Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

Представник позивача Комунального підприємства «Жилкомсервіс» звернулась до суду з вказаною позовною заявою, в якій після уточнення позовних вимог просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь КП «Жилкомсервіс» заборгованість за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 2135,39 грн., яка утворилася за період з 01.05.2019 року по 01.07.2020 року та покласти судові витрати на відповідачів. Ціна позову визначена позивачем в розмірі 2135,39 грн. В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що відповідачі на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 3-459 від 02.05.2019 року є власниками квартири [ADDRESS] , співвласниками багатоквартирного будинку по [ADDRESS] та споживачами житлово-комунальних послуг. З Довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що право власності на вказане житло у відповідачів виникло 02.05.2019 року. Відповідачі не виконують обов`язки передбачені п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» по оплаті наданих житлово-комунальних послуг за цінами тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. У зв`язку з порушенням відповідачами умов публічного договору та вимоги чинного законодавства, відповідачі мають заборгованість перед КП «Жилкомсервіс» за надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою, де вони є власниками житлового приміщення: [ADDRESS] , за період з 01.05.2019 року по 01.07.2020 року в розмірі 2135,39 грн., що підтверджується довідкою про нарахування та оплату житлово комунальних послуг, по особовому рахунку № [NUMBER] , який відкритий на ім`я [PERSON] . З інформації отриманої з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області від 06.10.2020 року, вбачається, що відповідачі за адресою: [ADDRESS] не зареєстровані. Ухвалою суду від 13.10.2020 року відкрито провадження та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Копія даної ухвали разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами направлена відповідачам за останньою відомою адресою реєстрації, а саме: [ADDRESS] , однак повернулась на адресу суду неврученою, що підтверджується поштовими повідомленнями, які знаходяться в матеріалах справи. Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Оскільки ухвала суду від 13.10.2020 року направлялась відповідачам на адресу останнього відомого місця реєстрації, і повернулась на адресу суду неврученою, суд вважає, що відповідачі належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі та встановлення строку для подання відзиву. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Протягом встановленого судом строку, відповідачами відзив на позовну заяву не подавався. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивача КП «Жилкомсервіс» - Пульна Ю.Є. у своїй заяві просила справу слухати за її відсутності та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечувала. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. ст. 64, 67, 68 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги вноситься окремо від плати за користування житлом та своєчасно, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що виплавають з договору найму житлового приміщення. Судом встановлено, що відповідачам [PERSON] , [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 3-459 від 02.05.2019 року. Згідно ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та ст. 382 Цивільного кодексу України, Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Договори про надання житлово-комунальних послуг між КП «Жилкомсервіс» та споживачами були укладені шляхом опублікування публічного договору в офіційному виданні Харківської міської ради спецвипуск газети «Слобода» від 28.11.2006 року випуск № 95/1. Між сторонами наявні фактичні договірні відносини. Житлово-комунальні послуги відповідачу фактично надавалась позивачем, вказаний факт сторонами не спростовувався. Таким чином, споживачі зобов`язані оплачувати за житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі не виконують обов`язки передбачені п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» по оплаті наданих житлово-комунальних послуг за цінами тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Щомісячно позивач нараховував відповідачам плату за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, однак відповідачами кошти за вказані послуги в повному обсязі не сплачувались. Відповідачі порушуючи свої зобов`язання, не сплачували за отримані послуги в повному обсязі, що призвело до утворення заборгованості. Приймаючи до уваги, що відповідачі, будучи зобов`язаними своєчасно сплачувати плату за отриманні послуги, в односторонньому порядку припинили виконувати взяті на себе зобов`язання, не погашають заборгованість добровільно, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідачів необхідно стягнути заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, яка утворилася за адресою: [ADDRESS] , в розмірі 2135,39 грн., яка утворилася за період з 01.05.2019 року по 01.07.2020 року. Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача, документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2102,00 грн., в частковому співвідношенні по 1051,00 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved