Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль» (надалі «Позивач») звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі «Відповідач») про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» заборгованості у розмірі 15693, 37 доларів США, (що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 359 794, 84 гривень) за Кредитним договором № 014/0031/74/54184 від 22.06.2006р., з яких 14 582, 85 доларів США (що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 334 334, 45 грн.) заборгованості за кредитом ( в тому числі прострочена заборгованість за кредитом-203,44 доларів США (що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 4 664, 18 грн); 762, 93 доларів США (що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 17 491, 35 грн.)-заборгованості за відсотками; 347, 59 доларів США (що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 7969, 04 грн.)- пені за прострочення сплати кредиту та відсотків. Представником Позивача подано до суду клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника. Позовні вимоги представник Позивача підтримував в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував ( а.с. 37). Відповідач [PERSON], в судове засідання повторно не зявилася, явку уповноваженого представника до суду не забезпечила, про причини неявки суду не сповістила, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими конвертами, які направлялися на адресу зареєстрованого у встановленому порядку місця проживання [PERSON] та повернулися на адресу суду з відміткою поштового органу «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до вимог процесуального закону вважається належним способом повідомлення сторони у справі. Частиною 4 статті 169 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, виходячи зі змісту частини 4 статті 169 та частини1 статті 224 ЦПК України, а також того, що Відповідач про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не подала, зважаючи на заяву Позивача, в якій він не заперечував проти винесення заочного рішення, з огляду на подання Позивачем достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (надалі «ЦК України») за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з Кредитним договором №014/0031/74/54184 від 22.06.2007р. (а.с.15-16)Акціонерний поштово-пенсійний банк « Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль») надало [PERSON] кредит у формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 17 523, 00 доларів США строком до 21.06.2026 р. зі сплатою 13,25% річних. До Кредитного договору 29.09.2009р. укладено Додаткову угоду №20-00/14/9-119, копія якої міститься в матеріалах справи) , якою зменшено відсоткову ставку по кредиту до рівня 12% річних, у звязку з чим Графік погашення було викладено у новій редакції у Додатку до зазначеної угоди. Як підтверджується матеріалами справи та не спростовано Відповідачем, [PERSON] в повному обсязі виконав зобовязання, визначені в Договорі № 014/0031/74/54184 про надання кредит у формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 17 523, 00 доларів США від 22 червня 2006 року, надавши Позичальнику [PERSON] кредитні кошти, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 014/0031/74/54184 від 22.06.2006р. (а.с.6-8). Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Загальні умови виконання зобовязань визначено статтею 526 ЦК України. Так, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частина 1, 2 статті 612 ЦК України). Згідно зі статтею 615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. При цьому, відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як зазначив представник Позивача в позовній заяві, свої зобовязання за кредитним договором № 014/0031/74/54184 від 22.06.2006р.,Відповідач належним чином не виконувала, та станом на 15.04.2015р. заборгованість становить 15693, 37 доларів США, (що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 359 794, 84 гривень), з яких 14 582, 85 доларів США (що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 334 334, 45 грн.) заборгованість за кредитом ( в тому числі прострочена заборгованість за кредитом-203,44 доларів США (що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 4 664, 18 грн); 762, 93 доларів США (що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 17 491, 35 грн.)-заборгованість за відсотками; 347, 59 доларів США (що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 7969, 04 грн.)- пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків. Зазначена обставина нічим не спростована. Доказів, які б спростовували проведений Позивачем розрахунок заборгованості в частині заборгованості за відсотками за новий період (з 22.06.2006 р. по 15.04.2015 р.), пені за прострочення сплати кредиту та відсотків за вищевказаним Договором [PERSON] суду не надано, як і не надано доказів виконання зобовязань за Договором у період з 22.06.2006 р. по 15.04.2015 р. належним чином, в повному обсязі та у встановлені строки. Відповідно до частини 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідачем в даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобовязання, визначеного Договором. Враховуючи вищевказані положення закону, а також факт неналежного виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором № 014/0031/74/54184 про надання кредиту у формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 17 523, 00 доларів США від 22.06.2006р., Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з [PERSON] заборгованості за вказаним договором в сумі 15693, 37 доларів США, (що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 359 794, 84 гривень) Проаналізувавши матеріали справи, враховуючи вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що вимога Позивача про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» заборгованості у розмірі 15693, 37 доларів США, (що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 375 228,48 гривень) є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки наявні в матеріалах справи докази підтверджують наявність заборгованості за договором про надання банківських послуг у зазначеному розмірі. Відповідно до частини 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищезазначене, Суд дійшов висновку про необхідність стягнення з Відповідача на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» витрат по сплаті судового збору в розмірі 3 597, 95 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527 ч.1, 530, 546 ч.1, 611, 612, 615, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч.1, 197 ЦПК України,

Outcome: approved