Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Прокурор Черкаського району діючи в інтересах неповнолітнього [PERSON], звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації про накладення заборони на відчуження майна. Свій позов обґрунтовує тим, що [PERSON] народився [INFO] року. Відповідно до повторного свідоцтва про народження його батьком є [PERSON] а матір'ю [PERSON], яка померла [INFO] року. На момент смерті матері малолітній [PERSON] проживав разом з нею та був зареєстрований в [ADDRESS]. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 19 червня 2014 року у цивільній справі [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON] Розпорядженням Черкаської районної державної адміністрації від 18 липня 2014 року № 181 [PERSON], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Згідно розпорядження Черкаської районної державної адміністрації від 14 серпня 2014 року № 207 встановлено опіку над малолітнім [PERSON] та призначено опікуном [PERSON], жительку с. Білозір'я, Черкаського району, Черкаської області. Як вбачається з інформаційної довідки від 9 вересня 2014 року виданої реєстраційною службою Черкаського районного управління юстиції за [PERSON] зареєстровано на праві приватної власності нерухоме майно у вигляді квартири [ADDRESS], що належить останньому на підставі договору купівлі-продажу від 24.09.2010 № 4716. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 19 червня 2014 року у цивільній справі про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина, питання щодо накладення заборони на відчуження майна та закріплення житла за дитиною не вирішено. Згідно норм ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина, у тому числі й усиновлена, має право на одержання в установленому законом порядку у спадщину майна і грошових коштів батьків чи одного з них у разі їхньої смерті або визнання їх за рішенням суду померлими незалежно від місця проживання. Дитина, батьки якої позбавлені батьківських прав, не втрачає права на успадкування їхнього майна. У разі визнання батьків або одного з них за рішенням суду безвісно відсутніми дитина має право на утримання за рахунок їхніх коштів і майна. На даний час речові права малолітнього [PERSON] на квартиру [ADDRESS] належним чином не закріплено. Без належного оформлення заборони на відчуження житла, право на користування яким зберігає дитина, утворюються передумови для вчинення відносно нього правочинів без отримання відповідного дозволу органу опіки та піклування і збереження житлових прав дитини, що суперечить вимогам статті 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», статті 177 СК України. Просить суд накласти заборону на відчуження квартири [ADDRESS], що належить на праві приватної власності [PERSON], право користування якою має [PERSON], [INFO], до досягнення останнім повноліття, тобто до [INFO] року. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, вказаних вище. Представник третьої особи проти задоволення позову не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд на підставі ст. ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Позивач проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст. 121 Конституції України та ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів громадян в судах у випадках, визначених законом. Підставою представництва в суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність самостійно захистити свої порушені чи оспорюванні права або реалізувати процесуальні повноваження. Відповідно до повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 6 грудня 2012 року батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] 19 січня 2012 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON]. Як вбачається з свідоцтво про смерть, [PERSON] померла [INFO] року. На момент смерті матері малолітній [PERSON] проживав разом з нею та був зареєстрований в [ADDRESS]. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 19 червня 2014 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON] Розпорядженням Черкаської районної державної адміністрації від 18 липня 2014 року № 181 [PERSON], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Згідно розпорядження Черкаської районної державної адміністрації від 14 серпня 2014 року № 207 встановлено опіку над малолітнім [PERSON] та призначено опікуном [PERSON], жительку с. Білозір'я, Черкаського району, Черкаської області. Як вбачається з інформаційної довідки від 9 вересня 2014 року виданої реєстраційною службою Черкаського районного управління юстиції за [PERSON] зареєстровано на праві приватної власності нерухоме майно у вигляді квартири [ADDRESS], що належить останньому на підставі договору купівлі-продажу від 24.09.2010 № 4716. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 19 червня 2014 року у цивільній справі про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина, питання щодо накладення заборони на відчуження майна та закріплення житла за дитиною не вирішено. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Верховною радою України 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до ваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Таким чином, діти, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишились без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави. Стаття 27 Конвенції про права дитини дає кожній дитині право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з положеннями ст. 71 ЖК України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадку влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Згідно норм ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина, у тому числі й усиновлена, має право на одержання в установленому законом порядку у спадщину майна і грошових коштів батьків чи одного з них у разі їхньої смерті або визнання їх за рішенням суду померлими незалежно від місця проживання. Дитина, батьки якої позбавлені батьківських прав, не втрачає права на успадкування їхнього майна. У разі визнання батьків або одного з них за рішенням суду безвісно відсутніми дитина має право на утримання за рахунок їхніх коштів і майна. Згідно з ч. 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. На даний час речові права малолітнього [PERSON] на квартиру [ADDRESS] належним чином не закріплено. Без належного оформлення заборони на відчуження житла, право на користування яким зберігає дитина, утворюються передумови для вчинення відносно нього правочинів без отримання відповідного дозволу органу опіки та піклування і збереження житлових прав дитини, що суперечить вимогам статті 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», статті 177 СК України. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позовної заяви, судовий в сумі 121 грн. 80 коп. на користь держави слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного, ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованою Верховною радою України 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ,

Outcome: approved