Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Представник приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати договір оренди земельного паю №423 від 20.05.2005 року, укладений між ВАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» та [PERSON], зареєстрований 21.06.2005 року за №304. . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20.05.2005 року між ВАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» та відповідачем укладено договір оренди земельного паю площею 5,85 умовних кадастрових га, що розташовані на території Новокатеринівської сільської ради Старобешівського району Донецької області. Договір укладено на 20 років та зареєстровано у книзі записів державної реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Новокатеринівської сільської ради Старобешівського району Донецької області від 21.06.2005 року за №304. На даний час, враховуючи настання істотної зміни обставин, таких як проведення антитерористичної операції на території Донецької області та можливості використовувати земельний пай за призначенням,позивач втратив можливість вільно користуватися орендованим земельним паєм, у звязку з чим позивач змушений був звернутися до суду за захистом своїх прав. Представник позивача в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягав, просив задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судові засідання, призначені на 05.05.2018 року, 17.05.2018 року не зявився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ст.130 ЦПК України; відзив на позов не надав, клопотань про перенесення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.05.2005 року між ВАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» та [PERSON] укладено договір оренди земельного паю площею 5,85 умовних кадастрових га, що розташовані на території Новокатеринівської сільської ради Старобешівського району Донецької області. Договір укладено на 20 років та зареєстровано у книзі записів державної реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Новокатеринівської сільської ради Старобешівського району Донецької області 21.06.2005 року за №304. Розпаювання земель колективних сільськогосподарських підприємств проводилось в Україні після прийняття Указу Президента України від 03.12.1999 №1529/99 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки». Порядок паювання земель був визначений Указом Президента України від 08.08.1995 №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», в п.1 якого визначалось, що паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Право на земельну ділянку (пай) підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка (форма сертифіката затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 №801), в якому вказується розмір паю в умовних кадастрових гектарах та його вартість. Видача та реєстрація сертифікатів проводилась відповідними районними державними адміністраціями. У разі оренди земельної частки (паю), предметом договору оренди є право на земельну частку (пай), що знаходиться у колективній власності. До того ж ця частка (пай) не виділена в натурі (на місцевості), а право на таку земельну частку засвідчується сертифікатом. Статтею 1 Закону України від 06.10.1998 №161-XIV «Про оренду землі» (далі Закон №161-XIV), в редакції чинній на час укладення спірного договору, передбачено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згіднозі ст.13 Закону №161-XIV договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно зі ст.18 Закону №161-XIV, ст.125 Земельного кодексу України, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Відповідно до розділу ІХ Закону №161-XIV громадяни - власники сертифікатів на право на земельну частку (пай) до виділення їм у натурі (на місцевості) земельних ділянок мають право укладати договори оренди земель сільськогосподарського призначення, місце розташування яких визначається з урахуванням вимог раціональної організації території і компактності землекористування, відповідно до цих сертифікатів з дотриманням вимог цього Закону. У зв'язку з цим договір оренди земельної частки (паю) повинен складатися відповідно до Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженого наказом Держкомзему від 17.01.2000 №5. Пунктом 2 Порядку реєстрації договорів оренди земельної частки (паю), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2000 №119 визначено, що договори оренди земельної частки (паю) підлягають реєстрації у виконавчому комітеті сільської, селищної, міської ради за місцем розташування земельної частки (паю). Спірний договір відповідає вище вказаним вимогам закону. Відповідно до ст.32 №161-XIV на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Статтею 24 Закону №161-XIV визначені наступні обовязки орендодавця: передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди; при передачі земельної ділянки в оренду забезпечувати відповідно до закону реалізацію прав третіх осіб щодо орендованої земельної ділянки; не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою; відшкодувати орендарю капітальні витрати, пов'язані з поліпшенням стану об'єкта оренди, яке проводилося орендарем за згодою орендодавця; попередити орендаря про особливі властивості та недоліки земельної ділянки, які в процесі її використання можуть спричинити екологічно небезпечні наслідки для довкілля або призвести до погіршення стану самого об'єкта оренди. Згідно зі ст.25 Закону №161-XIV орендар земельної ділянки зобов'язаний: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; у п'ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу державної податкової служби. Частиною 2 ст.651 ЦК України передбачено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї сторони у випадках, встановлених договором або законом. Положеннями ч.1 ст.652 ЦК України визначено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Відповідно до ч.2 ст.652 ЦК України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Згідно з рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 01.03.2014 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України» та Указом Президента України від 14.04.2014 №405/2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», на території Донецької та Луганської областей проводиться АТО. Відповідно до наказу Антитерористичного центру при Службі безпеки України №33/6/а від 07.10.2014 року «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», починаючи з 07.04.2014 року Донецька та Луганська області є районом проведення АТО. Земельний пай, який переданий в оренду на підставі спірного договору, знаходиться на території, де з 07.04.2014 року проводяться заходи антитерористичної операції, а тому її використання позивачем для сільськогосподарських потреб, не можливе з незалежних від волі позивача та відповідача причин. В момент укладення спірного договору сторони не могли передбачити проведення за місцем виконання договору АТО, тобто виходили з того, що така зміна обставин не настане. Зазначена обставина зумовлена причинами, які сторони не могла усунути після її виникнення при всій турботливості та обачності, які від них вимагались. Виконання позивачем умов договору порушує співвідношення майнових інтересів сторін і позбавляє позивача того, на що він розраховував при укладенні договору, оскільки він фактично позбавлений можливості користуватись земельним паєм. Договором не передбачено обов'язок орендаря платити за те, чого він не отримує, тому позивач не повинен нести витрати у вигляді сплати орендної плати за землю, яка в результаті зміни обставин не може використовуватись за цільовим призначенням відповідно до умов договору та чинного законодавства. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1762, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved