Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій» (далі по тексту ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08.02.2012 року між ЗАТ «Лізинг інформаційних технологій» та відповідачем було укладено договір про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання - диван «Тетяна». На виконання умов договору, [PERSON] зобов'язувався внести перший платіж в сумі 592,00 грн та наступні дев'ять платежів у розмірі 592,00 грн. Оскільки відповідач не виконав свої грошові зобов'язання за договором, у останнього утворилася заборгованість, на підставі цього позивач був змушений звернутися до суду. В позовній заяві представник позивача просить стягнути з відповідача суму заборгованості за невиконання договірних зобов'язань у розмірі 23214,06 грн та судові витрати. До позовної заяви представником позивача додано клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, проти винесення заочного рішення останній не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду судом повідомлявся за останнім відомим місцем проживання, за даних обставин суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, причин своєї неявки в судове засідання не повідомив, за таких обставин суд визнав причини його неявки неповажними та вважав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі матеріалів, згідно вимог ч.4 ст.169 ЦПК України. Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає за необхідне зазначити наступне. 08.02.2012 року між ЗАТ «Лізинг інформаційних технологій» в особі ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про отримання обладнання в системі «LeaseIT» №120342019 (а.с.7). Відповідно до п. 1.1 договору, клієнт бере участь в системі LeaseIT, зокрема отримує ІТ-обладнання та інші товари від постачальників - учасників системи LeaseIT, а також отримує послуги на умовах, визначених обраним клієнтом пакетом фінансування LeaseIT, а оператор LeaseIT зобов'язується на підставі заяви клієнта забезпечити передачу ІТ-обладнання (ІТ обладнання, запасних частин, комплектуючих, витратних матеріалів, тощо)обраним клієнтом постачальником та надання клієнту послуг, за умови виконання клієнтом вимог, передбачених пакетом LeaseIT (а.с.7-зворот). Пунктом 1.2 договору №120388368 передбачено, що порядок отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг визначаються правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT, які є невід'ємною частиною цього договору (а.с.7-зворот). Згідно пункту 8.7. договору №120342019 від 08.02.2012 року встановлено, що клієнт ознайомився з правилами отримання ІТ обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT, зміст правил є зрозумілим клієнту і він погоджується їх дотримуватись та виконувати (а.с.7-зворот). На виконання умов договору, постачальник передав, а відповідач отримав кутовий диван «Тетяна», вартістю 5920,00 грн, що підтверджується підписаним обома сторонами актом приймання-передачі майна №120342019 від 08.02.2012 року (а.с.15). Згідно п. 2.1. договору №120342019 від 08.02.2012 року умови, за яким ІТ - обладнання, інші товари та послуги надаються клієнту, визначаються Пакетом LеаsеІТ. Відповідачем було обрано пакет фінансування LеаsеІТ Десятка, умовами якого є: платіж при отриманні обладнання (загальної суми платежів): 10%, кількість місячних платежів (крім першого) - 9, розмір місячних платежів - щомісяця рівними частинами, вид договору - фінансовий лізинг, перехід права власності клієнту: виплата повної вартості обладнання (а.с.7). Також п. 6.2. Правил визначено, що строк, протягом якого клієнт повинен сплачувати платежі, починається з дня передачі обладнання клієнту і закінчується в останній день останнього календарного місяця встановленого Пакетом LеаsеІТ строку (а.с.10-зворот). Таким чином, відповідач повинен був щомісячно вносити платіж в розмірі 592,00 грн, а всього дев'ять платежів, у тому числі платіж при отриманні обладнання в розмірі 592,00 грн. Судом встановлено, що відповідач сплатив лише 4368,00 грн, з яких 858,40 грн зараховано на погашення плати за прострочення щомісячних платежів та 3509,60 грн - на погашення місячних орендних платежів, що підтверджується довідкою структури грошових нарахувань та надходжень від 10.08.2015 року (а.с.16). Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 806 ЦК України встановлено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 807 ЦК України предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів. Згідно ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг», фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Частиною 1 статті 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Таким чином, укладений між сторонами договір фінансового лізингу є за своєю правовою природою змішаним договором, який поєднує в собі ознаки договору купівлі-продажу із розстроченням платежу та договору найму майна. В силу ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частинами 1 та 2 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. З договору про отримання обладнання в системі LeaselT №120342019 від 08.02.2012 року вбачається, що він підписаний сторонами без будь-яких застережень та зауважень, що свідчить про вільне волевиявлення сторін при його укладанні. Укладаючи договір, сторони дійшли згоди щодо укладання договору на зазначених у ньому умовах. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом: сплата неустойки. Пунктом 14.2 Правил отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT встановлено, що у разі несвоєчасної слати клієнтом нарахованого платежу клієнт сплачує на користь оператора LeaseIT плату за прострочення платежу в розмірі п'яти відсотків від погашеної суми простроченого платежу, якщо погашення простроченого платежу здійснюється у розрахунковому періоді, на який припадає дата оплати за договором; в розмірі десяти відсотків від суми простроченого платежу, якщо погашення здійснюється після закінчення розрахункового періоду на який припадає дата оплати за договором (а.с.10-зворот). Таким чином, судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання за договором №120342019 від 08.02.2012 року належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості зі сплати чергових платежів на загальну суму 2410,40 грн, 20803,66 грн - плата за прострочення щомісячних платежів. Враховуючи викладене, суд вважає, що в матеріалах справи достатньо правових підстав для задоволення позовних вимог, а саме: стягнення з відповідача на користь позивача суму заборгованості за невиконання договірних зобов'язань у розмірі 23214,06 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved