Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Публічне акціонерне товариство [PERSON] банк Приват Банк (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № SAMDN40000013143334 від 19 квітня 2007 року в розмірі 207671,55 грн. вилучити у відповідача та передати в заклад ПАТ КБ Приват Банк предмет застави автомобіль ВАЗ-21134, 2007 року випуску, тип ТЗ: легковий комбі-В, № кузова/шасі: ХТА21134074403392, реєстраційний номер: АХ5679ВА, який належить на праві власності [PERSON], комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) на вказаний автомобіль та звернути стягнення на предмет застави: вказаний автомобіль, шляхом продажу його ПАТ КБ Приват Банк з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України по свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України та стягнути з відповідача судові витрати з судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору № SAMDN40000013143334 від 19 квітня 2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 38166 грн. 08 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 18 квітня 2014 року. ПАТ КБ «Приват Банк» зобовязання за вищезазначеним договором виконав в повному обсязі, а саме надав кредитні кошти у розмірі 38166 грн. 08 коп. В період дії кредитного договору відповідач не дотримувався його умов, внаслідок чого, станом на 30 грудня 2014 року в нього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 207671 грн. 55 коп., з яких: 39468 грн. 71 коп. - заборгованість за кредитом, 53381 грн. 66 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 6630 грн. 93 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом, 108190 грн. 25 коп. заборгованість за пенею за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором ПАТ КБ «Приват Банк» і відповідач 19 квітня 2007 уклали договір застави рухомого майна, згідно умов якого відповідач надав в заставу автомобіль ВАЗ-21134, 2007 року випуску, тип ТЗ: легковий комбі-В, № кузова/шасі: ХТА21134074403392, реєстраційний номер: АХ5679ВА, який належить йому на праві власності. В порушення умов договору, відповідач зобовязання за договором застави не виконує, предмет застави в заклад банку не передав. З огляду на те, що законом та умовами договору передбачений обовязок відповідача передати предмет застави в заклад ПАТ КБ «Приват Банк», вважає вимоги стосовно зобовязання відповідача виконати зобовязання в натурі законними та обґрунтованими. В судове засідання представник позивача [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. В судове засідання відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не зявився, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та письмових заперечень проти позову не надав. Враховуючи умови ст. 224 ЦПК України, судом розглянуто справу в заочному порядку. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 квітня 2007 року між ПриватБанк в особі Регіонального директора ТОВ «Автокредит Плюс» [PERSON] та [PERSON] укладено кредитний договір № SAMDN40000013143334 про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної карти «Авторассрочка» та додаткову угоду № 2 до вказаного договору, згідно умов яких позивач відкриває [PERSON] картковий рахунок та видає платіжну карту з кредитним лімітом в розмірі 38166 грн. 10 коп. на строк до 18 квітня 2014 року включно, у вигляді непоновлюючої кредитної лінії зі сплатою процентів у розмірі 0,75% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом із розрахунку 360 днів на рік, а також щомісячно у розмірі 0,5% від суми виданого кредитного ліміту, комісії за резервування засобів та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно умов договору. Банк виконав свої зобовязання за кредитним договором та надав кредитні кошти. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п. 1.2. вищевказаної додаткової угоди, погашення заборгованості по цій угоді здійснюється в наступному порядку: щомісячно в період сплати, за який приймається період з 01 по 20 число кожного місяця клієнт зобовязаний вносити на Картрахунок грошові кошти (щомісячний платіж) в розмірі 820 грн. 57 коп. для погашення заборгованості по даній угоді, яка складається з заборгованості по кредитному ліміту, відсотків, винагороди, комісії. Згідно п. 6 угоди, в забезпечення виконання Клієнтом зобовязань по угоді, клієнт надав в заставу: автомобіль ВАЗ-21134, 2007 року випуску, тип ТЗ: легковий комбі-В, № кузова/шасі: ХТА21134074403392, реєстраційний номер: АХ5679ВА, який належить йому на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Даний предмет застави передається в заставу разом з усіма його належними речами, згідно технічної документації. Предмет застави знаходиться за адресою: с. Хорошево Харківського району Харківської області, вул. Радянська, 11. Судом встановлено, що відповідачем порушено порядок та строки сплати заборгованості за кредитом та погашенням відсотків. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. За частиною 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Суду не надано належних та допустимих доказів які свідчать про наявність у відповідача підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Пунктом 32 додаткової угоди передбачено, що при порушенні Клієнтом будь-якого із зобовязань, передбачених п.п. 17.2., 17.3. даної угоди, [PERSON] має право нарахувати, а Клієнт зобовязується сплатити Банку пеню в розмірі 0,1% від суми поточної заборгованості по кредитному ліміту, но не менше 30 гривень за кожний факт виникнення прострочення. Встановлено, що в період дії кредитного договору відповідач не дотримувався його умов, внаслідок чого, станом на 30 грудня 2014 року в нього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 207671 грн. 55 коп., з яких: 39468 грн. 71 коп. - заборгованість за кредитом, 53381 грн. 66 коп. - заборгованість за процентами, 108190 грн. 25 коп. заборгованість по пені, 6630 грн. 93 коп. заборгованість по комісії. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Позивач просить стягнути з відповідача загальну заборгованість за кредитним договором в розмірі 207671,55 грн., з яких пеня за прострочення виконання зобовязань складає 108190,25 грн., а заборгованість за кредитом 39468,71 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Зазначена позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року у справі №6-100цс14, яка є обовязковою для застосування судами відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи станом на 30 грудня 2014 року сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором складає 39468,71 грн., а розмір нарахованої позивачем пені 108190,25 грн. Таким чином, розмір нарахованої пені за порушення виконання зобовязань за договором є не спів мірним з сумою заборгованості за кредитом та більш ніж у два рази перевищує її розмір, що не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, визначених у п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності. На підставі викладеного суд вважає за необхідне зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача до 39469,00 грн. Таким чином загальна сума заборгованості за кредитним договором № SAMDN40000013143334 від 19 квітня 2007 року становить 138950,30 грн. Згідно підпункту а п. 16.3. додаткової угоди № 2 [PERSON], на свій розсуд, має право вимагати від Клієнта дострокового повернення кредитного ліміта, виплати винагороди та процентів за його користування, виконання інших обовязків по цій угоді в повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення. Судом встановлено, що 11 грудня 2014 року на адресу відповідача позивачем направлено повідомлення про необхідність погашення простроченої заборгованості, що підтверджується випискою з реєстру згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів /а.с. 7-8/. На час розгляду справи судом відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Відповідно до п. 16.17. додаткової угоди № 2 у випадку порушення Клієнтом зобовязань за цією угодою, [PERSON] має право вимагати дострокового виконання зобовязань по сплаті кредитного ліміта, процентів, комісій, винагороди, а у випадку невиконання звернути стягнення на заставу незалежно від настання строків виконання якого-небудь зобовязання за цією угодою у випадках, передбачених п. 16.18. зазначеної угоди. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Статтею 590 ЦК України визначено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до укладеної між сторонами додаткової угоди №2 до договору №SAMDN40000013143334 про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної карти «АвтоРозстрочка» від 19 квітня 2007 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором [PERSON] передав Банку у заставу автомобіль ВАЗ-21134, 2007 року випуску, тип ТЗ: легковий комбі-В, № кузова/шасі: ХТА21134074403392, реєстраційний номер: АХ5679ВА, який належить йому на праві власності. Звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом застави, регулюється нормами Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобовязань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Прикінцевими і перехідними положеннями цього закону передбачено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому закону. Отже, Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є спеціальним законом з питань правового регулювання обтяжень рухомого майна. Положення Закону України «Про заставу» застосовуються лише в частині, що не суперечить Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Відповідно до ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобовязаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Як вбачається з витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін) №45915195 від 19 грудня 2014 року, ПАТ КБ «ПриватБанк» зареєстровано звернення стягнення за договором застави автотранспорту 4627085039016197 від 19 квітня 2007 року /а.с. 15/. Як визначено ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобовязання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобовязаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача (заклад). Аналогічна вимога міститься й в договорі застави. Відповідно до ст. 25 вказаного Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладання договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем. Враховуючи, що [PERSON] взяті на себе зобовязання за кредитним договором № SAMDN40000013143334 про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної карти «Авторозстрочка» від 19 квітня 2007 року та додатковою угодою №2 до нього належним чином не виконав, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за вказаним договором та угодою у розмірі 138950,30 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial