Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» - [PERSON], яка діє на підставі довіреності №9498, виданої ПАТ «Кредобанк» (а.с.23), звернулася до Ананьївського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. В обґрунтування позову зазначив наступне: 7 листопада 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1925.14.00.2104 (надалі Кредитний договір). Відповідно до п.2.1. зазначеного кредитного договору ПАТ «Кредобанк» видає позичальнику кредит у сумі 229 526 (двісті двадцять дев'ять тисяч п'ятсот двадцять шість) гривень 73 копійки на строк до 1 листопада 2020 року. Кредит видавався для здійснення повної/часткової оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу марки Mazda модель 6 2013 року випуску, номер кузову [NUMBER], укладеного між позичальником та ТОВ «Легіон Авто», а також для оплати страхування від нещасних випадків в сумі 8 806 (вісім тисяч вісімсот шість) гривень 73 копійки (п.2.2 Кредитного договору). Відповідно до п.2.6 Кредитного договору, кредит видається позичальнику в безготівковій формі після укладення договорів, зазначених у п.6.1 Кредитного договору. Згідно із п. 6.1 Кредитного договору Виконання зобов'язань за Кредитним договором забезпечується способами, що обумовлені у цьому Договорі та/або до забезпечення, зокрема: Застава транспортного засобу марки Mazda, модель 6, дата випуску - 2013 рік, Номер кузову [NUMBER]. На виконання п. 6.1 Кредитного договору, 11 листопада 2013 року між Позивачем та [PERSON] укладено Договір застави транспортного засобу (надалі - Договір застави), який посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ласурія С.А та зареєстровано в реєстрі за № 2963. Відповідно до п. 1.2 Договору застави, предметом застави є рухоме майно: транспортний засіб - автомобіль марки Mazda, модель 6, тип ТЗ - легковий Седан-В, випуску - 2013 року, Номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого Центром обслуговування м. Миколаїві УДАІ УМВС в Миколаївській області 29 жовтня 2013 року. Згідно акту оцінки майна, що передається в заставу, заставна вартість майна, погоджена сторонами, становить 220 720 (двісті двадцять тисяч сімсот двадцять) грн. 00 коп. В Державний реєстр обтяжень рухомого майна 11 листопада 2013 року внесено відомості про заборону відчуження заставного автомобіля (Витяг № 42484383 від 11 листопада 2013 року). Згідно Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна в період з 11 листопада 2013 року по 11 листопада 2018 року предмет застави перебуває в обтяженні ПАТ «КРЕДОБАНК» на підставі Договору застави. Згідно з розділу 3 п. 1.6.4. Договору застави, Позивач має право у випадку невиконані); Відповідачем зобов'язань за Кредитним договором достроково звернути стягнення на предмет застав реалізувати його відповідно до розділу 5 Договору застави та за рахунок вирученої від реалізації Предмета застави суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи повернення суми кредиту, сплати: процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат для утримання заставленого майна, а також витрат, пов'язаних із зверненням стягнення і реалізації Предмета застави. Відповідач зобов'язаний не відчужувати Предмет застави у будь-який спосіб та не обтяжувати його зобов'язаннями з боку третіх осіб (зокрема, не передавати його в оренду, найм, не передавати в наступну заставу тощо), не видавати довіреності на користування та/або розпорядження Предметом застави, а також не виступати поручителем за третіх осіб без отримання попередньої письмової згоди на це від Позивача (п. 1.7.4 Договору застави). Пунктом 5.1. Договору застави встановлено, що Позивач має право достроково зверну стягнення на Предмет застави, зокрема, у разі порушення Відповідачем обов'язків, встановлених договором Застави та у разі якщо у момент настання терміну виконання зобов'язань за Кредити договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлені Кредитним договором термін суми кредиту та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлені Кредитним договором строк суми відсотків, комісій, неустойки (пені, штрафних санкцій) збитків. Однак, в порушення умов договору, відповідач свої зобов'язання за договором не виконав належним чином, внаслідок чого станом на 18 липня 2017 року, згідно розрахунків, заборгованість [PERSON] по Кредитному договору № 1925.14.00.2104 від 07 листопада 2013 року становить 240 304 (двісті сорок тисяч триста чотири) грн. 70 коп., та складається із: 226 995 (двісті двадцять шість дев'ятсот дев'яносто п'ять) грн. 66 коп. - неповернута сума кредиту; 13 309 (тринадцять тисяч триста дев'ять) грн. 04 коп. - прострочені відсотки. Разом з тим, Позивачу