Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до Манченківської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання права власності на спадкове майно та просить суд визнати за нею право власності на домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ. «А-1», прибудови літ. «А1-!» та літ. «А2- 1», веранди літ. «а», «аі» та «л», ганки літ. «а2» та «лі», літньої кухні літ. «Л», гаражу літ. «К», сараїв літ. «І», «Б», «В», «Ж» та «Д», навісу літ. «М», убиральні літ. «Е», душу літ. «З», погребу літ. «П», огорожі « 1-5», колодязю літ. «К1», вигрибальної ями літ. «Я», та знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначає, 15 лютого 1960 року мати позивача, [PERSON], склала заповіт, який було посвідчено нотаріусом Люботинської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 481, відповідно до якого вона заповіла позивачу у власність 1/2 частину домоволодіння, яке знаходиться в [ADDRESS]. Також, 15 лютого 1960 року мати позивача, [PERSON], подарувала чоловіку позивача [PERSON] 1/2 частину домоволодіння за цією ж адресою. [INFO] [PERSON] померла, а після її смерті позивач прийняла спадщину, оскільки на момент смерті вона проживала зі спадкодавцем та фактично вступила у управління та володіння спадковим майном, однак свідоцтва про право на спадщину вона не одержала. [INFO] [PERSON], чоловік позивача, помер, а після його смерті залишилась спадщина - 1/2 частина домоволодіння, яка була йому подарована матір'ю позивача. Після смерті чоловіка, позивач прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини вона постійно проживала разом із спадкодавцем. З метою оформлення права на спадщину та одержання свідоцтва про право на спадщину позивач звернулась до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], однак, нотаріус не може видати позивачу свідоцтво про право на спадщину, померлий [PERSON] не здійснив реєстрацію свого права власності на 1/2 частину домоволодіння на підставі договору дарування. Посилаючись на те, що відсутність державної реєстрації спадкового будинку не дозволяє [PERSON] реалізувати права власника спадкового майна, представник позивача просить суд задовольнити позов. Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, подали до суду заяви, згідно яких, заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили справу розглянути за її відсутності. Представник відповідача - Манченківсчької селищної ради Харківського району Харківської області в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення позову та просить розглянути справу за його відсутності. Третя особа - приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] в судове засідання не з'явилась, належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи. Виходячи з наведеного, та з того, що в матеріалах справи є достатньо відомостей про права та взаємовідносини сторін, суд знаходить за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши пояснення позивача в позовній заяві до суду, дослідивши докази, прикладені до позовної заяви в підтвердження позову, суд приходить до наступного. 15 лютого 1960 року мати позивача, [PERSON], склала заповіт, який було посвідчено нотаріусом Люботинської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 481, відповідно до якого вона заповіла Позивачу у власність 1/2 частину домоволодіння, яке знаходиться в [ADDRESS]. Зазначене домоволодіння належало матері позивача - [PERSON], на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на будову, виданого Виконавчим комітетом Манченської селищної ради депутатів трудящих від 21.08.1958 року. Також, 15 лютого 1960 року мати позивача, [PERSON], подарувала чоловіку позивача - [PERSON], з яким позивач одружилась 25 травня 1949 року, про що в книзі записів актів громадського стану про одруження 25.05.1945р. зроблено відповідний запис за № 38, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 25.05.1949 року, 1/2 частину домоволодіння, про що було укладено договір дарування, який було посвідчено нотаріусом Люботинської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 479. [INFO] мати позивача, [PERSON], померла, про що в книзі реєстрації актів про смерть 01.06.1993р. було внесено запис за № 61, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01.06.1993 року. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (діяв на момент відкриття спадщини) вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Після смерті матері позивач прийняла спадщину, оскільки на момент смерті вона проживала зі спадкодавцем та фактично вступила у управління та володіння спадковим майном, однак свідоцтва про право на спадщину вона не одержала. [INFO] [PERSON], чоловік позивача, помер, про що 08.01.2013 року складено відповідний актовий запис за № 2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого Манченківської селищна радою Харківського району Харківської області 08.01.2013 року. Після смерті чоловіка позивача залишилась спадщина - 1/2 частина домоволодіння, яка була йому подарована матір'ю позивача. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Після смерті чоловіка, позивач прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини вона постійно проживала разом із спадкодавцем. Факт постійного проживання позивача зі спадкодавцем - своїм чоловіком, а також зі своєю матір'ю, підтверджується записами в Домовій книзі для прописки громадян, проживаючих в [ADDRESS]. Номер зазначеного домоволодіння змінювався з «№ 16» на «№ 18» у зв'язку з прийняттям Манченківської селищна радою Харківського району Харківської області відповідного рішення. З метою оформлення права на спадщину та одержання свідоцтва про право на спадщину позивач звернулась до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], у зв'язку з чим нотаріусом була відкрита спадкова справа. В спадковій справі містяться також заяви інших спадкоємців - дітей спадкодавця та позивача, про відмову від прийняття спадщини на користь позивача. Враховуючи зазначене, позивач являється власником всього домоволодіння. Однак, нотаріус не може видати позивачу свідоцтва про право на спадщину, оскільки її чоловік [PERSON] не здійснив реєстрацію свого права власності на 1/2 частину домоволодіння на підставі договору дарування. Відповідно до ст. 560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Згідно зі ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Ст. 1297 ЦК України передбачає, обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних справ та інтересів є визнання права. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. ст. 549, 560 ЦК УРСР, ст. ст. 15, 16, 392, 1220,1223,1258,1268,1274,1269 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 197 ч.2, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved