Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Представник ПП ,,Коралі» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків по договору, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.02.2016 року між ПП ,,Коралі» та [PERSON] було укладено договір про надання послуг бармена - продавця кафе. 18.02.2016 року представниками ПП ,,Коралі» [PERSON], [PERSON] та директором Туманян А.О. в присутності свідка [PERSON] було встановлено , що продавець [PERSON] в кінці робочого дня 17.02.2016 року самовільно залишила робоче місце , не здала звіт про передачу зміни, привласнила торгову виручку в сумі 2347 грн. за період з 15 по 17 лютого 2016 року , службовий телефон вартістю 599 грн. , за період з 15 по 17 лютого допустила розтрату продуктів на суму 557,60 грн. У зв'язку з чим було складено Акт від 18.02.2016 року за підсумком якого встановлено [PERSON] завдано ПП ,,Коралі» матеріальних збитків на суму 3503,60 грн. 18.02.2016 року, 23.02.2016 року, 05.04.2016 року та 26.05.2016 року [PERSON] було направлено лист-претензію про повернення грошових коштів , однак відповідачем вказані вимоги було проігноровано. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином. У відповідності до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 15.02.2016 року між позивачем ПП ,,Коралі» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання послуг бармена - продавця кафе. Згідно п. 3.1 сторони несуть матеріальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання покладених на них зобов'язань . 18.02.2016 року членами комісії [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та директором Туманян А.О. було складено Акт про залишення продавцем [PERSON] в кінці робочого дня 17.02.2016 року робочого місця. Крім того продавцем [PERSON] не було здано звіт про передачу зміни, привласнено торгову виручку в сумі 2347 грн. за період з 15 по 17 лютого 2016 року , службовий телефон вартістю 599 грн. , за період з 15 по 17 лютого було допущено розтрату продуктів на суму 557,60 грн. [PERSON] завдано ПП ,,Коралі» матеріальних збитків на суму 3503,60 грн. 18.02.2016 року, 23.02.2016 року, 05.04.2016 року та 26.05.2016 року [PERSON] було направлено лист-претензію про повернення грошових коштів. Зазначену вимогу відповідачем [PERSON] було проігноровано. Аналізуючи все в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПП ,,Коралі» до [PERSON] про відшкодування збитків по договору, підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для підновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Відповідно до ст.134 КЗпП України визначено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли, зокрема, шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку Згідно зі ст. 1351КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Так, укладений між позивачем та відповідачем договір передбачав прийняття повної матеріальної відповідальності виконавця, а саме [PERSON] Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992, зазначено, що відповідно до ст. 130 КЗпП України відшкодування шкоди провадиться незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності за дії (бездіяльність), якими заподіяна шкода підприємству, установі, організації. Пункт 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992, передбачає, зокрема, що розглядаючи: справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (п.1 ст.134 КЗпП), суд зобов'язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно з ст.1351КЗпП може бути укладено такий договір та чи був й укладений. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши докази, які наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПП ,,Коралі» ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати, відповідно до суми задоволених вимог. По даній справі відповідач має сплатити позивачу судовий збір в розмірі - 1378 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved