Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення суми, сплаченої тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідомо, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 30 грудня 2013 року до позивача звернулась [PERSON] , за призначенням тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, оскільки [PERSON] не отримувала аліментів від батька своєї дитини - [PERSON] за рішенням Солом`янського районного суду м. Києва, справа № 2-2752/2006р. від 27 червня 2006 року. На підставі звернень [PERSON] їй було призначено тимчасову допомогу, яка відповідно довідки від 06 травня 2019р. № 2125 складає 32 529 (тридцять дві тисячі п`ятсот двадцять дев`ять) грн. 22 коп. за період з січня 2014 року по квітень 2019 року, яку представник позивача просить стягнути з відповідача. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі, від представника позивача до суду надійшла заява, відповідно до якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить розглядати справу у її відсутності, проти заочного вирішення справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними та є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, 30 грудня 2013 року до позивача звернулась [PERSON] за призначенням тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, оскільки вона не отримувала аліментів від відповідача за рішенням Солом`янського районного суду м. Києва, справа № 2-2752/2006р. від 27 червня 2006 року. Так, механізм надання тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх невідоме визначає Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 р. № 189. На підставі поданих [PERSON] документів, передбачених п. 6 цього порядку, їй було призначено тимчасову допомогу на шість місяців: з 01 січня 2014 року по 30 червня 2014 року; з 01 липня 2014 року по 31 грудня 2014 року; з 01 січня 2015 року по 30 червня 2015 року, з 01 липня 2015 року по 31 грудня 2015 року; з 01 січня 2016 року по 30 червня 2016 року; з 01 липня 2016 року по 31 грудня 2016 року; з 01 січня 2017 року по 30 червня 2017 року; з 01 січня 2018 по 30 червня 2018 року; з 01 липня 2018 року по 31 грудня 2018 року; та з 01 січня 2019 року по 30 квітня 2019 року відповідно до п. 7 цього Порядку. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] . У її свідоцтві про народження батьками вказано [PERSON] та відповідача - [PERSON] . Відповідно до рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 27 червня 2006 року, справа № 2-2752/2006 з відповідача вирішено стягувати на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісячно, починаючи з 26 травня 2006 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідок відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління у м. Києві, [PERSON] не отримувала аліментів з [PERSON] за виконавчим листом № 2-2752 у період з 01 червня 2013 року по 31 жовтня 2018 року, виданого 18 липня 2006 року Солом`янським районним судом м. Києва. Загальна сума призначення та виплати [PERSON] тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідомо, за період з 01 січня 2014 року по 30 квітня 2019 року становить 32 529 (тридцять дві тисячі п`ятсот двадцять дев`ять) грн. 22 коп. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] не сплачував аліменти на утримання неповнолітньої дитини у зв`язку з чим управлінням праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації на користь [PERSON] виплачувалася тимчасова державна допомога, дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів. Згідно з п. 12 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою КМУ від 22 лютого 2006 року № 189, якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину, або встановлено місце проживання (перебування) одного з батьків, у зв`язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган соціального захисту населення: визначає суму сплаченої тимчасової допомоги, яка підлягає поверненню, та встановлює строки її повернення (протягом місяця); повідомляє одному з батьків про суму сплаченої тимчасової допомоги, яка підлягає поверненню, та строк її повернення; у разі неповернення коштів добровільно в установлені строки вирішує питання про їх стягнення у судовому порядку. Стягнуті кошти зараховуються до державного бюджету. Утримання дитини являється, насамперед обов`язком її батьків. Держава несе субсидіарний (додатковий) обов`язок щодо надання дитині матеріального забезпечення. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач є платником аліментів в розумінні норм ст. 181 СК України, від сплати аліментів ухилявся. Частиною 8 ст. 181 СК України, встановлено, якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім`ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Згідно ч. 9 ст. 181 СК України, порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей. Частиною 10 ст. 181 СК України, передбачено що, суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі повного і всебічного з`ясування обставин справи, аналізу доказів, досліджених в судовому засіданні, оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved