Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі за текстом - відповідач) про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 24 травня 2012 року між публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R53100262875B відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 45200 гривень,00 коп. під 32% річних, а відповідач зобовязався повернути кредит у строк до 24 травня 2015 року або додатково у випадках, передбачених кредитним договором. Однак відповідач отримавши суму кредиту свої зобовязання не виконав, а саме прострочив сплату кредиту в період з 04.08.2014 року по 04.08.2017 розмірі 45200,00 гривень; прострочив сплату відсотків за користування кредитом в розмірі 74296,37 грн. за період з 04.08.2014 року 04.08.2017 року. П.7.1 Договору передбачено, що у разі несвоєчасного повернення кредиту та або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору позичальник зобовязаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5 % від суми прострочених зобовязань за кожен день порушення виконання зобовязань, включаючи день погашення. В звязку із заборгованістю відповідача по сплаті кредиту та процентів, у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України позичальник зобовязаний сплатити суму кредиту та процентів з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, оскільки інший розмір процентів не встановлений кредитним договором. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем умов кредитного договору, відповідач повинен сплатити позивачу загальну суму заборгованості, що відповідно до розрахунку заборгованості станом на 04.08.2017 року становить 404742,62 гривень з них : 45200 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 3826,61 грн. 3% річних, нарахованих у звязку з порушенням зобовязань, щодо повернення кредиту; 29874,69 грн інфляційні втрати(кредит), 74296,37 грн. сума простроченої заборгованості за відсотками; 41816,48 грн. інфляційні витрати ( відсотки); 4709,47 грн. 3 відсотки річних, нарахованих в звязку з порушенням зобовязань, щодо повернення відсотків; 277,38 грн. сума поточної заборгованості за нарахованими відсотками; 204\~741,64 грн. пеня. На даний час відповідачка продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача. Представник позивача надав заяву у судове засідання про слухання справи у його відсутність, наполягав на позовних вимогах та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. На адресу суду повернувся конверт в якому направлявся виклик до суду, з позначкою що адресат за зазначеною адресою не проживає. Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомлені відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. . Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що виклики до суду направлялися за адресою за місцем реєстрації відповідача (згідно адресної довідки), а згідно позначки працівника поштового відділення відповідач за зазначеною адресою не проживає, тому у суду є підстави вважати, що відповідач повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, про що постановлено ухвалу суду. Дослідивши письмові матеріали справи, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитом підлягає задоволенню виходячи з наступного. Свій висновок суд мотивує тим, що 24 травня 2012 року між публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R53100262875B відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 45200 гривень,00 коп. під 32% річних, а відповідач зобовязався повернути кредит у строк до 24 травня 2015 року або додатково у випадках, передбачених кредитним договором. Однак відповідач отримавши суму кредиту свої зобовязання не виконав, а саме прострочив сплату кредиту в період з 04.08.2014 року по 04.08.2017 розмірі 45200,00 гривень; прострочив сплату відсотків за користування кредитом в розмірі 74296,37 грн. за період з 04.08.2014 року 04.08.2017 року. П.7.1 Договору передбачено, що у разі несвоєчасного повернення кредиту та або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору позичальник зобовязаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5 % від суми прострочених зобовязань за кожен день порушення виконання зобовязань, включаючи день погашення. В звязку із заборгованістю відповідача по сплаті кредиту та процентів, у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України позичальник зобовязаний сплатити суму кредиту та процентів з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, оскільки інший розмір процентів не встановлений кредитним договором. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем умов кредитного договору, відповідач повинен сплатити позивачу загальну суму заборгованості, що відповідно до розрахунку заборгованості станом на 04.08.2017 року становить 404742,62 гривень з них : 45200 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 3826,61 грн. 3% річних, нарахованих у звязку з порушенням зобовязань, щодо повернення кредиту; 29874,69 грн інфляційні втрати(кредит), 74296,37 грн. сума простроченої заборгованості за відсотками; 41816,48 грн. інфляційні витрати ( відсотки); 4709,47 грн. 3 відсотки річних, нарахованих в звязку з порушенням зобовязань, щодо повернення відсотків; 277,38 грн. сума поточної заборгованості за нарахованими відсотками; 204 741,64 грн. пеня. Судом в якості доказів було досліджено розрахунок заборгованості за даним кредитним договором (а.с.5-8); копію кредитного договору та ін. Суд застосовуючи норми матеріального права виходить з такого. Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами). Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.І ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.І ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли зголи з усіх істотних умов договору. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання); у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Згідно з ч.2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору, а відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики , при цьому розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. На підставі ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З врахуванням зазначеного, суд вважає, що зазначена сума заборгованості, вказана позивачем в розрахунку заборгованості по договору, доданому до позовної заяви, обрахована вірно і, оскільки відповідач істотно порушив умови договору, зокрема односторонньо відмовився від зобов'язання по поверненню отриманого кредиту, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для примусового стягнення з нього визначеної позивачем заборгованості за кредитом та заборгованості по сплаті за користуванням кредитом. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до матеріалів справи позивачем при подачі позову сплачено судовий збір за розгляд справи у розмірі 6071,14 гривень, що підтверджується платіжними дорученнями, доданими до матеріалів справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати: судовий збір в розмірі 6071,14 грн. понесені позивачем при звернені до суду з даним позовом, що підтверджується платіжними дорученнями . Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилався позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами.

Outcome: approved