Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

Представник позивачки звернувся до суду із вказаним позовом та вимоги мотивує тим, що 22.11.2019 року позивачку було звільнено з роботи. При звільненні, внаслідок відсутності грошових коштів, відповідач не виплатив позивачці заборгованості по заробітній платі передбаченої наказом. Заборгованість по заробітній платі позивачці не виплачена. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.03.2020 р. стягнуто з АТ «СМНВО - ІНЖИНІРИНГ» на користь позивачки заборгованість по заробітній платі у розмірі 42641,37 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.11.2019 р. по 24.03.2020 р. у сумі 35271,68 грн. з послідуючим утриманням всіх податків і обов`язкових платежів. Тому представник позивачки просить суд стягнути з відповідача на користь позивачки середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 45470,72 грн. з розрахунку 107 робочі дні (з 25.03.2020 р. по 28.08.2020 р.) * 424,96 грн. середньоденну заробітну плату. Позивач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Представник позивача надав суду письмову заяву в якій справу просить розглядати в його відсутності за наявними матеріалами, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав письмовий відзив на позовну заяву в якому зазначив, що 14.09.2020 р. позивачці була виплачена заборгованість по заробітній платі та надав розрахунок середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні який становить 49720,32 грн. з розрахунку 117 робочих дні (з 25.03.2020 р. по 11.09.2020 р.) * 424,96 грн. середньоденну заробітну плату. При ухваленні рішення просить врахувати вищезазначені заперечення. Розгляд справи просить здійснити без його участі. Перевіривши матеріали справи та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка перебувала у трудових відносинах з Акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ» та 22.11.2019 року була звільнена з займаної посади. Приписами ст.43\~Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч.1ст.116\~КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачці в порушення ст.116\~КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивачки заборгованості по заробітній платі, з урахуванням вимог ст. 117 КЗпП України, є підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.03.2020 р. стягнуто з АТ «СМНВО - ІНЖИНІРИНГ» на користь позивачки заборгованість по заробітній платі у розмірі 42641,37 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.11.2019 р. по 24.03.2020 р. у сумі 35271,68 грн. з послідуючим утриманням всіх податків і обов`язкових платежів. Заробітна плата [PERSON] виплачена 14.09.2020 р. Відповідно до ч.1ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, суд не знаходить підстав для звільнення відповідача від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини у невиплаті належних позивачу сум в день звільнення. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Суд зазначає, що розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, враховуючи розрахунки, надані представником позивачки в позовній заяві та представником відповідача у відзиві на позовну заяву, становить 49720,32 грн. з розрахунку: 117 робочі дні (з 25.03.2020 р. - наступний робочий день товариства після проголошеня рішення, по 11.09.2020 р. - останній робочий день, що передує дню фактичного розрахунку з позивачкою) * 424,96 грн. (середньоденна заробітна плата позивачки). Згідно зі ст.ст.12-13 та 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до вимог ч.2 ст.229 ЦПК України, докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення. Статтею 83 ЦПК України передбачено, що позивач … повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються… Тому докази не надані сторонами суду першої інстанції не можуть в подальшому подаватись судам інших інстанцій і такі докази не можуть бути покладені в основу їхніх рішень. Отже, вирішуючи позов у межах заявлених вимог суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволенню. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.03.2020 р. по 11.09.2020 р. в розмірі 49720,32 грн. з послідуючим утриманням з цієї суми податків та загальнообов`язкових платежів. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 840,80 грн.

Outcome: approved