Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

Представник позивача Кредитної спілки «Самопоміч» - Андріїшин Д.В. звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 30.10.2018року між Кредитною спілкою «Самопоміч» та позичальником [PERSON] , відповідачкою у справі, укладено кредитний договір №MS0000000085, відповідно до якого спілка надала останній кредит в сумі 8500 гривень на умовах плати за користування кредитними коштами в розмірі 51% річних, строком на вісімнадцять місяців. Вказує, що у відповідності до пункту 4.1. кредитного договору №MS0000000085 від 30.10.2018р. та Додатку №1 до договору №MS0000000085 від 30.10.2018р., позичальник брав на себе зобов`язання сплачувати щомісячно 685грн. 16коп., що складається з частини основної суми кредиту та процентів за користування кредитом починаючи з 30.11.2018 року по 30.04.2020 року. Стверджує, що за період з 30.10.2018р. по 21.05.2020р., на виконання вищевказаного кредитного зобов`язання боржником було сплачено 8100грн. 00коп., з яких 3424грн. 62коп., - повернена частина основної суми кредиту та 4675 грн. 38коп., становлять проценти за користування кредитними коштами. З лютого 2019 року позичальником постійно порушувались умови кредитного договору щодо строків внесення та повноти сплати платежів. Станом на 06.07.2020р. заборгованість по кредитному договору № MS0000000085 від 30.10.2018р. становить 5561грн., що складається з: 5075грн. 38коп. - суми простроченого основного боргу по кредиту та 485грн. 62коп. - процентів за користування кредитом. Зазначає, що кредитна спілка неодноразово зверталася до боржника (відповідачки) з вимогами щодо необхідності дотримання умов кредитного договору та погашення простроченої заборгованості, але усі усні та письмові вимоги кредитної спілки боржником були проігноровані, залишені без належного реагування та задоволення. З огляду на наведене, просить суд стягнути з [PERSON] на користь Кредитної спілки «Самопоміч» забо\-ргованість за кредитним договором №MS0000000085 від 30.10.2018р. у розмірі 5561грн. та 2102грн. судового збору. Представник позивача Кредитної спілки «Самопоміч» в судове засідання не з`явився, однак подав письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю, просить суд справу розглянути у його відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, у судове засідання не з`явилася без поважних причин, клопотань про відкладення або про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Як вбачається із матеріалів справи виклик відповідачки здійснювався у відповідності до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України, - через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України та останній вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи з часу опублікування оголошення про виклик. Крім того, останню повідомляли про час і місце розгляду справи, шляхом надіслання рекомендованих листів з повідомленням про вручення поштового відправлення за адресою місця її проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, одна з яких була вручена їй особисто, інші повернулись із відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою». Відомості про будь-які інші адреси місця проживання чи перебування відповідачки чи про її офіційну електронну адресу в матеріалах справи відсутні, заяв про зміну місця проживання чи перебування від відповідачки не надходило. Тому на підставі статей 128, 131 ЦПК України суд приходить до висновку, що відповідачка вважається повідомленою про дату, час та місце розгляду справи. Ухвалою судді від 10.09.2020 року позовну заяву Кредитної спілки «Самопоміч» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи в судове засідання, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь). Ухвалою суду від 29.06.2021 року постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи. Враховуючи положення ст.280 ЦПК України, а також те, що відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомила, а також враховуючи те, що позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, судом вирішено ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності сторін, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 30 жовтня 2018р. між Кредитною спілкою Самопоміч (позивачем у справі) та членом кредитної спілки [PERSON] (відповідачкою у справі) було укладено кредитний договір №MS0000000085, відповідно до умов якого позивач надав відповідачці кредит в розмірі 8500грн. на умовах плати за користування кредитними коштами в розмірі 51% річних, строком на вісімнадцять місяців з 30.10.2018року по 30.04.2020року. Згідно умов даного кредитного договору відповідачка [PERSON] зобов`язалася погашати кредит та сплачувати проценти в порядку, визначеному договором, відповідно до встановленого графіку погашення кредиту (п.3.4, п.4.1 Договору). Надавши суму\~кредиту позичальнику,\~позивач виконав\~умови укладеного\~кредитного договору\~№MS0000000085\~від 30.10.2018р.,\~однак відповідачка\~ [PERSON] \~всупереч умовам\~такого свої\~зобов`язання щодо строків внесення та повноти сплати платежів не виконувала, у результаті чого станом на 06.07.2020р. її заборгованість по кредитному договору №MS0000000085 від 30.10.2018р. становить 5561грн, що складається з 5075,38грн. - суми простроченого основного боргу по кредиту та 485,62грн. - процентів за користування кредитом. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем на адресу відповідачки [PERSON] надсилались вимоги про виконання останньою вимог кредитного договору та погашення простроченої заборгованості, однак на вказані вимоги остання не відреагувала, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом. На час розгляду справи судом, відповідачкою не надано даних, що свідчать про погашення нею усієї суми заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією заяви [PERSON] на отримання кредиту №85 від 30.10.2018року; копією паспорта споживчого кредиту від 30.10.2018року; копією кредитного договору №MS0000000085 від 30.10.2018року; копією Додатку №1 до кредитного договору №MS0000000085 від 30.10.2018року; копією видаткового касового ордеру від 30.10.2018року; копією листа вимоги КС «Самопоміч» Вих.№190 від 25.02.2020року щодо погашення заборгованості за кредитним договором №MS0000000085 від 30.10.2018року; копією листа вимоги КС «Самопоміч» Вих.№523 від 15.06.2020року щодо погашення заборгованості за кредитним договором №MS0000000085 від 30.10.2018року; розрахунком заборгованості за кредитним договором №MS0000000085 від 30.10.2018року; іншими матеріалами справи. Частина 1 ст.1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України, тобто положення про договір позики. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Згідно ст.ст. 611, 625, 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання або розірвання договору, зміна умов договору, сплата неустойки чи відшкодування збитків. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до\~ст.612\~ЦК України\~боржник вважається\~таким,\~що прострочив\~виконання зобов`язання,\~якщо він\~не приступив\~до його\~виконання або\~не виконав\~зобов`язання\~у строк,\~встановлений договором\~або законом Згідно ч.3 ст.12, ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищенаведене, з огляду на те, що відповідачка [PERSON] в порушення умов Кредитного договору №MS0000000085 від 30.10.2018року належним чином своїх зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати процентів передбачених договором, не виконує, внаслідок чого має заборгованість на загальну суму 5561грн., яка в добровільному порядку відповідачкою не погашена. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідачки заборгованості. Будь-яких доказів, які б спростували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачкою [PERSON] , суду не представлено. На час розгляду справи в суді відповідачка простроченої кредитної заборгованості не погасила. В свою чергу відповідачкою не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували хоча б часткове належне виконання нею зобов`язань взятих перед банківською установою, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. Узагальнюючи, зокрема беручи до уваги те, що відповідачка належним чином не виконувала умови кредитного договору, у зв`язку з чим вважається такою, що прострочила виконання зобов`язання, суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжного доручення №566 від 06.07.2020р. позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2102 грн. З огляду на те, що заявлені позовні вимоги задоволено повністю, то на підставі ст.ст.133, 141 ЦПК України з відповідачки [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути сплачений таким судовий збір у розмірі 2102 грн.

Outcome: approved