Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про зобовязання відновлення порушеного права власності малолітнього обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідачі у 2014 році звернулися до служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради з заявою про надання дозволу органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради на продаж 1/4 частки квартири [ADDRESS], що була приватною власністю дитини, від іменні малолітнього [PERSON], [INFO] та зобовязалися придбати на імя дитини будинок №53 та земельну ділянку площею 0,25 га по вул. Центральній у с. Баранове Іванівського району Одеської області. Рішенням виконкому Миколаївської міської ради від 11.07.2014 року відповідачам було надано відповідний дозвіл. На виконання даного рішення відповідачам було надано трьохмісячний термін, однак до цього часу право власності дитини відновлено не було, на підставі чого позивач був змушений звернутися до суду з позовом, в якому просив ухвалити рішення про зобовязання відповідачів відновити порушене право власності їх малолітнього сина [PERSON], шляхом придбання на імя дитини житла або його частки, яка відповідатиме її відчуженому праву на 1/4 частку у квартирі [ADDRESS], із загальною площею 61,4 кв. м. Представник позивача у судове засідання не зявився, проте надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягав. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, шляхом отримання повісток, про що в матеріалах справи є підтвердження, заяв та клопотань до суду не надавали, про причини неявки не повідомили, тому суд визнає їх неявку з неповажних причин. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, заяв та клопотань до суду не надавав, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин. \~\~Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ст. 60 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ст. 11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст.10 Цивільно-процесуального кодексу України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.60 Цивільно-процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі ст.57 Цивільно-процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є сином відповідачів, що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав Миколаївського Міжміського БТІ та свідоцтва про право власності на житло, [PERSON] належала на праві приватної спільної часткової власності 1/4 частини квартири за адресою [ADDRESS]. Відповідачі звернулися до начальника служби у справах дітей Ленінського (нині - Інгульського) району з заявою про надання дозволу органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради на продаж 1/4 частки квартири [ADDRESS], що була приватною власністю дитини, від іменні малолітнього [PERSON], [INFO] та зобовязалися придбати на імя дитини будинок №53 та земельну ділянку площею 0,25 га по вул. Центральній у с. Баранове Іванівського району Одеської області, що підтверджується копією відповідних заяв від 26.06.2014 року. Як вбачається з рішення №650 від 11 липня 2014 року виконкомом Миколаївської міської ради було надано дозвіл відповідачам продати 1/4 частку квартири [ADDRESS], що належала [PERSON] за умови придбання будинку №53 та земельну ділянку площею 0,25 га по вул. Центральній у с. Баранове Іванівського району Одеської області з оформленням права власності на малолітнього. Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира [ADDRESS], загальною площею 61,4 кв. м. належить на праві приватної власності [PERSON], отже відчуження права приватної спільної часткової власності малолітнього мало місце. Служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради неодноразово зверталася до Баранівської сільської ради Іванівського району Одеської області щодо інформації про виконання рішення виконкому Миколаївської міської ради №650 від 11.07.2014 року, про що в матеріалах справи містяться копії звернень. Відповідно до письмових пояснень відповідачів, які були надані ними в 2014 році, які вони надавали на звернення служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради, будинок №53 по вул. Центральній в с. Баранове Іванівського району Одеської області по обєктивним причинам вони придбати не змогли, натомість придбали будинок №76-а по вул. Центральній в с. Баранове Іванівського району Одеської області та зазначили, що процес оформлення права власності на [PERSON] розпочався. Однак, відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно житловий будинок №76-а по вул. Центральній в с. Баранове Іванівського району Одеської області належить на праві власності [PERSON] Згідно п.2 ч.2\~ст.32 ЦК України\~на вчинення неповнолітньою особою правочину щодо транспортних засобів або нерухомого майна повинна бути письмова нотаріально посвідчена згода батьків і дозвіл органу опіки та піклування. Згідно вимог\~ст.150 Сімейного Кодексу України, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.\~\~\~\~ Відповідно до ч.1,2\~ст.155 Сімейного Кодексу України\~здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватись на повазі прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ч.1\~ст.173 СК України\~батьки і діти, зокрема ті, які спільно проживають, можуть бути самостійними власниками майна, як у даному випадку.\~\~ Відповідно до статті 12 Закону України « Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям. Отже, дослідивши матеріали справи, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що права неповнолітнього [PERSON], [INFO] були порушенні, обставини на які посилався позивач знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, та вважає за можливе позов задовольнити в повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved