Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Прокурор Семенівського району Чернігівської області в інтересах держави в особі позивача, комунального лікувально-профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня», пред'явив позов до відповідача, [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 150000 гривень 00 копійок на відшкодування шкоди в порядку регресу із зарахуванням коштів на рахунок за банківськими реквізитами: [NUMBER]; код 02006509; МФО 853592; банк: УДКСУ у Чернігівській області, місто Чернігів. В обґрунтування позовних вимог прокурор у позові зазначив про те, що згідно статуту комунального лікувально-профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня», його засновником є Семенівська районна рада Чернігівської області, а фінансування його діяльності здійснюється фінансовим управлінням Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області за рахунок районного бюджету, з видатків, передбачених на охорону здоров'я. Вироком Семенівського районного суду Чернігівської області від 18 квітня 2013 року разом із засудженням відповідача за ч. 2 ст. 140 Кримінального кодексу України частково задоволений цивільний позов потерпілих [PERSON] та [PERSON] щодо відшкодування шкоди, завданої злочином, зі стягненням з комунального лікувально-профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня» грошової компенсації моральної шкоди по 150000 гривень 00 копійок кожному за потерпілих, а також стягненням на користь [PERSON] майнової шкоди в сумі 4850 гривень 00 копійок. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 19 червня 2013 року згаданий вирок залишено без змін. Позивачем у частині сплати коштів в сумі 150000 гривень 00 копійок на користь [PERSON] вирок виконано у повному обсязі, кошти цьому потерпілому перераховані в сумі 150000 гривень 00 копійок, що підтверджується копіями меморіальних ордерів. Грошове відшкодування виникло у результаті злочину, вчиненого відповідачем, котрий працював у позивача на посаді лікаря-педіатра дільничного. Вироком суду у кримінальному провадженні вину [PERSON] установлено, останнього притягнуто до кримінальної відповідальності, а тому додаткового підтвердження його вини не потрібно. Згадані кошти мають бути перераховані на користь держави до районного бюджету за наступними банківськими реквізитами: р/р [NUMBER], код 02006509, МФО 853592, банк УДКСУ у Чернігівській області місто Чернігів. До початку судового розгляду справи за наведеним вище позовом відповідач, [PERSON], подав до суду письмове заперечення проти позову, де зазначив, що позов ним не визнається повністю, адже Апеляційний суд Чернігівської області, на погляд відповідача, неправильно погодився з вироком суду першої інстанції щодо нього у частині стягнення коштів, зокрема, розглядувані правовідносини регулює законодавство про працю, а не Цивільний кодекс України, що не було взято до уваги. Строк позовної давності за регресними вимогами прокурора, визначений ч. 3 ст. 233 Кодексу законів про працю України, для позивача минув, бо з моменту виявлення позивачем шкоди, а це липень 2012 року, пройшов більш ніж рік. Він вчинив не умисний, не корисливий злочин, і у нього скрутне майнове становище. Позивач неналежно організував роботу, іншим особам, зокрема лікарю акушер-гінекологу, вдалося уникнути кримінальної відповідальності. Прокурор пред'явив до нього позов, не

Outcome: approved