Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

Представник позивача КП «Жилкомсервіс» - Пульна Ю.Є. звернулася до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача КП «Жилкомсервіс» заборгованість за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 6824,77 грн., яка утворилася за період з 01.08.2013 року по 01.12.2020 року. Ціна позову визначена позивачем в розмірі 6824,77 грн. В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору дарування №2287, співвласником багатоквартирного будинку по [ADDRESS] та споживачем житлово-комунальних послуг. З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 244450167 від 15.02.2021 року вбачається, що право власності на вказане житло у відповідача виникло на підставі договору дарування №2287 від 22.08.2012 року, який зареєстровано 02.08.2013 року. Відповідач не виконує обов`язки передбачені п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» по оплаті наданих житлово-комунальних послуг за цінами тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. У зв`язку з порушенням відповідачем умов публічного договору та вимоги чинного законодавства, відповідач має заборгованість перед КП «Жилкомсервіс» за надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою, де вона є власником житлового приміщення: [ADDRESS] , за період з 01.08.2013 року по 01.12.2020 року в розмірі 6824,77 грн., що підтверджується довідкою про нарахування та оплату житлово - комунальних послуг, по особовому рахунку № [NUMBER] . З інформації отриманої з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області від 25.02.2021 року, вбачається, що відповідач [PERSON] з 01.07.2016 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 25.02.2021 року відкрито провадження та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Копія даної ухвали разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами направлена відповідачу за адресою місця реєстрації, однак повернулась на адресу суду неврученою, що підтверджується поштовим повідомленням, яке знаходиться в матеріалах справи. Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Оскільки ухвала суду від 25.02.2021 року направлялась відповідачу на адресу місця реєстрації, і повернулась неврученою, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлена про відкриття провадження у справі та встановлення строку для подання відзиву. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Протягом встановленого судом строку, відповідачем відзив на позовну заяву не подавався. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивача КП «Жилкомсервіс» у своїй заяві просила справу слухати за її відсутності та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечувала. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. ст. 64, 67, 68 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги вноситься окремо від плати за користування житлом та своєчасно, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що виплавають з договору найму житлового приміщення. Судом встановлено, що відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , на підставі договору дарування №2287 від 22.08.2012 року, який зареєстровано 02.08.2013 року. Згідно ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та ст. 382 Цивільного кодексу України, Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Договір про надання житлово-комунальних послуг між КП «Жилкомсервіс» та споживачем був укладений шляхом опублікування публічного договору в офіційному виданні Харківської міської ради - спецвипуск газети «Слобода» від 28.11.2006 року випуск № 95/1. Між сторонами наявні фактичні договірні відносини. Житлово-комунальні послуги відповідачу фактично надавалась позивачем, вказаний факт сторонами не спростовувався. Таким чином, споживач зобов`язана оплачувати за житлово-комунальні послуги, якщо вона фактично користувалася ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконує обов`язки передбачені п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» по оплаті наданих житлово-комунальних послуг за цінами тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Щомісячно позивач нараховував відповідачу плату за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, однак відповідачем кошти за вказані послуги в повному обсязі не сплачувались. Відповідач порушуючи свої зобов`язання, не сплачувала за отримані послуги в повному обсязі, що призвело до утворення заборгованості. Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Приймаючи до уваги, що відповідач, будучи зобов`язаною своєчасно сплачувати плату за отриманні послуги, в односторонньому порядку припинила виконувати взяті на себе зобов`язання, не погашає заборгованість добровільно, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, яка утворилася за адресою: [ADDRESS] , яка утворилася за період з 01.08.2013 року по 01.12.2020 року в розмірі 6824,77 грн. Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача, документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2270,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved