Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

Представник ТзОВ «Рівнетранссервіс» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення 7019, 56 боргу за договором позики та судових витрат по справі. В обґрунтування позову вказує, що 09.08.2016 року відповідач був прийнятий на роботу у ТзОВ «Рівнетранссервіс» на посаду водія-експедитора. 10 серпня 2016 року між сторонами був укладений договір позики на суму 7000 гривень, які позивачем були надані [PERSON] відповідно до видаткового касового ордеру від 10 серпня 2016 року. 26 липня 2018 року відповідач був звільнений з посади водія-експедитора ТзОВ «Рівнетранссервіс» наказом № 54 від 26 липня 2018 року на підставі заяви про звільнення за власним бажанням, проте борг не повернув. Просить стягнути з відповідача на користь ТзОВ «Рівнетранссервіс» заборгованість за договором позики та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги\~підтримав повністю, з підстав викладених в позовній заяві, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що договір та видатковий касовий ордер не підписував. Заслухавши пояснення\~ представника позивача, відповідача, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно зясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні(позичальникові) грошові кошти, або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. ч.2 ст. 1046 ЦК України проголошує, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до договору позики від 10 серпня 2016 року ТзОВ «Рівнетранссервіс» передало у власність Позичальнику [PERSON] , а позичальник прийняв грошові кошти в сумі 7000 гривень, та зобов»язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів не пізніше ніж до 10 серпня 2019 року. Відповідно до п.5.1 договору позики в разі звільнення позичальника з ТОВ «Рівнетранссервіс» позичальник зобов»язується погасити борг до моменту звільнення. Фактична передача грошей від позикодавця до позичальника в сумі 7000 гривень підтверджується видатковим касовим ордером від 10 серпня 2016 року за якою [PERSON] отримав у ТОВ «Рівнетранссервіс» кошти у вказаній сумі. У строк передбачений договором відповідач кошти не повернув. Відповідно до\~ст..\~625\~ЦК України\~боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку позивача сума відсотків, що ним розрахована відповідно до вимог цієї статті становить 19,56 гривень, і підлягає до стягнення з відповідача. Статтею 12 ЦПК України закріплено принцип змагальності сторін у цивільному процесі, згідно якого цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обовязків,\~передбачених законом. Кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1, 5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Посилання відповідача на те, що він не підписував договір позики та видатковий касовий ордер не заслуговують на увагу суду, оскільки ці твердження [PERSON] не доведені належними та допустимими доказами. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 7019 гривень 56 копійок заборгованості за договором позики та судовий збір в\~ розмірі 1762 грн. 00 коп.

Outcome: approved