Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

Представник позивача, ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» - Кравченко К.М., звернувся до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою [ADDRESS] ; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Свої вимоги представник позивача мотивував тим, що у власності ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» перебуває гуртожиток [ADDRESS] , загальною площею 5\~812 кв.м для проживання робітників, які працюють на даному підприємстві. Згідно ордеру №22 від 02 червня 2005 року відповідача [PERSON] , 1967 року народження, разом з дружиною [PERSON] , 1964 року народження, та сином [PERSON] , 1998 року народження, було заселено до зазначеного гуртожитку та виділено житлову площу в кімнаті №35. Станом на 26 лютого 2019 року у кімнаті [ADDRESS] , зареєстровано троє осіб [PERSON] як наймач, [PERSON] як дружина наймача, та [PERSON] як син наймача. Представник позивача зазначає, що починаючи з вересня 2016 року і по теперішній час відповідач [PERSON] не проживає за місцем своєї реєстрації, окрім того, вона не є працівником ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод». У зв`язку із тими обставинами, що відповідач [PERSON] відсутня за місцем своєї реєстрації понад 6 (шість) місяців, за цей час вона жодного разу не з`явилася за адресою реєстрації, не надала заяви про продовження строку зберігання жилого приміщення, представник відповідача вважає, що [PERSON] втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад встановлені строки, у зв`язку із чим і вимушений звернутись до суду. Представник позивача, ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод», в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, його представник [PERSON] надав до суду заяву, згідно якої просив суд розглянути справу без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, не надала до суду пояснень про причини неявки. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак надав до суду заяву, згідно якої просив суд розглянути справу без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. \~ \~ \~ \~Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільного процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та ухвалити заочне рішення на підставі письмових матеріалів справи, оскільки відповідач належним чином повідомлялась судом про дату, час та місце слухання справи, вона не повідомила суд про причини неявки, нею не подано відзив, представник позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Враховуючи думку представника позивача, ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» - Кравченко К.М., третьої особи Баштан А. [PERSON] ., вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, а саме архівною копією рішення №667 виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради депутатів трудящих від 26 листопада 1975 року «Про виділення заводу литва І штамповок земельної ділянки для будівництва гуртожитку та спортивного майданчика по [ADDRESS] , виданою Державним міським архівом 19 січня 2001 року за вих. №12, а також архівною копією рішення №869 виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради депутатів трудящих від 03 жовтня 1977 року «Затвердження акту державного приймання 9-ти поверхового гуртожитку на [ADDRESS] місць в кварталі [ADDRESS] , виданою у жовтні 1999 року за вих. №155, що у власності ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» перебуває гуртожиток [ADDRESS] , загальною площею 5\~812 кв.м для проживання робітників, які працюють на даному підприємстві. Відповідно до частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі статтею 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. \~ \~ \~ \~На підставі ордера №20 на житлову площу в гуртожитку, виданого [PERSON] , останній разом із членами своєї родини дружиною [PERSON] , 1964 року народження, та сином [PERSON] , 1998 року народження, були заселені до кімнати [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно змісту форми А та довідки про склад сім`ї, виданої 02 квітня 2019 року за вих.№36 завідуючою гуртожитком [PERSON] , у кімнаті № [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] з 15 листопада 1994 року як наймач, [PERSON] , [INFO] , - з 20 жовтня 1998 року як дружина наймача, [PERSON] , [INFO] року [INFO] , - з 16 серпня 2016 року як син наймача. \~ \~ \~ \~Окрім того, факт реєстрації відповідача в зазначеній кімнаті підтверджується повідомленням Крюківської районної адміністрації Виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області від 16 квітня 2019 року за вих.№3054/01-27. Як вбачається із актів від 14 червня 2018 року, 13 липня 2018 року, 15 вересня 2018 року, 10 жовтня 2018 року, 12 листопада 2018 року, 12 грудня 2018 року 14 січня 2019 року, 28 лютого 2019 року, посвідчених завідуючої гуртожитком [PERSON] , паспортистом [PERSON] , швейцарами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , громадянами [PERSON] , [PERSON] , в кімнаті [ADDRESS] [NUMBER] гуртожитку в будинку [ADDRESS] дружина наймача [PERSON] [PERSON] не проживає з вересня 2016 року. Відповідно до Акту про непроживання від 11 серпня 2018 року, складеного та підписаного громадянами [PERSON] та [PERSON] , завідуючою гуртожитком [PERSON] та паспортистом [PERSON] , [PERSON] , 1964 року народження, не проживає в кімнаті [ADDRESS] [NUMBER] . Згідно довідки за вих. №35 від 02 квітня 2019 року, виданої завідувачем гуртожитком [PERSON] , [PERSON] , 1964 року народження, дійсно не проживає за адресою: [ADDRESS] , та не зверталась з метою продовження строку зберігання за нею житлового приміщення. Відповідно до вимог статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до частини 1 статті 386 власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем внаслідок наявності її реєстрації у помешканні, яке належить на праві власності ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод», порушено право останнього на користування та розпорядження своїм майном; відповідач, будучи зареєстрованою в кімнаті, порушуює права та законні інтереси позивача, в зазначеній кімнаті не проживає. Вимогами частини 1 статті 71 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі статтею 72 Житлового кодексу Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до статті 163 Житлового кодексу Української РСР, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Так, в судовому засіданні достовірно встановлений факт, що відповідач [PERSON] зареєстрована в кімнаті [ADDRESS] [NUMBER] , власником якої є ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод». Однак, згідно актів від 14 червня 2018 року, 13 липня 2018 року, 15 вересня 2018 року, 10 жовтня 2018 року, 12 листопада 2018 року, 12 грудня 2018 року 14 січня 2019 року, 28 лютого 2019 року, акту про непроживання від 11 серпня 2018 року та довідки за вих. №35 від 02 квітня 2019 року, відповідач не проживає у зазначеній кімнаті понад два роки і по теперішній час. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем втрачено право на користування зазначеним житлом, оскільки вона відсутня у ньому більше двох років без поважних причин. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги доведений в судовому засіданні факт непроживання відповідача [PERSON] в помешканні, власником якого є позивач ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод», понад шість місяців без поважних причин, а також ті обставини, що реєстрація відповідача перешкоджає позивачу, як власнику, в повній мірі користуватися належними йому правами, здійснювати контроль за використанням житлового фонду, додержанням житлового законодавства, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод», у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню. Статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ За викладених обставин, суд приходить до висновку про необхідність стягнення сплаченого позивачем, ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод», при подачі позову до суду судового збору в розмірі 1\~921 грн. 00 коп. з відповідача [PERSON]

Outcome: approved