Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

Приватне Акціонерне товариство «Страхова група Галицька» звернулось до суду та просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 12101 (дванадцять тисяч сто одну) гривну 56 копійок, посилаючись на те, що 01 листопада 2015 року на перехресті вул. Буніна та вул. Катерининській в м. Одеса сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON] та автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Внаслідок ДТП автомобілі отримані механічні пошкодження. На момент ДТП між позивачем та відповідачем був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 03 серпня 2015 року, за яким позивач застрахував цивільну відповідальність відповідача перед третіми особами, при використанні транспортного засобу «Mercedes-Benz Е300» державний номер [NUMBER]. Вищезазначена ДТП сталась з вини відповідача. На підставі [PERSON] акта, відповідно до норм ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем було виплачено [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 24203,13 гривень. Транспортний засіб, яким керував відповідач використовувався ним у якості таксі. Умовами договору страхування передбачено, що використання транспортного засобу у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначеного договором страхування, суперечить умовам договору. Відповідачу [PERSON] було направлено лист з вимогою сплатити суму страхового відшкодування, однак останній до теперішнього часу суму заборгованості не сплатив, а тому вони вимушені звернутись до суду з даною заявою. Також позивач просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 гривень. Представник позивача до судового засідання не зявився, надав заяву якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, справу просить розглянути у його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, в звязку з чим, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 01 листопада 2015 року на перехресті вул. Буніна та вул. Катерининській в м. Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON] та автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого транспорті засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Київського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2015 року [PERSON] було визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. Відповідно до частини 4 статті 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З матеріалів справи вбачається, що 03 серпня 2015 року між Приватним Акціонерним товариством «Страхова група Галицька» та [PERSON] було укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом № АЕ/4819680, відповідно до якого позивачем застраховано цивільно-правову відповідальність Страхувальника пов'язану з експлуатацією автомобіля [NUMBER]. Нормами ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин містить Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 38-1.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 38-1.1. у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобовязана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб, яким керував відповідач, а саме: «Mercedes-Benz Е300» державний номер [NUMBER], використовувався у якості таксі, про що свідчать фотокартки, додані до матеріалів справи. Умовами Договору страхування передбачено, що використання транспортного засобу у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта ніж визначено Договором страхування, суперечить умовам Договору. Згідно звіту автоекспертизи №380-12-15, складеного 12 грудня 2015 року, вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП власнику автомобіля [NUMBER] складає 25021 (двадцять пять тисяч двадцять одну) гривну 61 копійку. 15 січня 2016 року позивачем було отримано заяву на виплату страхового відшкодування від постраждалої особи [PERSON]. На підставі складеного позивачем [PERSON] акта та Заяви про настання страхового випадку та виплати страхового відшкодування від постраждалої особи [PERSON], відповідно до норм ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 24203 (двадцять чотири тисячі двісті три) гривні 13 копійок, що підтверджується платіжним дорученням №436 від 23 лютого 2016 року. Згідно абз. 2 п.6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України). Крім того відповідно до ст. 993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. При таких обставинах суд вважає, позовні вимоги Приватного Акціонерного товариства «Страхова група Галицька» доведеними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, вимоги про стягнення з відповідача судових витрат у розмірі 1378 гривень також підлягають задоволенню.

Outcome: approved