Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

Представник позивача звернувся із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що [PERSON] перебував на обліку в департаменті соціального захисту населення Маріупольської міської ради, як одержувач допомоги інвалідам з дитинства. 31 жовтня 2006 р. відповідач звернулась до позивача з питання призначення допомоги іналідам з дитинства. Рішенням уповноваженого орган соціального захисту населення [PERSON] була призначена державна соціальна допомога, інваліду з дитинства 3 групи з 31.01.2006 довічно, на підставі витягу із акту МСЕК серії ДОН-02 №128703. була призначена соціальна допомога. Відповідно до проведеної перевірки Донецьким обласним центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, щодо відкритих особових рахунків на одну й ту ж особу було з`ясовано що, [PERSON] з 2009 року перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Кальміуського району ММР як отримувач допомоги з інвалідністю 2 групи. Після перевірки було встановлено, що [PERSON] 28.05.2009 р. змінив місце реєстрації на [ADDRESS] та звернувся з заявою до департаменту Кальміуського району, з заявою про приначення допомоги особам з інвалідністю дитинства на підставі довідки МСЕК серії ДОН-07 № 102011 виданої 25.05.2009 р., якою йому була встановлена інвалідність з дитинства 2 групи. В зв`язку з чим управлінням було зупинено виплату державної допомоги інваліду дитинства [PERSON] з 01.11.2015 р. Враховуючи те, що [PERSON] не повідомим управління про зміну місця реєстрації та про факт отримання державної допомоги за різними адресами у творилась переплата за період з 28.05.2009 по 31.10.2015 в розмірі 63 553,46 грн. Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 21.06.2018 р. [PERSON] було визнано виним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 190 КК України та приначено покарання у вигляді штрафу в ромірі 1700 гривень. Вину у протиправному заволодінні бюджетних коштів у розмрірі 63 553,46 грн. [PERSON] визнав повністю. Цивільний позов не був пред`явлений управлінням, на підставі викладеного просив стягнути з відповідача на користь позивача надміру сплачену суму державної допомоги інвалідам з дитинства в розмірі 63 553,46 грн. грн. Та судові витрати у сумі 2102 грн. \~ \~ \~ \~У судове засідання представник позивача, які діють на підставі довіреностей [PERSON] , не з`явилась, надавши суду заяви, в яких заявлені позовні вимоги повністю підтримує та просять розглянути справу за її відсутності, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги, щодо стягнення надмірно виплачених коштів у розмірі 63 553,46 гривні визнав в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, а також приймаючи до уваги заяву відповідача про визнання позовних вимог, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Матеріалами справи встановлено, що згідно вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 21.06.2018 р. [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 190 КК України та приначено покарання у вигляді штрафу в ромірі 1700 гривень. За текстом вироку [PERSON] на підставі власної заяви від 31.01.2006 року перебувавна обліку в Управлінні соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради як отримувач щомісячної державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства з 31.01.2006 р. довічно на підставі витягу з акту огляду МСЕК серії ДОН-02 №128703, виданого 30.03.2004 р., яким встановлено інвалідність з дитинства III групи безстроково. Отримуючи державну соціальну допомогу як інвалід з дитинства III групи в Управлінні соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради, [PERSON] 28.05.2009 р. звернувся із заявою до Управління соціального захисту населення Кальміуського району Маріупольської міської ради про призначення йому щомісячної державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства на підставі довідки МСЕК серії ДОН-07 №102011, виданої 25.05.2009 р., якою йому була встановлена інвалідність з дитинства II групи. В період часу з 28.05.2009 року по 31.10.2015 р. [PERSON] , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном - бюджетними коштами державної соціальної допомоги, усвідомлюючи, що вій не має права на отримання одночасно двох видів щомісячної державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства як інвалід різних груп відповідно до вимог ст.ст.1,2,8 Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам», шляхом обману, який виразився у неповідомленні Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради про необхідність припинення виплат йому як інваліду з дитинства III групи та замовчування і неповідомлення Управління соціального захисту населення Кальміуського району Маріупольської міської ради про перебування на обліку та отримання державної допомоги в іншому управлінні соціального захисту населення при поданні заяви 28.05.2009 р. та в подальшому, одночасно отримував в двох управліннях соціального захисту населення щомісячну державну соціальну допомогу як інвалід з дитинства другої та третьої групи, у звязку з чим протиправно заволодів бюджетними коштами державної соціальної допомоги інваліду з дитинства III групи, яку надавало Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради, на загальну суму 63553,46 гривень, що завдало значної шкоди державному бюджету України на вказану суму. Вирок набрав законної сили 23.07.2018 р \~ \~ \~ \~Згідно відповіді Маріупольської місцевої прокуратури № 2 від 02.04.2020 за № 39-01-45-1479 оригінали особової справи [PERSON] вилучені у Управління соціального захисту населення Кальміуського району Маріупольської міської ради, знаходяться в матерілах кримінального провадження № 42017051700000033 від 24.04.2017. \~ \~ \~ \~Згідно закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» та порядком надання державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства фінансів України 30.04.2002 № 226/293/169 право на державну соціальну допомогу мають особи з інвалідністю з дитинства та діти з інвалідністю віком до 18 років. Причина, група інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність особам з інвалідністю з дитинства, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством України. \~ \~ \~ \~Державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю призначається у таких розмірах: \~ \~ \~ \~особам з інвалідністю з дитинства I групи - 100 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; \~ \~ \~ \~особам з інвалідністю з дитинства II групи - 80 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; \~ \~ \~ \~особам з інвалідністю з дитинства III групи - 60 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; \~ \~ \~ \~Державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства, призначається на весь час інвалідності, встановленої органами медико-соціальної експертизи. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 2.7. У разі зміни групи (підгрупи) інвалідності державна соціальна допомога у новому розмірі виплачується особі з інвалідністю з дитинства з дня зміни групи (підгрупи) інвалідності, якщо така зміна приводить до збільшення розміру, а при зменшенні розміру допомоги - з місяця, що настає за тим, у якому встановлена нова група (підгрупа) інвалідності. \~ \~ \~ \~Відповідно 4.3. У разі зміни одержувачем державної соціальної допомоги місця проживання виплата цієї допомоги продовжується відповідним структурним підрозділом з питань соціального захисту населення за новим місцем проживання з дня, наступного за днем припинення цієї виплати за попереднім місцем проживання. \~ \~ \~ \~Відповідно ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. \~ \~ \~ \~Цивільний позов у даному кримінальному провадженні в порядку ст.128 КПК України позивачем не подавався. \~ \~ \~ \~Згідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільний позов в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. \~ \~ \~ \~Винуватість [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення є доведеною і вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 21.06.2018 р., який набрав законної сили відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. \~ \~ \~ \~Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та п.2 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). \~ \~ \~ \~Під час судового розгляду даної справи позивачем були надані належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження своїх позовних вимог стосовно незаконного отримання [PERSON] державної допомоги інвалідам з дитинства на загальну суму 63553,46 грн., на підставі яких судом встановлені обставини та факти, що обґрунтовують вказані вимоги. \~ \~ \~ \~В суді встановлено, що на підставі наданих неправдивих відомостей відповідачем, який з 28.05.2009 р. по 31.10.2015 незаконно заволодів державними грошовими коштами шляхом отримання державної допомоги інвалідам з дитинства на загальну суму 63 553,46 грн., чим завдала матеріальних збитків державі в особі управління соціального захисту населення Маріупольської міської ради що встановлено вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 21.06.2018 р. За таких обставин справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також приймаючи заяву відповідача про визнання позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення надмірно сплачених коштів. Що стосується стягнення судового збору, то [PERSON] є інвалідом з дитинства, 2 групи, згідно посвідчення серії [NUMBER] . Згідно п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, особи з інвалідністю I та II груп. Тому згідно ст. 141 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідача понесені судові витрати позивачем у вигляді судового збору у розмірі 2102 гривні. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial