Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитом (тіло кредиту) у сумі 15053,04 доларів США та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між 29.05.2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №HEH2GK00000088, згідно якого відповідачу надано кредит у розмірі 18000,00 доларів США на термін до 29.05.2027 року, який він зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування вказаними коштами в строки та в порядку, встановленим кредитним договором. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 06.11.2018 року має заборгованість 56624,02 доларів США, яка складається з наступного: 15053,04 доларів США заборгованість за кредитом; 13925,07 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 1863,39 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 25782,52 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання від договором. Ухвалою від 19.02.2019 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. 02.04.2019 року представником відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначив про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог та заявив про застосування строку позовної давності. 04.10.2020 року від представника відповідача надійшла відповідь на відзив. Ухвалою від 03.02.2020 року відновлено судовий розгляд для з`ясування обставин щодо наявності розбіжностей суми заборгованості, визначені позивачем у наданому розрахунку та вимозі про дострокове повернення суми позики від 10.01.2012 року № 01/02-63, з урахуванням фактичних платежів, здійснених відповідачем на виконання зобов`язань за кредитним договором Представник позивача в судове засідання надав заяву, якою просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання надав заяву про розгляд справи без його участі. Під час розгляду справи по суті проти задоволення позову заперечував, просив застосувати строк позовної давності, з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Судом було встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. 29.05.2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №HEH2GK00000088, згідно якого відповідачу надано кредит у розмірі 18000,00 доларів США на термін до 29.05.2027 року зі сплатою 10,08% на рік на суму залишку заборгованості. За умовами кредитного договору погашення заборгованості (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку. Щомісяця в період сплати Позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 236 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди комісії (Розділ 7 п. 1.1) Згідно п. 7.3 кредитного договору забезпеченням виконання Позичальником зобов`язань за договором виступає іпотека Будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . З матеріалів справи убачається, що 10.01.2012 року ПАТ КБ «Приватбанк» направлено на адресу відповідача [PERSON] письмову вимогу за вихідним № 01/02-63 про дострокове погашення грошових зобов`язань за договором кредиту №HEH2GK00000088 від 29.05.2007 року в тридцятиденний строк з дня отримання вимоги. Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 05.11.2013 року у справі № 666/5236/13-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування Дніпровської районної ради, м. Херсона про стягнення заборгованості по кредиту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, задоволено позовні вимоги, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HEH2GК00000088 від 29.05.2007 року, в розмірі 183846,91грн., звернути стягнення на житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями: стіни саманні літ. «А», сарай саманний літ. «Б», сарай дерев`янний літ. «В», літня кухня саманна обкладена цеглою літ. «Ж», душ цегляний літ. «П», туалет цегляний літ. «Е», гараж саманний обкладений цеглою літ. «Д», огорожа №1-2 загальною площею 46.20 , житловою площею 31.00 який розташований за адресою: [ADDRESS] , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки №№ HEH2GК00000088 від 30.05.2007 року) Публічним акціонерним банком комерційний банк «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з початковою ціною для продажу 90900 грн., та з укладанням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 06.11.2018 року [PERSON] має заборгованість 56624,02 доларів США, яка складається з наступного: 15053,04 доларів США заборгованість за кредитом; 13925,07 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 1863,39 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 25782,52 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання від договором. Згідно ч.2 ст 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язання, тобто строку виконання зобов`язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Отже, пред`явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов`язання та зумовлює перебіг позовної давності. У зв`язку з порушенням боржником виконання зобов`язання за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» використав право достроково вимагати з позичальника повернення заборгованості за кредитним договором, надіславши 10.01.2012 року претензію (вимогу) боржнику про дострокове негайне повернення суми кредиту у повному обсязі та пов`язаних з ним платежів із подальшим зверненням до суду із позовом про стягнення заборгованості по кредиту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про дострокове повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня після одержання такої вимоги. АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором 20.12.2018 року. Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (№o. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року). Таким чином, з`ясувавши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, про те, що АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду більше ніж через 3 роки від дня отримання відповідачем вимоги про дострокове повернення кредиту, що встановлено Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 05.11.2013 року, внаслідок чого звернення АТ КБ «Приватбанк» за захистом своїх прав здійснено поза межами строку позовної давності. З огляду на викладені обставини, позов АТ КБ «ПриватБанк» не підлягає до задоволення, внаслідок пропуску позивачем строку позовної давності. Судові витрати, у виді судового збору, суд розподіляє відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та у зв`язку з відмовою у задоволенні позову покладає їх на позивача, який ним сплачено до подання позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed