Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

Представник позивача ПАТ «Дельта Банк» 31.08.2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 498023,69 гривень. В обґрунтування своїх вимог представник позивача ПАТ «Дельта Банк» зазначив, що 31.03.2011 року між ПАТ «АСТРА Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 310006023965014 від 31.03.2011 року, згідно з умовами якого Банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 500 000 гривень, строком з 31.03.2011 року до 31.03.2018 року, зі сплатою відсоткової ставки в розмірі 16,9 % річних. Цільове призначення кредиту - придбання автомобіля. Виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором було забезпечено Договором поруки № 310006023965014/П від 31.03.2011 року, який був укладений між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON], згідно з яким вона поручається перед кредитором, тобто Банком за виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 310006023965014 від 31.03.2011 року. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує протягом тривалого часу, про що неодноразово повідомлялася в тому числі шляхом направлення поштової вимоги про виконання зобов'язань за кредитним договором. У зв'язку з чим, станом на 28.07.2015 року, за ними утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 498 023,69 грн.. Заочним рішенням суду від 03.02.2016 року позовна заява ПАТ «Дельта Банк» була задоволена у повному обсязі та вирішено стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] зазначену суму заборгованості. 07.08.2017 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду від 03.02.2016 року. Ухвалою суду від 07.09.2017 року заява [PERSON] була залишена без руху. Після усунення недоліків, ухвалою суду від 01.11.2017 року заява про перегляд заочного рішення призначена до розгляду. Ухвалою суду від 08.11.2017 року заява [PERSON] про перегляд заочного рішення була задоволена та рішення суду від 03.02.2016 року скасовано та справу призначено в загальному порядку. 11.12.2017 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просить суд визнати припиненою поруку [PERSON] за договором поруки № 310006023965014/П від 31.03.2011 року, який був укладений між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON] на виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 310006023965014 від 31.03.2011 року. Посилалась на те, що банком не надано доказів того, з якого моменту у [PERSON] виникла заборгованість, відсутні відомості з якого саме моменту відповідач [PERSON] припинив виконувати свої кредитні зобов'язання. Через те, що [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб та фактично припинили спілкування, [PERSON] не була обізнана у фінансових справах позичальника, а вона у свою чергу не знала та не могла знати про те, що [PERSON] припинив виконувати взяті на себе обов'язки по сплаті боргу. Первісним кредитором не надано доказів сповіщення про заміну кредитора та відступлення прав вимоги від ПАТ «Астра Банк» до ПАТ «Дельта Банк». У свою чергу позивачем пропущено строк предявлення вимог до [PERSON] як поручителя. Ухвалою суду від 01 березня 2018 року зустрічна позовна заява [PERSON] про визнати поруку припиненою була прийнята. Ухвалою суду від 01.03.2018 року було витребувано з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (код ЄДРПОУ 34047020, 01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б) належним чином завірену виписку, щодо руху коштів по кредитному договору № 310006023965014 від 31.03.2011 року щодо боржника [PERSON]. Витребувано з Публічного акціонерного товариства «АГРОПРОСПЕРІС Банк» (код ЄДРПОУ 35590956, 04119, м. Київ, вул.Дегтярівська, 27-Т (літ.А) належним чином завірену виписку, щодо руху коштів по кредитному договору № 310006023965014 від 31.03.2011 року щодо боржника [PERSON]. У судове засідання 07.05.2018 року учасники справи не з'явилися, про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином. У матеріалах справи наявна заява від позивача про розгляд справи за відсутності представника позивача разом із додатками що витребовувались судом раніше. Також в матеріалах справи наявна та заява представника [PERSON] адвоката [PERSON] про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що первинний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Як вбачається з основного позову предметом спору є стягнення заборгованості за кредитним договором, який був забезпеченим договором поруки. Предметом зустрічного позову є визнання поруки припиненою. Судом встановлено, що 31.03.2011 року між ПАТ «АСТРА Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 310006023965014 від 31.03.2011 року, згідно з умовами якого Банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 500 000 гривень, строком з 31.03.2011 року до 31.03.2018 року, зі сплатою відсоткової ставки в розмірі 16,9 % річних. Цільове призначення кредиту - придбання автомобіля. Виконання зобов'язань за кредитним договором було забезпечено Договором поруки № 310006023965014/П від 31.03.2011 року, який був укладений між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON], згідно з яким вона поручається перед кредитором, тобто Банком за виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 310006023965014 від 31.03.2011 року. Відповідно витребуваної судом виписки по кредитному рахунку, судом встановлено, що [PERSON] в останній раз здійснював сплату грошових коштів на погашення заборгованості 12.09.2013 року. По теперішній час заборгованість не погашено. Інших відомостей з приводу строків погашення позичальником заборгованості за кредитним договором суду не надано. 02.12.2013 року між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 310006023965014 від 31.03.2011 року, боржником за яким є відповідач [PERSON], що підтверджується наявним у матеріалах справи договором та актом прийому-передачі документації за Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 02.12.2013 року та додатком до Акту приймання-передачі. Також судом встановлено що 06.08.2015 року за вих. №31.4-08/3923/15 ПАТ «Дельта Банк» направляла до [PERSON] досудову вимогу. Проте в матеріалах справи відсутні докази отримання вищевказаної вимоги [PERSON]. 06.08.2015 року за вих. №31.4-08/3922/15 ПАТ «Дельта Банк» направляла до [PERSON] досудову вимогу. Проте в матеріалах справи відсутні докази отримання вищевказаної вимоги [PERSON]. Вбачається, що з моменту останнього погашення позичальником [PERSON] заборгованості 12.09.2013 року і до моменту переуступки права вимоги боргу 02.12.2013 року ПАТ «Астра Банк» не звертався а ні до боржника, а ні до поручителя із відповідними вимогами, претензіями або зауваженнями. У цей же час з моменту переуступки права вимоги боргу 02.12.2013 року і до моменту направленні досудової вимоги 06.08.2015 року ПАТ «Дельта Банк» не звертався а ні до боржника, а ні до поручителя із відповідними вимогами, не зважаючи на те що весь цей час відповідно до виписки по кредитному рахунку [PERSON] не здійснював жодні сплати. Зі змістом, умовами та правовими наслідками зазначеного кредитного договору відповідач був ознайомлений та згодний, про що свідчать його підписи на кожній сторінці договору. Відповідно до ст. 553 ЦК України поручитель, тобто [PERSON] поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого зобов'язання, а також відповідає перед кредитором за порушення зобов'язань боржником. Згідно з пунктами 1.2., 1.3. договору поруки [PERSON] відповідає перед Кредитором (Позивачем) у тому ж обсязі, що й Позичальник [PERSON], у тому числі за повернення основної суми боргу, відсотків, комісій за користування кредитом, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, зазначених в Кредитному договорі. Згідно з пунктом 2.1 договору поруки відповідальність Поручителя і Позичальника є солідарною. Ці пункти договору поруки цілком відповідають ст. 554 ЦК України, в яких зазначено, що при порушенні боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарний боржник, якщо договором поруки не передбачена додаткова (субсидіарна відповідальність) поручителя. Позивач умови кредитного договору виконав та надав відповідачу [PERSON] кошти, які зазначені у кредитному договорі. Частиною 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини кредиту кредитор (Банк) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. З позову вбачається, що відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує протягом тривалого часу, не здійснює відповідні платежі згідно графіку погашення кредиту, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилася прострочена заборгованість за кредитом. У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором № 310006023965014 від 31.03.2011 року у відповідачів, перед позивачем ПАТ «Дельта Банк», станом на 28.07.2015 року виникла прострочена заборгованість яка підтверджується відповідним розрахунком станом на 27.08.2014р., загальна сума якої становить 498 023,69 гривні., з яких: - сума заборгованості за кредитом - 388 226,09 гривень.; - сума заборгованості відсотків за користування кредитом - 109 797,60 гривень.; Жодних доказів щодо сплати коштів за цим договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідачі суду не надали. Таким чином, на момент розгляду справи доказів погашення кредиту та сплати комісій, відсотків, пені, штрафу, інфляційних збитків у суду не має. Отже, допустивши прострочення кредиту, відповідач [PERSON] порушив не тільки свої договірні зобов'язання, а й вимоги законодавства України. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача про стягнення всієї суми заборгованості є обґрунтованими та такими, що відповідають умовам кредитного договору, однак підлягають задоволенню лише по відношенні до відповідача [PERSON]. При цьому суд зазначає, що порука [PERSON] є такою, що повинна бути припиненою з наступних підстав Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст. 554 Цивільного кодексу України, уразі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Згідно з положеннями статей 530, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до п. 3.2.6 кредитного договору - у випадку непогашення простроченої заборгованості в строк до 30 днів, Банк направляє Позичальнику та/або Поручителю Вимогу про дострокове погашення кредиту в повній сумі та нарахованих процентів. Проте позивач звернувся із вимогою майже через два роки після виникнення заборгованості і при цьому не надає суду докази отримання такої вимоги відповідачами. Відповідно до ст. 559 ЦК України - порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Із аналізу вищевказаної норми закону вбачається, що в питанні належності стягнення грошових коштів з поручителя - є саме момент виникнення порушення у боржника та сповіщення про це поручителя або пред'явлення до поручителі відповідної вимоги. Як вже було встановлено судом останній платіж позичальником було здійснено 12.09.2013 року. Між тим, позивачем було направлено відповідачам досудову вимогу лише 06.08.2015 року та вже 31.08.2015 року (тобто менш ніч через місяць) позивач вже звернувся до суду із відповідним позовом. Із вищевказаного можна дійти висновку, що позивач направляючи досудову вимоги - виконував вимоги п. 3.2.6 кредитного договору, в якому зазначається, що в разі виникнення заборгованості більш ніж за один місяць, кредитор має право звернутись із відповідною вимогою про дострокове погашення кредиту. Проте звернутись до суду кредитор мав право лише після спливу 33 днів з моменту отримання такої вимоги. Доказів щодо отримання відповідачами таких досудових вимог суду не надано. На підставі вищенаведеного суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості солідарно з [PERSON], як з поручителя, не підлягають задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] про припинення поруки підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: partial