Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на такі обставини. У звязку з реорганізацією Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» шляхом приєднання до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ [PERSON] «ІНДУСТРІАЛБАНК», правонаступником всіх прав та обовязків Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» згідно з нормами ст.ст. 104-107 Цивільного кодексу України та нормами ст.ст.1, 3 Закону України «1 Іро спрощену процедуру реорганізації та капіталізації банків» є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО АКЦІОНЕРНИЙ [PERSON] «ІНДУСТРІАЛБАНК», Обєднання банків відбулося за спрощеною процедурою відповідно до Закону України «Про спрощену процедуру реорганізації та капіталізації банків», підпунктом «г» пункту 11 розділу 4 ст. 1 якого визначено, що приєднання банку за спрощеною процедурою передбачає, що не застосовуються положення законодавства щодо: завершення приєднання з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо правонаступництва Банку-правонаступника, а також одночасного подання документів для державної реєстрації змін до відомостей про Банк-правонаступник, що містяться у такому реєстрі, та документів для державної реєстрації припинення Банку, що приєднується. 27 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та [PERSON] був укладений договір №81412/30/к4 згідно якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 18 000 (вісімнадцять тисяч грн.) 00 коп. строком на 24 місяці з 27.11.2012 року по 27.11.2014 року зі сплатою 24% річних з моменту укладання договору до моменту припинення здійснення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем відповідача на момент укладання цього договору. З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем відповідача на момент укладання цього договору, до закінчення строку дії договору становить 38% річних з погашенням кредиту згідно умов кредитного договору. \~ \~ \~ \~ Позивач виконав взяті на себе зобов'язання за п.п. 1.1, 2.4 кредитного договору та 27.11.2012 р. надав відповідачу кредит у сумі 18 000,00 грн. шляхом перерахування на поточний (картковий) рахунок відповідача, що підтверджується меморіальними ордерами № 2760 та № 2761 від 27.11.2012р. Відповідачем не було сплачено станом на 08 квітня 2015р. платежі в розмірі 44713,59 грн. З цього приводу позивач звернувся у червні 2015 до Іванівського районного суду Одеської області з позовом про стягнення загальної суми заборгованості. 29 вересня 2015 року Іванівським районним судом Одеської області було винесено рішення про стягнення заборгованості з відповідача на загальну суму 44713,59 грн. Рішення № 499/717/15-ц Іванівського районного суду Одеської області від 29.09.2015р. відповідачем не виконано. Згідно п. 7.1 кредитного договору № 81412/30/к4 - у разі невиконання або неналежного виконання будь-якою із сторін своїх зобовязань за договором, договір продовжує діяти до повного виконання сторонами своїх зобовязань за договором. В звязку з тим, що рішення суду про сплату боргу перед банком не виконано, банком додатково було донараховано відсотки з 27.08.2015р. по 26.08.2018р. на суму боргу в розмірі 22252,52 (дванадцять дві тисячі двісті пятдесят дві) грн. 52 коп. (розрахунок додається). За порушення строків сплати кредиту та відсотків в розмірі визначеному договором, відповідач зобовязався сплачувати банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки ПБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого невиконання зобовязання за кожний день прострочення (п.п. 6.2, 6.3, кредитного договору). Сума пені за несвоєчасне повернення кредиту складає - 5317,82 грн.; сума пені за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків складає - 5701,70 грн та інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту складають 6430,35 грн. 21.06.2018р. за вих. № 14.04.49/564 та 05.07.2018р. за вих. № 14.04.49/612, боржнику направлялись повідомлення про наявність несплачених чергових платежів за кредитним договором та необхідність повернення заборгованості за кредитним договором, про що свідчать поштові повідомлення про повернення поштового відправлення. Позивач просить суд стягнути заборгованість за кредитним договором № 81412/30/к4 від 27.11.2012 року в сумі 39702 (тридцять девять тисячі сімсот дві) грн. 39 коп. з [PERSON], а саме: - сума простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам 22252,52 грн.; сума пені за несвоєчасне повернення кредиту - 5317,82 грн.; сума пені за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків - 5701,70 грн.; інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту складає - 6430,35 грн. У справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням ( викликом) сторін. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не подав, клопотань не заявляв, у судове засідання не зявилася. Повідомлення про дату час та порядок розгляду справи був здійснений відповідно до ч.10 ст.187 ЦПК України та відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України відповідачка вважається повідомленою про дату, час та порядок розгляду справи. Представник позивача просив справу розглядати у їх відсутність, на позовних вимогах наполягають та не заперечують у разі можливості проти заочного рішення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, про що постановлено ухвалу суду. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитом підлягає задоволенню виходячи з наступного. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Свій висновок суд мотивує тим, що 27 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Експрес-Банк» правонаступником якого є позивач та [PERSON] був укладений договір №81412/30/к4 згідно якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 18 000 (вісімнадцять тисяч грн.) 00 коп. строком на 24 місяці з 27.11.2012 року по 27.11.2014 року зі сплатою 24% річних з моменту укладання договору до моменту припинення здійснення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем відповідача на момент укладання цього договору. З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем відповідача на момент укладання цього договору, до закінчення строку дії договору становить 38% річних з погашенням кредиту згідно умов кредитного договору. \~ \~ \~ \~ Позивач виконав взяті на себе зобов'язання за п.п. 1.1, 2.4 кредитного договору та 27.11.2012 р. надав відповідачу кредит у сумі 18 000,00 грн. шляхом перерахування на поточний (картковий) рахунок відповідача, що підтверджується меморіальними ордерами № 2760 та № 2761 від 27.11.2012р. Відповідачем не було сплачено станом на 08 квітня 2015р. платежі в розмірі 44713,59 грн. З цього приводу позивач звернувся у червні 2015 до Іванівського районного суду Одеської області з позовом про стягнення загальної суми заборгованості. 29 вересня 2015 року Іванівським районним судом Одеської області було винесено рішення про стягнення заборгованості з відповідача на загальну суму 44713,59 грн. Рішення № 499/717/15-ц Іванівського районного суду Одеської області від 29.09.2015р. відповідачем не виконано. Згідно п. 7.1 кредитного договору № 81412/30/к4 - у разі невиконання або неналежного виконання будь-якою із сторін своїх зобовязань за договором, договір продовжує діяти до повного виконання сторонами своїх зобовязань за договором. В звязку з тим, що рішення суду про сплату боргу перед банком не виконано, банком додатково було донараховано відсотки з 27.08.2015р. по 26.08.2018р. на суму боргу в розмірі 22252,52 (дванадцять дві тисячі двісті пятдесят дві) грн. 52 коп. (розрахунок додається). За порушення строків сплати кредиту та відсотків в розмірі визначеному договором, відповідач зобовязався сплачувати банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки ПБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого невиконання зобовязання за кожний день прострочення (п.п. 6.2, 6.3, кредитного договору). Сума пені за несвоєчасне повернення кредиту складає - 5317,82 грн.; сума пені за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків складає - 5701,70 грн та інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту складають 6430,35 грн. 21.06.2018р. за вих. № 14.04.49/564 та 05.07.2018р. за вих. № 14.04.49/612, боржнику направлялись повідомлення про наявність несплачених чергових платежів за кредитним договором та необхідність повернення заборгованості за кредитним договором, про що свідчать поштові повідомлення про повернення поштового відправлення. Позивач просить суд стягнути заборгованість за кредитним договором № 81412/30/к4 від 27.11.2012 року в сумі 39702 (тридцять девять тисячі сімсот дві) грн. 39 коп. з [PERSON], а саме: - сума простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам 22252,52 грн.; сума пені за несвоєчасне повернення кредиту - 5317,82 грн.; сума пені за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків - 5701,70 грн.; інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту складає - 6430,35 грн. Суд, застосовуючи норми матеріального права виходить з такого. Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами). Отже судом на підставі даних документів встановлено та вважається що позивачем доведена обставина, що між сторонами був укладений кредитний договір. Презумпція правомірності правочину закріплена у ст. 204 ЦК України та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний відповідно до закону судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України не створює юридичних наслідків тільки недійсний правочин. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли зголи з усіх істотних умов договору. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання); у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Згідно з ч.2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору, а відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, при цьому розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідачем, всупереч ст. 81 ЦПК України, не надано доказів своєчасності виконання грошових зобов'язань за вказаним вище договором. З врахуванням зазначеного, суд вважає, що зазначена сума заборгованості, вказана позивачем в розрахунку заборгованості по договору, доданому до позовної заяви, обрахована вірно і, оскільки відповідач істотно порушив умови договору, зокрема односторонньо відмовився від зобов'язання по поверненню отриманого кредиту, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для примусового стягнення з нього визначеної позивачем заборгованості за кредитом. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до матеріалів справи позивачем при подачі позову сплачено судовий збір за розгляд справи у розмірі 1762,00 гривень, що підтверджується платіжними дорученнями, доданими до матеріалів справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати: судовий збір в розмірі 1762,00 грн. понесені позивачем при звернені до суду з даним позовом, що підтверджується платіжними дорученнями . Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилався позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами.

Outcome: approved