Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовом до суду та просить постановити рішення про стягнення з відповідача на користь приватного підприємства «СІМЕКС ЗООВЕТСЕРВІС» суму заборгованості у розмірі 217 734,79 грн., яка складається із суми заборгованості за договором про поворотну фінансову допомогу від 19.03.2015 р. у розмірі 190 000,00 грн., збитків від інфляції - 20 520,00 грн., 3 % річних - 343,56 грн., пені - 6 871,23 грн. шляхом зарахування на поточний рахунок позивача № 26000004951001 в ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614, посилаючись на те, що відповідач порушив зобов'язання стосовно повернення поворотної фінансової допомоги у строк передбачений договором, в результаті чого утворилась заборгованість за договором. Представник позивача Миколаєнко Є.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі,, просить його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позов визнав в повному обсязі, не заперечує поти його задоволення. На підтвердження своєї позиції надав суду письмову заяву про визнання позову, з якої вбачається, що наслідки визнання позову йому роз'яснені і є зрозумілими. Судом встановлено, що 19 березня 2015 року сторони уклали договір про поворотну фінансову допомогу. За цим договором позивач передав у власність відповідачу кошти, а відповідач зобов'язувався їх повернути у визначений договором строк. Розмір поворотної фінансової допомоги становить 190 000,00 грн. 19 березня 2015 року позивач передав відповідачу поворотну фінансову допомогу у безготівковому порядку шляхом переказу коштів на розрахунковий рахунок відповідача, що підтверджується платіжним дорученням № 11 від 19.03.2015 року. За умовами договору строк повернення поворотної фінансової допомоги розпочинається з часу набрання чинності Договором і становить чотирнадцять календарних днів з моменту зарахування коштів на розрахунковий рахунок відповідача (п.4.1 Договору). Після закінчення цього строку відповідач зобов'язувався протягом трьох календарних днів повернути позивачеві поворотну фінансову допомогу у безготівковому порядку шляхом переказу коштів на розрахунковий рахунок позивача (п.п.5.1, 5.2 Договору). Відповідач скористалась поворотною фінансовою допомогою, але станом на 23.04.2015 року не виконує належним чином зобов'язання за договором, в результаті чого виникла заборгованість по договору, що підтверджується розрахунком. Між сторонами виникли договірні відносини. Відповідно до вимог ст. ст.526 та 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк. Однак, відповідач не виконала взяте на себе зобов'язання стосовно повернення поворотної фінансової допомоги у строк передбачений договором. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому, зважаючи на порушення відповідачем зобов'язання, позивач відповідно до умов договору, вправі вимагати повернення суми заборгованості за договором про поворотну фінансову допомогу, яка становить 190 000,00 грн. Відповідно до умов договору при порушенні відповідачем строку повернення повторної фінансової допомоги, він повинен сплатити на поточний рахунок позивача неустойку (пеню) у розмірі 10 % від розміру поворотної фінансової допомоги за кожний день прострочення її повернення до моменту виконання зобов'язання в повному обсязі (п.7.2 Договору). Таким чином, станом на 23.04.2015 року загальна заборгованість за договором про поворотну фінансову допомогу становить 217 734,79 грн., яка складається із суми заборгованості за договором про поворотну фінансову допомогу від 19.03.2015 р. у розмірі 190 000,00 грн., збитків від інфляції - 20 520,00 грн., 3 % річних - 343,56 грн., пені - 6 871,23 грн. В силу ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі п. 4 ст. 130 ЦПК України. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати слід стягнути з відповідача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved