Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

Представник позивача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до суду з позовною заявою, в якій після уточнення позовних вимог, просить звернути стягнення на нерухоме майно - трикімнатну квартиру [ADDRESS], яка є предметом іпотеки згідно Іпотечного договору, посвідченого 23.06.2006 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Палєвою О.М., за реєстровим № 2105. Визначити спосіб реалізації предмета іпотеки - застосування процедури продажу шляхом надання позивачу права від свого імені продати предмет іпотеки, будь якій особі на підставі договору купівлі-продажу. З метою забезпечення збереження предмету іпотеки та надання Іпотекодержателю можливості вільно реалізувати своє право, передати спірну квартиру в управління ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Слобожанське РУ» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до моменту укладення договору купівлі-продажу. Надати право ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» здійснювати дії, пов'язані з управлінням, здійснювати спільне управління з будь-якими особами, передавати в наступне управління, змінювати, розривати, укладати правочини, договори, угоди оренди, суборенди, найму, піднайму, користування предметом іпотеки. Надати ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» право на отримання всіх орендних, суборендних, будь-яких інших платежів за користування квартирою із направленням отриманих доходів на задоволення вимог за кредитним договором № 111/06-Ф від 23.06.2006 року. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що відповідно до умов Кредитного договору № 111/06-Ф від 23.06.2006 р. та додаткових угод №1 до нього від 21.08.2007 р. та №2 від 01.08.2008 р., які укладені між [PERSON] та ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Слобожанське РУ», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит», позивач видав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 262 600 ,99 грн., строком користування до 23.03.2016 р. із сплатою 14% річних. Згідно з умовами кредитного договору, а саме п. 3.2 з урахуванням додаткової угоди №1 до нього, [PERSON] зобов'язався щомісяця, в строк до 10 числа кожного місяця, здійснювати погашення заборгованості за виданими кредитними ресурсами у розмірі 2550,00 гривень, згідно із графіком зниження розміру заборгованості (додаток № 2 до кредитного договору). Крім цього, відповідно до п. 4.1 кредитного договору та додатковими угодами №1,2 до нього, позичальник щомісяця сплачує Банку проценти за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту, по процентній ставці 14,00 % річних . Згідно із п.4.3. кредитного договору [PERSON] зобов'язався сплачувати проценти за користування кредитними коштами щомісяця, у строк до 10 числа кожного місяця, згідно із графіком зниження розміру заборгованості. Пунктом 4.7. кредитного договору та додатковою угодою №1 до нього становлений обов'язок позичальника щомісяця в строк до 10 числа кожного місяця сплачувати комісійну винагороду за надання кредитних ресурсів у розмірі 498,94 грн. Але, [PERSON] всупереч вимогам кредитного договору та цивільного законодавства свої договірні зобов'язання перед позивачем належним чином не виконує. [PERSON] порушено встановлене умовами кредитного договору зобов'язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів та комісії. Внаслідок того, що з боку [PERSON] були порушені вищевказані умови повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, у [PERSON] перед позивачем виникла прострочена заборгованість, яка станом на 15.01.2013 р. складає 232541 грн. 95 коп. Строкова заборгованість за процентами за користування кредитом, яка станом на 15.01.2013 р. становить: 98091 грн. 79 коп. Загальна сума пені, нарахованої за кредитним договором, яка станом на 15.01.2013 р. складає 794232 грн. 50 коп. Загальна сума грошових зобов'язань, що підлягає сплаті [PERSON] за кредитним договором загалом складає 1 124 866,24 грн. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором між [PERSON] та позивачем було укладено іпотечний договір, посвідчений 23.06.2006 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Палєвою О.М., зареєстровано в реєстрі за № 2105 з додатковими угодами до нього від 21.08.2008 р. Відповідно до умов Іпотечного договору [PERSON] передав в заставу позивачу наступне нерухоме майно: трикімнатну квартиру №132, що знаходиться в місті Харкові по вулиці Роганській, будинок 132, загальною площею - 65,5 кв.м. реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно -1814856, житловою площею - 43,2 кв.м. Згідно п. 6.2 іпотечного договору предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві спільної сумісної власності подружжя. Дружина іпотекодавця [PERSON] надала свою згоду на передачу квартири в іпотеку. Право позивача задовольнити свої вимоги за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки передбачено відповідними нормами Закону України «Про іпотеку», положеннями іпотечного договору та Цивільного кодексу України (ст.ст. 589, 590). Позивач вважає, що має право за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, відповідно до чинного законодавства України, погасити наявну заборгованість боржника за основним зобов'язанням, а також проценти за користування кредитними ресурсами, комісійну винагороду за основним зобов'язанням, неустойку за основним зобов'язанням, збитки, завдані про строчкою платежів, відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки. Сторони у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, про що свідчать поштові повідомлення, які знаходяться в матеріалах справи, про причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник позивача просить суд справу розглянути за його відсутності та ухвалити рішення в заочному порядку. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що за договором відступлення права вимоги № 17/4-В від 11.02.2015 року, укладеного між Державною іпотечною установою та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» іпотечні кредити, у тому числі іпотечний кредит № 111/06-Ф від 23.06.2006 року, за яким [PERSON] є позичальником, було передано до Державної іпотечної установи. В процесі розгляду справи, представник позивача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» - Легка І.В. звернулася до суду з клопотанням про зупинення провадження по вказаній справі, у зв'язку з тим, що в провадженні господарського суду м. Києва знаходиться справа № 910/28229/15 за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до Державної іпотечної установи про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги № 17/4-В від 11.02.2015 року. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.12.2015 року провадження по справі було зупинено до набрання законної сили рішенням господарського суду м. Києва по справі № 910/28229/15 за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до Державної іпотечної установи про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги № 17/4-В від 11.02.2015 року. 27.02.2017 р. до суду надійшло клопотання представника позивача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» - Кузнецової Н.А. про відновлення провадження у справі, у зв'язку з тим, що ухвалою господарського суду м. Києва від 21.01.2016 року по справі № 910/28229/15 позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 11.02.2015 року № 17/4-В залишено без розгляду. Зазначена обставина підтверджена наданою ухвалою господарського суду м. Києва від 21.01.2016 р. Відповідно до пункту 1.2 договору відступлення права вимоги від 11.02.2015 року № 17/4-В, первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває всі права вимоги за договорами (кредитними, іпотеки, поруки тощо), вказаних у додатках до цього договору, у тому числі і за іпотечним кредитом № 111/06-Ф від 23.06.2006 року, за яким [PERSON] є позичальником. З огляду на вищевказане, суд вважає що позов не підлягає задоволенню, оскільки право вимоги за вказаним кредитним договором на цей час не належить позивачу. Питання щодо судових витрат вирішується судом у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed