Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] - адвокат Штендер М.В. звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що [PERSON] , який помер [INFO] , належала земельна ділянка площею 0,99742 га, кадастровий номер 4622488900:04:000:0040, що знаходиться на території Хлиплівської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №025592 від 24.02.2012р. Вказує, що спадщину, яка відкрилась після смерті спадкодавця [PERSON] , у відповідності до вимог ст.1268 ЦК України фактично прийняла позивачка [PERSON] , яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю більше п`яти років перед відкриттям спадщини та вважається спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом. Зазначає, що через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу про право власності на зазначену спірну земельну ділянку позивачка [PERSON] позбавлена можливості реалізувати та оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. З огляду на наведені обставини, просив суд ухвалити рішення, яким встановити факт проживання позивачки [PERSON] із [PERSON] однією сім`єю понад п`ять років та визнати за [PERSON] право власності на вищевказану спірну земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак в матеріалах справи міститься Договір про надання правової допомоги, згідно якого її інтереси представлятиме представник адвокат Штендер М.В. Також в матеріалах справи міститься заява [PERSON] , в якій такий зазначає, що підтримує позовні вимоги своєї довірительки, просить розглядати справу за наявними матеріалами та без його (представника) участі. Представник відповідача Мостиської міської\~ради Львівської\~області в судове засідання не з`явився, проте подав заяву, в якій просить розглядати справу у їх відсутності та проти позову не заперечує. Представник третьої особи в.о. завідувача Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області в судове засідання не з`явився, проте надіслав заяву-повідомлення №01-16/272 від 27.10.2020р. та інформаційні довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), (заповіти/спадкові договори) від 26.10.2020р. №62210171, №62210174, згідно яких спадкова справа №351/2019, заведена після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , - знаходиться у приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С.; інформація про заповіти, складені спадкодавцем [PERSON] , - у спадковому реєстрі відсутня, а також надіслав клопотання, в якому просить розглядати дану справу за їх відсутності. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 2) роз`яснив, що справи про спадкування розглядаються за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на права та обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. З цих підстав суд вважає, що позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю та про визнання права власності на спадкове майно повинні розглядатися одночасно за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . Внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 0,99742 га, кадастровий номер 4622488900:04:000:0040, що знаходиться на території Хлиплівської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №025592 від 24.02.2012р. Спадкодавець [PERSON] за життя усім своїм майном, в тому числі зазначеною вище земельною ділянкою, не розпорядився. У зв`язку з відсутністю заповіту спадкодавця [PERSON] та відсутністю спадкоємців першої-третьої черг спадкування за законом спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті [PERSON] , право на спадкування такої в порядку ч.2 ст.1258 ЦК України отримали спадкоємці четвертої черги спадкування за законом, зокрема позивачка [PERSON] . Матеріалами справи підтверджено, а тому суд вважає доведеним факт того, що спадкодавець [PERSON] дійсно спільно проживав із [PERSON] з 1990р. по день його смерті до [INFO] за адресою: с.Хлиплі Яворівського району (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області, вони були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки. Факт проживання [PERSON] із позивачкою [PERSON] однією сім`єю підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Хлиплівської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області) №420 від 05.08.2020р. Встановлення зазначеного факту має юридичне значення, так як надає позивачці підстави для реалізації свого права на оформлення спадщини, тому суд вважає можливим позовні вимоги в цій частині задовольнити та встановити наступний факт, а саме те, що [PERSON] , [INFO] , проживала однією сім`єю з [PERSON] , котрий помер [INFO] , з 1990 року до дня його ( [PERSON] ) смерті за адресою: с.Хлиплі Яворівського району Львівської області. Після смерті спадкодавця [PERSON] , позивачка [PERSON] як спадкоємець четвертої черги спадкування за законом вчинила дії, які свідчать про прийняття нею даної спадщини. Як вбачається\~з матеріалів\~справи,\~зокрема довідки,\~виданої виконавчим\~комітетом Хлиплівської\~сільської ради\~Мостиського району\~Львівської області\~від 05.08.2020р.\~за №418\~ [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] ,\~на час\~смерті був\~зареєстрований та\~проживав за\~адресою:\~с.Хлиплі\~Мостиського району.\~На час\~смерті разом\~з ним\~за вказаною\~адресою проживала\~позивачка [PERSON] . З матеріалів спадкової справи №351/2019, заведеної приватним нотаріусом Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицьким Р.С. після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , відомо, що дана спадкова справа заведена саме на підставі заяви [PERSON] (позивачки по справі) від 07.08.2019р. про прийняття спадщини. Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, позивачка [PERSON] не заявила про відмову від даної спадщини. Тобто, в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, позивачка [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] . Спадкоємців попередніх черг спадкування за законом та інших можливих спадкоємців, які б претендували на спадщину [PERSON] та прийняли таку, крім позивачки [PERSON] , судом не встановлено. В той же час, через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку позивачка [PERSON] не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у зв`язку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON] ; копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №025592 від 24.02.2012р.; листом-повідомленням з Мостиської державної нотаріальної контори від 27.10.2020р. №01-16/272; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 26.10.2020р. №62210171; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 26.10.2020р. №62210174; копією спадкової справи №351/2019, заведеної приватним нотаріусом Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицьким Р.С. після смерті спадкодавця [PERSON] який помер [INFO] ; довідками, виданими виконкомом Хлиплівської сільської ради Мостиського району Львівської області за №418,420,454 від 05.08.2020р.; копіями сторінок паспорта позивачки по справі; іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України). Оскільки у зв`язку з вищевикладеними обставинами питання про право позивачки на спірне майно (земельну ділянку) не може бути вирішено в позасудовому порядку (нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину), тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання за ним (позивачем) права власності на вищевказане майно. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положення ст.ст.81, 131 ЗК України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. З врахуванням викладеного, зокрема того, що судом достовірно встановлено, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем за законом спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця [PERSON] ; вона у передбачений законом спосіб (строк і порядок) прийняла дану спадщину; інших спадкоємців, які б у встановлені законом строки вчинили дії щодо прийняття спадщини, судом не встановлено; до складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить зазначена земельна ділянка; право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку було посвідчене Державним актом, виданим і зареєстрованим у встановленому законом порядку, однак оригінал такого втрачено,- суд приходить до висновку, що обраний позивачкою спосіб захисту своїх порушених прав як визнання за нею права власності на спадкове майно є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самих порушених прав позивачки, а тому може бути застосований судом. Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачкою [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON] .

Outcome: approved