Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Представник публічного акціонерного товариства «Рівненська фабрика нетканих матеріалів» (далі - ПАТ «Рівненська фабрика нетканих матеріалів») [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав і просить суд визнати [PERSON] та її малолітню дочку [PERSON] такими, що втратили право користування житлом, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] та ліжко-місцем у відповідній кімнаті. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що ПАТ «Рівненська фабрика нетканих матеріалів» є балансоутримувачем гуртожитку, розташованого в [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] та її малолітня дочка [PERSON], які за рішенням Рівненського міського суду були вселені у кімнату [NUMBER] вказаного гуртожитку 15 січня 2014 року, після вселення не стали проживати у вказаному житлі і не проживають там на теперішній час, а тому, відповідно до ст.71, ст.72 ЖК України, втратили право користування цим житлом. Реєстрація відповідачів у кімнаті [NUMBER] гуртожитку створює ПАТ «Рівненська фабрика нетканих матеріалів» перешкоди, а саме, позбавляє можливості надати цю кімнату (ліжко-місце в ній) іншій особі з числа працівників підприємства, які потребують поліпшення житлових умов. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала і в задоволенні позовних вимог просить суд відмовити. На заперечення позовних вимог представник відповідача посилається на те, що відповідач [PERSON], яка працює в ПАТ «Рівненська фабрика нетканих матеріалів», фактично проживає у кімнаті [NUMBER] гуртожитку, що в [ADDRESS], а тому відсутні підстави для визнання відповідача та її дочки такими, що втратили право користування жилим приміщенням з підстав, передбачених ст.71, ст.72 ЖК України. Крім того зазначає, що позивач не є балансоутримувачем гуртожитку, оскільки останній переданий у комунальну власність і перебуває на балансі ЖКП «Перспективне». Таким чином, проживання чи непроживання відповідача у цьому гуртожитку не може порушувати прав позивача взагалі. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є недоведеними та безпідставними, а тому позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що 28 травня 2013 року Рівненським міським судом було ухвалено рішення, яким, серед іншого, вирішено вселити [PERSON] разом з малолітньою дочкою [PERSON] у кімнату [ADDRESS], з наданням їй ліжко-місця. Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 02 вересня 2013 року рішення Рівненського міського суду від 28 травня 2013 року в частині вселення [PERSON] разом з дочкою в кімнату [NUMBER] згаданого гуртожитку залишено без змін і, таким чином, набрало законної сили. З акта державного виконавця від 15 січня 2014 року слідує, що рішення про вселення [PERSON] разом з дочкою в кімнату [NUMBER] гуртожитку було виконане 15 січня 2014 року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що після вселення (15 січня 2014 року) відповідач разом з дитиною у кімнаті не проживає, на підтвердження чого позивачем надано акти-обстеження від 25 лютого, 25 квітня, 22 липня, 12 серпня, 13 жовтня та 16 грудня 2014 року, складені комісією у складі начальника ЖКВ [PERSON], кастелянки (паспортиста) [PERSON] та мешканця кімнати [NUMBER] [PERSON] Як зазначено у цих актах, комісія констатує, що в кімнаті [NUMBER] гуртожитку [PERSON] не проживає (акти від 25 лютого, 25 квітня та 22 липня 2014 року) або ніхто не проживає (акти від 12 серпня, 13 жовтня та 16 грудня 2014 року). Суд звертає увагу та ту обставину, що в усіх актах-обстеженнях міститься лише дата їх складання, однак відсутні відомості про конкретний час обстеження. Як слідує з показань допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON], у зазначені в актах-обстеженнях дні вони ні разу не заходили у кімнату [NUMBER], оскільки на їх стук двері кімнати ніхто не відкривав. Враховуючи той факт, що [PERSON] і на час вселення, і на теперішній час працює у ПАТ «Рівненська фабрика нетканих матеріалів», а її робота має позмінних характер, що позивачем визнається, та приймаючи до уваги ту обставину, що обстеження самої кімнати комісією жодного разу не проводилося, надані позивачем акти-обстеження суд не визнає належними та достатніми доказами на підтвердження факту непроживання відповідача у спірній кімнаті. З цих же підстав не приймає до уваги суд і показання свідків [PERSON] та [PERSON] З показань свідків [PERSON] та [PERSON], а також з досліджених актів-обстежень можна зробити висновок лише про те, що в окремі дні та у певний час відповідач [PERSON] була відсутня за місцем свого проживання у кімнаті [NUMBER] гуртожитку, що в [ADDRESS], що не може беззаперечно свідчити про її непроживання у цій кімнаті. Оскільки будь-яких інших доказів позивачем не надано, позовні вимоги суд визнає недоведеними та безпідставними, а тому у позові слід відмовити. Крім того, як слідує з рішень Рівненської міської ради від 28 квітня 2011 року № 511 «Про прийняття в комунальну власність міста гуртожитків на [ADDRESS] та [ADDRESS] і передачу зовнішніх інженерних мереж» та від 27 листопада 2014 року № 4708 «Про внесення змін до рішення Рівненської міської ради від 28.04.2011 № 511», а також з акту приймання-передачі відомчого житлового фонду в комунальну власність від 31 грудня 2014 року та інформації управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради від 06 травня 2015 року № 646-08/02, гуртожиток на [ADDRESS] на теперішній час не відноситься до відомчого житлового фонду і перебуває на балансі житлово-комунального підприємства «Перспективне», а не на балансі ПАТ «Рівненська фабрика нетканих матеріалів». В контексті обґрунтувань позовних вимог вказані обставини самі по собі свідчать про безпідставність позову.

Outcome: dismissed