Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в якому зазначив, що 04 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № R511/04-114, за умовами якого Банк зобов'язався надати Відповідачу у строкове платне користування грошові кошти у сумі 100 000 (сто тисяч) доларів США, зі сплатою 14 % річних за користування кредитними коштами, строком на 20 (двадцять) років до 03 серпня 2028 року. Свої обов'язки за договором Банк виконав належним чином, надавши [PERSON] грошові кошти у сумі 100 000 (сто тисяч) доларів США. Відповідач не виконує належним чином зобов'язання за Кредитним договором щодо повернення чергових щомісячних частин кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, у зв'язку із чим утворилась заборгованість, яка станом на 31 жовтня 2014 року складає 887\~366,35 гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 64 500 доларів США, що еквівалентно 835\~316,16 гривень (курс Національного Банку України станом на 31 жовтня 2014 року за 1 USD = 12,950684 грн.); заборгованість за процентами (плата за користування кредитом) - 3\~753,10 долари США, що еквівалентно 48\~605,26 гривень (курс Національного Банку України станом на 31 жовтня 2014 року за 1 USD = 12,950684 грн.); пеня за несвоєчасне повернення суми кредиту та процентів за користування кредитними коштами - 3\~441,93 гривень. В звязку з вищевикладеним просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 887 366,35 гривень та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654 гривень. У судове засідання представник позивача не з'явився, але надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач та його представник позов визнали частково, надавши при цьому свої заперечення, з яких вбачається, що відповідно до п.8.1 Кредитного договору, платежі по погашенню кредиту та процентів за користування кредитом здійснюються Позичальником щомісячно ануїтентним платежем в сумі не менше ніж 1\~260 доларів США 00 центів в період 01 по 08 число кожного місяця, починаючи з вересня 2008 року. Проценти за користування кредитом 14 відсотків річних. 28.08.2009 року, між Банком та Позичальником був укладений Договір про внесення змін № 1 до Кредитного договору від 04.08.2008р. № R511/04-114. Згідно даного Договору про внесення змін, зокрема була змінена схема погашення кредиту та сплати процентів з ануїтентної на класичну. Був змінений порядок нарахування та сплати процентів за користування кредитом, та, як наслідок був запропонований новий графік погашення кредиту. Щомісячно [PERSON] сплачувала кредитні платежі до серпня 2014 року. Платежі здійснювались у більшому обсязі, ніж це встановлено графіком, внаслідок цього заборгованість за тілом кредиту становила станом на серпень 2014 року 62\~650, 42 грн. При цьому, згідно графіку повернення кредиту вказана сума мала б бути сформована до повернення тільки 10.04.2017 року. Крім того, не погоджуються із нарахуванням 3% річних, нарахованих у звязку із порушенням зобовязань з повернення кредиту. Станом на 22.04.2015 року у [PERSON] відсутній прострочений кредит, оскільки сума до повернення тіла кредиту, вказаного у позовній заяві, підлягає сплаті, згідно Графіку, тільки в квітні 2017 року. А також, не погоджуються з розрахунком пені, який був сформований позивачем. Відповідно до п.8.1 Договору про внесення змін № 1 до Кредитного договору, у разі прострочення Позичальником зобовязань з погашення Кредиту та/або сплати Процентів за його користування та/або інших платежів згідно умов Договору, Позичальник зобовязаний сплатити на користь Банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,1% від суми прострочених зобовязань за кожен день прострочення. Відповідач, у своєму розрахунку штрафних санкцій використав розмір пені 0,1%, однак при цьому, ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» нормує той факт, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. При цьому ст.3 цього ж Закону кореспондує, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Отже, ставка у 0,1% згідно Договору про внесення змін № 1 до Кредитного договору перевищує подвійну облікову ставку НБУ за цей період. Крім того, вказаний у розрахунку пені період 2013 року не може бути застосований оскільки спеціальна позовна давність, щодо нарахування пені становить один рік. Виходячи з розрахунку період, що використовується, має бути з 31.10.2013 року по 31.10.2014 року. В звязку з вищевикладеним просять суд, позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» суму заборгованості за кредитним договором від 04.08.2008р. № R511/04-114 в розмірі 66 517,67 доларів США, що еквівалентно 319\~284,82 грн. за офіційним курсом, встановленим Національним банком України на момент укладання договору, тобто на 04.08.2008 року. Крім того, зобовязати позивача здійснити перерахунок заборгованості по курсу 4,8 гривень за 1 дол. США, як було на момент підписання договору. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав: Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи зі змісту та розуміння цієї норми Закону слід, що при тому існувало порушення цього права. У судовому засіданні було доведено, що саме відповідачем були порушенні права та інтереси позивача. По встановленим ЦПК України нормам (ст.. 60 ЦПК України), кожна сторона зобовязана довести її обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 ЦПК України. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановленому договором. Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що 04 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № R511/04-114, за умовами якого Банк зобов'язався надати Відповідачу у строкове платне користування грошові кошти у сумі 100 000 (сто тисяч) доларів США, зі сплатою 14 % річних за користування кредитними коштами, строком на 20 (двадцять) років до 03 серпня 2028 року (а.с.5-9). Крім того, 28.08.2009 року, між Банком та Позичальником був укладений Договір про внесення змін № 1 до Кредитного договору від 04.08.2008р. № R511/04-114. Згідно даного Договору про внесення змін, зокрема була змінена схема погашення кредиту та сплати процентів з ануїтентної на класичну. Був змінений порядок нарахування та сплати процентів за користування кредитом, та запропоновано новий графік погашення кредиту (а.с.51-59). Свої обов'язки за договором Банк виконав належним чином, надавши [PERSON] грошові кошти у сумі 100 000 (сто тисяч) доларів США, що підтверджується видатковим касовим ордером № 13_12 від 04.08.2008 року (а.с.10). Відповідач не виконує належним чином зобов'язання за Кредитним договором, у зв'язку із чим утворилась заборгованість, яка станом на 31 жовтня 2014 року складає 887\~366,35 гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 64 500 доларів США, що еквівалентно 835\~316,16 гривень (курс Національного Банку України станом на 31 жовтня 2014 року за 1 USD = 12,950684 грн.); заборгованість за процентами (плата за користування кредитом) - 3\~753,10 долари США, що еквівалентно 48\~605,26 гривень (курс Національного Банку України станом на 31 жовтня 2014 року за 1 USD = 12,950684 грн.); пеня за несвоєчасне повернення суми кредиту та процентів за користування кредитними коштами - 3\~441,93 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості та додатками до нього (а.с.12-15). У відповідності до положень ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п.8.1 Договору про внесення змін № 1 до Кредитного договору, у разі прострочення Позичальником зобовязань з погашення Кредиту та/або сплати Процентів за його користування та/або інших платежів згідно умов Договору, Позичальник зобовязаний сплатити на користь Банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,1% від суми прострочених зобовязань за кожен день прострочення (а.с.55). Стаття 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 цього ж Закону, передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Отже, ставка у 0,1% згідно Договору про внесення змін № 1 до Кредитного договору перевищує подвійну облікову ставку НБУ за цей період. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданий представником позивача до суду, відповідачу була нарахована пеня у розмірі 265,77 доларів США, що еквівалентно 3441,93 гривень, (курс Національного Банку України станом на 31 жовтня 2014 року за 1 USD = 12,950684 грн.) у відповідності до п.8.1 Договору про внесення змін № 1 до Кредитного договору у розмірі 0,1 % від суми прострочених зобовязань за кожен день прострочки (а.с.15). Окрім того, позивач у своєму розрахунку пені включив період серпня 2013 року, а саме з 29.08.2013 по 30.08.2013р. Згідно зі ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 258 ЦК України врегульована спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Частиною другою вказаної статті цього Кодексу встановлено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Таким чином, вказаний у розрахунку пені період 2013 року не може бути застосований у відповідності до вимог чинного законодавства. Виходячи з розрахунку період, що використовується, має бути з 31.10.2013р по 31.10.2014р. Вимога відповідача щодо, зобовязання ПАТ «ВТБ Банк» здійснити перерахунок заборгованості по курсу 4,8 гривень за 1 дол. США, як було на момент підписання договору, є необґрунтованим, виходячи з наступного. Відповідно до ст.. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене в грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Під час укладання Кредитного договору та Договору про внесення змін № 1 до Кредитного договору від 28 серпня 2009 року, сторони досягли домовленості та погодили між собою, що погашення Кредиту та Процентів здійснюється виключно в валюті Кредиту (п.7.17) (а.с.54). Крім того, відповідно умов Кредитного договору валютні ризики, які повязані зі зміною курсу долара США до гривні під час виконання зобовязань за Кредитним договором несе Позичальник. Отже, дії Банку щодо визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті станом на 31 жовтня 2014 року, є такими, що відповідають чинному законодавству. Вищезазначені обставини підтверджені в судовому засіданні письмовими доказами по справі та поясненнями учасниками процесу. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що стягненню заборгованості із [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк» за кредитним договором № R511/04-114 від 04.08.2008 року підлягають грошові кошти в сумі 885\~402,74 гривень, з яких: заборгованість за кредитом 64\~500 доларів США, що еквівалентно 835\~316,16 гривень (курс національного Банку України станом на 31 жовтня 2014 року за 1 USD = 12,950684 гривень); заборгованість за процентами (плата за користування кредитом) 3\~753,10 долари США, що еквівалентно 48\~605,26 гривень (курс національного Банку України станом на 31 жовтня 2014 року за 1 USD = 12,950684 гривень); пеня за несвоєчасне повернення суми кредиту та процентів за користування кредитними коштами 1963,61 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню, понесені позивачем, судові витрати в розмірі 3654 гривні.

Outcome: partial