Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» (надалі за текстом - ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що 24 серпня 2013 року [PERSON], керуючи мопедом марки «Honda», без державного реєстраційного номеру, здійснив зіткнення з автомобілем марки «Toyota», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], в результаті чого вказаний автомобіль получив механічні пошкодження. Постановою суду від 12.11.2013р. відповідач був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Автомобіль марки «Toyota», державний реєстраційний номер [NUMBER], був застрахований за договором добровільного страхування наземного транспорту № ТП195056Га/13о у ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування», на виконання якого, на підставі страхового акту, власнику пошкодженого транспортного засобу «Toyota» [PERSON] було сплачено страхове відшкодування у розмірі 13520,39 грн. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в порядку регресу у сумі 13520,39 грн. та сплачений, при зверненні до суду, судовий збір у сумі 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи двічі повідомлявся належним чином, про свідчать поштові повідомлення про вручення йому судових повісток про виклик до суду, однак до суду не з'являвся, клопотання про розгляд справи у його відсутності не подавав, про причини неявки також не повідомляв. Враховуючи двічі належним чином повідомленого відповідача, який до суду не з'явився, згоду представника позивача, що викладена у її письмовій заяві, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, судом, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши надані письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із договору страхування, пов'язані з правом особи, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 25 липня 2013 року між позивачем (а.с. 6-9, 10, 11) та [PERSON] (а.с. 25, 26) був укладений договір № ТП195056Га/13о добровільного страхування наземного транспорту «Все включено», на підставі якого позивач взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку виплатити страхову суму в порядку, визначеному договором (а.с. 12-23). Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля марки «Toyota», державний реєстраційний номер [NUMBER], є [PERSON] (а.с. 26). З довідок, виданих Державтоінспекцією МВС України вбачається, що автомобіль марки «Toyota», державний реєстраційний номер [NUMBER], в наслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав механічні пошкодження (а.с. 27, 28). Згідно висновку № 1911 від 05.09.2013р. експертного автотоварознавчого дослідження, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «Toyota», державний реєстраційний номер [NUMBER], станом на 24.08.2013 р. складає 13520,39 грн. (а.с. 31-43). Як вбачається з заяви про страховий випадок, власник транспортного засобу «Toyota», державний реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON] звернувся до позивача за виплатою страхового відшкодування (а.с. 23-24). Відповідно до страхового акту № 1.002.13.10653/VESKO32828 від 16.09.2013р., страховиком вирішено відшкодувати за умовами страхування страхове відшкодування в розмірі 13520,39 грн. (а.с. 48-49). Згідно платіжного доручення № 58345 від 17.09.2013р. позивачем за проведення ремонтно-відновлювальних робіт пошкодженому транспортному засобу «Toyota», державний реєстраційний номер [NUMBER], перераховано виконавцю робіт ТОВ «Інжпроект» 13520,39 грн. (а.с. 50). Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Отже, у позивача виникло право вимоги, до особи, відповідальної за завдані збитки. Постановою Арцизького районного суду Одеської області від 12.11.2013р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до неповнолітнього заходи впливу у вигляді попередження (а.с. 29). ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування», в особі представника юридичної компанії «ЛігалВей», 03.03.2014р. направляло на адресу відповідача претензію (вихідний номер ЛВ 2536) з вимогою компенсувати в порядку регресу витрати по страховому відшкодуванню ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» (а.с. 51). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи,стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та вчиненні вони цією особою. Отже, зазначена норма закону встановлює преюдиційні обставини, від доказування яких звільняються сторони та інші особи, які беруть участь у справі. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до абз. 2 п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 27.03.1992р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, в судовому засіданні доведений факт того, що з вини [PERSON], який вчинив правопорушення, [PERSON] та ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» заподіяна матеріальна шкода у розмірі 13520,39 грн. Відповідач зобов'язаний відшкодувати шкоду позивачу в порядку регресу у розмірі 13520,39 грн. На підставі вищезазначеного, суд, оцінивши в сукупності всі добуті в судовому засіданні докази, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки заснований на законі та доведений відповідними доказами, наявними у матеріалах справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки його позов задоволено та понесені витрати, підтверджені відповідним платіжним дорученням (а.с. 1).

Outcome: approved