Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Представник позивача звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] та стягнення аліментів у розмірі ј частин доходів відповідача. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що обґрунтовує тим, що на обліку служби у справах дітей Дніпровського районної у м.Херсоні ради з 15.04.2015р. перебуває малолітній [PERSON] , [INFO] , як такий, що опинився в складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків. Відомості про батька, в свідоцтві про народження дитини , внесені відповідно до ч.1 ст.135 СК - зі слів матері. 11.03.2020р. за розпорядженням голови районної ради , спеціалістами служби малолітнього [PERSON] відібрано у матері через відсутність належного догляду за сином, що загрожувало життю та здоров`ю дитини. Дитину влаштовано до КЗ Херсонської обласної ради «Центр соціально- психологічної реабілітації дітей». Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.05.2020 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено розгляд справи проводити у порядку загального позовного. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.07.2020 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала через канцелярію суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористалася. Документів, що підтверджують поважність причин її відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно витягу № 00015388996 від 19.05.2015р з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народженн. [PERSON] народився [INFO] про що 06.11.2012р. відділом ДРАЦС Комсомольського районного управління юстиції у місті Херсоні зроблено актовий запис № 718 та видано свідоцтво про народження [NUMBER] . Мати дитини - [PERSON] [INFO] . Відомості про батька внесені відповідно ч.1 ст.135 СК України ( а.с.24-26). Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 08.04.2019р. року у задоволенні позовних вимог Виконавчого комітету Дніпровської районної у м.Херсоні ради, органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] було відмовлено. Попереджено відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини. ( а.с.11-12) Згідно зі ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку № 2-49/660 від 21.04.2020р. про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] органом опіки та піклування Виконавчого комітету Дніпровської районної у м.Херсоні ради було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , [INFO] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . ( а.с.5-7) Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , однак не цікавиться життям та здоров`ям дитини, , не приділяє належної уваги розвитку та вихованню дитини, зловживає спиртними напоями. Дані факти підтверджуються наступними документами: -актом проведення оцінки рівня безпеки дитини від 11.03.2020р. складеного за участі представників органу опіки та піклування з якого вбачається що відповідач перебувала в стані алкогольного сп`яніння, в приміщенні безлад, антисанітарія ( а.с.8-10); -актом про направлення неповнолітнього до центру соціально-психологічної реабілітації від 11.03.2020р. ( а.с.14); -розпорядженням голови Дніпровської районної у місті Херсоні ради № 18р від 11.03.2020р. про негайне відібрання малолітнього [PERSON] з якого вбачається, що під час виїзду за місцем проживання дитини: [ADDRESS] з`ясовано, що за вказаною адресою перебуває [PERSON] з сином [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння. Умови проживання незадовільні.( а.с.15); -актом обстеження умов проживання від 11.03.2020р. відповідно якого за зазначеною вище адресою на момент відвідування брудно, антисанітарія, речі розкидані, наявні пляшки від алкоголю, для дитини не створено умов для виховання та розвитку ( а.с.17); -поданням директора та класного керівника на учня 1-В класу Херсонського загальноосвітнього навчально-виховного комплексу № 48 ХМР [PERSON] [INFO] та характеристикою на дитину з яких вбачається, що дитину виховує мати - [PERSON] та вітчим. Дитина приходить до школи в неохайному вигляді та непідготовлена до уроків. Батьки неодноразово забирають дитину із школи в нетверезому стані.( а.с.19-20); -рапортом інспектора взводу 1 роти № 3 батальйонну УПП в Херсонській області з якого вбачається, що адресою [ADDRESS] [PERSON] 19.02.2020р. здійснила завідомо неправдивий виклик поліції. В квартирі перебував її семирічний син [PERSON] , який спав на брудному ліжку, одягнений в брудний одяг та повідомив, що йому зранку до школи, а йому не дають відпочивати. ( а.с.21) Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача , яка вже попереджалася рішенням суду про необхідність змінити ставлення до виховання дитини та є підставою для позбавлення її батьківських прав. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дитини, оскільки відповідач в подальшому буде позбавлена можливості негативно впливати на психіку дитини до моменту зміни нею свого ставлення відносно дитини та поновлення у встановленому порядку батьківських прав. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ч. 3 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Як встановлено вище, відповідач по справі не займається вихованням сина та ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не виявляє до нього будь-якої батьківської уваги та турботи. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого сина [PERSON] , [INFO] , а тому є підстави для позбавлення її батьківських прав відносно нього. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно роз`яснень наданих в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 182 СК України, встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням встановлених обставин справи, досліджених у судовому засіданні доказів, вбачається, що відповідач безвідповідально ставиться до виховання своєї дитини, ухиляється від виконання своїх обов`язків по її вихованню, тому доцільно позбавити її батьківських прав та стягнути при цьому аліменти на утримання дитини у встановленому законом розмірі , оскільки особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу її право на звернення до суду із заявою про надання права на побачення з дитиною у відповідності зі ст. 168 СК України, якщо це не причинить шкоди їх життю, здоров`ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи, що в свою чергу, на думку суду, буде стимулювати відповідача до виправлення та наддасть можливість в майбутньому, при наявності його бажання, звернутись до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі вищевикладеного, перевіривши матеріали цивільної справи та надані докази, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнений від сплати судового збору, тому у порядку ст.141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави.

Outcome: approved