Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Прокурор Комінтернівського району м.Харкова звернувся з позовом до суду в інтересах [PERSON], [INFO], в якому після неодноразових уточнень просив: визнати недійсним договір дарування квартири [ADDRESS], укладений 02.11.2010р. між [PERSON] та [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON]. В обґрунтування свого позову прокурор посилався на те, що [PERSON], [INFO] належала квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 09.07.1997 року. З 22.10.2010р. по 27.10.2010р. [PERSON] знаходилась на лікуванні у хірургічному відділенні КГБ № 17 та в цей час до неї у лікарню приїздила прийомна донька [PERSON] з нотаріусом і запропонувала підписати документи для отримання субсидії для зменшення сплати за жилого-комунальні послуги. [PERSON] підписала документ але його не прочитала. Через тиждень до неї додому приїхала [PERSON] з сином - відповідачем [PERSON] та попросила поїхати до нотаріуса підписати документи для подальшого оформлення субсидії, на що вона погодилась. У нотаріуса [PERSON] все підписала, але документи не читала, їх зміст та наслідки підписання їй ніхто не роз*яснював, усвідомити наслідки підписання вона не могла у зв*язку з поганим зором, слухом, похилим віком, недостатнім розумінням української мови. Помилково вважаючи, що підписує документи для оформлення субсидії, [PERSON] підписала договір дарування спірної квартири [PERSON]. Також позивач вказав, що через декілька місяців після підписання договору дарування [PERSON] виявила, що оригінали правоустанавлюючих документів на її квартиру зникли, після чого, подзвонила [PERSON] та стала вимагати повернути їй документи. В судовому засіданні прокурор прокуратури Комінтернівського району м.Харкова підтримала заявлені позовні вимоги та вказала, що в момент підписання договору дарування [PERSON] не усвідомлювала, що вона укладає договір про відчуження майна, наміру дарувати квартиру в неї ніколи не виникало. Також вважає, що на відсутність волі [PERSON] щодо укладання договору дарування вказує той факт, що у 1997 році, одразу після придбання спірної квартири, вона заповіла все своє майно і квартиру своїй рідній донці. Крім того, позивачем зазначено, що у представника відповідача був намір заволодіти квартирою ще до посвідчення довіреності, адже [PERSON] підписала замовлення на отримання витягу замість [PERSON] 22.10.2010р., тобто ще до посвідчення довіреності. В судовому засіданні [PERSON] підтримала заявлені в її інтересах позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. При цьому вказала, що нічого не чує, зараз користується слуховим апаратом. Під час посвідчення довіреності та договору дарування слухового апарату в неї не було. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та вказала, що [PERSON] самостійно прийняла рішення про дарування квартири [PERSON], оскільки мала образу на свого сина, який до неї не приходив, про що вона писала своїй дочці у Голландію. Крім того, лікар надала дозвіл на приїзд нотаріуса до [PERSON], так як вона лікувалась у хірургії та з головою у неї все було у порядку. В лікарні [PERSON] самостійно читала довіреність після чого її підписала. Приватний нотаріус ХМНО [PERSON] в судовому засіданні просила суд відмовити в позові в повному обсязі посилаючись на те, що до посвідчення договору дарування, від імені [PERSON] було посвідчено довіреність на представництво інтересів в установах з питань збору документів щодо відчуження належної їй квартири. Довіреність було посвідчено в лікарні № 17 в якій на той час знаходилась [PERSON]. [PERSON] було прочитано текс довіреності та підписано її. На момент посвідчення довіреності, [PERSON] чітко висловлювала свої наміри на надання повноважень [PERSON] з питань збору документів щодо квартири з метою подальшого дарування належної їй квартири. Встановлення дійсних намірів [PERSON] на видачу довіреності з певними повноваженнями здійснювалось шляхом співбесіди, встановленням розуміння зазначеного в довіреності та правових наслідків для неї. Вважає, що обставини визначені ст.ст.225,229,230 ЦК України не мали місця під час посвідчення договору дарування спірної квартири. Представник третьої особи - Харківської міської ради в судовому засіданні просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі посилаючись на те, що 08.10.2012р. [PERSON] звернулась до Харківського міського голови щодо виділення їй слухового апарату на підставі довідки, виданої 30-ю Харківською міською клінічною лікарнею 05.10.2012р., відповідно до якої [PERSON] встановлений діагноз: двостороння хронічна сенсоневральна туговухість 3 ступеня. [PERSON] взята на облік для отримання пільгового слухового апарату. Представник Харківської міської ради також зазначив, що сам текст договору дарування не містить посилань на те, що [PERSON] має на час його укладання вади слуху чи зору і що нотаріусом були вчинені усі необхідні заходи для того, щоб сторона договору у повній мірі була інформована про суть та наслідки дій, які вона вчинила. Вважає, що договір дарування був підписаний [PERSON] під впливом помилки, якої вона припустилася через вади слуху та зору. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 09.07.1997 року належала квартира [ADDRESS]. До укладання договору дарування, 25.10.2010 року [PERSON] було надано [PERSON] довіреність на представництво її інтересів в установах з питань збору документів щодо відчуження належної [PERSON] спірної квартири. Вказана довіреність була посвідчена приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] у приміщенні лікарні № 17, в якій на той час знаходилась на лікуванні [PERSON] за викликом [PERSON]. 02 листопада 2010 року приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] було посвідчено договір дарування квартири [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №4908. Вказаний договір було посвідчено за місцем розташування робочого місця нотаріуса [PERSON]. Згідно діючого законодавства України за договором дарування одна сторона передає або зобов*язується передати в майбутньому другій стороні безоплатно майно у власність. Відповідно до вимог ст.203 ЦК України серед загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, є вимога про волевиявлення учасника правочину, яке має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Договір дарування вважається укладеним, коли сторони мають повну уяву не тільки про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови. Згідно до вимог ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Відповідно до ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. В своїх запереченнях і представник відповідача та приватний нотаріус ХМНО [PERSON] посилаються на висновок експертизи, яка була проведена в рамках цивільної справи за позовом самої [PERSON]. Згідно з висновками вказаної експертизи від 22.11.2011р., оглянутої в судовому засіданні, у [PERSON] ознак психозу та недоумства не виявлено. За своїм психічним станом вона здатна розуміти значення своїх дій та керувати ними. У [PERSON] в проміжок часу укладення договору дарування 02.11.2010р. ознак будь-якого психічного розладу не виявлено, за своїм психічним станом вона була здатна розуміти значення своїх дій та керувати ними. Але уточнені позовні вимоги прокурора Комінтернівського району м.Харкова пов*язані з тим, що [PERSON] не була обізнана про правову природу правочину, що пов*язано зі станом її здоров*я, похилим віком, які позбавили її можливості особисто прочитати або прослухати текст договору прочитаний у голос іншою особою. В судовому засіданні представник відповідача та приватний нотаріус ХМНО підтвердили той факт, що текст договору дарування було зачитано [PERSON] приватним нотаріусом, а потім [PERSON] його підписала. Але згідно дослідницької частини вказаного вище висновку експертизи від 22.11.2011р., [PERSON] з 29.03.2010р. по 21.04.2010р. знаходилась на лікуванні в ХОГ для інвалідів війни та їй разом з іншими діагнозами було встановлено діагноз: хронічна нейросенсорна туговухість. Тобто, туговухість була встановлена ще до укладання оспорюваного договору. Також, представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні підтвердила той факт, що [PERSON] вже давно має вади слуху, але слуховим апаратом, який у неї був вона не користується. Вказаний висновок експертизи разом з поясненнями [PERSON], приватного нотаріуса та представника відповідача свідчать про те, що на час укладання оскаржуваного договору [PERSON] не мала слухового апарату. Вказані обставини дають підстави вважати, що [PERSON] не могла самостійно прочитати текст договору, а з урахуванням того, що відсутні відомості про те, чи був прочитаний їй у голос текст договору і якщо був прочитаний, то з якої відстані, тому, відсутні підстави вважати, що [PERSON] була обізнана про правову природу вчиненого нею правочину. Крім того, сам текст договору дарування від 02.11.2010р. не містить посилань на те, що [PERSON] має на час його укладання вади слуху і що нотаріусом були вчинені усі необхідні заходи для того, щоб сторона договору у повній мірі була інформована про суть та наслідки дій, які вона вчинила. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] не мала наміру дарувати квартиру [PERSON], оскільки мала рідного сина та доньку, та бажала розпорядитись належною їй квартирою на їх користь. Суд не приймає до уваги пояснення допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], оскільки вони повністю спростовуються матеріалами справи. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], вчинивши договір дарування належної їй квартири, помилялась щодо природи правочину, прав та обов*язків сторін, оскільки продовжувала проживати у спірній квартирі й після укладання договору. Виходячи з викладеного вище, суд вважає, що позовні вимоги прокурора Комінтернівського району м.Харкова в інтересах [PERSON] підлягають задоволенню. Також, відповідно до вимог ст. 216 ЦК України, суд вважає за необхідне визнати право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON].

Outcome: approved