Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] звернулася до суду в інтересах [PERSON] з позовом про визнання права власності на земельну ділянку, мотивуючи це тим, що 14 червня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу незакінченого будівництва житлового будинку і земельної ділянки по вул. Шкільній, 64, в м. Ізяславі Хмельницької області, за умовами якого [PERSON] придбав незавершений будівництвом житловий будинок та земельну ділянку розміром 0,1117 га, з яких 0,1000 га для обслуговування жилого будинку, 0,0117 га для ведення особистого підсобного господарства. Після завершення будівництва придбаного будинку та введення його в експлуатацію право власності було зареєстровано за подружжям [PERSON] та [PERSON] 29 липня 2004 року [PERSON] подарувала належну їй 1/2 частину будинку 64, по вул. Шкільній, в м. Ізяславі Хмельницької області, [PERSON] 24 травня 2011 року [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку 64, по вул. Шкільній, в м. Ізяславі Хмельницької області. 11 серпня 2016 року [PERSON] після смерті [PERSON] успадкувала за заповітом належну йому часту будинку 64, по вул. Шкільній, в м. Ізяславі Хмельницької області. Таким чином [PERSON] являється єдиним власником будинку 64, по вул. Шкільній, в м. Ізяславі Хмельницької області. В той же час нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку 64, по вул. Шкільній, в м. Ізяславі Хмельницької області, оскільки у заповіті йдеться лише про житловий будинок, а вказівок щодо земельної ділянки немає. Позивачка [PERSON], її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися. Представник позивачки адвокат [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, відповідно до запису акта про народження № 97 від 16 серпня 2000 року, копія якого додана до матеріалів справи, він являється неповнолітнім, [INFO], не набув цивільної процесуальної дієздатності згідно ч. 1 ст. 29 ЦПК України. Відтак відповідно до ч. 2 ст. 39 ЦПК України мати відповідача [PERSON] являється його законним представником, в судове засідання не зявилась, звернулась до суду з письмовим запереченням та письмовим клопотанням про розгляд справи за її відсутності та відсутності її представника. Представник [PERSON] за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, в останнє судове засідання не зявився. Допитавши сторони, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно договору купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку і земельної ділянки, копія якого додана до матеріалів справи, 14 червня 2002 року [PERSON] придбав у [PERSON] незакінчений будівництвом житловий будинок, готовність якого становила 81 %, хлів і земельну ділянку розміром 0, 1117 га, з яких 0,1000 га для обслуговування цього будинку і 0,0117 га для ведення особистого підсобного господарства, які знаходяться в м. Ізяславі Хмельницької області по вул. Шкільній, 64. Згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 824774 від 24 травня 2011 року, копія якого додана до матеріалів справи, [PERSON] на підставі вищезазначеного договору купівлі-продажу набув право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку 64, по вул. Шкільній, в м. Ізяславі Хмельницької області. 29 липня 2004 року [PERSON] подарувала належну їй 1/2 частину будинку з відповідними до цієї частини надвірними будівлями та прибудовами, що знаходиться в м. Ізяславі Хмельницької області по вул. Шкільній, 64, [PERSON], що підтверджується договором дарування частини будинку, копія якого додана до матеріалів справи. [PERSON] помер 03 лютого 2016 року в м. Ізяславі, що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого додана до матеріалів справи. Відповідно до вимог ст. 1223 Цивільного Кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. [PERSON] отримала у спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у власність 1/2 частку у цегляному житловому будинку з прибудовами та надвірними будівлями в м. Ізяславі Хмельницької області по вул. Шкільній, 64, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, копія якого додана до матеріалів справи. Таким чином [PERSON] являється єдиним власником житлового будинку з прибудовами та надвірними будівлями в м. Ізяславі Хмельницької області по вул. Шкільній, 64. Вказану обставину в судовому засіданні не заперечував і представник [PERSON] за довіреністю [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 377 Цивільного Кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 120 Земельного Кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. [PERSON] проживає в [INFO] Ханти-Мансійського автономного округу ЮГРА [PERSON] Федерації та являється громадянкою [PERSON] Федерації, що підтверджується інформацією з довіреності, копія якої додана до матеріалів справи. Згідно ч. 2 ст. 81 Земельного Кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. У постанові Верховного Суду України у справі №\~6-2цс15\~від\~11.02.2015\~р. міститься правовий висновок, згідно якого аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності обєкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей обєкт розташований. Згідно цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.\~При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на обєкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці обєкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак обєкта права власності. Згідно ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Повноваження в галузі земельних відносин визначені у главах 2 та 3 Земельного кодексу України. Згідно ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. [PERSON] являється належним відповідачем, оскільки являється онуком померлого [PERSON], а тому відповідно до вимог ст. 1266 ЦК України являється спадкоємцем за законом за правом представлення, звернувся до нотаріуса з відповідною заявою у встановленому законом порядку, що підтверджується копією вказаної заяви, доданою до матеріалів справи. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що [PERSON] має право на спірну земельну ділянку як власник нерухомого майна, розташованого на ній, оскільки цільове призначення земельної ділянки являється саме для будівництва та обслуговування жилого будинку 64, по вул. Шкільній, в м. Ізяславі Хмельницької області, цільове призначення земельної ділянки не змінюється.

Outcome: approved