Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

Представник позивачка звернувся до суду з вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначила, що житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] є комунальною власністю Чумаківської об`єднаної територіальної громади та перебуває в оперативному управлінні КП «Благоустрій» ЧСР. Дане житлове приміщення не віднесено до категорії службового житла та не було приватизовано, що підтверджується відповідною довідкою. 10.01.2019 року під час проведення чергової перевірки дотримання житлового законодавства за адресою: [ADDRESS] комісією виконавчого комітету Чумаківської сільської ради було встановлено факт відсутності громадян: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] про що було складено відповідний акт. Крім того, 10 липня та 04 жовтня 2019 року комісією Чумаківської сільради було проведено повторні перевірки та складено аналогічні акти про відсутність вищевказаних громадян. Таким чином, вищенаведеними актами було виявлено, що у продовж більше 6 місяців вище перелічені громадяни відсутні за місцем реєстрації, а узгодити питання, щодо зняття їх з реєстраційного обліку немає можливості, оскільки вони змінили своє постійне місце проживання не повідомивши виконавчий комітет Чумаківської сільської ради, проте особистих речей відповідачів в квартирі немає і перешкод у здійсненні користування жилим приміщенням відповідачам не чинилося, тому позивачі змушені звернутися до суду з вимогами про визнання відповідачів таким, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням. Представник позивача надав письмову заяву у якій уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, розгляд справи просили проводити без їх участі та проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Ухвалою суду від 18.10.2019 року відкрито провадження у даній справі та відповідачеві визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, а тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Так судом встановлено, що житлове приміщення, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] є комунальною власністю Чумаківської об`єднаної територіальної громади та перебуває в оперативному управлінні КП «Благоустрій» ЧСР. Дане житлове приміщення не віднесено до категорії службового житла та не було приватизовано, що підтверджується відповідно довідкою наданою представником позивача. Відповідно до ч.1 ст. 30 Житлового кодексу УРСР «Державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду здійснюється Радами народних депутатів, їх виконавчими і розпорядчими органами, а також спеціально уповноваженими на те державними органами в порядку, встановленому законодавством Союзу PCP». 10 січня 2019 року під час проведення чергової перевірки дотримання житлового законодавства за адресою: [ADDRESS] , комісією виконавчого комітету Чумаківської сільської ради у складі: начальника КП «Благоустрій» ЧСР - Кошлі А.А.секретаря виконкому - Паранько В.В.,членів виконкому: - Хомяк В.І., Слабко А.Ю., депутата Чумаківської сільської ради - Степаненко В.О. та дільничного інспектора Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Конебаса І.В., було встановлено факт відсутності громадян: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що було складено відповідний акт. 10 липня та 04 жовтня 2019 року комісією Чумаківської сільради було проведено повторні перевірки та складено аналогічні акти про відсутність вищевказаних громадян за адресою: [ADDRESS] та їх особистих речей там немає, що підтверджується відповідними доказами наявними в матеріалах справи. Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Права власника житлового будинку чи квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпорядження своїм житлом на власний розсуд. Частиною 1 ст. 156 ч. 1 ст. 165 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Це дружина наймача, їх діти і батьки, членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Члени сім`ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Фізична особа може мати кілька місць проживання ( ч.6 ст.29 ЦК України). Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом (ч.4 ст.9 ЖК України). У п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання ,що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» за №2 від 12 квітня 1985 року зазначено, що судам, що у справах цієї категорії необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року зазначено, що оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України). Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року №5 роз`яснив наступне: «Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку залежить віл вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК Української PCP, ст. 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилам приміщенням: про визнання особи безвісно відсутньою: про оголошення фізичної особи померлою». ВСУ зазначив: «Власник житла усуває перешкоди в користуванні цим житлом зареєстрованою особою шляхом подання позову про визнання цієї особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрацію (ВСУ від 16.11.2016 року №6-709цс16). Відповідно до п. 3 Правил Реєстрації місця проживання, постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016року №207 реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради). Відповідно до п. 26 Правил Реєстрації місця проживання, постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких підстав суд приходить до висновку про обґрунтованість уточнених позовних вимог, як таких, що знайшли своє об`єктивне підтвердження, і тому вони підлягають до повного задоволення. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідачів на користь позивача повинно бути стягнено сплачений ними при зверненні до суду судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved