Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

Представник публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № R53700308822В від 03 серпня 2012 року, згідно якого позивач надав відповідачу на споживчі потреби кредит у розмірі 61000 гривень, строком повернення до 03 серпня 2016 року з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 31 % річних. При цьому [PERSON] у порушення умов кредитного договору зобовязання перед кредитною спілкою не виконував належним чином, на підставі чого у нього перед кредитною спілкою було сформовано заборгованість на загальну суму 119044,42грн., яку просить представник позивача стягнути з відповідача разом із витратами по зверненню до суду за захистом свого порушеного права. Представник позивача, яка діє на підставі довіреності, [PERSON], до судового засідання не з`явився, проте від нього до суду надійшла заява з проханням справу розглянути за його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин повторно, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов ПАТ «ВТБ Банк» таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 03 серпня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R53700308822В за яким Банк надав відповідачу кредит у сумі 61000 гривень з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 31% річних або в іншому розмірі, передбаченому договором. Факт отримання зазначеної суми [PERSON] підтверджується наданим банком меморіальним ордером № 28723 від 03 серпня 2012 року. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № R53700308822В від 03 серпня 2012 року вбачається, що у відповідача станом на 27 липня 2016 року мається перед банком борг на загальну суму 119044,42 грн., яка складається з: 41504,99 грн. заборгованість за простроченим кредитом; 8009,07 грн. інфляційні витрати (кредит); 1189,61 грн. 3 відсотки річних, нарахованих у звязку з порушенням зобовязань щодо повернення кредиту; 25642,55 грн. сума простроченої заборгованості за відсотками; 5543,54 грн. - інфляційні витрати ( відсотки); 775,54грн. 3 відсотки річних, нарахованих у звязку з порушенням зобовязань щодо повернення відсотків; 699,66 грн.- сума заборгованості за нарахованими відсотками; 35679,46 грн. пеня, нарахована у звязку з несвоєчасною сплатою комісії, процентів та кредиту в розмірі 0,5 % за кожен день прострочення платежу. Згідно п. 3.1 кредитного договору банк надав відповідачу кредит у сумі 61000 (шістдесят одна тисяча) гривень. Згідно п. 3.2 кредитного договору позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі 03 серпня 2016 року або достроково у випадках, передбачених договором. Відповідно до п. 3.3. кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються банком за ставкою у розмірі 31%.. Відповідно до п. 3.11 кредитного договору підписанням цього договору позичальник підтверджує, що він перед укладанням цього договору письмово ознайомлений з інформацією про особу і місцезнаходження банку, про умови кредитування та умови договорів забезпечення, а також про орієнтовану сукупну вартість кредиту ( в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням процентної ставки за кредитом та вартості всіх послуг, повязаних з одержанням кредиту, укладанням цього договору та оформленням договорів застави та страхування. Позичальник цим підтверджує свою згоду із зазначеними діючими умовами. Відповідно до п. 4.10 кредитного договору за наявності прострочення виконання зобовязань позичальником за договором, розмір платежу збільшується на суму комісійної винагороди, неустойки, та інших платежів, у т.ч. відшкодування витрат та збитків Банку, повязаних з неналежним виконанням позичальником умов цього договору. Відповідно до п. 5.3.1 кредитного договору позичальник зобовязаний сплатити комісійну винагороду, повернути Банку отриманий кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитом у повному обсязі, виконувати інші зобовязання в порядку та в строки, встановлені цим договором. Відповідно до п. 7.1 кредитного договору у разі прострочення позичальником зобовязань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору позичальник зобовязаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобовязань за кожен день порушення виконання зобовязань, включаючи день погашення. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Таким чином судом встановлено у судовому засіданні факт наявності у відповідача відповідальності перед ПАТ ВТБ Банк за невиконане зобовязання по кредитному договору. Між тим, суд вважає, що до правовідносин, що склались між сторонами необхідно також застосувати Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року. Так за ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. В п. 5 ст. 11 «Прикінцевих та перехідних положень» вказаного Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема, затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14 квітня 2014 року, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення. Згідно ст. 1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом» район проведення антитерористичної операції - визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. Згідно Наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ № 33/6/а від 7 жовтня 2014 року «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). На виконання Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» за Розпорядженням № 1275-р від 2 грудня 2015 року Кабінету Міністрів України відповідно до п. 20 ч. 1 «Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» м. Маріуполь Донецької області було віднесено до вказаного «Переліку». Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, [PERSON], зареєстрований та постійно мешкає за адресою: [ADDRESS], з 07 серпня 2008 року, а тому на нього розповсюджуються норми Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року, які досі є чинними та діючими. З урахуванням наведеного суд вважає необхідним відмовити ПАТ ВТБ Банк у його вимогах до відповідача щодо стягнення суми заборгованості за пенею, яка була нарахована після 14 квітня 2014 року, оскільки зазначені вимоги банку суперечать ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», бо зазначені суми неустойки були нараховані банком вже після 14 квітня 2014 року боржнику, а після набрання чинності Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не були скасовані, чого вимагав даний закон. На підставі переліченого судом встановлено у судовому засіданні факт наявності у відповідача відповідальності перед ПАТ ВТБ Банк за невиконане зобовязання по кредитному договору від 03 серпня 2012 року на загальну суму 83364,96 грн., яка складається з: 41504,99 грн. заборгованість за простроченим кредитом; 8009,07 грн. інфляційні витрати (кредит); 1189,61 грн. 3 відсотки річних, нарахованих у звязку з порушенням зобовязань щодо повернення кредиту; 25642,55 грн. сума простроченої заборгованості за відсотками; 5543,54 грн. - інфляційні витрати ( відсотки); 775,54грн. 3 відсотки річних, нарахованих у звязку з порушенням зобовязань щодо повернення відсотків; 699,66 грн.- сума заборгованості за нарахованими відсотками. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). На підставі зазначеного з відповідача на користь банку підлягають стягненню також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1250 грн. 48 коп. ( 1785,67*83364,96) / 119044,42). На підставі ст. ст. 526, 530, 549, 551, 610, 1054 ЦК України, ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», ППВСС України №10 від 17 жовтня 2014 року,

Outcome: partial