку з чим за [PERSON] станом на 29.05.2009 року утворилася заборгованість у розмірі 14 537,92 долара США , що у гривневому еквіваленті складає 111046,45 гривень. Судовим рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2011 року за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанку» задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № OD30AE08700327 от 30.05.07 року , станом на 29.05.2009 року в розмірі 111 046 гривен 45 копійок, (що є еквівалентом 14537, 92 долара США) звернуто стягнення на предмет застави, а саме легковий транспортний засіб Mitsubishi Galant, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], шляхом надання ПАТ КБ «ПриватБанк» права укладати від імені [PERSON] договір купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, знявши автомобіль з обліку в органах ДАЇ України, а також надання ПАТ КБ «ПриватБанку» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2012 року скасовано рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2011 року за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Рішенням апеляційної інстанції встановлено, що на час прийняття рішення районним судом майно, а саме автомобіль Mitsubishi Galant, реєстраційний номер [NUMBER], на яке просить звернути стягнення позивач відсутнє, про що свідчать акт від 10.01.2011 року про вилучення у [PERSON] кредитним інспектором ПАТ КБ «ПриватБанк» вказаного автомобілю, та видана [PERSON] ПАТ КБ «ПриватБанку» 01.03.2011 року нотаріальна довіреність на виконання будь-яких дій, повязаних з розпорядженням, відчуженням та користуванням (за цільовим призначенням) автомобіля марки Mitsubishi Galant, реєстраційний номер [NUMBER]. Як вбачається з заперечень представника ПАТ КБ «ПриватБанку» поданих до Малиновського районного суду міста Одеси стосовно заяви [PERSON] про перегляд заочного рішення, представник позивача вказує, що відповідно до п.15.9. договору Застави від 30.05.2007 року у разі звернення стягнення на предмет застави,згідно п.п.15.71., 15.7.2.,15.7.3,15.8 цього Договору заставодержатель має право задовольнити за рахунок предмету застави свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи кредит, відсотки, винагороду та інші платежі. 01.03.2011 року [PERSON] надав банку довіреність на реалізацію заставного майна. Вищевказаний предмет застави був реалізований банком відповідно до договору купівлі-продажу і частково був погашений кредит у розмірі 8\~528,91 доларів США і це підтверджується розрахунком заборгованості на дату 30 квітня 2013 року. Тобто банк при подачі позову врахував суму отриману від реалізації заставного майна,однак цієї суми недостатньо було для повного погашення заборгованості, тому банку звернувся з позовом про стягнення залишку заборгованості за кредитним договором. В судовому засіданні оголошувався та досліджувався договір застави № OD 30AE08700327, відповідно до пункту 24 якого, звернення стягнення на предмет застави за вибором Заставодержателя здійснюється з дотриманням встановленого чинним законодавством порядку будь-яким із способів: шляхом передачі Предмету застави у власність Заставодержателю в рахунок виконання зобовязань за Кредитним договором; - шляхом продажу Заставодержателем Предмету застави з укладенням договору купівлі-продажу з третьою особою покупцем або на публічних торгах; шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю, в тому числі з правом укладання Заставодержателем договору купівлі-продажу Предмету застави від імені Заставодавця. Пошук покупця на предмет застави проводиться як Заставодавцем, так і Заставодержателем; у випадку нотаріального посвідчення цього Договору на підставі виконавчого напису нотаріуса; іншим незабороненим способом. При зверненні стягнення на Предмет Застави в позасудовому порядку Заставодержатель встановлює початкову ціну Предмету Застави в розмірі оціночної вартості встановленої Заставодержателем, але не нижче 50% від повної вартості згідно п.9 цього Договору. Заставодержатель має право реалізувати Предмет Застави за ціною, вище зазначеної у цьому пункті. Згідно з пунктом 25 Договору Застави у випадку, коли суми вирученої від продажу Предмету застави недостатньо для повного задоволення вимог Заставодержателя, останній має право одержати суму якої не вистачає для повного задоволення своїх вимог з іншого майна Заставодавця, у першу чергу перед іншими Кредиторами. Реалізація цього майна здійснюється у порядку передбаченому чинним законодавством України. Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до кредитного договору № OD30АЕ08700327 від 30.05.2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було надано [PERSON] кредитні кошти у сумі 17392, 00 доларів США, що станом на дату видачі складає 87 829,60 гривень. Видача саме цієї суми підтверджується квитанцією про видачу готівки № 04 від 30.05.2007 року, а надання кредитних коштів проводилось згідно вимог п. 1.1 Кредитного договору № OD30AE08700327 от 30.05.07 року шляхом видачі готівки через касу. Судом встановлено, та підтверджено матеріалами кредитної справи, що на виконання умов кредитного договору № OD30АЕ08700327 від 30.05.2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» крім грошових коштів виділених на споживчі цілі у сумі 17 392,00 доларів США, банком на виконання умов цього ж договору, перераховані наступні грошові кошти, а саме в розмірі 87,57 доларів США на оплату особистого страхування, 1094,59 доларів США на оплату страхування автомобілю, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 173,92 долара США, а також у розмірі 6,78 доларів США за оплату та реєстрацію Предмету залогу у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Всього банком на виконання умов Кредитного договору передані грошові кошти у загальному розмірі 18\~754,86 доларів США. Представником ПАТ КБ «ПриватБанку» суду представлені документи, підтверджуючи реалізацію предмету договору Застави транспортного засобу автомобілю Mitsubishi Galant, реєстраційний номер [NUMBER], а саме договір купівлі-продажу № б/Н від 10 квітня 2013 року згідно з яким [PERSON], від імені якого діяв представник ПАТ КБ «ПриватБанку» за дорученням проданий вищевказаний транспортний засіб за ціною 70\~000 гривень. У підтвердження розміру позовних вимог Банком суду наданий розрахунок заборгованості станом на 28.07.2014 року, за відповідачем [PERSON] рахується заборгованість за кредитним договором № OD30AE08700327 от 30.05.07 у розмірі 54939,68 доларів США, гривневий еквівалент якої визначено за курсом 11,85 гривень, відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.07.2014 року складає 651\~035, 21 гривень, яка складається з наступного: 10843,26 доларів США заборгованість за кредитом; 16289,63 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 1050,40 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 26756,39 доларів США пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Суд перевіривши даний розрахунок, встановив, що заборгованість нарахована виходячи із суми фактично отриманих відповідачем від ПАТ КБ «ПриватБанку» грошових коштів у сумі 18\~754,86 доларів США, і це підтверджено позивачем наданими суду документами. Разом з тим, суд дослідивши розрахунок пені, нараховану за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 26756,39 доларів США, прийшов до висновку що пеня нарахована за весь час невиконання [PERSON] зобовязання за кредитним договором, що є порушенням вимог ч. 2ст.258 ЦК України, згідно з якими до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № OD30AE08700327 от 30.05.07 року, укладеного між ПриватБанком та [PERSON], за період з 27.10.2013 року по 27.10.2014 року за несвоєчасне виконання зобовязань за кредитним договором нарахована пеня у розмірі 14 837,27 доларів США, саме розмір якої розраховано за період одного року, а тому вищевказана сума підлягає до стягнення у звязку з порушеннями допущеними при виконанні умов договору. 02.06.2016 року представником ПАТ «ПриватБанку» подано уточнену позовну заяву в якій просять стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за даним кредитним договором. Суд, приймаючи рішення про стягнення суми боргу тільки з відповідача [PERSON] за кредитним договором № OD30AE08700327 от 30.05.07 у загальному розмірі 43020,56 доларів США, гривневий еквівалент якої визначено за курсом 11,85 гривень, відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.07.2014 року складає 509 793,63 гривень, яка складається з наступного: 10843,26 доларів США у гривневому еквіваленті 128 492,63 гривні заборгованість за кредитом; 16 289,63 доларів США у гривневому еквіваленті 193 032,11 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 1050,40 доларів США у гривневому еквіваленті 12447,24 гривень заборгованість по комісії за користування кредитом; 14837, 27 доларів США у гривневому еквіваленті 175 821,64 гривень пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, враховує наступне. Ч. 1 ст. 553, ч.1, 2 ст. 554 передбачають, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Зазначене кореспондується в п. п. 2, 3, 4 вищевказаного Договору поруки Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобовязань за Кредитним договором у тому ж розмірі, що і боржник, включаючи плату кредиту, проценті за користування кредитом, комісії, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. У випадку невиконання Боржником зобовязань за Кредитним договором, Боржник та Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. Відповідно до пункту 12 вищенаведеного договору поруки, Порука за даним договором припиняється після спливу пяти років з дня настання строку повернення Кредиту за кредитним договором. Припинення поруки повязане зокрема із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Отже порука це строкове зобовязання, і не залежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Таким чином, дослідивши умови договору поруки укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанком» та [PERSON] суд прийшов до висновку, що сторони встановили строк дії договору поруки на протязі пяти років з дня виконання основного зобовязання. Під виконанням сторонами зобовязань слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав та обовязків, що випливають зі зобовязання передбаченого договором. Отже «основне зобовязання» це не зміст кредитного договору,а реально існуючи правовідносини, зміст яких складають права та обовязки сторін кредитного договору. Як встановлено судом, [PERSON] (а відтак і поручитель [PERSON]М.), первинно взяв на себе зобовязання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 30 травня 2012 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобовязання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. У звязку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор використав передбачене частиною 2 статті 1050 ЦК України та умовами Договору право на односторонню зміну умов кредитного договору, надіславши 19.01.2009 року вимогу Поручителю [PERSON] про дострокове повернення всієї суми кредиту та повязаних з ним платежів не пізніше пяти днів з моменту отримання даної вимоги. Як вказує сам відповідач [PERSON] та не оспорює представник позивача [PERSON] отримав вказану вимогу 21 січня 2009 року, тобто мав би погасити достроково всю суму кредиту,нарахованих процентів, комісії, пені та інших обовязкових платежів передбачених договором не пізніше 26 січня 2009 року. Отже, уразі заміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобовязання, передбачений пунктом 12 вищенаведеного договору поруки пятирічний строк, підлягає обрахуванню з цієї дати. Як вбачається з матеріалів справи позов до [PERSON] подано представником позивача 20 липня 2015 року, тобто після спливу пятирічного строку позовної давності встановленої договором Поруки, якій сплив 26 січня 2014 року. З цих підстав суд відмовляє ПАТ КБ «ПриватБанку» у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по кредитному договору, заявлених до [PERSON] Враховуючи викладене у мотивувальній частині рішення, суд приходить до висновку, щодо часткової обґрунтованості позовних вимог заявлених до відповідача [PERSON] суми заборгованості в загальному розмірі у розмірі 43020 (сорок три тисячі двадцять) доларів США 56 центів, що в еквіваленті по курсу 11,85 гривень, відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.07.2014 року складає 509 793,63 (пятсот девять тисяч сімсот девяносто три) гривні 63 копійки, з яких: заборгованість за тілом кредиту 10843 (десять тисяч вісімсот сорок три) доларів США 26 центів, що дорівнює еквіваленту 128492 (сто двадцять вісім тисяч чотириста девяносто дві) гривні 26 копійок; заборгованість по відсоткам за користування кредитом складає 16 289 (шістнадцять тисяч двісті вісімдесят девять) доларів США 63 центів, що дорівнює еквіваленту 193 032 (сто девяносто три тисячі тридцять дві) гривні 12 копійок; заборгованості по комісії за користування кредитом складає 1050 (одна тисяча пятдесят) доларів США 40 центів, що дорівнює еквіваленту 12447 (дванадцять тисяч чотириста сорок сім) гривень 24 копійки; пеня за прострочення сплати кредиту складає 14837 (чотирнадцять тисяч вісімсот тридцять сім) доларів США 27 центів, що дорівнює еквіваленту 175821 (сто сімдесят пять тисяч вісімсот двадцять одна) гривень 64 копійки. 25.03.2016 року відповідачем по справі [PERSON] суду подана заява про застосування строку позовної давності, в якій відповідач вказує, що у судових засіданнях ним вказувалося що на задоволення вимог позивача, він 10.01.2011 року в рахунок повного погашення заборгованості передав предмет застави, транспортний засіб, що підтверджується відповідним актом від 10.01.2011 року. Таким чином, відповідач вважає, що станом на момент передачі заставленого майна в рахунок повного задоволення вимог позивача в [PERSON]О вже існувала прострочена заборгованість. [PERSON] також наголошує у заяві що 14.07.2008 року «ПриватБанк» повідомляв його про існування простроченої заборгованості у розмірі 1172,73 доларів США; у повідомленні від 11.08.2010 року йому повідомлено про заборгованість перед КБ «ПриватБанку» станом на 09.08.2010 року у розмірі 12315, 64 доларів США. Далі у заяві про застосування позовної давності [PERSON] вказує, що 15.09.2009 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави. Згідно з рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.10.2012 року було відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанку». Відповідач звертає увагу суду, що у мотивувальній частині вказаного рішення суд апеляційної інстанції встановив, що вимоги ПАТ КБ «ПриватБанку» не підлягають задоволенню у звязку з тим, що в [PERSON] станом на 29.05.2009 року виникла заборгованість на загальну суму 14537,92 доларів США. Також [PERSON] наголошує, що суд встановив, що у звязку з виникненням заборгованості [PERSON] вже передав згідно Акту від 10.01.2011 року предмет застави на користь ПАТ КБ «ПриватБанку». Відповідач [PERSON] у заяві про застосування строків позовної давності звертає увагу суду на Постанову Верховного суду України від 03.06.2015 року (справа № 6-31 цс 15), в якій Верховний Суд України висловив таку правову позицію, зокрема «оскільки умовами Кредитного договору встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а тому початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. З зазначених вище підстав відповідач вважає, що сторона позивача пропустила трирічний строк звернення до суду стосовно кожного щомісячного платежу, тому це є підставою для відмови в позові. Разом з тим, суд не погоджується з вищевикладеною правовою позицією відповідача [PERSON] з огляду на наступне. Відповідно до статі 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Як вбачається зі змісту укладеного кредитного договору № OD30АЕ08700327 від 30.05.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанком» та [PERSON] позивач надав, а відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 18 754,86 доларів США на термін до 30.05.2012 року. Тобто договором встановлено строк його дії до 30.05.2012 року, та передбачено внесення чергових платежів до 30.05.2012 року. Відповідно до правил статі 264 ЦК України перебіг позовної давності поривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Сторонами не заперечувалося, що у 2009 році представник ПАТ КБ «ПриватБанку» вперше звернувся з вимогами до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, підставою для яких стало невиконання [PERSON] умов кредитного договору. Розгляд даної справи розпочався у Жовтневому районному суді м. Дніпропетровськ у серпні 2009 року, який 03 березня 2011 року постановив заочне рішення. Остаточне рішення поданій справі було прийнято апеляційним судом Дніпропетровської області 24 жовтня 2012 року. З цих підстав суд приходить до висновку, що предявленням позову до суду у серпні 2009 року, який остаточно розглянуто у жовтні 2012 року, перервалася позовна давність за вимогами ПАТ КБ «ПриватБанку» заявленими у звязку з невиконанням умов кредитного договору № OD30АЕ08700327 від 30.05.2007 року. Матеріалами справи підтверджується, що у 2013 році реалізовано предмету договору Застави транспортний засіб, автомобіль Mitsubishi Galant, реєстраційний номер [NUMBER], на підставі договору купівлі-продажу № б/Н від 10 квітня 2013 року, згідно з яким [PERSON], від імені якого діяв представник ПАТ КБ «ПриватБанку» за дорученням, продав вищевказаний транспортний засіб за ціною 70\~000 гривень.З цих підстав суд прийшов до висновку, що [PERSON], передавши у 2013 році грошові кошти виручені від реалізації заставного майна, вчинив дію, що свідчить про визнання ним свого боргу. Як вбачається з позовної заяви предявленої до суду ПАТ КБ «ПриватБанком» до [PERSON] вона зареєстрована у Малиновському районному суді м. Одеси 11.11.2014 року, тобто позов подано в межах строку позовної давності, і обставини на які посилається відповідач у заяві про застосування строків позовної давності не можуть бути враховані судом при розгляді даної справи. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і з неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Параграфом 1 Глави 71 Цивільного Кодексу України врегульовані правовідносини, що виникають за договорами позики. Згідно з частиною 1 статі 1050 якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статі 625 ЦК України. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань договором або законом може бути передбачена неустойка або пеня. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов'язання. Згідно ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взіємний звязок доказів у їх сукупності. З урахуванням викладеного, вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом підлягають частковому задоволенню, а саме суд присуджує до стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у сумі 43020 (сорок три тисячі двадцять) доларів США 56 центів,що за курсом 11,85 відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.07.2014 року складає 509 793,63 (пятсот девять тисяч сімсот девяносто три) гривні 63 копійки, та яка складається з: - заборгованості за кредитом у розмірі 10843,26 доларів США (десять тисяч вісімсот сорок три) доларів США 26 центів, що за курсом 11,85 відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.07.2014 року складає 128\~492 (сто двадцять вісім тисяч чотириста девяносто дві) гривні 63 копійки, - заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 16 289 (шістнадцять тисяч двісті вісімдесят девять) доларів США 63 центів, що за курсом 11,85 відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.07.2014 року складає 193 032 (сто девяносто три тисячі тридцять дві) гривні 11 копійок; - заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 1050 (одна тисяча пятдесят) доларів США 40 центів, що за курсом 11,85 відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.07.2014 року складає 12 447 (дванадцять тисяч чотириста сорок сім) гривень 24 копійки, пені за прострочення сплати кредиту у сумі 14837 (чотирнадцять тисяч вісімсот тридцять сім) доларів США 27 центів, що дорівнює еквіваленту 175821 (сто сімдесят пять тисяч вісімсот двадцять одна) гривень 64 копійки. На підставі ст. 3, 4 , 10, 11, 60, 888, 169, 209, 215-218 ЦПК України,

Outcome: partial