Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Пресдставник позивача звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 29 травня 2012 р. між ПАТ «ВБР» та [PERSON] було укладено договір відповідно до якого Банк зобов»язуеться протягом 60 днів з моменту укладання цього договору, встановити кредитний ліміт у розмірі 1800,00грн , згідно якого банк нараховує проценти в розмірі 36% річних за користування кредитом , крім пільгового періоду. В результаті невиконання відповідачем умов договору виникла заборгованість в розмірі 1 892,79 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про місце та час судового розгляду повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в в судове засідання не з'явився, про місце та час судового розгляду повідомлений належним чином, , про причини неявки суд не повідомила, в зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності та ухвалити по справі заочне рішення, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи зі слідуючого. Судом встановлено, що 29 травня 2012 р. між ПАТ «ВБР» та [PERSON] було укладено договір відповідно до якого Банк зобов»язуеться протягом 60 днів з моменту укладання цього договору, встановити кредитний ліміт у розмірі 1800,00грн , згідно якого банк нараховує проценти в розмірі 36% річних за користування кредитом , крім пільгового періоду. В результаті невиконання відповідачем умов договору виникла заборгованість, станом на 03.03.2015 року загальна сума заборгованості склала 1892,79 грн. з яких: прострочена заборгованість по тілу кредиту - 1086,03 грн, прострочена заборгованість за процентами - 660,36 , сума пені - 146,40. Ст. 526 Цивільного кодексу України, передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов'язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), та в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статі 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. За таких обставин, аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки, як встановлено судом внаслідок невиконання відповідачем своїх договірних зобов'язань заподіяно матеріальну шкоду позивачу. На підставі зазначеного,

Outcome: partial