Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

Представник позивачки звернувся до суду з вказаним позовом та просить визнати право власності за позивачкою на спадкове майно - земельну ділянку площею 2,0 га, кадастровий номер 5924782200:02:001:0310, із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Великочернеччинської сільської ради Сумського району Сумської області в порядку спадкування після смерті [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] та після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно. Позивачка звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, проте постановою приватного нотаріуса Каблучко О.М. від 26.06.2020 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на земельну ділянку площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Великочернеччинської сільської ради Сумського району, Сумської області, оскільки наказ ГУ Держгеокадастру у Сумській області «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» видано 05.03.2020 року, тобто після смерті спадкодавця [PERSON] . У зв`язку з чим позивачка вимушена звернутись до суду за захистом свого права власності на земельну ділянку. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, від представника надійшла заява, в якій просить справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача Великочернеччинської сільської ради Сумського району до суду не з`явився, від сільського голови надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, з позовними вимогами погоджуються. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 4) та після її смерті відкрилася спадщина на майно, серед якого земельна ділянка площею 2,0000 га, в тому числі ріллі 2,0000 га, кадастровий номер 5924782200:02:001:0310, із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Великочернеччинської сільської ради Сумського району Сумської області, право власності на яку померла не встигла оформити, однак за життя подала відповідні документи. Так, наказом Головного управління Держгеокадастру у Сумській області № 18-9218/16-20-СГ від 05.03.2020 року [PERSON] надано у власність вказану вище земельну ділянку (а.с. 7). Як вбачається з копії спадкової справи №27/2020 після померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 17-30) позивачка [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Каблучко О.М. з заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, надану для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га, що розташована на території Великочернеччинської сільської ради Сумського району Сумської області після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] . Проте постановою приватного нотаріуса від 24 червня 2020 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки наказ ГУ Держгеокадастру у Сумській області «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» видано 05.03.2020 року, тобто після смерті спадкодавця [PERSON] . Згідно абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Відповідно до роз`яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акту про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації (ч. 3ст. 116 ЗК). Визнається правильною практика судів, які задовольняють вимоги спадкоємців, що звернулися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця. Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Натомість, згідно із статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, яка передана фізичним та юридичним особам шляхом безоплатної передачі із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, є свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Отже, судом встановлено, що за спадкодавцем [PERSON] визнано право власності на майно, яке входить до складу спадщини, а тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача, так як рішення суду в такому разі буде підставою для належного оформлення за нею права власності на земельну ділянку. На підставі наведеного,

Outcome: approved