Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

Представник позивачів [PERSON] та [PERSON] - адвокат Штефан Д.Ю., звернуся до суду 24.11.2020 з указаним позовом, уточнивши який просив: - встановити, що житловий будинок з господарчими побудовами, розташований за адресою: [ADDRESS] , належав [PERSON] та її чоловікові [PERSON] , який помер [INFO] , на праві спільної сумісної власності, як майно, набуте на час шлюбу та частки кожного з подружжя є рівними; - визнати за [PERSON] право приватної власності на 1/2 частку житлового будинку з господарчими побудовами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , як на частку у спільному майні подружжя; - визнати за [PERSON] право приватної власності на 1/2 частку житлового будинку з господарчими побудовами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] . Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що [INFO] помер [PERSON] , який є чоловіком позивача [PERSON] та батьком позивача [PERSON] . У період перебування у шлюбі, 17.04.1992, [PERSON] набула право власності на домоволодіння [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконкомом Криворізької районної ради на підставі рішення виконкому Красінської районної ради «Про визнання права власності на переселенський дім» від 27.03.1992. Таким чином, кожному із подружжя [PERSON] та [PERSON] належало б по 1/2 частині вказаного домоволодіння, враховуючи положення ст. 22 КпШС, який діяв на час набуття у власність вказаного будинку з господарчими побудовами. За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів сертифікат на право на земельну ділянку (пай) дочці [PERSON] . Після смерті [PERSON] позивач [PERSON] прийняла спадщину на земельну ділянку та грошові вклади. З метою оформлення спадщини на домоволодіння [ADDRESS] , позивач [PERSON] звернулася до нотаріальної контори, де отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки частки у спільному сумісному майні подружжя не визначалися. У зв`язку з неможливістю належним чином оформити свої спадкові права на нерухоме майно після смерті [PERSON] , позивачі змушені звернутися до суду зі вказаним позовом. За клопотанням представника позивача ухвалою від 25.11.2020 судом витребувана спадкова справа № 479/2009, що заведена після смерті [PERSON] (а.с. 37-69). Позивачі правом на участь у судовому розгляді справи не скористалися. Представником позивачів надано заяву про проведення судового засідання за їх відсутності, просив задовольнити позов з мотивів, наведених у ньому. Від відповідача, Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, яка, відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (зі змінами та доповненнями), є правонаступником Красівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, на електрону адресу суду надійшла заява, у якій представник проти задоволення позову не заперечує, просить розглядати справу за його відсутності. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження в справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Через неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, матеріали спадкової справи, дослідивши докази в їх сукупності, встановивши правовідносини, що виникли між сторонами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26.01.1985, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с. 11). Від шлюбу у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 10, 48). [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » при реєстрації шлюбу 22.09.2007 з [PERSON] , який рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 06.08.2014 розірвано (а.с. 13-14, 47, 62-63). [PERSON] 26.11.2016 зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що, згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , Довгинцівським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області зроблено актовий запис № 390 та, після укладення шлюбу, змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.12, 64). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 15, 42). У період вказаного шлюбу, 17.04.1992 на ім`я [PERSON] , на підставі рішення виконкому Красінської сільської ради народних депутатів від 27.03.1992, видано свідоцтво про право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується довідкою КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» від 05.10.2020 №182034 (а.с. 16, 18, 67). Згідно з відомістю про технічний стан нерухомого майна, вказаний житловий будинок складається з: житлового будинку «А», загальною площею 79,9 кв.м, житловою площею 36,6 кв.м., сараїв «Б», «Е», «З», літнього душу «В», вбиральні «Д», літньої кухні «Ж», гаражу «И», огорожі № 1, № 3 воріт № 2, замощення І (а.с. 17). Вартість вказаного домоволодіння - 82800,00 грн. (а.с. 17,22). Відповідно до ст. 22 КпШС, у редакції чинній на час виникнення права на вказане майно, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном. Статтею 28 КпШС визначено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Беручи до уваги вище викладене, суд приходить до висновку, що житловий будинок з господарчими побудовами, розташований за адресою: [ADDRESS] , належав подружжю [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, при цьому частка кожного з них в праві спільної сумісної власності була рівною та складала по 1/2 частині кожному. У зв`язку з цим, позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на Ѕ частину вказаного будинку підлягають задоволенню. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне йому за життя майно. Відповідно до ст. 1216-1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з положеннями ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , відкрита спадкова справа 25.11.2009 за номером у Спадковому реєстрі 48504956 (а.с. 39). Як зазначено у довідці, виданої Красівською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області, разом з [PERSON] на день його смерті [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані дружина [PERSON] , донька [PERSON] , онука [PERSON] (а.с. 19, 44). За життя [PERSON] 14.02.2000 склав заповіт, відповідно до якого заповів дочці, [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0130380, виданий Криворізькою районною державною адміністрацією від 08.06.1997 (а.с.43). Під час дослідження матеріалів спадкової справи № 479/2009 встановлено, що до Криворізької районної нотаріальної контори 25.11.2009 звернулася [PERSON] з заявою про відмову від належної їй частки спадкового майна на користь доньки померлого [PERSON] . Також, [PERSON] подала заяву, датовану 24.11.2009, яка отримана нотаріусом 02.12.2009, у якій відмовилася від належної їй обов`язкової частки у спадщині, як непрацездатній дружині померлого, на користь доньки померлого [PERSON] (а.с. 40, 41). Звернувшись до Криворізької районної державної нотаріальної контори 27.07.2012 [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на земельну ділянку та грошові вклади. Щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння [ADDRESS] , державним нотаріусом Шостої криворізької державної нотаріальної контори Деркач Я.В. 27.09.2018 надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки титульним власником спадкового майна є дружина померлого - [PERSON] , частки у праві спільної сумісної власності подружжя не визначалися, право власності на житловий будинок померлому не видавалося (а.с.56, 57, 58, 59, 69). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Окрім того, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутись до суду за захистом своїх прав за правилами позовного провадження в рамках вирішення цивільно-правового спору. Судом встановлено, що спадкування житлового будинку [ADDRESS] відбувалося за законом, оскільки не охоплено заповітом. Позивач [PERSON] , яка мала право на обов`язкову частину у спадковому майні подала заяву про відмову від своєї частки на користь [PERSON] у строк, визначений ст. 1270 ЦК України, тому, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] є особою, яка у розумінні ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину за законом після смерті батька [PERSON] . Позасудовий порядок захисту прав позивача [PERSON] вичерпано. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] , померлого [INFO] та [PERSON] , їх частки у вказаному праві були рівними та кожному з них належало право на Ѕ частину вказаного будинку, тому за [PERSON] підлягає визнанню право власності на Ѕ частину вказаного житлового будинку. Інша Ѕ частина вказаного житлового будинку, є спадковою масою після смерті [PERSON] та переходить у власність [PERSON] у порядку спадкування за законом, після смерті останнього.

Outcome: approved