Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Прокуратура міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради звернулась в суд з позовом, в якому зазначила, що під час перевірки встановлено факт порушення законодавства під час вибуття із комунальної власності нежитлових приміщень [ADDRESS]. В зв»язку з цим просила визнати недійсним на підставі ст.203, 215 ЦК України визнати недійсним договір купівлі-продажу від 03.02.2012р., на підставі якого ТОВ «А-ДАР» продало [PERSON] зазначені приміщення. В судовому засіданні представник прокуратури м.Києва Олійник А.Д. позов підтримав Представник відповідача ТОВ «А-ДАР» в судове засідання не з»явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлявся належно, причини неявки суду не відомі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] просив відмовити в задоволенні позову, позов безпідставний, [PERSON] є добросовісним набувачем, договір купівлі-продажу засвідчувався у нотаріуса, при цьому перевірялись всі підтверджуючи право власності документи. Крім того, такої підстави для визнання недійсності правочину як договір не закінчений, нормами чинного законодавства взагалі не передбачений. Представник відповідача ТОВ «Крафт-С» - Шум С.М., Кузьмін Є.О. просив відмовити в задоволенні позову, застосувати строки позовної давності, оскільки з 2009року пропущено трирічний строк позовної давності звернення до суду. Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. На підставі договору купівлі-продажу від 30.03.2009р. відділ приватизації комунального майна Подільського району м.Києва в особі начальника відділу Ющенка С.П. та який діє на підставі Розпорядження виконавчого органу Подільської районної …продав ТОВ «А-ДАР» нежилі приміщення [ADDRESS] . Вартість даного об»єкту складає 649585,00 грн. без ПДВ.( а.с. 8) На підставі Акту прийняття-передачі № 34 від 17.09.2009р. фактично передано до ТОВ «А-ДАР» ( а.с.9). В Акті зазначено, що покупець сплатив всього 779502,00 грн., у тому числі 20% ПДВ, що становить 129917,00 грн. В подальшому ТОВ «А-ДАР» перепродало ці приміщення [PERSON] за ціною 242010,00 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу від 03.02.2012р., посвідченго приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дульською Т.В., зареєстровано в реєстрі за №123 ( а.с.54). На даний час власником цих приміщень з 06.09.2013р. є відповідач ТОВ «Крафт-С», що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.(а.с.21) Представник позивача як на підставу недійсності правочину посилається на те, що перший договір купівлі-продажу від 30.03.2009р. не був виконаний покупцем в частині сплати вартості об»єкту приватизації, кошти не надходили, акт прийняття-передачі не підписувався продавцем, таким чином, приміщення вибули із власності територіальної громади поза її волевиявленням, в зв»язку з чим на даний час проводиться по даному факту кримінальне розслідування. Втім, сам факт проведення розслідування на даний час, не може спростувати Акт №34 від 17.09.2009р. на сьогоднішній день, оскільки з цього приводу слідством не прийнято будь-яких процесуальних рішень, та прокурором належних та допустимих доказів з цього приводу суду також не надано. Як на доказ того, що договір купівлі-продажу від 30.03.2009р. не був виконаний та спірні приміщення належали до територіальної громади м.Києва , представник позивача посилається на Рішення Київської міської ради від 02.12.2009р. Так, Рішенням Київської міської ради від 02.12.2010р. № 284/5096 було здійснено в установленому порядку облік майна, яке є об»єктом права комунальної власності територіальної громади м.Києва. Згідно цього переліку в розділі «житлове господарство» під [NUMBER] вказано житлову площу 1280,00 кв.м. за адресою [ADDRESS]. Разом з тим, в цьому переліку, на який посилається прокурор, взагалі не зазначаються нежилі приміщення і їх розмір. Тому дане рішення Київської міської ради не підтверджує, що спірні нежилі приміщення площею 220,40 кв.м. за адресою [ADDRESS] належали до територіальної громади м.Києва. Крім того, слід зазначити, що прокурор не просить в своїх позовних вимогах визнати цей договір від 30.03.2009р. недійсним. Предметом позову є договір купівлі-продажу від 03.02.2012р. Згідно ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Статтею 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Як встановлено в судовому засіданні, спірні нежилі приміщення площею 220,40 кв.м належали ТОВ «А-ДАР» на підставі договору купівлі-продажу від 30.03.2009р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юр-Капіносом А.Є., за реєстровим №2328 , право власності було зареєстровано Комунальним підприємством Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна за реєстраційним номером 34992654 від 27.10.2011р., номер запису : 8811-П в книзі : 166п-273. Отже, право власності на спірні нежилі приміщення за ТОВ «А-ДАР» набуте законно, ніким не скасовано. А тому підстав казати, що майно вибуло поза волею територіальної громади м.Києва на даний час у суду немає. Крім того, такої підстави визнання правочину недійсним як « договір не закінчений» , на що посилається позивач, законом не передбачений. Постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», зокрема, в п.25 зазначено, що до вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом ( п.3 ч.1 ст.388 ЦК) відносяться, зокрема, такі випадки, як вчинення правочину під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника власника з другою стороною, тобто у всіх випадках, коли майно вибуло з володіння поза волею власника ( або законного володільці). В даному випадку територіальна громада, укладаючи договір купівлі-продажу, висловлювала своє безумовне волевиявлення на відчуження нерухомого майна і не могла безоплатно передати його будь-якій особі. [PERSON] та ТОВ «Крафт-С» є добросовісним набувачами, повністю сплатили обумовлені суми за купівлю нерухомого майна, що підтверджується відповідними розрахунковими документами, тому законних підстав для витребування у ТОВ «Крафт-С» нерухомого майна в порядку п.3 ч.1 ст.388 ЦК України не вбачається. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість позову, а тому суд відмовляє в його задоволенні. Представник відповідача ТОВ «Крафт-С» просив застосувати строки позовної давності, на підставі ч.4 ст.267 ЦК України відмовити у позові, в зв»язку з тим, що порушення прав позивача щодо несплати ТОВ «А-ДАР» коштів почалось з 01.05.2009р., в п.2.1 договору купівлі-продажу від 30.03.2009р. визначено граничний строк виконання зобов»язання до 30.04.2009р. Крім того, Київська міська рада навіть після ліквідації виконавчого органу Подільської районної у м.Києві ради ( Подільська района у м.Києві державна адміністрація) мала звернутись до правоохоронних органів, оскільки ліквідаційні комісії, які діяли на підставі Розпорядження виконкому КМР №787 від 30.09.2010р., повинні були після здійснення інвентаризації майна, що належить до комунальної власності громади, поінформувати про результати. Тобто, могли звернутись до правоохоронних органів щодо не надходження коштів або підробки підпису в акті прийняття-передачі , ще з 2010р. На підставі наведеного, суд відмовляє в позові по суті, а не по строкам пропуску позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed