Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

Представник Територіального медичного об'єднання «ПСИХІАТРІЯ» звернувся до суду з заявою про госпіталізацію у примусовому порядку відносно [PERSON],[INFO], яку за направленням психоневрологічного диспансеру 05.12.2016 року було госпіталізовано до відділення №3 Територіального медичного об'єднання «ПСИХІАТРІЯ», доставлену швидкою психіатричною бригадою у супроводі опікуна, у зв'язку з погіршенням психічного стану недієздатної у зв'язку з чим остання почала погано спати, стала тривожною, заявляла, що «дочка не її, а взагалі чужа людина», « всі люди навкруги - підставні особи», стала агресивною, розвинувся стан психомоторного збудження, висловлюванням різнопланових маячних ідей, неспроможності самостійно задовольнити свої життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Посилається на те, що згідно рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 15.01.2010 року [PERSON], визнана недієздатною та їй було призначено опікуна [PERSON] Зазначає, що відповідно до ст.13 Закону України « Про психіатричну допомогу» особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна та за рішенням лікаря-психіатра. Мотивує вимоги тим, що при госпіталізації опікун [PERSON] надала згоду на госпіталізацію [PERSON]. Однак згідно рішення Конституційного суду України від 1 червня 2016 року у справі № 1-1/2016, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІП з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Також згідно зазначеного рішення Конституційним судом України рекомендовано Верховній Раді України невідкладно привести положення законодавства України у сфері надання психіатричної допомоги у відповідність до цього рішення. Крім того відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про Конституційний Суд України», Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Зазначає, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі : Шизофренія, параноїдна форма. Безперервний тип перебігу. Параноїдний синдром. Виражений апатико - дисоціативний дефект. У зв'язку з вищевикладеними обставинами та враховуючи загострення психічного захворювання та стану [PERSON],оскільки остання потребує надання психіатричної допомоги в умовах стаціонару звертаються з вказаною заявою до суду. В судовому засіданні представник заявника підтримала заяву, обґрунтувавши необхідність госпіталізації та проведення лікування відносно [PERSON], просила суд задовольнити заяву, оскільки остання потребує лікування відносно її стану саме в умовах стаціонару, нездатності критично оцінювати свої дії та свою поведінку, неможливості самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність, некритичності свого стану та її розвитком стану психомоторного збудження, що позбавляє її можливості правильного сприйняття оточуючого, проявами агресивності до медперсоналу та відмовою від прийому ліків та їжі. [PERSON] в судовому засіданні приймати участь за своїм станом здоров'я не може що підтверджується наданою суду довідкою ТМО « Психіатрія « від 07.12.2016 року за № 1-01/2623. Заінтересована особа - [PERSON] в судовому засіданні вимоги підтримує, просить суд застосувати лікування, оскільки стан матері сильно загострився, вона вчиняє неадекватні дії, прояви конфліктності, не спить, висловлює маячні ідеї щодо того що вона не є її донькою, відмовляється вживати ліки та їжу, вважає, що її госпіталізація є необхідною на даний час з метою покращення її стану і лікування стаціонарно доцільне, вона не може самостійно оцінювати свої вчинки та дії, тривожна, погано спить та намагається вчинити неадекватні дії, у зв'язку з погіршенням її стану здоров'я не тільки з точки зору психічного захворювання але й наявності захворювання та потреби прийняття ліків і тому необхідно надання їй допомоги в умовах саме стаціонару. Вислухавши пояснення учасників процесу, висновок прокурора, який вважає за доцільне застосування госпіталізації та проведення лікування відносно [PERSON], дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку про необхідність задоволення зазначеної заяви, виходячи з наступного. Відповідно до ст.13 Закону України « Про психіатричну допомогу» особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна та за рішенням лікаря-психіатра Відповідно до статті 14 Закону України « Про психіатричну допомогу « - Особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно рішення Конституційного суду України від 1 червня 2016 року у справі № 1-1/2016, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІП з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про Конституційний Суд України», Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Як встановлено в судовому засіданні, згідно висновку лікарів - психіатрів від 05.12.2016 року [PERSON] - страждає тяжким психічним захворюванням у формі: Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. Параноїдний синдром. Виражений апатико - дисоціативний дефект, Потребує госпіталізації до психіатричного закладу у психіатричний стаціонар, враховуючи нестабільний психічний стан пацієнтки, неадекватну поведінку з проявами агресії до членів родини та оточуючих, що може привести до непередбачуваних наслідків,обумовлене проявами параноїчної симптоматики. З наданого суду рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 15.01.2010 року, вбачається, що [PERSON], визнана недієздатною та їй призначено опікуна [PERSON] ( а.с.3). З наданих суду матеріалів вбачається, що опікуном [PERSON] дано згоду на госпіталізацію [PERSON] у зв'язку з загостренням її психічного стану з метою покращення її стану ( а.с.11-12). Встановлено, що в зв'язку з наявністю у хворої психічного розладу, що виражається у наявності стійких неадекватних дій, некритичності до стану свого здоров'я, захворювання, його проявів, погіршення психічного стану, нестабільності психічного стану та проявів агресії до родини та медперсоналу у стаціонарі та потреби саме стаціонарного лікування, суд вважає необхідним задовольнити вимоги заявника. На підставі викладеного,

Outcome: approved