Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Представник позивача звернулася з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого покликалася на те, що 30.07.2008р. між ТзОВ «ПростоФінанс» та [PERSON] укладено кредитний договір № 08005260771, відповідно до якого ТзОВ «ПростоФінанс» надало позичальнику кредит в сумі 46600грн., які було використано ним для придбання автотранспортного засобу. 18.05.2012р. ТзОВ «ПростоФінанс» відступив права вимоги за кредитним договором №08005260771 від 30.07.2008р. ПАТ «Альфа-Банк», відповідно до умов якого до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом у відповідності до вимог ст. 514 ЦК України. За інформацією, яка надійшла до ПАТ «Альфа-Банк» 05.10.2012р., [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Згідно з листом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори від 20.11.2015р. вих. № 3854/02-14 спадкоємцем майна померлого [PERSON] є його дружина - [PERSON] 08.11.2012р. спадкоємець подав в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини за законом. Спадкоємцю надіслано лист № 26220-34-б/б від 22.03.2016р. з пропозицією погасити заборгованість у порядку, передбаченому вимогами ст. 1282 ЦК України. Станом на 29.06.2016р. заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Альфа-Банк» за кредитом згідно кредитного договору №08005260771 від 30.07.2008р. становить 13724,13грн., з яких: 13584,50грн. - за кредитом; 139,63грн. - по відсотках. На день падання позовної заяви вимога ПАТ «Альфа-Банк» до спадкоємців погасити борги спадкодавця залишилась без задоволення. Тому просила суд стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати. В судове засідання представник позивача - [PERSON] не з'явилася, однак подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила справу розглядати у її відсутності. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні позов заперечив, покликаючись на те, що відповідач жодного майна у спадщину не отримала, тому і не повинна відповідати за зобов'язаннями спадкодавця, у зв'язку з чим просив у позові відмовити, а заяву про сплив позовної давності, подану ним 23.09.2016р., просив залишити без розгляду. Заслухавши представника відповідача, враховуючи думку представника позивача, яка викладена нею в письмовій заяві, дослідивши докази у справі, суд вважає наступне. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 30.07.2008р. між ТзОВ «ПростоФінанс» та [PERSON] укладено кредитний договір № 08005260771 (а.с.18-23,24-25,26), згідно якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 46600грн. на строк до 10.08.2013р., для оплати позичальником автотранспортного засобу марки VAZ (LADA), модель 21154 рік випуску 2008, об'єм двигуна 1596, шасі (кузов, рама коляска) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], серія та номер свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], за користування яким зобов'язався сплатити 14,5% річних. 30.07.2008р. між ТзОВ «ПростоФінанс» та [PERSON] укладено договір застави транспортного засобу № 08005260771 (а.с.27-31). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) зобов'язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 18.05.2012р. ТзОВ «ПростоФінанс» відступив права вимоги за кредитним договором №08005260771 від 30.07.2008р. ПАТ «Альфа-Банк» (а.с.52,53-63,64). Однак, [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (серія [NUMBER], виданим 29.08.2012р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції (а.с.43). Згідно з ч. 1 ст. 608 ЦК України, зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. В той же час, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) - ст. 1216 ЦК України, а згідно з ст. 1218 цього Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У ч. 1 ст. 1282 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Відповідно до абз. 2 п. 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», - з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Як вбачається з копії матеріалів спадкової справи №1008/2012, надісланої Першою Івано-Франківською державною нотаріальною конторою на виконання ухвали суду від 23.09.2016р., спадкоємцем майна за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON], яка 08.11.2012р. подала в нотаріальну контору заяву про видачу свідоцтва про право власності та заяву про прийняття спадщини за законом. Однак, жодних даних про те, що [PERSON] одержала майно у спадщину після смерті чоловіка, судом не здобуто. Не встановлено також вартості майна спадкодавця та повного кола спадкоємців, які відповідали б за його зобов'язаннями і були боржниками перед кредитором у межах вартості майна, у разі одержання такого у спадщину. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Отже, оцінюючи зібрані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed