Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

Приморська районна державна адміністрація Запорізької області, яка виконує функції органу опіки та піклування, звернулася до суду з позовом в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на території [ADDRESS], зареєстрована [PERSON], яка має малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. З 20.10.2014 року [PERSON] влаштований за заявою матері до КЗ «Мелітопольський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей». З цього часу мати жодного разу дитину не відвідала, долею сина не цікавилася, питання повернення дитини в сім'ю не порушувала. Мобільний телефон матері постійно вимкнений, на зв'язок зі службою та закладом, в якому перебуває її син, [PERSON] не виходить. Таким чином, вже понад рік мати вихованням сина не займається, матеріально не допомагає, не виконує жодного з покладених законодавством на батьків обов'язків: не бере педагогічної, матеріальної, посильної, трудової або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Зі слів родичів [PERSON] виїхала до Туреччини, де влаштовує своє особисте життя, і не має наміру забирати свого сина з державного закладу. Виходячи із зібраних матеріалів встановлено, що [PERSON] злісно ухиляється від виконання батьківських обов'язків по утриманню та вихованню своєї дитини. Позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь закладу/ особи для утримання дитини [PERSON], [INFO]. Відповідач, яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у судове засідання не з'явилася, про поважні причини неявки до суду не повідомила. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, представник позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Тому суд ухвалив на підставі ст.ст. 169, 224 ЦПК України розглянути справу заочно. Представник позивача - [PERSON], в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, дала пояснення, аналогічні викладеним у позові. Додатково пояснила, що відповідачка до теперішнього часу не цікавиться долею дитини, після влаштування сина до КЗ «Мелітопольський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» жодного разу його не відвідала. Батько дитини - [PERSON], рішенням суду від 10.02.2016 року позбавлений батьківських прав відносно сина. Прокурор, який на підставі ст. 45 ЦПК України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», вступив у розгляд даної справи, як представник інтересів дитини, вважає, що позбавлення відповідачки батьківських прав щодо дитини - [PERSON], [INFO], доцільно і буде відповідати інтересам дитини. Вислухавши представника позивача, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до свідоцтва про народження (а.с.77) матір'ю неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], є [PERSON], батьком - [PERSON]. Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 10.02.2016 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно дитини - [PERSON], [INFO] (а.с.33-34) 09.10.2014 року відділ освіти Приморської районної державної адміністрації звернувся до служби у справах дітей з листом, в якому зазначив, що 09.10.2014 року соціальним педагогом [PERSON] та психологом школи [PERSON] було повторно відвідано сім'ю учня 7-А класу СЗОШ №1 [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Під час інспектування вдома нікого не було, зі слів сусідів з'ясовано, що мати [PERSON] вже більше тижня відсутня, а хлопець знаходиться без нагляду з боку дорослих, має занедбаний вигляд. Класний керівник 7-А класу [PERSON] стверджує, що хлопець продовжує пропускати заняття, схильний до бродяжництва, телефон матері не відповідає, вдома вона відсутня. Відділ освіти просив службу у справах дітей терміново прийняти міри щодо подальшого знаходження неповнолітнього без догляду дорослих (а.с.79). У довідці - клопотанні, наданої 13.10.2014 року відділом освіти Приморської районної державної адміністрації до служби у справах дітей Приморської районної державної адміністрації, про притягнення [PERSON] до відповідальності за невиконання своїх обов'язків стосовно виховання сина - [PERSON], зазначено, що [PERSON], учень 7А класу КЗ «СЗОШ №1 І-ІІІ ступенів ПВОПК м.Приморська» має пропуски уроків без поважних причин. В період з 30.09.2014 року по 10.10.2014 року пропущено 62 уроки. З [PERSON] неодноразово проводилися бесіди класним керівником [PERSON] та заступником директора з виховної роботи [PERSON] щодо відношення до навчання та відвідування занять. Мати учня - [PERSON], була поставлена до відома про постійні пропуски сина без поважних причин, попереджена про відповідальність за невиконання своїх обов'язків щодо виховання дитини. На даний час мати знаходиться у від'їзді, дитина проживає у тітки, але продовжує блукати містом, на заняттях відсутня. Мати немає ніякого впливу на сина та покинула його без догляду на два тижня, не повідомивши нікого (а.с.80). 20.10.2014 року [PERSON] подала до служби у справах дітей Приморської районної державної адміністрації заяву, в якій вказала, що вона є матір'ю [PERSON], [INFO]. Він схильний до бродяжництва, має велику кількість пропусків без поважних причин у школі. На її зауваження син не реагує, впливу з її боку не піддається. Просила влаштувати його до реабілітаційного центру (а.81). Одночасно із заявою [PERSON] надано пояснення, в якому вказано, що наприкінці вересня 2014 року вона поїхала на деякий час до Киргизстану, залишивши дитину на виховання сестрі. При щоденній розмові син переконував її про те, що в школі та вдома все добре. Проте, після приїзду вона з'ясувала, що він весь час не відвідував школу, раніше син також мав проблеми з відвідуванням школи (а.с.82). Згідно із довідкою, наданою 18.11.2015 року КЗ «Мелітопольський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» (а.с.83), за період перебування малолітнього [PERSON], [INFO], з 20.10.2014 року по 11.11.2015 року у закладі мати - [PERSON], та родичі жодного разу дитину не відвідали та долею його не цікавилися. Згідно із психолого - педагогічною характеристикою на [PERSON], [INFO], наданою КЗ «Мелітопольський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» (а.с.84) [PERSON] знаходився в центрі з 20.10.2014 року по 11.11.2015 року з метою отримання соціально-психологічної реабілітації. За час перебування в закладі проявив такі риси особистості: нестриманість, агресивність, тривожність, замкнутість, брехливість, егоїстичність. З однолітками не завжди добре йшов на контакт, не завжди адекватно реагував на зауваження, інтерес до співпраці з дорослими практично відсутній, не виконував правила внутрішнього розпорядку закладу, схильний до адективної поведінки та бродяжництва. Інтелектуальний розвиток та пізнавальна діяльність на низькому рівні. Рівень мотивації до навчання, здатність розмірковувати та загальний розумовий розвиток потребує корекції. Пам'ять, увага та уява розвинені слабко. Часто був відсутній на уроках. Існуючі знання, вміння та навички не використовував у новій пізнавальній діяльності. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із п. 2 ч. 1 статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно із ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В судовому засіданні встановлено, що мати неповнолітньої дитини - [PERSON], свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками: не приймає участі у вихованні, не забезпечує дитині достатній життєвий рівень, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини як складову виховання; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не забезпечує всебічний розвиток дитини як особистості. З висновку Приморської районної державної адміністрації, яка виконує функції органу опіки та піклування, від 04.12.2015 року слідує, що позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], є доцільним та буде відповідати інтересам дитини (а.с.76). Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позбавити відповідачку батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи викладене, суд вважає, що з відповідачки на користь дитячого закладу, куди буде передана дитина, або особи, якій дитина буде передана на виховання, належить стягнути аліменти, починаючи з дня подачі заяви, на утримання дитину у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Аліменти у вказаному розмірі підлягають стягненню з 18.12.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно із ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1102 грн. 40 коп. (551 грн. 20 коп. + 551 грн. 20 коп. = 1102,40 грн.).

Outcome: approved