Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовом до [PERSON] Зазначив, що 19.04.2013 року між позивачем та [PERSON] укладено договір кредитування №б/н на суму 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач свої зобовязання виконав, надавши вказані кошти, однак відповідач, який брав на себе зобовязання погашення кредиту, порушив умови кредитування, у звязку з чим, станом на 30.06.2016 року за відповідачем виникла заборгованість у розмірі 33 710,46 грн., яка складається: з суми заборгованості по кредиту 3421,89 грн., нараховано відсотків за користування кредитом 24 907,12 грн., нараховано пені та комісії 3300,00 грн., а також штрафи відповідно по пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг - по фіксованій частині 500,00 грн. та по процентній складовій 1581,45 грн. Виходячи з наведеного позивач просив стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором від 19.04.2013 р. № б/н у розмірі 33710,46 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав частково, просив відмовити в задоволенні позову в частині стягнення штрафів (фіксованої та складової частини) та пені. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень\~ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 19.04.2013 року [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання кредитних послуг, у звязку з чим підписав заяву № б/н від 19.04.2013 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Заперечення позивача щодо отримання картки спростовується наданими матеріалами, а саме: наявністю фотокартки відповідача при отриманні картки. При укладанні договору сторони керувались ч. 1\~ст.\~634\~ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може були укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Стаття 207\~ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися і інші засоби зв'язку, наприклад електронний. Також наряду із вищезазначеним свідченням визнання угоди відповідачем є факт користування картрахунком та використання кредитних коштів, так як згідно ч. 2.\~ст.\~642\~ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Однією з форм договору позики на підставі ст. 1054 ЦК України є кредитний договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором на підставі ч. 2 ст. 1054 ЦК України застосовуються ті ж правила, що і по договору позики. Згідно ст.\~617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором станом на 30.06.2016 року за відповідачем виникла заборгованість у розмірі 33710,46 грн., яка складається: з суми заборгованості по кредиту 3421,89 грн., нарахованих відсотків за користування кредитом 24 907,12 грн., нарахованої пені та комісії 3300,00 грн., а також штрафів відповідно по пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг - по фіксованій частині 500,00 грн. та по процентній складовій 1581,45 грн. Відповідно до ч.\~1\~ст.\~598\~ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ст.\~599\~ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Враховуючи вищенаведене, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо стягнення коштів, які складаються з основної заборгованості за кредитом, нарахованих процентів, пені та комісії. Сума коштів щодо нарахованого штрафу стягненню не підлягає з наступних підстав. Ст. 61 Конституції України\~гарантує, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ч.1\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Тобто штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення\~порядку й строків погашення кредиту суперечить частині першій\~статті 61 Конституції України. Такий же висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 р. № 6-2003цс15, якою скасовано судові рішення на підставі неправильного одночасного застосування цивільно-правової відповідальності у виді штрафу і пені за одне й те саме порушення. Твердження представника відповідача щодо неможливості стягнення з відповідача пені у розмірі 3300 грн. як подвійного стягнення не відповідають встановленим обставинам справи, оскільки в стягненні штрафів уже відмовлено. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України в звязку з чим стягує з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 1378,00 грн.

Outcome: partial