Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка\~ не\~ заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування Южноукраїнської\~ міської\~ ради Миколаївської області,\~про визначення місця проживання дитини. Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що [PERSON] з відповідачем проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у них народилися двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. На сьогодні сторони припинили сімейні відносини, позивач уклала шлюб з [PERSON]. Оскільки між [PERSON] та батьком дітей не було досягнуто згоди стосовно їх місця проживання, позивач звернулася до органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області з заявою про визначення місця проживання сина [PERSON] та доньки [PERSON]. Рішенням Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області № 63 від 01.03.2017 р. визначено місце проживання сина з матірю, а дочки з батьком. Позивач не згодна з таким рішенням, вважає, що донька повинна проживати з нею. Відповідач чинить їй перешкоди у спілкуванні з донькою, що порушує її права як матері та завдає шкоди [PERSON], яка позбавлена можливості нормального спілкування з матірю. На теперішній час [PERSON] має постійне місце проживання, джерело існування, створила усі умови для проживання, виховання та розвитку дітей. Просить суд визначити місце проживання [PERSON], [INFO], з позиачем за адресою: [ADDRESS] та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги повністю, просила їх задовольнити. Представник позивача до суду 20.02.2018 р. не зявився, однак надіслав заяву, в якій вказав, що ознайомився з висновком органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області щодо визначення місця проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] та вважає за потрібне зазначити, що із даного висновку вбачається, що визначаючи місце проживання доньки [PERSON] у справах дітей керувалася віком дітей, а також здатністю батьків забезпечити належне виховання дітям, але у самому висновку жодним чином не обґрунтовується, яким чином вік [PERSON] вплинув на те, що місце проживання визначено з батьком. Вважає, що не було враховано те, що проживаючи з батьком, [PERSON] обмежуватиметься у спілкуванні зі своїми братами, які проживають з позивачем. Також [PERSON] у справах дітей не було встановлено, що позивач або відповідач неналежним чином виконують свої батьківські обовязки, не враховано тісний емоційний звязок між позивачем та її трирічною донькою як між матірю та донькою. Не враховано умови проживання відповідача: однокімнатне жиле приміщення в гуртожитку. Вказаний фактор матиме суттєве значення, коли дівчинка дорослішатиме. Відсутність окремого приміщення або відокремленої частини приміщення негативно впливатиме на емоційний стан дівчинки-підлітка. Це в першу чергу стосується тих випадків, коли відповідач виявить бажання створити нову сімю. У той же час позивач може забезпечити [PERSON] реалізацію її потреб у особистому просторі. До того ж, мати зазвичай краще ладнає із дитиною-дівчинкою, ніж батько в силу особистісних та культурних факторів. [PERSON] мати має своїм особистим прикладом сприяти самоусвідомленню дитини-дівчинки як молодої жінки, у той час як батько обєктивно не може забезпечити це. Усі ці обставини [PERSON] у справах дітей не врахувала, обмежившись формальним викладом укладу життя позивача та відповідача, при цьому жодним чином не мотивувавши свої висновки. Просить суд не погоджуватися із висновком органу опіки та піклування. Також просив суд розглянути справу без його участі у звязку з його зайнятістю у іншій справі в м. Миколаїв. Позивач погодилася продовжити розгляд справи без участі її представника. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю та просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову. Представник органу опіки та піклування заперечувала проти вимог позивача та вважає, що малолітня [PERSON] повинна проживати з батьком [PERSON]. Вислухавши позивача, враховуючи позицію її представника, відповідача, представника органу опіки та піклування, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають на підставі наступного. Під час розгляду справи встановлено, що [PERSON] (до реєстрації шлюбу з [PERSON] [PERSON]) [PERSON] та [PERSON] проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. Від даних відносин у них народилися діти: син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO] (а. с. № 6, 7). На сьогодні сторони припинили сімейні відносини, проживають окремо. Позивач уклала шлюб з [PERSON]. Малолітній [PERSON], зареєстрований та проживає разом з матірю - [PERSON] за адресою: м, [ADDRESS]. Малолітня [PERSON] зареєстрована та проживає разом зі своїм батьком [PERSON] за адресою: м, Южноукраїнськ Миколаївської області, вул. Дружби народів, 8, кім. 317. Відповідно рішення Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області № 63 від 01.03.2018 р. визначено місце проживання малолітнього [PERSON] з його матірю [PERSON], а малолітньої [PERSON] з її батьком - [PERSON] (а. с. № 8). З даним рішення Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області [PERSON] не згодна, вважає, що донька [PERSON] має проживати з нею. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частиною 1 ст. 150 СК України визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях повазі до інших людей, любові до членів своєї сім`ї, родини. Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. За ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Спеціалістами [PERSON] у справах дітей Южноукраїнської міської ради Миколаївської області були обстежені умови проживання [PERSON], про що складено акт обстеження умов проживання та встановлено, що [PERSON] разом із дочкою проживають в одній кімнаті гуртожитку, в дитини є окреме ліжко, іграшки, книжки, дитячий одяг, взуття. Зі слів [PERSON] він займається вихованням та утриманням дочки, бажає, щоб син [PERSON] також проживав з ним, наголосив на тому, що здатний займатися вихованням дітей краще ніж мати. На питання щодо вживання алкогольних напоїв та наркотичних засобів [PERSON] пояснив, що не вживає їх, надав сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду від 16.01.2017 р., виданого Южноукраїнською СМСЧ № 2. На думку [PERSON] він зможе надати дітям все необхідне для змістовного життя та виховання. Пояснив, що мати дітей покинула їх в червні 2016 року, не займалася їхнім вихованням, вживала спиртні напої, не цікавилася життям та здоровям дітей (а. с. № 50). Судом встановлено, що [PERSON] з народження і до листопада 2016 року опікувалася мати [PERSON], яка рекомендації медичних працівників виконувала не в повному обсязі, відмовлялася від профілактичних щеплень. Потім дівчинкою почав опікуватися батько [PERSON] і дитині почали робити щеплення, проведено профогляди. Протягом 2017 року з приводу хвороб з дитиною приходив батько, інколи при цьому була присутня мати. Батько призначення лікарів виконував в повному обсязі. В травні 2017 року [PERSON] проходила лікування в денному стаціонарі КЗ «Южноукраїнська міська лікарня» з діагнозом: гострий фарингіт, гострий конюктивіт. З дитиною знаходилася [PERSON], вела вона себе у відділенні лікарні відносно медперсоналу та інших дітей агресивно. До батька у медперсоналу претензій не має. В медичній документації [PERSON] мати пише свої коментарії з приводу лікування і обстеження дитини, перетворивши амбулаторну карту дитини в свій щоденник. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Южноукраїнської\~ міської\~ ради щодо визначення місця проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON], орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання останніх наступним чином: визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], з його матірю [PERSON], а місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO], з її батьком [PERSON] (а. с. № 50-51). Позивач працював в ТОВ «Солволліфт», в даний час працевлаштовується в КП «ТККГ» (м. Южноукраїнськ). За місцем попередньої роботи характеризується позитивно (а. с. № 48). Вищевикладені доводи представника позивача, якими він обґрунтовує позовні вимоги позивача, були спростовані в судовому засіданні поясненнями представника органу опіки та піклування, яка вказала, що [PERSON], коли [PERSON] було 1 рік 6 місяців залишила з сімю, вихованням та утриманням малолітніх дітей займався батько. Вікторією з народження і до листопада 2016 року опікувалася позивач, яка рекомендації медичних працівників виконувала не в повному обсязі, відмовлялася від профілактичних щеплень. Коли дівчинкою почав опікуватися батько [PERSON], дитині почали робити щеплення, проведено профогляди, він влаштував її в дошкільний навчальний заклад. Протягом 2017 року з приводу хвороб з [PERSON] до дитячої поліклініки приходив батько, при цьому інколи була присутня мати. Призначення лікарів батько виконував в повному обсязі. Також пояснила, що дійсно відповідач проживає з донькою в одній кімнаті гуртожитку, але ж і мати поживає в одній кімнаті двокімнатної квартири з чоловіком та двома синам, в іншій кімнаті проживає батько позивача, тому на думку органу опіки і піклування житлові умови для дівчинки кращі у батька. Акцентувала увагу на тому, що відповідач не забороняє доньці [PERSON] спілкуватися з братами, вона буває у матері та залишається ночувати. Твердження представника позивача стосовно того, що мати зазвичай краще ладнає із дитиною-дівчинкою, ніж батько в силу особистісних та культурних факторів, і саме мати має своїм особистим прикладом сприяти самоусвідомленню дитини-дівчинки як молодої жінки, у той час як батько обєктивно не може забезпечити це, то вони не можуть бути прийняті судом, оскільки [PERSON] не позбавлена батьківських прав відносно доньки [PERSON], відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати як і батько має рівні права та обовязки щодо дитини, проживання матері окремо від дитини не впливає на обсяг її прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. До того ж, як встановлено в судовому засідання відповідач не перешкоджає спілкуванню доньки з матірю та братами. Думка представника позивача про те, що [PERSON] у справах дітей обмежилась формальним викладом укладу життя позивача та відповідача, при цьому жодним чином не мотивувавши свої висновки, спростована представником органу опіки та піклування, яка пояснила, що висновки про доцільне визначення місця проживання малолітньої [PERSON] з батьком були здійсненні на підставі інформації, наданої Комунальним закладом «Южноукраїнська міська лікарня», дошкільним навчальним закладом № 2 (м. Южноукраїнськ), який відвідує дитина, Департаментом соціальних питань та охорони здоровя Южноукраїнської міської ради, також були проведенні бесіди з сусідами сторін. На підставі вищевикладеного та приймаючи до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків відносно своєї малолітньої доньки, а також те, що відповідач має постійне місце проживання, піклується дитиною, створює належні умови для проживання та виховання останньої, суд вважає що визначення місця проживання дитини за місцем проживання батька відповідає інтересам дитини, а тому позов [PERSON] задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed