Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до Територіальної громади в особі виконавчого комітету Абазівської сільської ради Полтавського району, третя особа Полтавська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 25 червня 2005 року померла мати позивача, [PERSON], про що видано свідоцтво про смерть серії І-КЕ № 011002 та зроблено запис в книзі реєстрації актів про смерть за № 25. За свого життя [PERSON] заповіла своє майно своєму чоловіку (батькові позивача) [PERSON] шляхом укладення заповіту 19.12.2001 р.. До складу спадщини входила 1/2 частина житлового будинку загальною площею 72,5 м. кв. та господарські будівлі в складі: літня кухня «Б»; сарай «б1»; погріб вхідний «В»; сарай «Г»; погріб «г»; сарай «Ж»; вбиральня «З»; Літній душ «К»; колодязь питний №4; колонка питна №5; огорожа №6; огорожа №7; огорожа №8, що знаходяться в с. Абазівка по вул. Матросова, 17. Право власності на нерухоме майно за [PERSON] підтверджується договором купівлі-продажу від 21.10.1989 р. та договір купівлі-продажу від 9.03.1993 р., згідно яких [PERSON] придбала вищевказаний житловий будинок, а пізніше продала 1/2 частину цього будинку з господарськими будівлями [PERSON] - дружині позивача. 9 вересня 2007 року помер [PERSON] фактично прийнявши спадщину але так і не оформивши свідоцтво про спадщину за заповітом на частку майна після своєї дружини. Після померлого [PERSON] його син (позивач) подав до Полтавської районної державної нотаріальної контори заяву, про прийняття спадщини після батька. Крім позивача спадкоємцем був його брат [PERSON], але він помер в 2008 році не встигнувши прийняти спадщину. Після померлого [PERSON] залишилося троє дітей - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (онуки [PERSON]), двоє з яких відмовилися від своєї можливої частки в спадщині на користь [PERSON]. В березні 2018 року позивач звернувся до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини за оформленням свідоцтва про спадщину після батька [PERSON], але після вивчення документів нотаріус видав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно та з причин, що [PERSON] не оформив право власності на спадкове майно після дружини. На даний час, позивач зареєстрований і проживає із своєю дружиною в житловому будинку в с. Абазівка, по вул. Матросова, 17 Полтавського району, 1/2 частина якого належить дружині позивача, а 1/2 частина в порядку першої черги спадкування за законом фактично належить позивачу як спадкоємцю після матері та батька. Позивач весь час проживав у вище вказаному будинку із своєю дружиною та батьками, а на даний час проживає із дружиною, разом ведуть домашнє господарство, підтримують будинок та господарські будівлі в належному стані. Згідно довідки Абазівської сільської ради від 17.04.2018 р. № 592/02-25 на день смерті [PERSON] з ним в с. Абазівка по вул. Матросова 17 Полтавського району були зареєстровані [PERSON] (син - позивач), [PERSON] (невістка - дружина позивача), [PERSON] (онука). Як зазначено в довідці Абазівської сільської ради № 153/02-25 від 28.02.2018 р згідно запису в по господарській книзі № 1 за [PERSON] значиться 1/2 частина житлового будинку в с. Абазівка вул. Матросова, 17 Полтавського району Полтавської області. Спадковий житловий будинок розміщений на земельній ділянці державного фонду. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, щ належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На даний час інших спадкоємців першої черги крім позивача не має. [PERSON], онука померлого [PERSON] за оформленням свідоцтва про право на спадщину до цього часу не зверталася. Крім того, за її бажанням оформити спадщину вона може лише в порядку спадкової трансмісії, так як її батько помер не прийнявши спадщину після діда ([PERSON]). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Родинні звязки позивача з матірю та батьком доводяться свідоцтвом про народження. Згідно свідоцтва про шлюб підтверджується з 1986 року факт шлюбу позивача із [PERSON], яка є власником 1/2 частини житлового будинку в Абазівка по вул. Матросова, 17, що також свідчить про набуття права власності і частину нерухомого майна в період шлюбу (в 1993 році). Перешкодою для прийняття спадщини є відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на будинок та не встановлено коло спадкоємців. Фактично позивач є власником спадкової частини будинку так як з моменту набуття його матірю права власності будинок проживав в ньому та в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно ст. 182 ЦК України право власності на нерухоме май підлягає державній реєстрації. Неможливість оформлення свідоцтва про право спадщину позбавляє позивача можливості вільно розпоряджатися майном. Згідно до умов п. 29 Наказу Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих від 19.01.1976 р. службові особи виконавчих комітетів посвідчують угоди, для яких законодавством встановлено обов'язкову нотаріальну форму. Відповідно до діючого законодавства обов'язковому нотаріальному посвідченню підлягають договори про відчуження (купівля-продаж, міна, дарування) жилого будинку (частини будинку), квартири. Отже, договори купівлі-продажу від 21.10.1989 р та від 09.03.1993 р. на час укладення в повній мірі відповідали діючому законодавству. Згідно довідки Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 29.03.2018 р. № 3049 самочинні перепланування та реконструкції відсутні. Вартість частини житлового будинку і господарських споруд, що входять до складу спадщини станом на 04.04.2018 р. згідно звіту з незалежної оцінки майна, становить 98750 грн. В судове засідання позивач та його представник не зявились, надали суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та прохали задовольнити. Від представника відповідача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, не заперечили проти задоволення позову. Третя особа в судове засідання не зявилась, надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, не заперечили проти задоволення позову. Також на адресу суду надійшла заява від [PERSON], в якій прохала провести розгляд справи без її участі, не заперечила проти задоволення позову. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 25 червня 2005 року померла мати позивача, [PERSON], про що видано свідоцтво про смерть серії І-КЕ № 011002 та зроблено запис в книзі реєстрації актів про смерть за № 25. За свого життя [PERSON] заповіла своє майно своєму чоловіку (батькові позивача) [PERSON] шляхом укладення заповіту 19.12.2001 р.. До складу спадщини входила 1/2 частина житлового будинку загальною площею 72,5 м. кв. та господарські будівлі в складі: літня кухня «Б»; сарай «б1»; погріб вхідний «В»; сарай «Г»; погріб «г»; сарай «Ж»; вбиральня «З»; Літній душ «К»; колодязь питний №4; колонка питна №5; огорожа №6; огорожа №7; огорожа №8, що знаходяться в с. Абазівка по вул. Матросова, 17. Право власності на нерухоме майно за [PERSON] підтверджується договором купівлі-продажу від 21.10.1989 р. та договір купівлі-продажу від 9.03.1993 р., згідно яких [PERSON] придбала вище вказаний житловий будинок, а пізніше продала 1/2 частину цього будинку з господарськими будівлями [PERSON] - дружині позивача. 9 вересня 2007 року помер [PERSON] фактично прийнявши спадщину але так і не оформивши свідоцтво про спадщину за заповітом на частку майна після своєї дружини. Після померлого [PERSON] його син (позивач) подав до Полтавської районної державної нотаріальної контори заяву, про прийняття спадщини після батька. Крім позивача спадкоємцем був його брат [PERSON], але він помер в 2008 році не встигнувши прийняти спадщину. Після померлого [PERSON] залишилося троє дітей - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (онуки [PERSON]), двоє з яких відмовилися від своєї можливої частки в спадщині на користь [PERSON]. В березні 2018 року позивач звернувся до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини за оформленням свідоцтва про спадщину після батька [PERSON], але після вивчення документів нотаріус видав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно та з причин, що [PERSON] не оформив право власності на спадкове майно після дружини. На даний час, позивач зареєстрований і проживає із своєю дружиною в житловому будинку в с. Абазівка, по вул. Матросова, 17 Полтавського району, 1/2 частина якого належить дружині позивача, а 1/2 частина в порядку першої черги спадкування за законом фактично належить позивачу як спадкоємцю після матері та батька. Позивач весь час проживав у вищевказаному будинку із своєю дружиною та батьками, а на даний час проживає із дружиною, разом ведуть домашнє господарство, підтримують будинок та господарські будівлі в належному стані. Згідно довідкв Абазівської сільської ради від 17.04.2018 р. № 592/02-25 на день смерті [PERSON] з ним в с. Абазівка по вул. Матросова 17 Полтавського району були зареєстровані [PERSON] (син - позивач), [PERSON] (невістка - дружина позивача), [PERSON] (онука). Як зазначено в довідці Абазівської сільської ради № 153/02-25 від 28.02.2018 р згідно запису в по господарській книзі № 1 за [PERSON] значиться 1/2 частина житлового будинку в с. Абазівка вул. Матросова, 17 Полтавського району Полтавської області. Спадковий житловий будинок розміщений на земельній ділянці державного фонду. На даний час інших спадкоємців першої черги крім позивача не має. [PERSON], онука померлого [PERSON] за оформленням свідоцтва про право на спадщину до цього часу не зверталася. Крім того, за її бажанням оформити спадщину вона може лише в порядку спадкової трансмісії, так як її батько помер не прийнявши спадщину після діда ([PERSON]). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Родинні звязки позивача з матірю та батьком доводяться свідоцтвом про народження. Згідно свідоцтва про шлюб підтверджується з 1986 року факт шлюбу позивача із [PERSON], яка є власником 1/2 частини житлового будинку в Абазівка по вул. Матросова, 17, що також свідчить про набуття права власності і частину нерухомого майна в період шлюбу (в 1993 році). Перешкодою для прийняття спадщини є відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на будинок та не встановлено коло спадкоємців. Фактично позивач є власником спадкової частини будинку так як з моменту набуття його матірю права власності будинок проживав в ньому та в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно ст. 182 ЦК України право власності на нерухоме май підлягає державній реєстрації. Неможливість оформлення свідоцтва про право спадщину позбавляє позивача можливості вільно розпоряджатися майном. Згідно до умов п. 29 Наказу Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих від 19.01.1976 р. службові особи виконавчих комітетів посвідчують угоди, для яких законодавством встановлено обов'язкову нотаріальну форму. Відповідно до діючого законодавства обов'язковому нотаріальному посвідченню підлягають договори про відчуження (купівля-продаж, міна, дарування) жилого будинку (частини будинку), квартири. Отже, договори купівлі-продажу від 21.10.1989 р та від 09.03.1993 р. на час укладення в повній мірі відповідали діючому законодавству. Згідно довідки Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 29.03.2018 р. № 3049 самочинні перепланування та реконструкції відсутні. Вартість частини житлового будинку і господарських споруд, що входять до складу спадщини станом на 04.04.2018 р. згідно звіту з незалежної оцінки майна, становить 98750 грн. Відповідно до ст.316 Цивільного кодексу України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщина і не припинилися в наслідок його смерті. Відповідно до 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно , зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У відповідності до п.4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання право встановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав. На підставі викладеного суд вважає позов таким , що підлягає до задоволення.

Outcome: approved