Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Представник Територіального медичного об'єднання «ПСИХІАТРІЯ» звернувся до суду з заявою про госпіталізацію у примусовому порядку [PERSON], 1988 року народження, якого 16.11.2015 року було госпіталізовано до відділення № 9 Територіального медичного об'єднання «ПСИХІАТРІЯ», доставленого швидкою психіатричною бригадою, у зв'язку з проявами неадекватної поведінки, що являє собою небезпеку для нього та оточуючих, агресивними діями по відношенню до оточуючих, відмовою від лікування, а також неможливістю самостійно задовольняти свої життєві потреби, потребою примусового лікування. В судовому засіданні представник заявника підтримала заяву, обґрунтувавши необхідність примусової госпіталізації та проведення лікування [PERSON], просила суд задовольнити заяву, оскільки виписка його може являти собою небезпеку для хворого та оточуючих людей, та в зв'язку з наявністю гострої маячної симптоматики, нездатності критично оцінювати свої дії та свою поведінку, переоцінювання власних можливостей, неможливості самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність, некритичності свого стану, наявністю галюцинаторної симптоматики, відмовою від лікування. [PERSON] в судовому засіданні заперечує проти вимог та вважає, що підстав для примусової його госпіталізації та лікування не має, вважає що може адекватно оцінювати свої вчинки та дії, дійсно підтверджує ту обставину, що на даний час відносно нього здійснюються дії намагання залишити його в лікарні, не бажає лікуватися в лікарняному закладі, не являється хворим і тому заперечує проти його примусової госпіталізації та примусових методів лікування, бажає щоб лікуватись була можливість вдома при її необхідності. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні вимоги підтримує в повному обсязі і виходячи зі стану хворого вважає є підстави для його примусової госпіталізації. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні вимоги підтримує, просить суд застосувати примусове лікування відносно онука, оскільки його стан не покращується, дійсно мають місце неадекватна поведінка, фактично самостійно вийти зі стану загострення хвороби він не зможе, добровільно також лікуватись згідно його стану здоров'я не буде, однак це є необхідним на даний час з метою покращення його стану і лікування стаціонарно доцільне, онук не може самостійно оцінювати свої вчинки та дії, уже двічі був госпіталізований до лікарні в реанімаційне відділення, а вона бажає лише покращення його стану і при покращенні стану його здоров'я забере зі стаціонарного лікування. Вислухавши пояснення учасників процесу, висновок прокурора, який вважає за доцільне застосування примусової госпіталізації та проведення лікування відносно [PERSON], дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку про необхідність задоволення зазначеної заяви, виходячи з наступного. Так відповідно до статті14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Як встановлено в судовому засіданні, згідно висновку лікарів - психіатрів від 17.11.2015 року [PERSON] страждає психічним захворюванням з діагнозом: Шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг. Кататоно - галюцинаторно-параноїдний синдром (F-20.00). Потребує примусової госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку - у психіатричний стаціонар, в зв'язку з відмовою добровільного лікування, за своїм психічним станом виявляє безпосередню небезпеку для себе та оточуючих. З наданих суду матеріалів вбачається, що дійсно [PERSON] відмовляється від примусової його госпіталізації та від лікування в стаціонарних умовах, заперечуючи проти проведення курсу лікування з метою покращення його стану. Встановлено, що в зв'язку з наявністю у хворого тяжкого психічного розладу - кататоно - галюцинаторної симптоматики та елементів соціальної та власної небезпечності, неадекватністю поведінки, наявності реальних намірів вчинення дій, які становлять безпосередньо небезпеку для нього та для оточуючих, відсутністю критики до свого стану, відмови добровільного лікування, останній може бути небезпечним для оточуючих у випадку його виписки, а тому суд вважає необхідним задовольнити вимоги. На підставі викладеного, ст.ст. 14, 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved