Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом 02.11.2016 року та просив суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 120АІ10130823004 від 23.08.2013 року станом на 22.08.2016 року в загальному розмірі 36 641,60 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом - 32 233,56 грн., за відсотками - 3 802,94 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків - 504,86 грн., інфляційних втрат за відсотками - 100,24 грн.; стягнути з відповідачів судовий збір в розмірі 1378 грн. В обґрунтування пред'явлених вимог вказав, що 23.08.2013 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого вона отримала кредит в розмірі 172 487,00 грн. зі сплатою відсотків за користування ним за ставкою 14,5 % річних та комісій, з кінцевим терміном повернення не пізніше 18.08.2018 року. Забезпеченням виконання зобов'язань позичальника виступає порука [PERSON] згідно договору поруки № 120АІ10130823004-ПОР від 23.08.2013 року, за яким він відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник як солідарний боржник. Свої зобов'язання за кредитним договором банк виконав належним чином, надавши позичальникові кредит в обумовленому розмірі. Натомість [PERSON] в порушення умов договору свої зобов'язання не виконала, в результаті чого станом на 22.08.2016 року має заборгованість в розмірі 36 641,60 грн., яку представник позивача просить суд стягнути з відповідачів на користь ПАТ «Укрсоцбанк» солідарно в примусовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності, пред'явлені вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, в контексті ст.76 ЦПК України повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. За даних обставин, з урахуванням згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів в силу ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні докази в їх сукупності, надавши їм оцінку, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.08.2013 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 120АІ10130823004 на купівлю автотранспортного засобу (а.с.6-11), за умовами п.1.1 якого позичальник отримала кредит в розмірі 172 487 грн. зі сплатою процентів за користування ним за ставкою 14,5 % річних за перший річний період користування кредитом, тобто до 01.08.2014 року, на наступні періоди ставка встановлюватиметься в порядку, визначеному договором. Згідно п.2.7, п.2.8 договору (а.с.8) базова процентна ставка кредитування є змінною, її розмір встановлюється кредитором щорічно 01 серпня, починаючи з дати укладення договору без укладення відповідного договору про внесення змін до основного договору. Максимально можливий розмір процентної ставки за кредитом встановлюється не більше 27 % річних (п.2.7.3 договору). Як визначено в п.1.2 договору (а.с.7) кредит надано [PERSON] для оплати вартості придбаного нею транспортного засобу - автомобіля марки KIA OPTIMA 2013 року випуску за договором купівлі-продажу № 053 від 09.08.2013 року, укладеного з ПП «АЕЛІТА». При цьому, кредитні кошти на виконання п.2.1 договору перераховуться банком на розрахунковий рахунок ПП «АЕЛІТА» за призначення платежу: «Доплата за автомобіль». Згідно п.1.1.1, п.2.4 договору (а.с.6,7-звороти) сторонами погоджено графік погашення кредиту до 25 числа (включно кожного місяця, починаючи з 25.09.2013 року) шляхом внесення щомісячних ануїтетних платежів по 2 874,78 грн. до 18.08.2018 року включно, а також сплати процентів за користування кредитом, нарахованих за методом «факт-360». Визначаючи обсяг відповідальності позичальника, в п.п.4.1-4.4 договору сторонами погоджено, що у разі допущення позичальником прострочення строків сплати процентів в порядку та розмірі, визначених п.п.1.1, 2.4, 2.7 договору, комісій, а також прострочення строків повернення кредиту, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення; у разі порушення позичальником вимог п.п.3.32, 3.3.4, 3.3.6, 3.3.7, 3.3.9-3.3.20 договору, позичальник зобов'язаний сплатити кредиторові штраф в розмірі 0,5 % від суми фактичної заборгованості за кредитом та нарахованими процентами (а.с.10). Згода [PERSON] на укладення [PERSON] кредиту в період перебування з нею в офіційно зареєстрованому шлюбі підтверджується його заявою від 23.08.2013 року (а.с.11). Забезпеченням виконання [PERSON] кредитних зобов'язань виступає порука [PERSON] відповідно до договору поруки № 120АІ10130823004-ПОР від 23.08.2013 року (а.с.15-17), що узгоджується з п.1.3 кредитного договору (а.с.7). За умовами п.1.1 договору поруки, поручитель зобов'язався нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов'язань позичальником [PERSON] за кредитним договором № 120АІ10130823004 від 23.08.2013 року та договором про надання відновлюваної кредитної лінії (на оплату страхових платежів). У відповідності до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст.525,526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від його виконання не допускається. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ст. 625 ЦК України). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України). З огляду на викладене суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, які склалися між сторонами з приводу виконання кредитних зобов'язань, є грошовими, в яких на боржника покладено цивільно-правовий обов'язок з повернення кредиту, якому відповідає право кредитора вимагати його повернення (ч.1 ст. 509 ЦК України). Як встановлено в ході судового розгляду, позичальник [PERSON] отримала кредит на оплату вартості придбаного нею транспортного засобу, що суд розцінює як свідчення належного виконання позивачем взятих на себе зобов'язань. Однак позичальник всупереч умовам договору, взятих на себе зобов'язань належним чином не виконувала, допускаючи періодичні прострочки по сплаті кредиту, востаннє сплативши кредит 18.02.2016 року, в результаті чого станом на 22.08.2016 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 36 641,60 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом - 32 233,56 грн., за відсотками - 3 802,94 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків - 504,86 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4-5), який суд вважає правильним та обґрунтованим, у зв'язку з чим приходить до переконання щодо доведеності розміру заявлених позивачем вимог. В той же час, нарахування позивачем інфляційних втрат за відсотками - 100,24 грн. суд також вважає правомірним, оскільки їх нарахування є правом кредитора, визначеним ч.2 ст.625 ЦК України, що не суперечить характеру спірних правовідносин. Перевіряючи обґрунтованість пред'явлення позивачем вимог про солідарне стягнення заборгованості з [PERSON] та поручителя [PERSON] як співвідповідачів у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань боржником, суд виходить з наступного. Згідно ст.ст.610,611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ч.1 ст.554 ЦК України, яка кореспондується з положеннями п.1.1 договору поруки (а.с.15), у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. В той же час, поручитель хоч і пов'язаний з боржником зобов'язальними відносинами, але є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором, зокрема, він має право висувати заперечення проти вимоги кредитора в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч.2 ст.555 ЦК України). Такі доводи суду повністю узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-701цс15. В ході судового розгляду не встановлено обставин, які б свідчили про припинення поруки за умов, передбачених ч.1 ст.559 ЦК України, будь-яких заперечень проти пред'явлених ПАТ «Укрсоцбанк» вимог поручителем [PERSON] суду не надано. Виходячи з викладеного, оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість пред'явлених ПАТ «Укрсоцбанк» вимог та необхідність їх задоволення в повному обсязі із солідарним стягненням з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором № 120АІ10130823004 від 23.08.2013 року станом на 22.08.2016 року в загальному розмірі 36 641,60 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом - 32 233,56 грн., за відсотками - 3 802,94 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків - 504,86 грн., інфляційних втрат за відсотками - 100,24 грн. Враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі, в силу ч.1 ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. (а.с.3), в рівних частках по 689 грн. з кожного.

Outcome: approved