Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те , що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк». 06 жовтня 2011 року між публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ВLаЖГА00084312. Згідно спеціальної частини договору банк надав відповідачці кредит на споживчі цілі в розмірі 13 000 (тринадцяти тисяч ) гривень 00 коп., термін повернення кредиту 06 жовтня 2014 року. За користування кредитними коштами встановлена процентна ставка 5 (п'ять) відсотків річних, та комісія за управління кредитом, від суми кредиту - 1,75 (одна ціла сімдесят п'ять сотих відсотка). Відповідачка порушила свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, які передбачені п. 2.4 Кредитного договору. Згідно пункту 4.2. Договору, за неналежне виконання зобов'язань, передбачених п 3.3 цього договору позичальник сплачує банку штраф у розмірі 25 (двадцяти п'яти) відсотків від суми неналежно виконаного грошового зобов'язання. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідачки відповідно до розрахунку заборгованості станом на 13 серпня 2015 року становить - 60 357 ( шістдесят тисяч триста п'ятдесят сім ) гривень 42 коп, з них: прострочена до повернення сума кредиту - 9 558 (дев'ять тисяч п'ятсот п'ятдесят вісім) гривень 90 коп..; прострочені відсотки за користування Кредитом - 845 (вісімсот сорок п'ять) гривень 96 коп.; комісія за РО - 3 409 (три тисячі чотириста дев'ять ) гривень 95 коп.; плата за пропуск платежів - 46 542 (сорок шість тисяч п'ятсот сорок два) грн. 00 коп. Представник позивача надав заяву у судове засідання про слухання справи у його відсутність, наполягав на позовних вимогах та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про причини неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не надавала. На адресу суду повернувся конверт в якому направлявся виклик до суду, з позначкою що адресат за зазначеною адресою не проживає. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка разом з розпискою, а у випадках, встановлених цим кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через курєра за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Фізичним особам , що не мають статусу підприємця за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається , що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги , що виклики до суду направлялися за адресою за місцем реєстрації відповідача (згідно адресної довідки , а згідно позначки працівника поштового відділення відповідач за зазначеною адресою не проживає, тому у суду є підстави вважати, що відповідачка повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає положенням ст.224 ЦПК України . Дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ст. 60 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ст. 11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов про стягнення боргу за договором позики підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено наступне , 06 жовтня 2011 року між публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ВLаЖГА00084312. Згідно спеціальної частини договору банк надав відповідачці кредит на споживчі цілі в розмірі 13 000 (тринадцяти тисяч ) гривень 00 коп., термін повернення кредиту 06 жовтня 2014 року. За користування кредитними коштами встановлена процентна ставка 5 (п'ять) відсотків річних, та комісія за управління кредитом, від суми кредиту - 1,75 (одна ціла сімдесят п'ять сотих відсотка). Позивач зі своєї сторони виконав договірні зобов'язання за договором в повному обсязі, а відповідачка від виконання зобов'язань ухиляється. Відповідачка порушила свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, які передбачені п. 2.4 Кредитного договору. Згідно пункту 4.2. Договору, за неналежне виконання зобов'язань, передбачених п 3.3 цього договору позичальник сплачує банку штраф у розмірі 25 (двадцяти п'яти) відсотків від суми неналежно виконаного грошового зобов'язання. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідачки відповідно до розрахунку заборгованості станом на 13 серпня 2015 року становить - 60 357 ( шістдесят тисяч триста п'ятдесят сім ) гривень 42 коп, з них: прострочена до повернення сума кредиту - 9 558 (дев'ять тисяч п'ятсот п'ятдесят вісім) гривень 90 коп..; прострочені відсотки за користування Кредитом - 845 (вісімсот сорок п'ять) гривень 96 коп.; комісія за РО - 3 409 (три тисячі чотириста дев'ять ) гривень 95 коп.; плата за пропуск платежів - 46 542 (сорок шість тисяч п'ятсот сорок два) грн. 00 коп. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог статті 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання зобов'язання. Згідно із статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст.1048 ЦК України). Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1)припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2)зміна умов зобов'язання; 3)сплата неустойки; 4)відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до вимог ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст. 623 Цивільного кодексу України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено , що між відповідачем та позивачем склалися договірні відносини та свої зобовязання відповідачка перед позивачем порушила, та позивачем доведено в судовому засіданні право на позовні вимоги та порушення своїх прав. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилався позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивача відповідно до п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору, тому відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved