Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль» (далі позивач) звернулося до суду з позовом, в якому просить достроково стягнути з [PERSON] (далі відповідач) заборгованість за кредитним договором №014/17-27/2302-75 від 28.05.2008 року в сумі 11\~497,03 дол. США (319\~193,42 грн.), у тому числі: заборгованість за кредитом 10\~094, 72 дол. США (280\~260,92 грн.); заборгованість по оплаті відсотків 682,05 дол. США (18\~935,84 грн.); пеню за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків 720,26 дол. США (19\~996,66 грн.), а також витрати по оплаті судового збору у розмірі 3\~191,93 грн. Представник позивача до судового засідання не зявився, надіслав до суду заяву щодо розгляду справи без участі їх представника, на позовних вимогах наполягає. Відповідач та його представник у судовому засідання заперечували проти задоволення позовних вимог частково з підстав, викладених в письмових запереченнях (а.с. 57). Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно зясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у сукупності, заслухавши відповідача та його представника, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №014/17-27/2302-75 від 28.05.2008 р. Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль», було надано гр. [PERSON] кредит у розмірі 11\~000,00 дол. США строком до 28.05.2008 року із сплатою 13,25 % річних. Позичальник зобовязався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії, згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобовязання в порядку та строки, визначенні договором. З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, між кредитором та позичальником укладено Додаткові угоди №1 від 20.03.2009 р. та №014/17-27/2302-75/1 від 29.04.2010р. до кредитного договору, відповідно до умов яких сторони досягли згоди про зміну умов погашення кредиту, а саме збільшити строк кредиту на 120 календарних місяців (кредит надається на строк до 30 травня 2028 року), тимчасово на період з 20 березня 2009 року до 20 березня 2010 року зменшити розмір щомісячного платежу позичальника за кредитним договором до розміру визначеного в Графіку погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором, що є додатком до цієї Додаткової угоди. Відповідач зобовязався щомісячно повертати кредитні кошти згідно графіку погашення та здійснити остаточне погашення кредиту не пізніше 30.05.2028р. Крім того, відповідач зобовязався щомісячно сплачувати банку відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 13.25%. Однак, відповідачем не здійснюється щомісячна сплата кредиту, в звязку з чим, станом на 27.02.2015 р. заборгованість по кредиту становить 10\~094,72 дол. США, в тому числі прострочена заборгованість по кредиту 88,10 дол. США. Окрім того, відповідачем не сплачуються відсотки, станом на 27.02.2015р. заборгованість по сплаті відсотків становить 682, 05 дол. США. Відповідно до п. 16.3 Кредитного договору у випадку порушення відповідачем графіку погашення кредиту та відсотків, встановлених договором, позивач нараховує позичальнику пеню в розмірі 1 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Станом на 27.02.2015р. пеня за несвоєчасну сплату кредиту та погашення відсотків, становить 720,26 дол. США. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст. 530 ЦК України зобовязання мають виконуватись в строки, що передбачений умовами договору. Згідно з ст. 536 ЦПК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно ст. 9 Кредитного договору відповідач зобовязався достроково здійснити повернення кредиту, відсотків та інших платежів у випадку невиконання умов кредитного договору, тобто зазначений пункт договору містить норму про відповідальність відповідача у вигляді дострокового повернення кредиту, в тому числі й при порушенні зобовязань по щомісячній сплаті кредиту та відсотків. Таким чином, у позивача виникло право вимагати дострокового повного виконання відповідачем зобовязань за договором. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання. Щодо тверджень відповідача про надання споживчого гривневого кредиту, суд враховує пояснення позивача (а.с. 75), що відповідачу [PERSON] надано кредит у розмірі 11\~000,00 дол. США строком до 28.05.2008 року. Договір підписано сторонами. Надання кредитних коштів проводилося згідно вимог п. 6.1. Кредитного договору шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Відповідно до п.6.3 Кредитного договору після зарахування суми кредиту на поточний рахунок позичальника та сплати позичальником всіх комісій кредитору, позичальник має право самостійно розпоряджуватися коштами кредиту відповідно до його цільового призначення. Як видно з виписки по рахунку, позичальнику було перераховано кошти саме в доларах США (а.с. 37). Після перерахування кредитних коштів на поточний рахунок, позичальник мав право обміняти вищевказані валютні кошти на національну валюту гривню. Що стосується тверджень відповідача щодо надання зрозумілого розрахунку заборгованості, то в матеріалах справи знаходиться розрахунок заборгованості за Кредитним договором №014/17-27/2302-75 від 28.05.2008р., де чітко вказано, які суми сплачувались позичальником та в який період, кількість днів прострочення щомісячного платежу за кредитом, залишок заборгованості за кредитом. Крім того, в судовому засіданні 10.09.2015 р. відповідач та його представник зазначили, що розрахунок заборгованості їм зрозумілий. Щодо строку позовної давності в один рік, зокрема до вимог про стягнення неустойки (пені), суд зазначає, що за загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України). Однак, відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна даність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Тож, суд враховує, що відповідно до п.16.7 Кредитного договору до всіх правовідносин, повязаних з укладанням та виконанням даного кредитного договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у три роки. Щодо тверджень відповідача, що його не проінформували щодо можливого ризику внаслідок збільшення чи коливань курсу долару США, суд враховує, що відповідно до п.п.15.4, 15.5 Кредитного договору, позичальник усвідомлює та гарантує, що умови цього договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам (інтересам його сім`ї), є розумними та справедливими. У разі зміни курсу іноземної валюти (валюти кредиту) відносно національної грошової одиниці України, всі валютні ризики несе позичальник. Підписанням цього договору позичальник свідчить, що йому розтлумачено (зрозуміло) та він згоден, що зміна курсу іноземної валюти відносно грошової одиниці України може привести до значних збитків та погіршення фінансового стану позичальника. При вирішенні можливості зменшити суму пені за клопотанням представника відповідача, суд зазначає, що відповідач та його представник заперечують проти позову частково, водночас, просять суд зменшити суму пені, посилаючись на такі істотні обставини, як обсяг виконаних зобовязань боржником, обєм доходу боржника та стан його здоровя. Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання) (п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України \~з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5). Вивчивши дане клопотання, суд не вбачає підстав для зменшення розміру пені. Так, розмір пені не перевищує розмір збитків, а зазначені представником відповідача обставинами, суд вважає, не впливають на зменшення суми пені. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна заява Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» до [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором №014/17-27/2302-75 від 28.05.2008 року підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч. 2\~ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Як роз'яснює п.14\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення» № 14 від 18.12.2009 року, згідно з частиною першою\~статті 192 ЦК\~України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Так, станом на 10.09.2015 р. Національним банком України встановлено такий офіційний курс гривні до долара США: 100 доларів США відповідають 2196,8932 грн. Таким чином, заборгованість відповідача становить: 11 497,03 дол. США еквівалент 252\~577,47 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом 10\~094,72 дол. США - еквівалент 221\~770,22 грн.; заборгованість по сплаті відсотків 682,05 дол. США - еквівалент 14\~983,91 грн.; пеня за невчасну сплату кредиту та відсотків - 720,26 дол. США - еквівалент 15\~823,34 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати (а.с. 1). З урахуванням суми заборгованості, яка підлягає стягненню та в перерахунку на гривні складає 252\~577,47 грн., суд вважає, що судовий збір підлягає стягненню з відповідача в розмірі - 2525,77 грн. На підставі ст.ст. 258, 259, 509, 526, 536, 546, 551, 610-612, 1054 ЦК України,

Outcome: approved