Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23.01.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 500451615, на підставі якого банк надав йому кредит у сумі 50000,00 гривень, на умовах повернення, зі сплатою відсотків за користування кредитом, відповідно до умов договору. Свої зобовязання за кредитним договором відповідач належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 24.06.2015 року утворилася заборгованість у розмірі 47705,44 гривень, а саме: заборгованість за кредитом 38185,80 гривень; заборгованість за відсотками 2344,64 гривень, заборгованість по комісії 7175,00 гривень. Вищевказану суму заборгованості представник позивача просить стягнути з відповідача, а також просить стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 477,05 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Причину неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність суду не надав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачки та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а також заяву представника позивача, суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами, заочно. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступних обставин. Судом встановлено, що 23.01.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 500451615, на підставі якого банк надав йому кредит у сумі 50000,00 гривень, на умовах повернення, зі сплатою відсотків за користування кредитом, відповідно до умов договору. Відповідач свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 24.06.2015 року утворилася заборгованість у розмірі 47705,44 гривень, а саме: заборгованість за кредитом 38185,80 гривень; заборгованість за відсотками 2344,64 гривень, заборгованість по комісії 7175,00 гривень. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно до ч.1. ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, відповідно до ст. 1048 ЦК України, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч 1. ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до кредитного договору відповідач [PERSON], зобовязався виконувати погашення кредиту в порядку та строки згідно графіку погашення кредиту та відсотків, що є невідємною частиною договору. Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідач взяті на себе зобовязання не виконав, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а з відповідача підлягає стягненню на користь Банку сума заборгованості. Відповідно до ст. 88 ЦПК, у звязку з задоволенням позову, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 477,05 гривень.

Outcome: approved