Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Представник позивач звернувся до суду з позовом відповідно до якого просить суд визнати недійсним заповіт складений [PERSON] на користь [PERSON], посвідчений 20 лютого 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарук Ольгою Володимирівною. Свої вимоги мотивує тим, що ще 27.10.2011 р. тітка позивача [PERSON] заповідала все належне їй майно [PERSON] Померла [PERSON] у віці 82 років [INFO] в КМКЛ № 9 Про те, що [PERSON] померла [PERSON] дізналась в травні 2012 р. коли виявила в квартирі тітки сторонніх людей і звернулася з заявою до Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві , звідки надійшла відповідь про смерть тітки. Дізнавшись про смерть тітки при невідомих обставинах позивач звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини та дізналась, що [PERSON] склала заповіт на [PERSON], яка є для померлої сторонньою людиною. [PERSON] вважає даний заповіт недійсним, оскільки на момент його складання [PERSON] мала вади - хворіла на хворобу Паркінсона, була сліпою і перебувала у КМКЛ № 9 з діагнозом правостороннє гнійне запалення легенів, де і померла в день складання заповіту4. На день посвідчення заповіту [PERSON] була при смерті та не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Саме тому представник [PERSON] і звернувся до суду за захистом прав позивача. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги, просила задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач, її представник заперечували щодо задоволення позову. Зазначили, що [PERSON] за своєю ініціативою склала спірний заповіт, оскільки відповідач піклувався за нею. Під час складання заповіту [PERSON] була при тямі і розуміла значення своїх дій. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, щ позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Встановлено, і не заперечується сторонами, що [PERSON] [INFO] на випадок своєї смерті зробила розпорядження та заповідала усе своє майно [PERSON]. Заповітом, відповідно до ст. 1233 ЦК України, є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарук Ольгою Володимирівною. У зв'язку із тим, що гр. [PERSON] не могла сама прочитати заповіту, та відповідно до ст. 1253 ЦК України заповіт посвідчено у присутності свідків. Як свідчать надані приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу документи, для посвідчення заповіту [PERSON] надано медичну довідку про проходження обов'язкових попереднього та періодичного психіатричного оглядів, що її видано лікарем-психіатром [PERSON] Дата проходження огляду 07.02.2012 р. Встановлено, що [PERSON] померла у віці 82 років [INFO] у Київській міській клінічній лікарні № 9. Свідоцтво про смерть [PERSON] видано 21.02.2012 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Київ, актовий запис № 22. Позивач зазначає, що заповіт від [INFO] є недійсним, оскільки на час його укладання померла не розуміла значення свої дій та не могла керувати ними. Правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені, відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України. За частиною 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. За клопотанням представника позивача по справі було призначено посмертну судово-психіатричну експертизу на вирішення якої було поставлено питання: Чи страждала [PERSON], [INFO] на момент складання заповіту о 13 годині 35 хвилин [INFO] на психіатричну хворобу? Чи могла [PERSON], [INFO] на момент складання заповіту [INFO] внаслідок свого психічного стану на момент складання заповіту о 13 годині 35 хвилин [INFO] розуміти значення своїх дій та/або керувати ними? Як свідчить акт посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи № 835 від 11.10.2013 р., складений експертами Київського міського центру судово-психіатричної експертизи - [PERSON] у період складання заповіту 20 лютого 2012 року виявляла ознаки синдрому порушеної свідомості та за своїм психічним станом не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. В подальшому ході розгляду справи, після опитування свідків, експерта [PERSON] за клопотанням представника відповідача по справі призначено повторну посмертну судову-психіатричну експертизу, експертне дослідження доручено експертам Українського науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології Міністерства охорони здоров'я України та на вирішення поставлені наступні питання: Чи страждала [PERSON], [INFO] на момент складання заповіту о 13 годині 35 хвилин [INFO] на психіатричну хворобу? Чи могла [PERSON], [INFO] на момент складання заповіту [INFO] внаслідок свого психічного стану на момент складання заповіту о 13 годині 35 хвилин [INFO] розуміти значення своїх дій та/або керувати ними? Як свідчить висновок судово-психіатричного експерта № 3 від 09.04.2015 р. на момент складання заповіту о 13 годині 35 хвилин [INFO] [PERSON] не виявляла ознак тяжких психіатричних розладів або психічних захворювань та усвідомлювала значення своїх дій та керувала ними. За приписами ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна особа вчинила у момент коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнано судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. В свою чергу ст. 212 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, вчинений дієздатною фізичною особою, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи в разі, якщо судом буде встановлено, що в момент вчинення правочину вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. У контексті викладеного слід розуміти, що підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій ч. 1 ст. 225 ЦК України, має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Правила зазначеної норми матеріального права поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Таким чином, підставою для визнання правочину недійсним за вказаної підстави може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Опитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка була присутня при складанні оспорюваного заповіту. Зазначила, що [PERSON] при спілкуванні з нотаріусом повідомляла своє ім'я, прізвище, підтверджувала бажання залишити заповіт на ім'я [PERSON] Свідок [PERSON] повідомив, що був свідком укладання заповіту на прохання [PERSON] Свідчив про те, що на час укладання заповіту [PERSON] хоча і була слабкою, проте усвідомлювала хто вона та де знаходиться та що робить. В свою чергу лікар-терапевт [PERSON] свідчила про те, що судячи з історії хвороби [PERSON] [INFO] була контактна, оскільки повідомляла про скарги. [PERSON] лікар-невропатолог, [PERSON] лікар-реаніматолог пояснили, що стан в якому перебувала хвора [PERSON] міг як погіршуватись так і покращуватись в залежності від багатьох факторів, в тому числі і лікування. Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи не знайшла свого підтвердження та обставина, що саме на момент укладання оспорюваного заповіту [PERSON] перебувала у стані, що свідчить про неможливість усвідомлювати свої дії та (або) керувати ними. При цьому суд не може покласти в основу рішення висновки акту посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи № 835 від 11.10.2013 р., оскільки останні не узгоджуються з іншими доказами, отриманими в ході розгляду справи. За таких обставин підстави для задоволення позову відсутні. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed