Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» (далі ПАТ «Харківенергозбут») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за електричну енергію за період з 01.01.2019 року по 30.11.2020 року в розмірі 58\~174,40 грн., судові витрати в розмірі 2102 грн., та витрати на отримання відомостей з Реєстру речових прав на нерухоме майно в розмірі 33 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг ( далі НКРЕКП) від 26.10.2018 року № 1268 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих не побутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території, передбачено, що на території Харківської області таким постачальником визначено ПрАТ «Харківенергозбут». ПрАТ «Харківенергозбут» має ліцензію з постачання електричної енергії ( постанова НКРЕКП від 19.06.2018 № 505). Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та за адресою: [ADDRESS] у відповідача відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , також він є побутовим споживачем електричної енергії, що постачає ПрАТ «Харківенергозбут». За вказаною адресою фактично спожито електричну енергію, договір вважається укладеним на умовах типового договору та комерційної пропозиції, що розміщені на сайті zbutenergo.kharkov.ua з боржником, дані про якого передані від попереднього постачальника АТ «Харківобленерго». За адресою: [ADDRESS] у відповідача за період з 01.01.2019 року по 30.11.2020 року згідно переданих у відповідності до вимог п. 11 Постанови № 312, п. 4.3 ПРРЕЕ, п. 1.1 Розділу ІХ Кодексу комерційного обліку від оператора системи розподілу АТ «Харківобленерго» показань приладу обліку проведеного нарахування за електричну енергію у розмірі 58174,40 грн. Проте вказану суму боргу за виставленими рахунками боржник не сплатив, у зв`язку з чим станом на 07.12.2020 року утворилась заборгованість за електричну енергію у вказаному розмірі. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.01.2021 року вищевказану цивільну справу було направлено за підсудністю до Комінтернівського районного суду м. Харкова. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16.02.2021 року вищевказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. В судове засідання представник позивача не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Суд вважає за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 № 2019-УШ, «Правилами роздрібного ринку електричної енергії», які затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312, «Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією», яка затверджена постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 №562 (зареєстрована у Міністерстві юстиції України 04.07.2006 за № 782/12656), із змінами і доповненнями, внесеними постановою НКРЕ України від 14.10.2010 №1338). Згідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Відповідно до п.п. 5.10, 6.2 договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг оплата рахунку постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем. Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору. Відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Згідно з п. п. 1-4, 19-20 п. 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної Комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 (далі - Правила), споживач електричної енергії зобов`язаний користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію припинити власне електроспоживання відповідно до умов договору; здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору, своєчасно вживати відповідних заходів для усунення виявлених порушень, не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи та/або споживачу (основному споживачу), у разі виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 206526122 від 10.04.2020 року відповідачу [PERSON] належить на праві власності житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , та відкрито о/р [NUMBER] . Згідно до розрахунку заборгованості за адресою: [ADDRESS] , у відповідача [PERSON] станом на 07.12.2020 року за період з 01.01.2019 року по 30.11.2020 року наявна заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 58174,40 грн. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивачем доведено факт існування заборгованості за спожиту електроенергію в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , а тому нарахована заборгованість підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК\~України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ст.\~81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно до положень ст.\~89\~ЦПК\~України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.\~\~Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості за електричну енергію за період з 01.01.2019 року по 30.11.2020 року в розмірі 58\~174,40 грн. обґрунтовані та в межах заявлених позовних вимог підлягають задоволенню. Питання про стягнення судових витрати суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved