Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про відшкодування коштів за переплату пенсії до відповідача, посилаючись на те, що спеціалістом управління Фонду 17.04.2013 року проведено зустрічну перевірку достовірності видачі довідки про заробітну плату №57 від 02.06.2009 року. В зв'язку з ліквідацією підприємства ВАТ «Тальнівського РВО «Райагропроммеїханізація», встановлено, що архівні документи перебувають на зберіганні в Тальнівській міській раді. Згідно даних перевірки з'ясувалося, що заробітна плата зазначена у довідці про заробітну плату №57 від 02.06.2009 року не відповідає книзі по заробітній платі за 1987-1991 року даного підприємства. Згідно повторно виданої довідки про заробітну плату №46 від 17.04.2013 року, управлінням Фонду проведено перерахунок пенсії, внаслідок чого розмір пенсії з 31.08.2009 зменшився і склав 1209 грн. 28 коп. так переплата пенсії за період з 31.08.2009 року по 30.04.2013 року склала - 62437 грн. 87 коп. Станом на 15.04.2014 року борг по переплаті пенсії складає 13431 грн. 28 коп., що і змусило позивача звернутись із вказаним позовом до суду. Представник позивача подав до суду заяву в якій просив суд розглянути справу по суті без участі представника за наявними в справі матеріалами. Позов підтримує повністю. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав просив суд відмовити в його задоволенні. Заслухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази надані по справі, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення виходячи із наступного: Судом встановлено, що [PERSON] є пенсіонером і перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в Тальнівському районі. Також до суду надано архівну довідку №46 від 17.04.2013 року. Акт зустрічної перевірки по заробітній платі яким встановлено розбіжність по заробітній платі [PERSON] та архівну довідку від 02.06.2009 року за № 57. Ухвалою Тальнівського районного суду Черкаської області від 29.11.2013 року звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.1 ст.190 КК України, у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України. Кримінальне провадження закрито. Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Оскільки під час судового засіданні не встановлено факту недобросовісного набуття [PERSON] отриманих коштів, які є пенсійною виплатою, призначеною йому Управлінням ПФУ, як не встановлено й наявності рахункової помилки, то відповідно до статті 1215 ЦК України поверненню зазначена сума не підлягає. Посилання представника позивача на те, що відповідачем вчинено злочини передбачені ч.1.4 ст.358, ч.1 ст.190 КК України не беруться судом до уваги так як в Ухвалі Тальнівського районного суду від 29.11.2013 року відсутні данні про визнання відповідачем вини по вказаним вище злочинам. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 28 січня 2014 року було відмовлено Управлінню Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області у відкритті апеляційного провадження на ухвалу Тальнівського районного суду Черкаської області від 29.11.2013 року щодо [PERSON] Також представником позивача до суду не надано доказу згідно якого підтверджується виникнення заборгованості відповідача перед позивачем в розмірі 13431 грн. 28 коп. Крім того відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України «Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Верховним Судом України з вищевказаних питань неодноразово переглядались рішення судів, так в постанові від 22 січня 2014 року Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України було вказано що, «Оскільки судами не встановлено факту недобросовісного набуття відповідачем отриманих коштів, які є пенсійною виплатою, призначеною йому Управлінням ПФУ, як не встановлено й наявності рахункової помилки, то відповідно до статті 1215 ЦК України поверненню зазначена сума не підлягає».

Outcome: dismissed