Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що 29.01.2009 року між сторонами укладено кредитний договір, за яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Кредитний договір був укладений шляхом підписання відповідачем заяви про надання кредиту, в якій він визнав, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, викладеними на банківському сайті, складає кредитний договір. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору станом на 03.04.2018 року утворилася заборгованість в сумі 112 649,05 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 7998, 58 грн.та заборгованості за відсотками за користування кредитом за період з 29.01.2009 р по 30.11.2017 р. в сумі 104650,47 грн, яку представник позивача просив стягнути на користь позивача, а також судовий збір 1762 грн. Ухвалою від 29.08.2019 року було відкрито провадження у справі. 14.11.2018 року судом було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги було задоволено у повному обсязі. 30.03.2020 р. відповідач звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення, вказуючи, що про день, час та місце розгляду справи не була повідомлена, з рішенням суду не згодна, позов визнала частково - в частині наявності боргу з тіла кредиту в сумі 7998,58 грн. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів просила відмовити, оскільки вона не підписувала договору на тих умовах, про які зазначив у позові позивач, розмір процентів договором обумовлений не був. Ухвалою суду від 13.04.2020 року рішення суду від 14.11.2020 р. було скасоване, справу призначено до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до позовної заяви додано його заяву про розгляд справи без його участі, в якій він вказав, що позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, з урахуванням заперечень та з підстав, про які він вказав у заяві про перегляд заочного рішення, просив застосувати строк позовної давності до позовних вимог в частины стягнення процентів. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, перевіривши відповідність обставин, на яких вони ґрунтуються, нормам матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов відповідних висновків про часткове задоволення позову з таких підстав. З анкети - заяви відповідача на видачу кредиту встановлено, що 29.01.2009 року відповідач звернулася до позивача з заявою на видачу кредиту, з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку була ознайомлена, погодилася із запропонованими умовами та визнала, що заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить кредитний договір. Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт та проінформувати клієнта (відповідача) про розмір початково встановленого кредитного ліміту в Пам`ятці клієнта. Заява містить підпис відповідача. ( а.с.12-зворот) З довідки про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна 55 днів пільгового періоду, яку вона підписала того ж дня, встановлено, що базова процентна ставка на місяць за користування кредитним коштами становить 2,5% (тобто, 30 % на рік), строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості. ( а.с.13) З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки відповідача встановлено, що позивач встановив позивачеві кредитний ліміт в розмірі 29 000 грн; 16.02.2010 р зменшив кредитний ліміт до 300 грн; 20.04.2011 р. збільшив до 500 грн; 22.06.2012 збільшив до 3000 грн; 14.08.2012 р збільшив до 3500 грн.; 24.12.2012 р. збільшив до 6000 грн; 03.08.2013 р - до 8000 грн. З розрахунку заборгованості та виписки за картковим рахунком встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами, частково здійснював погашення боргу, останній платіж він здійснив 29.11.2014 р. ( а.с.8-зворот). Позивач визнав наявність кредитних правовідносин між ним та позивачем, визнав свій борг з тіла кредиту в розмірі 7998, 58 грн., тому на підставі 82 ЦПК України суд вважає позовні вимоги в цій частині позову такими, що не підлягають доказуванню, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо добровільності їх визнання відповідачем, у зв`язку з чим в цій частині позов підлягає задоволенню. Позовні вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитними коштами суд вважає такими , що не підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно зі статтею 526, 529 ЦК У країни, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 530 ЦК України встановлено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки . Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Частиною 1ст.261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом ч.5 ст.261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Оскільки кредитний договір договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У постанові від 09.08.2017 року по справі 6-2322цс16 Верховний Суд України зазначив, що у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Враховуючи, що останній платіж відповідач здійснила 29.11.2014 року, тому саме з цієї дати необхідно рахувати строк позовної давності до вимог про стягнення процентів. З позовної заяви встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом до відповідача 08.08.2018 року, за спливом строку позовної давності. Позивач подав заяву про застосування до позовних вимог про стягнення процентів строку позовної давності. За вимогами ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, що була заявлена до ухвалення ним рішення. Таким чином, враховуючи пропуск позивачем строку позовної давності та заявлене відповідачем клопотання про застосування такого строку, суд вважає за необхідне застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів за користування кредитними коштами. З урахуванням висновків про часткове задоволення позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України на користь позивача підлягає стягненню частково судовий збір в сумі 125,10 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial