Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду із зазначеним позовом, яким просила визнати за її довірителем право власності на житловий будинок [ADDRESS], як за спадкоємцем за законом після смерті баби, яка прийняла спадщину після свого померлого чоловіка (діда позивача), однак спадкових прав не оформила. Сторони в судове засідання не з'явились, проте від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечувала. В свою чергу, підстави неявки в судове засідання представника відповідача суду невідомі, хоча він був завчасно та належним чином повідомлений про день та час слухання справи. За таких обставин, зважаючи на відсутність будь-яких даних про причини неявки в судове засідання представника відповідача, належне сповіщення останнього про день та час розгляду, беручи до уваги той факт, що представник позивача не заперечує проти заочного порядку розгляду даної справи, суд вважає за можливе відповідно до положень ст. ст. 224, 225 ЦПК України провести судове засідання за правилами заочного розгляду справи. Дослідив матеріали справи, судом були встановлені наступні факти і відповідно ним правовідносини. [INFO] помер дід позивача - [PERSON] (а.с.7). За життя останній на підставі державного акта на право власності на землю володів земельною ділянкою площею 0,81 га, цільове призначення - для обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства (а.с.5). [INFO] померла жінка [PERSON] і баба позивача - [PERSON] (а.с.8). Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 23 січня 2007 року, що набрало законної сили 5 лютого 2007 року (а.с.9-10), встановлено, що: 1) матір'ю позивача є [PERSON], яка померла [INFO] (а.с.6); 2) дідом позивача є [PERSON]; 3) бабою позивача є [PERSON] Також, зазначеним судовим актом встановлено факт прийняття бабою позивача спадщини після смерті його діда і чоловіка останньої та встановлено факт прийняття спадщини позивачем після смерті [PERSON] Згідно довідок Заможненської сільської ради Житомирського району Житомирської області (а.с.16-17) спірний житловий будинок згідно погосподарської книги рахується за померлою бабою позивача і зазначений будинок розташований на вищевказаній земельній ділянці загальною площею 0,81 га. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], котра прийняла спадщину після свого померлого [PERSON], однак спадкових прав не оформила (а.с.14). Постановою нотаріуса від 29 липня 2016 року (а.с.15) позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок та земельні ділянки загальною площею 0,81 га, у зв'язку з тим, що за життя за спадкодавцем право власності на будинок зареєстровано не було, а також у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на землю. За таких обставин позивач вказує, що вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав, оскільки визнати право власності на належне йому спадкове майно у інший, аніж судовий спосіб, не має змоги. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія) (ч. 1 ст. 1276 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. (ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Аналіз з'ясованих судом обставин справи та норм закону, що їх регулюють, у своїй сукупності дає підстави суду для задоволення позову, адже як встановлено, спадкодавець за життя була фактичним власником як спірного житлового будинку так і спірної земельної ділянки, однак належним чином оформити своє право власності на вказані об'єкти нерухомого майна не встигла, у зв'язку з чим позивач, в даний час, унеможливлений у прийнятті спадщини. Також, судом встановлено, що заявник має законне право на отримання у власність вищевказаного нерухомого майна, і не може бути позбавлена цього права, оскільки набуття права власності [PERSON], як спадкоємцем за законом після смерті бабки, яка, в свою чергу прийняла спадщину після свого чоловіка і діда позивача, однак не оформила своїх спадкових прав, чітко передбачено нормами ЦК України. Отже, враховуючи вищенаведене та правову позицію апеляційного суду Житомирської області з наведених правовідносин, позовна заява підлягає до задоволення, як така, що доведена заявником. Водночас, розглядаючи питання щодо розподілу судових витрат у справі, суд, відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, вирішує його шляхом стягнення таких витрат, що складаються із судового збору розміром 562 гривні 02 копійки, з відповідача на користь позивача. Окремо, суд звертає увагу відповідача на тому, що дана норма процесуального закону є імперативною, що вимагає від суду безальтернативне та обов'язкове її застосування. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved