Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

Прокурор звернувся до суду із вищевказаним позовом про стягнення витрат на стаціонерне лікування потерпілих від злочину. Вказував, що 18.01.2017 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України. Зазначав, [PERSON] являється потерпілим внаслідок вчинення злочину та у звязку з отриманими тілесними ушкодженнями він з 01.03.2012 року по 23.03.2012 року знаходився на стаціонарному лікуванні в Білоцерківській міській лікарні № 2. Посилаючись на понесенні фактичні витрати на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON], позивач просив стягнути з відповідача на користь Білоцерківської міської лікарні № 2 витрачені кошти на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] в сумі 6 060,78 грн. та покласти на відповідача судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій не заперечував щодо винесення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи Міського фінансового управління Білоцерківської міської ради в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду лист, в якому просив проводити розгляд справи без їх представника на розсуд суду. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 18.01.2017 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області визнано [PERSON] виннним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та призначено відповідне покарання (а.с. 6, 7). Зі змісту вказаного вироку суду вбачається про отримання потерпілим [PERSON] тілесних ушкоджень. З листа КЗ БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2» від 24.03.2017 року № 03-05/505 вбачається, що [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні з 01.03.2012 року по 23.03.2012 року. Фактичні витрати КЗ БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2» на стаціонарне лікування визначаються згідно Порядку обчислення розміру фактичних витрат на лікування закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння із зарахуванням з винних осіб до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року. Фактичні витрати на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] становлять 6 060,78 грн. Проведено 22 ліжко-днів, фактичні витрати одного ліжко дня за березень 2012 року становить 275,49 грн. (а.с. 5). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Фактичні витрати закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину визначаються згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використанням, затвердженим постановою КМ України від 16.07.1993 року № 545. Згідно п. 2 вказаного Порядку, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Пунктом 4 Порядку передбачено, що стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я. Згідно ст. 89 Бюджетного кодексу України, до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів обєднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, належать видатки на: в т.ч. охорону здоров'я, а саме первинну медико-санітарну, амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу (лікарні широкого профілю, спеціалізовані медико-санітарні частини, пологові будинки, поліклініки і амбулаторії, загальні стоматологічні поліклініки, а також дільничні лікарні, медичні амбулаторії, фельдшерсько-акушерські та фельдшерські пункти, центри первинної медичної (медико-санітарної) допомоги). Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, судом встановлено, що вина відповідача у вчиненні злочину та завданні потерпілому тілесних ушкоджень встановлена вироком суду, що набрав законної сили, при цьому міською лікарнею були понесені витрати на лікування потерпілої особи, розмір яких обраховано за відповідним порядком. Будь-яких доказів на спростування встановлених в судовому засіданні обставин відповідачем не надано. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність задоволення даного позову. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 640 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved