Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

Представник позивача у 2015 році звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, за яким просив в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором № 1135014200 звернути стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки (нерухомого майна) б/н від 23.05.2008 р., а саме - на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 19,5 кв.м., що належить [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) шляхом визнання права власності на нього за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (код ЄДРПОУ 34047020). 18.10.2018р. представник позивача подав до суду заяву про зміну предмету спору, згідно якої просив за кредитним договором № 1135014200 від 23.05.2008р. звернути стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки (нерухомого майна) б/н від 23.05.2008 р., а саме - на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 19,5 кв.м., що належить [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах за початковою ціною визначеною на підставі оцінки майна, проведеної субєктом оціночної діяльності у межах процедури виконавчого провадження передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але подав заяву, в якій просив слухати справу у його відсутність, позов підтримує. Інші сторони до судового засідання не з`явились, були сповіщені про дату час та місце судового засідання належним чином, причини неявки суду не повідомили Згідно п. 9 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІ) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач не з`явився в судове засідання, не надав до суду відзиву на позов, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 травня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (нова назва - Публічне акціонерне товариство «УКРСИББАНК») в особі начальника відділення № 66 АКІБ «УкрСиббанк» Самборського Олександра Миколайовича та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 1135014200, за умовами якого кредитор надав позичальнику кредитні кошти у сумі 40 500 (сорок тисяч п`ятсот) дол. США. В забезпечення виконання умов кредитного договору між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , 23.05.2008р. був укладений Договір іпотеки (нерухомого майна) б/н, відповідно до умов п.1.1 якого Банком прийнято в іпотеку нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , загальною площею 19,5 кв.м., яка складається з однієї житлової кімнати. 08.12.2011 року між АТ «УкрСиббанк» та АТ «Дельта Банк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого Позивач АТ «Дельта Банк» набув прав кредитора за вказаними договорами. Позичальник умови Кредитного договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 05.10.2018 року утворилася заборгованість у сумі 97 793,60 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 2 755 340,06 грн та 382 127,25грн., з яких:, з яких: сума заборгованості за простроченим кредитом (тіло)- 40 307,68 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 1 135 671,10 грн.; сума заборгованості за відсотками - 57 485,92 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає - 1 619 668,96 грн.; пеня - 382 127,25 грн.. Зазначений розмір заборгованості підтверджено належними доказами в розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність» - банківською випискою про рух коштів по рахункам, розрахунком заборгованості, здійсненого на основі аналізу та систематизації інформації, викладеної у виписках. Пунктом 1 ст.1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця або визнання його банкрутом або при ліквідації юридичної особи - іпотекодавця іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов`язання, якщо іпотекодержатель і правонаступник іпотекодавця не досягнуть згоди про інше. Статтею 33 ч. 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено способи звернення стягнення, а саме: звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 39 зазначеного Закону передбачено звернення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. При цьому, рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону «Про іпотеку». Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У свою чергу положеннями ст. 15 ЦК України передбачено право особи звернутися до суду на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом своїх прав. На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015 року № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» (з врахуванням Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 278 від 30.12.2015 року), зг8ідно з яким розпочато процедуру ліквідації Банку з 05.10.2015р. по 04.10.2017 р. включно, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 619 від 20.02.2017 року продовжено строк процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» на два роки по 04.10.2019 р. та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 18840,31 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved