Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Представник позивача Ямполець І.С. звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просила визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А., вчинений 04.10.2017 року та зареєстрований в реєстрі за №9658, про стягнення з [PERSON] боргу за кредитним договором від 24.01.2011 року у розмірі 148 911,79 грн. та витрат по вчиненню виконавчого напису у розмірі 1 800 грн. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», таким, що не підлягає виконанню. Крім того, просила суд стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою та документально підтверджені судові витрати в сумі 704, 80 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилалась на те, що 11.01.2018 року головним державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області Галецькою Т.М. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №55489233. Вказане виконавче провадження відкрите на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. № НМЕ 840256 від 04.10.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №9658, про стягнення з [PERSON] боргу за кредитним договором від 24.01.2011 року у сумі 148 911 грн. 79 коп. та витрат по вчиненню виконавчого напису у сумі 1 800 грн. 00 коп. Про існування виконавчого напису позивач дізналась лише 24.07.2018 року після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та вважає, що він не підлягає виконанню. Так, в оскаржуваному виконавчому написі вказано, що підставою його здійснення є Закон України «Про нотаріат» та п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172 в редакції від 10.12.2014 року на підставі постанови КМУ №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Однак, позивач звертає увагу суду, що приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. не мав права вчиняти виконавчий напис щодо стягнення боргу за кредитним договором на підставі Постанови №662, так як застосування цієї постанови здійснюється з урахуванням постанови Окружного адміністративного суду міста Києва №826/20084/14 від 20.03.2015 року та постанови Київського апеляційного адміністративного суду №826/20084/14 від 22.02.2017 року, про що зазначено в самій Постанові №662. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою КМУ від 29.06.1999 року за №1172. Із моменту прийняття цієї постанови і до 10.12.2014 року була чинною редакція переліку, згідно якого стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10.12.2014 року набула чинності постанова КМУ №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Саме цю норму застосував нотаріус Завалієв А.А., вчиняючи оскаржуваний виконавчий напис. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконним та нечинним зазначений вище розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак перелік повернувся до попередньої редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили. Тобто, кредитний договір 04.10.2017 року на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису вже не був тим документом, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Крім того, при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису нотаріусом не були дотримані вимоги Закону, оскільки документи, що підтверджували безспірність заборгованості у нотаріуса були відсутні, відповідні вимоги позивачу не направлялися і ним не отримувались. У оскаржуваному виконавчому написі зазначено, що стягнення здійснюється за період з 21.01.2011 року по 31.01.2017 року. Останній платіж позивачем здійснений 25.04.2014 року, таким чином, 25.05.2014 року у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло право вимоги до позивача. З дня виникнення права вимоги у ПАТ КБ «ПриватБанк» (25.04.2014 року) до дня звернення до нотаріуса (04.10.2017 року) з заявою про вчинення виконавчого напису минуло більше 3 років, а якщо враховувати зазначений нотаріусом період у оскаржуваному нотаріальному написі - минуло 6 років з урахуванням моменту, коли особа могла дізнатися про порушення своїх прав. Крім того, при вчиненні нотаріального напису ПАТ КБ «ПриватБанк» не було надано нотаріусу документи, які б свідчили про безспірність розміру зобов'язання. Отже, нотаріусом вчинений виконавчий напис без наявності усіх передбачених законом документів, а також стосовно заборгованості, яка виникла більш ніж за три роки, тобто не є безспірною. У зв'язку з наведеним представник позивача просила визнати оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. В судовому засіданні Ямполець І.С. позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Враховуючи, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність представника відповідача за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Від третіх осіб, приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. та Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву Головного територіального управління юстиції в Харківській області надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи судом встановлено, що 24.01.2011 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір, про що свідчить довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Универсальная, 30 дней льготного периода» за договором SAMDN50000040309625. Згідно з умовами договору, за користування кредитом сплачуються відсотків у розмірі 10,0 % на рік, 3,0% щомісячно на залишок заборгованості, погашення заборгованості - до 25 числа місяця, що слідує за звітним, у розмірі щомісячних платежів, що становлять 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості (а.с. 12). Як свідчить розрахунок заборгованості за договором б/н від 24.01.2011 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], у позичальника виникла заборгованість за вказаним кредитним договором, що станом на 31.07.2017 року складала 148 911,79 грн. (а.с. 13-17). 04.10.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено Виконавчий напис № НМЕ 840256, зареєстрований в реєстрі за №9658, про стягнення з [PERSON], [INFO], на користь ПАТ КБ «Приват Банк», ЄДРПОУ 14360570, невиплачених у строк відповідно до умов Кредитного договору від 24.01.2011 року та розрахунку заборгованості за цим договором станом на 31.07.2017 року, грошових коштів у сумі 148 911,79 грн., з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 11 862,29 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 125 732,27 грн.; заборгованості з пені та комісії у розмірі 3 750,00 грн.; заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн.; заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 7 067,23 грн. Стягнення здійснюється за період з 24.01.2011 року по 31.01.2017 року. Витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1 800,00 грн. (а.с. 10, 67). Як вбачається зі змісту виконавчого напису, він вчинений на підставі ст. ст. 34 ч. 1 п. 9, 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в редакції від 10.12.2014 року на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Виконавчий напис набрав чинності з дня його вчинення і може бути пред'явлений до примусового виконання протягом трьох років. 11.01.2018 року державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області Галецькою Т.М. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження за №55489233 про примусове виконання вищевказаного виконавчого напису (а.с. 11, 68). Листом Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 05.02.2019 року за №2343, підтверджено, що на даний час у відділі перебуває на виконанні виконавчий напис № НМЕ 840256, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу Завалієвим А.А. (а.с. 66). Державним нотаріусом вчиняються заходи примусового виконання напису (а.с. 69-73). Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Згідно зі ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. У відповідності до п. 3.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. У відповідності до п. 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Отже, з системного аналізу норм чинного законодавства вбачається, що нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в Переліку №1172, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов'язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. Кабінетом Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, до якого на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 внесені зміни, відповідно до яких перелік доповнено новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», в якому йдеться про те, що стягнення заборгованості у безспірному порядку за виконавчим написом нотаріуса можливе за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду №826/20084/14 від 22.02.2017 року визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення та була залишена без змін Ухвалою Вищого адміністративного суду України № К/800/6492/17 від 01.11.2017 року. Таким чином, на момент вчинення приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу Завалієвим А.А. виконавчого напису № НМЕ 840256 від 04.10.2017 року до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, не відносились кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 визначено умови вчинення виконавчих написів. Зокрема, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Виходячи з норм чинного законодавства на суд покладено обов'язок встановлення чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі. Однією з умов вчинення виконавчого напису є те, що з дня виникнення права вимоги не минуло більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами, організаціями - не більше одного року. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дії або настання події, з якою пов'язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (с 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З матеріалів справи вбачається, що виконавчим написом стягується заборгованість за період з 24.01.2011 року по 31.01.2017 року у сумі 148 911,79 грн., із розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж позивачкою було здійснено 25.04.2014 року, оспорюваний виконавчий напис датований 04.10.2017 роком. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved