Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Прокурор Золочівського району Львівської області звернувся в суд в інтересах [PERSON] з позовом з уточненнями та доповненнями до [PERSON], [PERSON], третьої особи приватного нотаріуса [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку по [ADDRESS] укладеного 18.04.2007 р. [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі доручення, та [PERSON], а також про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку від 18.08.2007 р., відповідно до якого [PERSON] продав цей же будинок [PERSON] та повернення вказаного будинку [PERSON] з підстав передбачених ст.ст.215,216,234 ЦК України. Прокурор свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON],[INFO], 05.12.2001 р. придбала у [PERSON] за договором купівлі-продажу житловий будинок [ADDRESS]. 10.06.2005 р. на прохання сина - [PERSON], який запевнив її, що це потрібно для збільшення її пенсії, вона видала йому генеральне доручення. [PERSON] на підставі цього доручення 18.04.2007 р. від імені матері уклав договір купівлі-продажу її будинку з [PERSON] Вважає, що цей договір був фіктивним, оскільки після його оформлення [PERSON] не переходив жити до придбаного будинку, а залишався проживати за місцем свого проживання в [ADDRESS], коштів [PERSON] за проданий будинок не платив. 18.08.2007 р. було укладено договір купівлі-продажу за яким [PERSON] продав цей же будинок [PERSON] Це договір також був фіктивним, оскільки [PERSON] не одержував від [PERSON] ніяких коштів. [PERSON] оформляючи ці фіктивні договори, переслідував мету позбавити матір права власності на будинок. [PERSON] 31.08.2010 р. склав заповіт, яким на випадок своєї смерті все своє майно в рівних частках заповів [PERSON], [PERSON] і [PERSON] Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] подав суду заперечення зміст яких зводиться до наступного. Продаючи будинок [PERSON] діяв від імені [PERSON] на підставі нотаріальної довіреності від 10.06.2005 р. В день укладення договору був присутній чоловік [PERSON] - [PERSON], який подав нотаріусу письмову заяву, якою надав згоду на відчуження спірного будинку. Вказаний договір був реальний та мало місце його виконання, що стверджується п.3 договору, де сторони засвідчили, що продавець [PERSON] в особі [PERSON] отримав від покупця [PERSON] гроші в розмірі 98922 грн. до моменту підписання цього договору та підписанням договору сторони засвідчили, що розрахунки здійснені повністю та про відсутність претензій покупця по оплаті з боку продавця. Також про реальність такого правочину свідчать дії [PERSON], який протягом двох днів зареєстрував своє право власності на спірний будинок у Золочівському МБТІ, а саме 20.04.2007 р. та заява від 18.04.2007 р. на ім'я приватного нотаріуса, якою засвідчив, що гроші, за які він купив житловий будинок є його особистою власністю. Після продажу вказаного будинку у ньому залишилися проживати [PERSON], її цивільний чоловік [PERSON] та його батько [PERSON], який на сьогодні є померлим. Через деякий час [PERSON] та [PERSON] вирішили відкупити у [PERSON] спірний будинок та 18.08.2007 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку. [PERSON] було отримано 107035 грн., що підтверджується п.3 договору, де сторони засвідчили, що продавець [PERSON] отримав від покупця [PERSON] гроші в розмірі 107035 грн. до моменту підписання цього договору та підписанням договору сторони засвідчили, що розрахунки здійснені повністю та про відсутність претензій покупця по оплаті з боку продавця. Про реальність вказаного правочину свідчить заява [PERSON] від 18.08.2007 р. на ім'я нотаріуса, якою він засвідчив, що житловий будинок є його особистою власністю та заява [PERSON] від 18.08.2007 р. на ім'я нотаріуса про те, що гроші, за які він купував будинок є його особистою власністю. Крім цього [PERSON] проживав у спірному будинку до моменту його смерті, тобто до [INFO] р. та разом з [PERSON] провели ремонтні роботи будинку. Звертає увагу суду на те, що позивач не надав жодних письмових доказів фіктивності правочину, а обґрунтовує позов виключно усними поясненнями [PERSON] та [PERSON] Крім цього спірний будинок після вчинення договору купівлі-продажу від 18.04.2007 р. був відчужений згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 18.08.2007 р. стороною якого позивач [PERSON] не була, а відтак вона не вправі була оскаржувати вказаний договір, тому є всі підстави для відмови у задоволенні позову. В судовому засіданні прокурор та представник позивача [PERSON] - [PERSON] підтримали позов з підстав наведених у позовній заяві. Просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав та пояснив, що його батько [PERSON] без відома його баби [PERSON] та без відома інших членів сім'ї, які проживали в будинку та вклали свої кошти під час придбання будинку, продав будинок [PERSON] Однак реальної передачі будинку не відбулося. Батько укладав цей договір, щоб подальшому заволодіти цим будинком. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав та пояснив, що з [PERSON] перебував у дружніх стосунках, останній попросив його укласти договір купівлі-продажу будинку, однак жодних коштів не платив, не поселявся в цей будинок. Оформив право власності на себе з метою продажу будинку [PERSON] Не заперечив щодо задоволення позову. Представники відповідача [PERSON] -[PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали дали пояснення аналогічні наведеним в змісті заперечень та просили застосувати строк позовної давності, оскільки на момент звернення з позовом до суду 01.11.2010 р. строки давності минули. Позивачу було відомо про вчинення оспорюваного правочину, однак жодних клопотань про поновлення строку заявлено не було та доказів про причини пропуску такого суду надано не було. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак належним чином у встановленому законом порядку неодноразово була повідомлена про час та місце розгляду судом справи, про що свідчать розписки долучені до матеріалів справи, про причини неявки суду не повідомляла, заяв про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності (т.2 а.с.244). Будучи допитаною в порядку судового доручення дала пояснення про те, що її не цікавлять позовні вимоги, просить винести рішення за розсудом суду. Третя особа [PERSON] в порядку виконання судового доручення неодноразово, в установленому законом порядку, викликався в судове засідання (т.3 а.с.15-19), однак не з'явився. Жодних заяв від нього не поступало. Суд ухвалив розглядати справу у відсутності третіх осіб на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу укладеного 05.12.2001 р. між [PERSON] та [PERSON] остання придбала будинок з господарськими будівлями за [ADDRESS] (т.1 а.с.22). 10.06.2005 р. [PERSON] уповноважила [PERSON] бути її представником при укладенні дозволених законом правочинів, а також вчиняти будь-які інші дії щодо належного їй на праві власності рухомого та нерухомого майна (т.1 а.с.20). [PERSON] на підставі вказаної довіреності в інтересах [PERSON] 18.04.2007 р. уклав договір купівлі-продажу з [PERSON], за яким [PERSON] придбав у власність житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] (т.1 а.с.19). На момент укладення вказаного договору [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON], який 18.04.2007 р. надав дозвіл на відчуження [PERSON] спірного будинку та підтвердив, що договір укладається в інтересах сім'ї та є спільним волевиявленням (т.1 а.с.29,31). 20 квітня 2007 р. [PERSON] зареєстрував право власності на спірний житловий будинок у Золочівському МБТІ (т.1 а.с.36). 18.08.2007 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS] (т.1 а.с.33). Згідно повідомлення Золочівського МБТІ від 09.02.2011 р. власником спірного будинку є [PERSON] (т.1 а.с.17). [INFO] р. відповідач [PERSON] помер (т.1 а.с.44). Ухвалою суду від 11.08.2011 р. залучено як правонаступника [PERSON] його сина [PERSON], так як він звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за законом. 21.11.2011 р. в якості третіх осіб залучені [PERSON] та [PERSON] в користь яких був складений заповіт [PERSON] Ухвалою суду від 26.08.2014 р. залучено співвідповідачем [PERSON], яка звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини по заповіту після смерті свого чоловіка [PERSON] Відповідно до ст.234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. П.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснює, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що при укладенні договору купівлі-продажу житлового будинку від 18.04.2007 р. не було умислу з боку двох сторін на укладення фіктивного договору, оскільки [PERSON] була стороною договору і з її сторони умислу на укладення фіктивного договору не було. Позивач, який вимагає визнання правочину фіктивним, повинен довести, що учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент вчинення правочину, тобто тягар доказування фіктивності правочину покладається на позивача, чого в даному випадку [PERSON] не доведено. Крім цього позивачем [PERSON] не доведено, що доручення від 10.06.2005 р., яке вона видала своєму сину [PERSON] було видано лише для перерахунку пенсії, оскільки даним дорученням вона уповноважила сина на три роки бути її представником при укладенні дозволених законом правочинів, а також вчиняти будь-які інші дії щодо належного їй на праві власності рухомого та нерухомого майна. Твердження позивачки про те, що доручення видане для перерахунку пенсії є голослівними та не підтверджені жодними належними доказами. Доручення не було відкликане чи скасовано і майже через два роки 18.04.2007 р. був укладений оспорюваний правочин. Натомість починаючи з літа 2005 р. позивачка у спірному житловому будинку не проживала і не цікавилася ним. В порушення вимог ст.60 ЦПК України ні позивачка, ні її представник не представили суду доказів, що оскаржуваний договір є фіктивним і такі судом не здобуто. Виходячи з наведеного суд дійшов висновку, що доводи позивача спростовуються нормами чинного законодавства та матеріалами справи, а тому немає підстав для задоволення позову. Так як суд прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог, тому правовий інститут позовної давності не підлягає до застосування.

Outcome: dismissed