Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що [PERSON] 10.09.2013 року отримала в позику від [PERSON] 34000,00 грн., що підтверджено написаною власноруч відповідачем розпискою, яка фактично є договором позики, згідно якого позивач надав відповідачу, а остання зобовязалася повернути у строк до 01.10.2014 року, грошові кошти в сумі 34000,00 грн. До теперішнього часу відповідач не повернула позичені кошти. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача на користь позивача, заборгованість за договором позики у сумі 34000,00 грн., 5671,38 - інфляційних збитків, 452,71 грн. 3% річних від простроченої суми та відшкодувати судові витрати. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Представник позивача надав до суду заяву у якій просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 10.09.2013 року був укладений договір позики, згідно якого [PERSON] передав [PERSON] 34000 гривень, а остання зобовязалась їх повернути у строк до 01.10.2014 року, що підтверджується дослідженим у судовому засіданні оригіналом розписки. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до вимог ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З пояснень позивача та матеріалів справи вбачається, що в передбачений строк відповідач не повернула позичені кошти, чим порушила свої зобовязання по договору позики від 10.09.2013 року, тому позивач має право вимагати від відповідача стягнення процентів за користування позикою. Отже, враховуючи вище наведене, необхідно стягнути з відповідача 34000,00 грн. основного боргу, інфляційні збитки в сумі 5671,38 грн. та 3% річних в сумі 452,71 грн. Згідно зі ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які в даному випадку складаються з 523,05 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved