Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

Представник позивачів звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді права власності на: земельну частку (пай) розміром 4,10 умовних кадастрових га, що підтверджується сертифікатом серії [NUMBER], яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 березня 2004 року зареєстрованого в реєстрі за № 396; земельну частку (пай) розміром 4,10 умовних кадастрових га, яка належала спадкодавцю на підставі сертифікату серії ОД № 0291142; майновий пай сільськогосподарського підприємства «Ренійський» с. Нагірне Ренійського району Одеської області, який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії [NUMBER]; житловий будинок [ADDRESS] . За час свого життя [PERSON] залишив заповідальне розпорядження на користь позивача [PERSON] та [PERSON] , заповіт посвідчений 26 січня 2011 року та зареєстрований в реєстрі за № 22, яким заповідав: житловий будинок [ADDRESS] та земельну частку (пай) розміром 4,10 умовних кадастрових га, відповідно до сертифікату серії ОД № 0291142 - [PERSON] ; земельну частку (пай) розміром 4,10 умовних кадастрових га, відповідно до сертифікату серії [NUMBER], та майновий пай сільськогосподарського підприємства «Ренійський» с. Нагірне Ренійського району Одеської області, відповідно до свідоцтва про право власності на пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії [NUMBER] - [PERSON] . Позивач [PERSON] та [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк не звернулись до державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, але проживали разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, від спадщини не відмовлялись. В подальшому, постановою від 27 квітня 2021 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права власності на: житловий будинок [ADDRESS] ; земельну частку (пай) розміром 4,10 умовних кадастрових га, відповідно до сертифікату серії ОД № 0291142; земельну ділянку площею 2,66 га, яка розташована на території Нагірненської сільської ради [ADDRESS] , кадастровий номер 5124182400:01:006:0090, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва; майновий пай сільськогосподарського підприємства «Ренійський» с. Нагірне Ренійського району Одеської області, який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії [NUMBER]; 1/3 частину квартири [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 25 грудня 2000 року. За час свого життя [PERSON] не залишив заповідальне розпорядження, тому спадкоємство здійснюється за законом. Єдиним спадкоємцем першої черги спадкового майна, яке відкрилось після смерті [PERSON] є його син - позивач [PERSON] . Шлюб між спадкодавцем [PERSON] та відповідачем розірвано 18 листопада 2005 року, актовий запис № 109, тому відповідач не входить до кола спадкоємців першої черги за законом. У встановлений законом строк, позивач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] . Постановою від 27 квітня 2021 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивачі у судове засідання не з`явились, від їх представника- адвоката Златі Н.С. до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачів, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді права власності на: земельну частку (пай) розміром 4,10 умовних кадастрових га, що підтверджується сертифікатом серії [NUMBER], яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 березня 2004 року зареєстрованого в реєстрі за № 396; земельну частку (пай) розміром 4,10 умовних кадастрових га, яка належала спадкодавцю на підставі сертифікату серії ОД № 0291142; майновий пай сільськогосподарського підприємства «Ренійський» с. Нагірне Ренійського району Одеської області, який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії [NUMBER]; житловий будинок [ADDRESS] . За час свого життя [PERSON] залишив заповідальне розпорядження на користь позивача [PERSON] та [PERSON] , заповіт посвідчений 26 січня 2011 року та зареєстрований в реєстрі за № 22, яким заповідав: житловий будинок [ADDRESS] та земельну частку (пай) розміром 4,10 умовних кадастрових га, відповідно до сертифікату серії ОД № 0291142 - [PERSON] ; земельну частку (пай) розміром 4,10 умовних кадастрових га, відповідно до сертифікату серії [NUMBER], та майновий пай сільськогосподарського підприємства «Ренійський» с. Нагірне Ренійського району Одеської області, відповідно до свідоцтва про право власності на пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії [NUMBER] - [PERSON] . Позивач [PERSON] та [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк не звернулись до державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, але проживали разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, від спадщини не відмовлялись. Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Через деякий час, відповідно до вимог чинного законодавства, позивач [PERSON] звернулась до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 27 квітня 2021 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права власності на: житловий будинок [ADDRESS] ; земельну частку (пай) розміром 4,10 умовних кадастрових га, відповідно до сертифікату серії ОД № 0291142; земельну ділянку площею 2,66 га, яка розташована на території Нагірненської сільської ради [ADDRESS] , кадастровий номер 5124182400:01:006:0090, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва; майновий пай сільськогосподарського підприємства «Ренійський» с. Нагірне Ренійського району Одеської області, який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії [NUMBER]; 1/3 частину квартири [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 25 грудня 2000 року. За час свого життя [PERSON] не залишив заповідальне розпорядження, тому спадкоємство здійснюється за законом. Єдиним спадкоємцем першої черги спадкового майна, яке відкрилось після смерті [PERSON] є його син - позивач [PERSON] . Шлюб між спадкодавцем [PERSON] та відповідачем розірвано 18 листопада 2005 року, актовий запис № 109, тому відповідач не входить до кола спадкоємців першої черги за законом. У встановлений законом строк, позивач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] . Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця отримати майно після смерті спадкодавця. Тобто позивач [PERSON] прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки його воля, як спадкоємця за заповітом, була виражена у його діях щодо подачі відповідної заяви до нотаріуса. Через деякий час, відповідно до вимог чинного законодавства, позивач звернувся до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 27 квітня 2021 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. У підтвердження позовних вимог, представник позивача надала суду копії заповіту, копію доказів на підтвердження сумісного проживання позивачів із [PERSON] , копію заяви про звернення про прийняття спадщини до нотаріальної контори та інші докази, що підтверджують обґрунтованість позовних вимог, а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцями. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України. Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, всі вказані обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та не викликають у суду жодних сумнівів. Таким чином, з повного і всебічного з`ясування обставин справи, аналізу доказів, досліджених в судовому засіданні, оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved