Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказав, що 13 грудня 2003 року, позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] у відділі реєстрації актів громадянського стану Саксаганського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис №992. Від їх шлюбу [INFO] народився син [PERSON], який проживає з позивачем та є інвалідом з дитинства, страждає на дитячий церебральний параліч із стійкими невідворотними тяжкими порушеннями функцій моторики, мікроцефалію з постійними епілептичними припадками великої тривалості. У зв'язку з вказаним тяжким захворюванням, дитини потребує постійного стороннього нагляду, що перешкоджає позивачу працевлаштуватись. Весь свій час позивач приділяє догляду за хворою дитиною. Єдиним джерелом доходів для неї є державна соціальна допомога на дитину інваліда в розмірі 1950 грн. 30 коп. на місяць. В зв'язку з захворюванням дитина регулярно в плановому порядку проходить періодично стаціонарне лікування в дитячих неврологічних відділеннях, постійно перебуває на амбулаторному лікуванні та отримує медикаментозне лікування. Останнього разу дитина перебувала на стаціонарному лікуванні в 8-мій міській лікарні у липні 2015 року. Стаціонарне лікування не дало будь-яких позитивних покращень у стані дитини. Медичним закладом дитині призначений щоденний лікувальний масаж, десять різних видів ін'єкцій по два та три рази на день, ці медичні препарати коштують значні кошти. Також дитина потребує спеціальних видів харчування. Розмір державної допомоги, яку отримує позивач, не може забезпечити найнеобхідніші потреби дитини. Крім того, позивач оплачує житлово-комунальні послуги, оскільки проживає в квартирі, яка є спільною сумісною власністю її з відповідачем. Позивач не може працевлаштуватись та забезпечити свої життєві потреби та потреби дитини. Відповідач працює слюсарем-ремонтником сортопрокатного цеху №1 ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», має хороший стан здоров'я, отримує заробітну плату в розмірі понад 6000 грн. З липня 2015 року відповідач проживає окремо, будь-яких коштів на утримання дитини не надає. Оскільки відповідач добровільно відмовляється надавати кошти на утримання дитини-інваліда та на утримання позивача, як дружини, яка проживає з такою дитиною та опікується нею, позивач вимушена звернутися до суду та враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу [PERSON], але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А також, просить стягнути з відповідача на своє утримання аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, а всього стягнути аліменти в розмірі 1/2 частки від всіх видів доходів відповідача. Представник позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, при цьому подав до суду письмові заперечення на позовну заяву та пояснив, що він не відмовляється сплачувати аліменти на утримання його дитини-інваліда та своєї дружини, однак не згодним з розміром аліментів, який просить стягнути з його позивач. Вважає, що з нього підлягають стягненню аліменти на утримання сина в розмірі 1/6 частини його заробітку, а на утримання позивача 1/6 частини його заробітку, а всього підлягає стягненню не більше 1/3 частини його заробітку. В обґрунтування своєї позиції, відповідач в письмових запереченнях вказав, що позивач ніколи не працювала, перебувала на його повному утриманні, незважаючи на те, що в догляді за дитиною приймали та приймають участь батьки позивача. Дитина весь день перебуває в реабілітаційному центрі «Надія», а тому у позивача є можливість працювати та намагатися самостійно забезпечувати себе, але вона не має на це бажання. Він не має можливості проживати в спільній з позивачем квартирі, яка належить також і йому на праві спільної сумісної власності, оскільки між ними існують неприязні стосунки, а тому вимушений винаймати житло у зв'язку з чим щомісячні витрати в розмірі 1000 грн. Також просить врахувати, що на його утриманні перебуває мати [PERSON], [INFO], яка є інвалідом другої групи, проживає одна, отримує мінімальну пенсію. Його середній заробіток з урахуванням обов'язкових відрахувань становить 5 754 грн. згідно довідки про заробіток за 2015 рік., враховуючи що він у березні 2015 року отримав матеріальну допомогу на дитину в розмірі 11 130 грн. 81 коп. Таку матеріальну допомогу на дитину він отримував і в 2014 році в розмірі 10 000 грн. Стягнення з його аліментів в розмірі 1/2 частини його заробітку поставить його в скрутне матеріальне становище, а дохід позивача в такому випадку буде набагато більшим від його доходу, враховуючи витрати, які він несе на оплату орендованої квартири. Вказані позивачем витрати на лікування сина, витрати на оплату комунальних послуг не підтверджені відповідними доказами. Його син відвідує Центр соціальної реабілітації дітей-інвалідів у м. Кривому Розі, де отримує безкоштовний лікувальний масаж та фізіотерапевтичні процедури та інші реабілітаційні послуги. Також, вин отримує один раз на рік планове лікування, частково отримує ліки за державне забезпечення, має дієтичній стіл №15, харчі в протертому вигляді. Представник відповідача у судовому засіданні підтримала позицію свого довірителя та позовні вимоги визнала частково та вважала необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 1/6 частини його заробітку, а на утримання позивача 1/6 частини його заробітку, а всього стягнути не більше 1/3 частини заробітку відповідача посилаючись на обставини викладені в письмових заперечення відповідача на позовні вимоги. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за наступних підстав. Відповідно до змісту ч.3, 4 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому у відділі реєстрації актів громадянського стану Саксаганського районного управління юстиції м. Кривого Рогу про що в книзі реєстрації актів про одруження 13 грудня 2003 року зроблено запис за №992 (а.с.6). Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 08 серпня 2006 року Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.7). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дитина зареєстрована та весь час мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що визнано сторонами у справі, а також підтверджується довідкою №15 від 29.07.2015 року (а.с.9). Також встановлено, що [PERSON], [INFO], є дитиною-інвалідом та має наступні захворювання: страждає на дитячий церебральний параліч із стійкими невідворотними тяжкими порушеннями функцій моторики, мікроцефалію, має постійні епілептичні припадками великої тривалості (а.с.10,11). Крім того, дитина потребує постійного догляду матері, за станом здоров'я потребує дієтичній стіл №15 у протертому вигляді (а.с. 35). Згідно змісту ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим встановлено, що відповідач [PERSON] працює слюсарем-ремонтником сортопрокатного цеху №1 ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» має постійний дохід (а.с.12, 35). Враховуючи стан здоров'я дитини, матеріальне становище відповідача та зазначені вимоги норм закону, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в повному обсязі та вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи строк, з якого до якого стягуються аліменти, суд виходить з норм ст. 180 та ч. 1 ст. 191 СК України, відповідно до яких аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, право на утримання припиняється у разі досягнення дитиною повноліття. В свою чергу, що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача, як одному з подружжя з ким проживає дитина-інвалід, суд вважає, що вказані позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи наступне. Згідно ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Отже, враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання позивача [PERSON], оскільки остання проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею. За таких обставин суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача [PERSON] аліменти на її утримання, в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 10 серпня 2015 року та на весь час проживання позивача [PERSON] з дитиною-інвалідом [PERSON] та опікування ним. Разом з тим, у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial