Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Представник позивачки 20.02.2015 року звернувся з позовом, в якому просив визнати відповідачку [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS], та зняти її з реєстрації за вказаною адресою. В позові посилався на те, що відповідачка була зареєстрована у спірному приміщенні квартири [ADDRESS], яка належить позивачці на праві власності. Між тим, фактично за зазначеною адресою відповідачка ніколи не проживала та не з'являлася, своїх речей там не зберігає, участі в оплаті житлового приміщення та комунальних послуг не приймає, а її реєстрація за вказаною адресою перешкоджає позивачці як власниці квартири в повній мірі здійснювати її права власності відносно належного їй майна, та сплачувати комунальні послуги, які нараховуються на відповідачку, тому вона звертається до суду за захистом своїх прав та інтересів. В судове засідання представник позивачки надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином повідомлялась про дату та час слухання справи. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення, проти якого представник позивача не заперечує, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивачка на підставі договору купівлі-продажу квартири від 08.03.2011 року, посвідченого ПНКМНО Гаранюк О.З., є власником квартири [ADDRESS]. Як вбачається з посвідки на постійне проживання серії [NUMBER], відповідачка [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] з 15.01.2013 року. Проте, відповідачка в спірній квартирі з дня реєстрації її не проживає, що підтверджується матеріалами справи, зокрема поясненнями та актами від 15.01.2014 року, 09.07.2014 року, 12.02.2015 року, складеними мешканцями будинку. Таким чином, [PERSON], будучи зареєстрованою в належній позивачці квартирі, порушує права та її законні інтереси як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном, в спірному жилому приміщенні ніколи не проживала і не проживає, не маючи перешкод в користуванні ним, своїх речей там не зберігає, жилою площею не цікавиться, витрат по її утриманню не несе, дій, які б свідчили про намір та бажання зберегти за нею право користування жилим приміщенням, не вчиняла. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратила право користування спірним жилим приміщенням, не проживаючи в ньому більше двох років, що відповідно до вимог ст.ст.391,405 ЦК України дає суду підстави визнати її такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Також згідно зі ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» питання про зняття з реєстрації особи за місцем проживання взаємопов'язане і залежать від вирішення питання про житлові права особи, в тому числі втрати права користування жилим приміщення. Таким чином, суд, за викладених вище обставин щодо втрати відповідачкою право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS], приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки про зняття відповідачки з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS], та вважає за необхідне їх задовольнити.

Outcome: approved