Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-02 00:00:00

Предстаник [PERSON] за довіреністю [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON]про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач та відповідачі. Понад один рік в квартирі проживає лише позивач. Відповідач [PERSON] не проживає в вищевказаній квартирі понад один рік, а відповідач [PERSON] не проживає понад десять років. У зв'язку з вищевикладеним позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.11.2018 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. До початку судового засідання представник позивача за довіреністю [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі, підтримав заявлені вимоги і просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачі повторно в судове засідання не з'явився, про причину неявки суду не повідомили, були належним чином повідомлені про дату час та місце розгляду справи. Відзив на позовну заяву не подали. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об'єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до ордеру № 2669, виданого [PERSON], сім'я якого складається з 4 чоловік, останні вселені в квартиру [ADDRESS] Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 19.12.2018, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ст. 61 ЖК УРСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем, житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством,установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Згідно ст. 63 ЖК УРСР, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення. У відповідності до ст. 61 ЖК УРСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР, в разі відсутності наймача або членів його сімї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Стаття 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини право на повагу до свого житла охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Конституція України закріплює право кожного на житло та гарантує, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду (стаття 47). Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За загальним правилом саме на позивача покладається обов'язок довести ті обставини, які є підставою для звернення, в тому числі порушення права з боку відповідача. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК). Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими способами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно із ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Системний аналіз норм процесуального права дає підстави для висновку про те, що обставини якими позивач обґрунтовує свої вимоги підлягають доказуванню, які не можуть ґрунтуватись на припущеннях та для доказовості користування позивачем та відповідачами спірною квартирою всупереч волевиявленню позивача, останній повинен надати належні докази. Порушенням принципу змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства буде звільнення позивача від обов'язку доказування та не припустимим є ґрунтування судового рішення на припущеннях. Проте, позивачем та його представником не надано до суду жодного належного, допустимого та достовірного доказу того, що договір найму квартири [ADDRESS] з позивачем та відповідачами взагалі укладався, тому позов задоволенню не підлягає. В позовній заяві мова йде про квартиру [ADDRESS], ордер на вселення в яку виданий [PERSON] Доказів, що позивач [PERSON] є наймачем або власником вищевказаної квартири або, що отримував на неї ордер суду не надано. Аналізуючи в сукупності вище викладене, в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі у зв'язку з недоведеністю заявлених позовних вимог.

Outcome: dismissed