Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі ПрАТ «СК УСГ») звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 123615,03 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.12.2015 було укладено між ПрАТ «СК УСГ» та ПІІ «»ВІП Рент» договір добровільного страхування транспортних засобів № 28-0199-2700/15-2954, предметом якого було страхування транспортного засобу «Сітроен» державний номер [NUMBER]. 11 лютого 2016 року відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю транспортного засобу «Сітроен» державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Мерседес», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 09 березня 2016 року було визнано винним [PERSON] у настанні вказаного ДТП. На підставі страхового акту було сплачено позивачем страхове відшкодування у звязку із пошкодженням транспортного засобу «Сітроен» державний номер [NUMBER] в розмірі 173615,03 грн., та з урахуванням наявності полісу страхування цивільно-правової відповідальності відповідача вважає необхідним стягнути суму в розмірі 123615,03 грн. Ухвалою суду від 03.07.2018 було відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб на 02.08.2018 об 09-30 год. Ухвалою суду від 02.08.2018 відкладено судовий розгляд на 13-30 год. 06.09.2018 у звязку з незявленням відповідача. В судове засідання представник позивача не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Відзиву на позов не надав, явку представника не забезпечив. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У звязку із зазначеним, 06.09.2018 року судом постановлена ухвала про розгляд справи у заочному порядку. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне. 22.12.2015 було укладено між ПрАТ «СК УСГ» та ПІІ «ВІП Рент» договір добровільного страхування транспортних засобів № 28-0199-2700/15-2954, предметом якого було страхування транспортного засобу «Сітроен» державний номер [NUMBER]. (а.с. 5-8). У відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХТ 700765, транспортний засіб «Сітроен» державний номер [NUMBER] на праві власності зареєстровано за підприємством з іноземними інвестиціями «ВІП-РЕНТ». (а.с. 9-10). Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.03.2016 р. у справі N 212/1034/16-п було встановлено, що водій [PERSON] 11.02.2016 року о 14 год. 30 хв. керуючи автомобілем марки Мерседес д/н [NUMBER] на 101 км а/д Дніпропетровськ Миколаїв не вибрав безпечну дистанцію та допустив наїзд на автомобіль [NUMBER], який рухався попереду в зустрічному напрямку який від удару також допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] який також рухався попереду в зустрічному напрямку. В результаті зіткнення автомобілі отримали механічні ушкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 13.1 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення , відповідальність за вчинення якого передбачена ст. 124 КУпАП України. (а.с. 15). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 16 лютого 2016 року ПІІ «ВІП Рент» звернулось до ПрАТ «СК УСГ» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. (а.с. 11-14). Як вбачається із Страхового акту №ДККА-49195 від 10.06.2016 року та розрахунку суми страхового відшкодування від 10.06.2016 року розмір страхового відшкодування пошкодженого автомобіля склав 173615,03 грн. (а.с. 21-22). Згідно Платіжних доручень №10830 від 13.06.2016 року та №10936 від 14.06.2016 суму страхового відшкодування в розмірі 173615,03 грн. було сплачено на рахунок ПІІ «ВІП Рент». У позовній заяві та претензії від 12.06.2017 зазначено, що на дату ДТП 11.02.2016 року цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у СК «ТАС» та вказаної страховою компанією було відшкодовано 50000,00 грн. (а.с. 25). 12 червня 2017 року ПрАТ «СК УСГ» було направлено претензію на імя [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на суму в розмірі 133977,79 грн., проте [PERSON] у добровільному порядку її не відшкодував. Як встановлено судом спірні правовідносини виникли між сторонами у звязку із предявленням страховиком до заподіювача шкоди позову із відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У відповідності із частинами 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, надані відповідачем докази свідчать про наявність вини [PERSON] у спричинені пошкодження автомобіля [NUMBER], про здійснення позивачем страхового відшкодування власнику цього автомобіля в розмірі 173615,03 грн., страховим відшкодуванням СК «ТАС» позивачу 50000,00 грн., як страховика [PERSON] , який застрахував свою цивільну відповідальність, а тому суд приходить до висновку, що [PERSON] повинен відшкодувати завдані ним збитки в розмірі 123615,03 грн., які складають різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є доведеними та з відповідача підлягають стягненню грошові кошти в розмірі фактично понесених витрат позивача в розмірі 123615,03 грн. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України у звязку із повним задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1854,23 грн. (а.с. 4). На підставі ст. 129 Конституції України, ст. ст. 988, 993, 1187, 1194 ЦК України та

Outcome: approved