Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

Представник позивача подав до суду позовну заяву, в якій просисить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором №789-П/05 від 15 вересня 2005 року в розмірі 37196 грн. 11 коп., яка складається з 23647. 66 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитом за період з 18 грудня 2013 року по 02 січня 2019 року; 13548. 45 грн. - 3% річних та індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором за період з 02 січня 2018 року по 02 січня 2019 року включно та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 15 вересня 2005 року між АБ «Факторіал Банк», правонаступником якого є ПАТ «ФІДОБАНК», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 789-П/05, згідно умов якого відповідачу був наданий кредит у сумі 15000 доларів США, строком по 14 вересня 2015 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірі, встановлених в кредитному договорі. 02 серпня 2018 року між ПАТ «ФІДОБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Капітал Фінанс» був укладений договір про відступлення права вимоги. У зв`язку з здійсненням відступлення прав за кредитним договором до позивача перейшли всі права ПАТ «ФІДОБАНК», як сторони за кредитним договором, в обсязі і на умовах, що існували на момент набрання чинності договором відступлення права вимоги. Згідно п.3.3.1 зазначеного кредитного договору відповідач зобов`язався своєчасно погашати суми кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом в порядку і строки, визначені в умовах кредитного договору. Однак, в порушення умов кредитного договору відповідач не здійснює погашення кредиту та сплату відсотків у строки та в розмірах, встановлених кредитним договором. 18.12.2013 року рішенням Орджонікідзевського райсуду м. Харкова з відповідача стягнуто заборгованість в розмірі 105847. 27 грн. та судові витрати в розмірі 1058 грн. Але, не зважаючи на наявність зазначено судового рішення відповідач продовжує не належним чином виконувати свої обов`язки щодо погашення боргу за кредитним договором. У зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість за кредитним договором №789-П/05 від 15 вересня 2005 року в розмірі 37196 грн. 11 коп., яка складається з 23647. 66 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитом за період з 18 грудня 2013 року по 02 січня 2019 року; 13548. 45 грн. - 3% річних та індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором за період з 02 січня 2018 року по 02 січня 2019 року включно. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме в розмірі 13548. 45 грн., дана сума складається з 3% річних та індексу інфляції за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором за період з 02 січня 2018 року по 02 січня 2019 року. При цьому він посилався на те, що сума заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитом за період з 18 грудня 2013 року по 02 січня 2019 року в розмірі 23647. 66 грн. не підлягає стягненню, оскільки наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 15 вересня 2005 року укладено Договір кредиту № 789-п/05 між АБ «Факторіал-Банк» та [PERSON] , відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення строковості, платності грошові кошти в розмірі 15000 доларів США (а.с. 4-6). В подальшому 30.01.2009 року укладено договір про внесення змін №1 до договору кредиту № 789-п/05 під заставу нерухомого майна кредитна лінія без права відновлення від 15.09.2005 року між АБ «Факторіал-Банк» та [PERSON] (а.с. 7). 27.02.2009 року укладено договір про внесення змін №2 до договору кредиту №789-п/05 під заставу нерухомого майна кредитна лінія без права відновлення від 15.09.2005 року між АБ «Факторіал-Банк» та [PERSON] (а.с. 8). 31.08.2010 року укладено договір про внесення змін №3 до договору кредиту №789-п/05 під заставу нерухомого майна кредитна лінія без права відновлення від 15.09.2005 року між АБ «Факторіал-Банк» та [PERSON] (а.с. 9). 18 грудня 2013 року рішенням Орджонікідзевського райсуду м. Харкова позовні вимоги ПАТ «ФІДОБАНК» задоволені частково, з [PERSON] на користь ПАТ «ФІДОБАНК» стягнуто заборгованість за кредитним договором №789-П/05 від 15.09.2005 року в сумі 105 847 грн. 27 коп., рішення набрало законної сили (а.с. 18-19). 02 серпня 2018 року між ПАТ «ФІДОБАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ КАПІТАЛ ФІНАНС» укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до умов зазначеного договору ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ КАПІТАЛ ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ПАТ «ФІДОБАНК», в тому числі договір кредиту №789-п/05 від 15.09.2005 року (а.с. 13-15, 16-17). Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №789-П/05 від 15 вересня 2005 року, наданому позивачем, [PERSON] станом на 02 січня 2019 року має заборгованість за зазначеним кредитним договором: за період з 18 грудня 2013 року по 02 січня 2019 року - 854. 07 доларів США відсотків за користування кредитом (курс НБУ на 02.01.2019 року - 27, 6882 грн.) та 13548, 45 грн. за період з 02.01.2018 року по 02.01.2019 року 3% річних та індекс інфляції (а.с. 20). Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У відповідності до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження 14-154цс18), наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, а кредитор в цьому випадку має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені. Отже, з урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в частині стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованость за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитом за період з 18 грудня 2013 року по 02 січня 2019 року в розмірі 23647. 66 грн. У відповідності до частини другої ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням викладеного та позиції відповідача [PERSON] , який позовні вимоги в цій частині позову визнає, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заявленої суми 13548. 45 грн., тобто 3% річних та індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором за період з 02 січня 2018 року по 02 січня 2019 року На підставі ч.2 п.3 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову - судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжного доручення від 12.02.2019 року, представником позивача при пред`явленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 1921 грн. Таким чином, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 699. 71 грн.

Outcome: partial