стало відомо, що автомобіль марки Mazda, модель 6, тип ТЗ - легковий Седан-В, випуску - 2013 року, Номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспорті засобу [NUMBER], виданого Центром обслуговування м. Миколаїв УДАІ УМВС в Миколаївській області 29 жовтня 2013 року, який є Предметом застави, був відчужений [PERSON] ([INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], що проживає за адресою: 46027, [ADDRESS]), транспортний засіб перереєстровано та видано державний реєстраційний номер [NUMBER] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] Отже, [PERSON] в порушення вимог ст.586 ЦК України, ст. 17 Закону України «Про заставу» та Договору застави від 11 листопада 2013 року здійснив відчуження автомобіля без згоди Заставодержателя - ПАТ «КРЕДОБАНК». Так, відповідно до вимог ч.2.ст. 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про заставу», в силу застави кредитор (заставодержатель має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Згідно ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випад передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майн також витрата на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Частиною 6 тієї ж статті Закону України «Про заставу», встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Звернення стягнення на заставне майно державного підприємства (підприємства, не менше п'ятдесяти відсотків акцій (часток, паїв) якого у державній власності) здійснюється за рішенням суду. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу», застава зберігає силу , якщо за одні підстав, зазначених у законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Також у відповідності до ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстру обтяжень», зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, предметом застави, У відповідності до ст.572 Цивільного кодексу України, в силу застави, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпечені заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна. Пункт 2 ч. 2 ст. 592 Цивільного кодексу України передбачає , що заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, а якщо вимога не була задоволена, звернути стягнення на предмет застави у разі порушення заставодавцем правил розпорядження предметом застави. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» предмет обтяження, право власності на який належить боржнику, може бути відчужений останнім, якщо інше не встановлено законом або договором. Якщо законом або договором передбачена згода обтяжувача на відчуження боржником рухомого майна, яке є предметом обтяження, така згода не вимагається в разі переходу права власності на рухоме майно в порядку спадкування, правонаступництва або виділ частки у спільному майні. У разі відчуження предмета обтяження боржником він зобов'язаний негайно письмово повідомити про це обтяжувача, який протягом 5 днів з дня отримання цього повідомлення повинен зареєструвати відповідні зміни у відомостях про обтяження. Якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надає згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Окрім того, ч. 1 ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Таким чином, в силу вищенаведеної статті та оскільки в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна присутні відомості про обтяження Предмета застави, [PERSON] не є і не може бути добросовісним набувачем вказаного автомобіля. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Згідно ч. 1 ст. 396 Цивільного кодексу України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 400 Цивільного кодексу України, недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні-чи суспільні інтереси. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною Відповідно до ч. 1 ст. 118 Цивільного процесуального кодексу України, позов пред'являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції, де вона реєструється, з дотриманням порядку, встановленого частинами другою і третьою статті 11-1 цього Кодексу, та не пізніше наступного дня передається визначеному судді. Відповідно до абзацу 2 п. 6 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» Вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави оплачується судовим збором як вимога немайнового характеру, якщо така вимога пред'явлена після вирішення вимоги про виконання основного зобов'язання (стягнення заборгованості тощо). Вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави, пред'явлена до звернення до суду з вимогою про виконання основного зобов'язання, оплачується судовими збором як вимога майнового характеру. При цьому ціна позову визначається розміром виконання, на яке претендує заставодержатель за рахунок заставленого майна. Рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2014 року по справі №491/914/14-ц, що вступило в законну силу 23 листопада 2014 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Кредобанк» заборгованість за Кредитним договором № 1925.14.00.2104 від 07.11.2013 в :умі 241 571,68 гривень (двісті сорок одна тисяча п'ятсот сімдесят одна гривня 68 копійок) та судовий збір у розмірі 2 415,71 гривень (дві тисячі чотириста п'ятнадцять гривень 71 копійку), а всього 243 987,39 гривень (двісті сорок три тисячі дев'ятсот вісімдесят сім гривень 39 копійок). Таким чином Позивач звертається до Суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави після вирішення вимоги про виконання основного зобов'язання (стягнення заборгованості), тому дана вимога оплачується судовим збором як вимога немайнового характеру. Враховуючи вищевикладене, позивач просить в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 1925.14.00.2104, укладеним 07 листопада 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» (код ЄДРПОУ 09807862, місцезнаходження: 79026, Львівська обл., місто Львів, вул. Сахарова, будинок 78) та [PERSON] ([INFO] РНОКПП [NUMBER], зареєстрований за адресою: 66401, [ADDRESS], паспорт [NUMBER] виданий Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області 09 січня 2008 року), у розмірі 240 304 (двісті сорок тисяч триста чотири) грн. 70 коп., звернути стягнення на Предмет застави - транспортний засіб автомобіль марки Mazda, модель 6, тип ТЗ - легковий Седан-В, випуску - 2013 року, Номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] ([INFO], РНОКПП [NUMBER], зареєстрована за адресою: 46027, [ADDRESS], паспорт [NUMBER], виданий Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області 19 жовтня 2001 року) шляхом подальшого продажу зазначеного транспортного засобу на умовах, визначених у п.5,3., 5.4. Договору застави транспортного засобу від 11 листопада 2013 року, втому числі шляхом продажу з публічних торгів для задоволення вимог ПАТ «Кредобанк» за ціною, визначеною в процесі виконавчого провадження, а також стягнути з [PERSON] та [PERSON] суму сплаченого судового збору у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. Представник позивача у судове засідання не з'явився, проте надав на адресу суду письмове клопотання про здійснення заочного розгляду справи за відсутності відповідачів. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися завчасно і належним чином. Судові повістки відповідачам надсилалися за адресами їх місця проживання, зареєстрованими у встановленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається із матеріалів справи, 7 листопада 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1925.14.00.2104 (надалі Кредитний договір) (а.с.8-9). Відповідно до п.2.1. зазначеного кредитного договору ПАТ «Кредобанк» видав [PERSON] кредит у сумі 229 526 (двісті двадцять дев'ять тисяч п'ятсот двадцять шість) гривень 73 копійки на строк до 1 листопада 2020 року. Кредит видавався для здійснення повної/часткової оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу марки Mazda модель 6 2013 року випуску, номер кузову [NUMBER], укладеного між позичальником та ТОВ «Легіон Авто», а також для оплати страхування від нещасних випадків в сумі 8 806 (вісім тисяч вісімсот шість) гривень 73 копійки (п.2.2 Кредитного договору). Відповідно до п.2.6 Кредитного договору, кредит видавався [PERSON] в безготівковій формі після укладення договорів, зазначених у п.6.1 Кредитного договору. Згідно із п. 6.1 Кредитного договору виконання зобов'язань за Кредитним договором забезпечується способами, що обумовлені у цьому Договорі та/або до забезпечення, зокрема: Застава транспортного засобу марки Mazda, модель 6, дата випуску - 2013 рік, Номер кузову [NUMBER]. На виконання п. 6.1 Кредитного договору, 11 листопада 2013 року між Позивачем та [PERSON] укладено Договір застави транспортного засобу (надалі - Договір застави), який посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ласурія С.А та зареєстровано в реєстрі за № 2963 (а.с.10-11). Відповідно до п. 1.2 Договору застави, предметом застави є рухоме майно: транспортний засіб - автомобіль марки Mazda, модель 6, тип ТЗ - легковий Седан-В, випуску - 2013 року, Номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого Центром обслуговування м. Миколаєві УДАІ УМВС в Миколаївській області 29 жовтня 2013 року (а.с.13). Згідно акту оцінки майна, що передається в заставу, заставна вартість майна, погоджена сторонами, становить 220 720 (двісті двадцять тисяч сімсот двадцять) грн. 00 коп. В Державний реєстр обтяжень рухомого майна 11 листопада 2013 року внесено відомості про заборону відчуження заставного автомобіля (Витяг № 42484383 від 11 листопада 2013 року). Згідно Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна в період з 11 листопада 2013 року по 11 листопада 2018 року предмет застави перебуває в обтяженні ПАТ «КРЕДОБАНК» на підставі Договору застави (а.с. 12). Згідно з розділу 3 п. 1.6.4. Договору застави, Позивач має право у випадку невиконані); Відповідачем зобов'язань за Кредитним договором достроково звернути стягнення на предмет застав реалізувати його відповідно до розділу 5 Договору застави та за рахунок вирученої від реалізації Предмета застави суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи повернення суми кредиту, сплати: процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат для утримання заставленого майна, а також витрат, пов'язаних із зверненням стягнення і реалізації Предмета застави. [PERSON] був зобов'язаний не відчужувати Предмет застави у будь-який спосіб та не обтяжувати його зобов'язаннями з боку третіх осіб (зокрема, не передавати його в оренду, найм, не передавати в наступну заставу тощо), не видавати довіреності на користування та/або розпорядження Предметом застави, а також не виступати поручителем за третіх осіб без отримання попередньої письмової згоди на це від Позивача (п. 1.7.4 Договору застави). Пунктом 5.1. Договору застави встановлено, що Позивач має право достроково зверну стягнення на Предмет застави, зокрема, у разі порушення [PERSON] обов'язків, встановлених договором Застави та у разі якщо у момент настання терміну виконання зобов'язань за Кредити договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлені Кредитним договором термін суми кредиту та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлені Кредитним договором строк суми відсотків, комісій, неустойки (пені, штрафних санкцій) збитків. Однак, в порушення умов договору, відповідач свої зобов'язання за договором не виконав належним чином, внаслідок чого станом на 18 липня 2017 року, згідно розрахунків, заборгованість [PERSON] по Кредитному договору № 1925.14.00.2104 від 07 листопада 2013 року становить 240 304 (двісті сорок тисяч триста чотири) грн. 70 коп., та складається із: 226 995 (двісті двадцять шість дев'ятсот дев'яносто п'ять) грн. 66 коп. - неповернута сума кредиту; 13 309 (тринадцять тисяч триста дев'ять) грн. 04 коп. - прострочені відсотки (а.с.5-7). З позовної заяви вбачається, що автомобіль марки Mazda, модель 6, тип ТЗ - легковий Седан-В, випуску - 2013 року, Номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспорті засобу [NUMBER], виданого Центром обслуговування м. Миколаїв УДАІ УМВС в Миколаївській області 29 жовтня 2013 року, який є Предметом застави, був відчужений [PERSON] ([INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], що проживає за адресою: 46027, [ADDRESS]), транспортний засіб перереєстровано та видано державний реєстраційний номер [NUMBER] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] Отже, [PERSON] в порушення вимог ст.586 ЦК України, ст. 17 Закону України «Про заставу» та Договору застави від 11 листопада 2013 року здійснив відчуження автомобіля без згоди Заставодержателя - ПАТ «КРЕДОБАНК». Відповідно до вимог ч.2.ст. 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про заставу», в силу застави кредитор (заставодержатель має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Згідно ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випад передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майн також витрата на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Частиною 6 тієї ж статті Закону України «Про заставу», встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Звернення стягнення на заставне майно державного підприємства (підприємства, не менше п'ятдесяти відсотків акцій (часток, паїв) якого у державній власності) здійснюється за рішенням суду. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу», застава зберігає силу , якщо за одні підстав, зазначених у законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Також у відповідності до ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстру обтяжень», зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, предметом застави, У відповідності до ст.572 Цивільного кодексу України, в силу застави, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпечені заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна. Пункт 2 ч. 2 ст. 592 Цивільного кодексу України передбачає , що заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, а якщо вимога не була задоволена, звернути стягнення на предмет застави у разі порушення заставодавцем правил розпорядження предметом застави. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» предмет обтяження, право власності на який належить боржнику, може бути відчужений останнім, якщо інше не встановлено законом або договором. Якщо законом або договором передбачена згода обтяжувача на відчуження боржником рухомого майна, яке є предметом обтяження, така згода не вимагається в разі переходу права власності на рухоме майно в порядку спадкування, правонаступництва або виділ частки у спільному майні. У разі відчуження предмета обтяження боржником він зобов'язаний негайно письмово повідомити про це обтяжувача, який протягом 5 днів з дня отримання цього повідомлення повинен зареєструвати відповідні зміни у відомостях про обтяження. Якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надає згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Окрім того, ч. 1 ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Згідно ч. 1 ст. 396 Цивільного кодексу України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 400 Цивільного кодексу України, недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. З Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні-чи суспільні інтереси. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною Відповідно до ч. 1 ст. 118 Цивільного процесуального кодексу України, позов пред'являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції, де вона реєструється, з дотриманням порядку, встановленого частинами другою і третьою статті 11-1 цього Кодексу, та не пізніше наступного дня передається визначеному судді. Відповідно до абзацу 2 п. 6 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» Вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави оплачується судовим збором як вимога немайнового характеру, якщо така вимога пред'явлена після вирішення вимоги про виконання основного зобов'язання (стягнення заборгованості тощо). Вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави, пред'явлена до звернення до суду з вимогою про виконання основного зобов'язання, оплачується судовими збором як вимога майнового характеру. При цьому ціна позову визначається розміром виконання, на яке претендує заставодержатель за рахунок заставленого майна. Рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2014 року по справі №491/914/14-ц, що вступило в законну силу 23 листопада 2014 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Кредобанк» заборгованість за Кредитним договором № 1925.14.00.2104 від 07.11.2013 в :умі 241 571,68 гривень (двісті сорок одна тисяча п'ятсот сімдесят одна гривня 68 копійок) та судовий збір у розмірі 2 415,71 гривень (дві тисячі чотириста п'ятнадцять гривень 71 копійку), а всього 243 987,39 гривень (двісті сорок три тисячі дев'ятсот вісімдесят сім гривень 39 копійок). Таким чином Позивач звертається до Суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави після вирішення вимоги про виконання основного зобов'язання (стягнення заборгованості), тому дана вимога оплачується судовим збором як вимога немайнового характеру. Крім того, під час судового розгляду справи позивачем було подано до суду письмове клопотання про витребування доказів (а.с.65), а саме: витребовувавння з Головного сервісного центру МВС України інформації стосовно власника предмета застави та документів за якими проводилась перереєстрація транспортного засобу. Зазначене клопотання судом задоволено, про що 30 листопада 2017 року постановлено відповідну ухвалу (а.с.67). На виконання зазначеної ухвали Головним сервісним центром МВС України надано інформацію (а.с.80-84) щодо власника предмета застави, а також повідомлено про те, що надання документів, які були підставою для перереєстрації транспортного засобу, не є можливим у зв'язку з їх знищенням по завершенню строків зберігання. Також, 19 жовтня 2017 року на адресу суду надійшли письмові заперечення відповідача - [PERSON] ( а.с.38-42), в яких вона, зокрема, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача та застосувати у справі позовну давність. Представником відповідача на зазначені заперечення 4 грудня 2017 року надано письмові пояснення (а.с.72), в яких наведено доводи необґрунтованості та безпідставності заперечення [PERSON] проти позову. Вивчивши доводи наведені [PERSON] в її запереченнях, беручи до уваги надані представником позивача з приводу них пояснення, суд приходить до висновку про безпідставність заперечень [PERSON] проти позову, у зв'язку з чиим не бере зазначені заперечення [PERSON] до уваги при винесенні рішення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.

Outcome: approved