Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

Прокурор звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що згідно вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.10.2014 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.121 ч.1, ст.185 ч.1 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на 6 років по сукупності злочинів шляхом поглинання більш суворим менш суворе покарання, потерпілий від злочину [PERSON] в результаті одержаних тілесних ушкоджень перебував з 01.05.2014 року по 26.05.2014 року на стаціонарному лікуванні в Білоцерківській міській лікарні № 2, згідно розрахунку витрати лікарні за вказаний період складають 6983 грн.25 коп., видатки на фінансування лікарні здійснюються за рахунок коштів місцевого бюджету. А тому прокурор просив суд стягнути з відповідача на користь фінуправління в доход місцевого бюджету вказану суму коштів. В суді помічник прокурора м. Білої Церкви [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник міського фінуправління Білоцерківської міської ради до суду не зявився, про час розгляду справи повідомлені належним чином, до суду надіслано листа фінуправління щодо розгляду справи без участі їх представника, в якому вказано також на те, що позов прокурора фінуправління підтримує. Представник Білоцерківської міської лікарні № 2 в судовому засіданні підтримала позов прокурора. Відповідач до суду не зявився, оскільки в даний час він відбуває покарання в місцях позбавлення волі, але про час розгляду справи відповідач був повідомлений, на адресу суду направлено розписку від засудженого [PERSON] про те, що копію позовної заяви з додатками він отримав, заперечень на позов, письмових пояснень від відповідача не надходило. Заслухавши пояснення прокурора, представника Білоцерківської міської лікарні № 2, оглянувши матеріали даної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що 30.04.2014 року близько 23 год. [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного спяніння, знаходячись біля підїзду № 4 будинку № 11 по вулиці Митрофанова в м. Білій Церкві заподіяв потерпілому [PERSON] згідно висновку № 212/д від 24.06.2014 року наступні тілесні ушкодження: перелом потиличної кістки, забій головного мозку, субарахноїдальний крововилив, розрив барабанної перетинки справа, перелом кісток носа, странгуляційна борозна на шиї, садна на волосяній частині голови, синці на обличчі, синці тулуба та кінцівок. Ушкодження на голові відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію як небезпечні для життя; розрив барабанної перетинки справа, перелом кісток носа відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя; странгуляційна борозна на шиї, синці тулуба та кінцівок відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що стверджується копією вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.10.2014 року, який набрав законної сили згідно ухвали апеляційного суду Київської області від 15.01.2015 року. Згідно даного вироку [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.121 ч.1, ст.185 ч.1 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на 6 років по сукупності злочинів шляхом поглинання більш суворим менш суворе покарання. Судом також встановлено, що внаслідок одержаних тілесних ушкоджень потерпілий від злочину [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в Білоцерківській міській лікарні № 2 з 01.05.2014 року по 26.05.2014 року /25 ліжко-днів/, фактичні витрати лікарні за цей період становлять 6983 грн.25 коп., що слідує з довідки Білоцерківської міської лікарні № 2. Прокурор звертається до суду з позовом і просить суд стягнути з відповідача кошти, витрачені лікувальним закладом на лікування потерпілого в доход Білоцерківського місцевого бюджету у вказаній вище сумі. За ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоровя, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Фактичні витрати закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочину визначаються згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використанням, затвердженим постановою КМ України від 16.07.1993 року № 545 /зі змінами/. Як передбачено п.2 цього Порядку, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоровя, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Згідно з п.4 Порядку, стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоровя, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи /відомства/, якій належить заклад охорони здоровя. Аналогічні розяснення дані і в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року за № 11 /зі змінами/ «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат». Так, в п.6 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду зазначено, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний звязок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. Як встановлено судом і вказано вище в рішенні, потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні саме з приводу тілесних ушкоджень, одержаних в результаті протиправних дій щодо нього з боку [PERSON], в звязку з чим останнього і було притягнуто до кримінальної відповідальності. Тобто, перебування потерпілого на лікуванні в даному випадку є наслідком злочинних дій [PERSON] Отже, згідно норм діючого законодавства відповідач зобовязаний відшкодувати витрати закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в доход місцевого бюджету, оскільки, як вказує прокурор, міська лікарня № 2 є закладом комунальної власності, тобто, перебуває у власності територіальної громади міста і фінансується за рахунок коштів місцевого бюджету. Згідно калькуляції лікувального закладу вартість одного ліжко-дня в травні 2014 року становить 279 грн.33 коп., потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні 25 ліжко-днів, витрати міської лікарні № 2 за цей період становлять 6983 грн.25 коп. Отже, з відповідача належить стягнути на користь фінуправління в доход Білоцерківського місцевого бюджету вказану суму коштів. На підставі п.11 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняються органи прокуратури при здійсненні представництва інтересів громадян або держави в суді. А тому відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України, ст.4 Закону України Про судовий збір з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243 грн.60 коп.

Outcome: approved