Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 23.04.2013 року у розмірі 72131,39 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 23.04.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого останньому був виданий кредит у розмірі 22000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок [NUMBER]. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. З метою виконання зобов'язань за зазначеним вище договором 04.11.2015 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем була укладена генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднанню до Умов та правил надання продукту кредитних карт. Відповідач належним чином не виконував свої зобов'язання за кредитним договором та генеральною угодою і станом на 13.07.2016 року виникла заборгованість у розмірі 72131,39 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 48243,36 грн., заборгованість по процентам за користуванням кредитом - 5486,01 грн., штрафи згідно угоди - 8753,37 грн., заборгованість по пені та комісії за користування кредитом - 9648,65 грн. Оскільки відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість за кредитним договором, представник позивача звернувся до суду з позовом. Представник позивача до судового засідання не з'явився, але подав заяву, в якій наполягав на задоволенні позовних вимог, просив справу розглянути у його відсутність, і не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач до судового засідання повторно не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про день слухання справи, а тому враховуючи заяву представника позивача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 23.04.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого останньому був виданий кредит у розмірі 22000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок [NUMBER] (а.с. 12-25). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 11). З метою виконання зобов'язань за зазначеним вище договором 04.11.2015 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем була укладена генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднанню до Умов та правил надання продукту кредитних карт (а.с. 10). Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит. Згідно п 3.2.1.5.1 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 3.2.1.2.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.1.1.8, 3.2.1.2.2.3, 3.2.1.2.3.4, винагороди, передбаченого п.п. 3.2.1.2.2., 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6 клієнт виплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, клієнт сплачує банку пеню у розмірі, зазначеному у п. 3.2.1.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні. Відповідно до п. 3.2.1.5.4 Умов нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбаченої п.п. 3.2.1.5.1., 3.2.1.5.2., 3.2.1.5.3, здійснюється протягом 3 (трьох) років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано клієнтом. Згідно до п. 3.2.1.1.1 Умов - кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів та здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміті. Про розмір ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банка та Клієнта. З урахуванням наведеного вище, кредитний ліміт банком був збільшений до 48243,36 грн. Однак у встановлений кредитним договором та генеральною угодою термін відповідач свої зобов'язання не виконав - не погасив кредит, що призвело до виникнення перед установою банку заборгованості. Відповідно до розрахунку, складеного позивачем, станом на 13.07.2016 року виникла заборгованість у розмірі 72131,39 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 48243,36 грн., заборгованість по процентам за користуванням кредитом - 5486,01 грн., штрафи згідно угоди - 8753,37 грн., заборгованість по пені та комісії за користування кредитом - 9648,65 грн., що підтверджується розрахунком (а.с. 27). Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки відповідач відмовляється виконувати взяті на себе зобов'язання, суд вважає, що права позивача порушені і підлягають судовому захисту. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1378 грн.

Outcome: approved