Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 18 384,97 грн. за кредитним договором №б/н від 18.04.2012 року, стягнення судових витрат в розмірі 1 762,00 грн., посилаючись на те, що відповідач отримав в позивача кредит в розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки та зобовязався виконати кредитні зобов'язання відповідно до умов кредитного договору. Внаслідок порушення графіку сплати коштів за відповідачем наявна заборгованість за кредитними зобов'язаннями, яку банк просить суд стягнути з останнього. Представник позивача в судове засідання не зявився, в прохальній частині позовної заяви просив про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив проти заочного розгляду справи (а.с. 4). 11.09.2018 року до суду надійшла довідка відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС України в Івано-Франківській області, з якої вбачається, що [PERSON] [PERSON], [INFO] з 13.03.2013 року знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS] у звязку з вибуттям в [PERSON] (а.с.38). Відповідно до ч.10 ст. 187 ЦПК України, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. На виконання вищезазначеної статті судом було повідомлено відповідача про час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, проте, відповідач в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с.46). З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що 18.04.2012 року між ПАТ КБ ПриватБанк та відповідачем [PERSON] [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримав кредит в розмірі 300,00 грн. Умовами кредитного договору встановлено розмір відсотків за користування кредитними коштами, який становить 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Кінцевий термін повернення кредиту відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua. складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 8-24). Не зважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач [PERSON] [PERSON] систематично порушував строки сплати кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № б/н від 18.04.2012 року (а.с. 5-7). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. За змістом п.п.2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязаний погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевищення платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Позивачем станом на 24.07.2018 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором №б/н від 18.04.2012 року, відповідно до якого заборгованість відповідача [PERSON] [PERSON] за кредитними зобов'язаннями становить 18 384 грн. 96 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом 1 143,98 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 4 394,94 грн.; заборгованість по пені 11 494,38 грн.; штраф 500 грн. (фіксована частина); штраф 851,66 грн. (процентна складова) (а.с.5-7). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] [PERSON] за вказаним кредитним договором відповідачем не представлено суду. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 526, 527, 546, 611, 612, 1050, 1054; 16, 20 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 128, 141, 247 ЦПК України,

Outcome: approved