Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

Предстравник позивача [PERSON], що діє на підставі договору про надання правової допомоги, звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] сільської ради Тростянецького району Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, Державна архітектурно-будівельна інспекція у Вінницькій області, про визнання права власності на нерухоме майно, а саме визнати за нею право власності на нежитлову будівлю по провулку Лісовому, 20, с.Оляниця, Тростянецького району Вінницької області, до складу якого входить нежитлова будівля кафе «А», прибудова «А1», тамбур «а», тераса «а1», вхідний майданчик «а2», вбиральня «Б», колодязь «К». Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 12.09.2016 року у позивача [PERSON] виникло право користування земельною ділянкою площею 0,0713га, кадастровий номер 0524184600:02:007:0040, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка знаходиться за адресою с.Оляниця провулок Лісовий 20, Тростянецького району Вінницької області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав 27.11.2015 року позивач стала власником приміщення за адресою с.Оляниця провулок Лісовий 20, Тростянецького району Вінницької області, загальною площею 156,2кв.м. та згодом зробила реконструкцію даного приміщення. Закінчивши реконструкцію, позивач звернулась до департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області, однак листом від 03.02.2017, їй було відмовлено у прийнятті в експлуатацію збудованих будівель та споруд, з посиланням на Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» та рекомендовано звернутись із позовом до суду. Згідно із висновками звіту № 32.0117-ТЗ від 13.01.2017 року, проведеного [PERSON]Пукас, про проведення технічного обстеження об'єкту нежитлових будівель кафе «Січ» по провулку Лісовому,20, с.Оляниця, Тростянецького району, Вінницької області, встановлено відповідність об'єкта вимогам державних будівельних норм та їх готовність до експлуатації. При цьому порушень вимог будівельних норм та правил не виявлено. Згідно звіту про оцінку майна вартість даного об'єкта 151380 грн. Суміжними користувачами земельних ділянок є [PERSON] сільська рада Тростянецького району Вінницької області. Згідно норм чинного законодавства України, ст. ст. 375, 376 ЦК України, та фактичних обставин, вказане будівництво є самочинним. Разом з тим, це будівництво виконано без порушення чинних будівельних норм і правил, на земельній ділянці, відведеній під об'єкти торгівлі. Як користувач, позивач має право на забудову на своїй земельній ділянці за умови додержання встановлених архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Тому просив визнати за [PERSON] право власності на вказане майно. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась. Представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання не зявився, однак надав на адресу суду заяву, в якій він заявлені позовні вимоги підтримує, просить задовольнити та просить справу заслухати у відсутності позивача та його, як представника позивача. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Тростянецького району Вінницької області в судове засідання не зявились, надавши заяву, в якій не заперечували про задоволення позовних вимог за умови відповідності зазначеного майна вимогам нормативно-правових актів. Просили розглянути справу в їх відсутності. Визнання позову відповідачем не суперечить чинному законодавству та не порушує чиїх-небудь прав, свобод та інтересів. Представник третьої особи Державна архітектурно-будівельна інспекція у Вінницькій області в судове засідання не зявились. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, враховуючи, що останні скористались своїми процесуальними правами. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, визначив, дослідив та встановив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини: Відповідно до ст. 3 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна особа зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що 27.11.2015 року [PERSON] набула права власності на будівлю кафе «Січ», що знаходиться за адресою с.Оляниця, провулок 20, Тростянецького району Вінницької області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав, загальною площею 156,2кв.м.(а.с.9) Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно(а.с.7,8) [PERSON] надано право строкового платного користування земельної ділянки комерційного призначення площею 0,0713га, кадастровий номер 0524184600:02:007:0040, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка знаходиться за адресою с.Оляниця провулок Лісовий 20, Тростянецького району Вінницької області, що також підтверджується договором оренди землі від 07.09.2016 року(а.с.10,11). Технічним паспортом на громадський будинок нежитлової будівлі кафе «Січ», розташованої по провулку Лісовому, 20, с.Оляниця, Тростянецького району Вінницької області, виготовленим станом на 12.01.2017 року підтверджено наявність даних будівель та розмір даного майна. Дана будівля має наступні технічні характеристики: нежитлова будівля кафе - літера А, прибудова літера А1, тамбур літера а, тераса літера а1, вхідний майданчик літера а2, вбиральня літера Б, колодязь літера К, всього по будівлі корисна площа приміщень 236,4кв.м., основна 186,5кв.м., допоміжна 49,9кв.м. (а.с.13-20). Отже, 27.11.2015 року позивач стала власником приміщень за вказаною адресою та згодом зробила реконструкцію даних приміщень. Закінчивши будівництво, позивач звернулась до департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області, однак листом від 03.02.2017, їй було відмовлено у прийнятті в експлуатацію збудованих будівель та споруд, з посиланням на Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» та рекомендовано звернутись із позовом до суду(а.с.12). Згідно із висновками звіту № 32.0117-ТЗ, проведеного [PERSON]Пукас, кваліфікаційний сертифікат АЕ № 004185 від 26.04.2016, про проведення технічного обстеження нежитлового приміщення кафе «Січ» по провулку Лісовому, 20, с.Оляниця, Тростянецького району Вінницької області загальною площею 236,4кв.м. встановлено відповідність об'єкта вимогам державних будівельних норм та їх готовність до експлуатації. При цьому порушень вимог будівельних норм та правил не виявлено, вартість майна 151380грн.(а.с.21-33). Відносини у сфері містобудівної діяльності регулюються Конституцією України. Цивільним, Земельним кодексами України, законами України «Про регулювання містобудівної діяльності». «;Про основи містобудування». «;Про архітектурну діяльність». «Про землеустрій», іншими нормативно-правовими актами (стаття 3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»). Відповідно до ч.Зст.10 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», поняття «будівництво» включає в себе нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт об'єктів будівництва. Відповідно до ст. 41 ч.2 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. Відповідно ч. 2\~ст. 331 ЦК України\~право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За змістом ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону. її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовних та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; 6) реєстрація права власності на об'єкт містобудування. Отже, до початку реалізації права на забудову конкретної земельної ділянки особа зобов'язана у встановленому порядку набути право власності або користування на цю земельну ділянку. В свою чергу ст. 376 ЦК України, врегульовані питання щодо самочинного будівництва. Так, відповідно до змісту ч. 1ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда інше нерухоме майно, вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети, або без відповідно документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. За приписами частини п'ятої цієї ж статті, визначено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Вказана правова норма поширюється на осіб, які є власниками або ж користувачами земельних ділянок, за умови, що це не порушує права інших осіб, і створений об'єкт нерухомості є самочинним будівництвом. Вирішуючи питання щодо належності створеного майна (будівель) до категорії самочинного, судом враховано, що будівництво проведено без отримання відповідних документів, перелік яких визначено в ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та затвердженого проекту, тому, за правилами ч.І ст. 376 ЦК України є самочинним. Крім цього, відповідно до п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого Постановою КМУ від 13.04.2011 № 461. передбачено, що у випадку визнання права власності на самочинно збудований об'єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об'єкта. З огляду на вище зазначені обставини, приписи цивільного законодавства, суд встановив, що збудовані позивачами об'єкти нерухомості відносяться до категорії самовільного будівництва, на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні позивачів без порушення прав інших осіб, що узгоджується із позицією викладеною в п. п. 4, 12 Постанови Пленуму ВССУ № 6 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)». Абз. 3 п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами\~статті 376 Цивільного кодексу України\~(про правовий режим самочинного будівництва)» № 6 від 30.03.2012 року передбачено, що вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. За приписами\~ст. 174 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийняті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Тому, даючи оцінку поясненням представника відповідача, відповідача щодо визнання позову, судом встановлено, що дана позиція не суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема тим правовим нормам, які вказані судом вище. Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши\~належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, враховуючи, що позивач зверталась до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації, від якого отримала відмову у такому прийнятті, дані будівлі збудовано без порушень будівельних норм та правил, не порушують права інших осіб, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved