Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного Кредитного договору № DNH4KP11901362 від 16.10.2005 року банк надав [PERSON] (далі - Відповідач) кредит в сумі 7 606(сім тисяч шістсот шість) грн. 30 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,9 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16.10.2077року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. 02 квітня 2008 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська було видано судовий наказ, яким було стягнуто з відповідача [PERSON] грошову заборгованість за зазначеним кредитним договором у розмірі № DNH4KP11901362 від 16.10.2005 року. Разом з тим, відповідачем після стягнення з неї заборгованості за кредитним договором заборгованість у повному обсязі погашена не була, кредитний договір не розірвано. Таким чином, у відповідача знову з'явилася заборгованість перед банком, яка нею не сплачується, та яка з урахуванням вже стягнутої суми заборгованості на підставі судового наказу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2008 року, станом на 04.02.2014 року становить 14 020 (чотирнадцять тисяч двадцять) грн. 90 коп. У зв'язку з чим, позивач змушений звернутися до суду та просити стягнути з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № DNH4KP11901362 від 16.10.2005 року у розмірі 14 020 (чотирнадцять тисяч двадцять) грн. 90 коп. та судовий збір у розмірі 243(двісті сорок три) грн. 60 коп. 17 червня 2014 року представник позивача уточнив позовні вимоги, а саме: просив стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» заборгованість за Кредитним договором № DNH4KP11901362 від 16.10.2005 року у розмірі 43 517(сорок три тисячі п'ятсот сімнадцять) грн. 33 коп. та судовий збір у розмірі 435 (чотириста тридцять п'ять) грн. 17 коп. 22 липня 2014 року до суду надійшла заява від представника позивача, в якій він просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.66). Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать судові повістки (а.с. 25, 39, 48, 63) та поштове відправлення яке повернулось до суду із відміткою «закінчення терміну зберігання» (а.с. 40-44), про причини неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. З наведеного вбачається, що не зважаючи на неодноразове повідомлення поштового відділення, про надходження судового листа, зазначене поштове відправлення відповідачем отримано не було. Відсутність такого відповідача за зазначеною адресою та неотримання поштового відправлення (його повернення за закінченням терміну зберігання) слід розцінювати як належне повідомлення про день та час розгляду справи по суті такої особи. У відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочну форму розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини справи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступних підставах. Так судом встановлені наступні обставини справи та визначені виниклі відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] був укладений Кредитний № DNH4KP11901362 від 16.10.2005 року, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 7 606(сім тисяч шістсот шість) грн. 30 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,9 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16.10.2007 року (а.с.7). Судом встановлено, що означений кредитний договір між сторонами було укладено в спосіб подання письмової заяви відповідача на надання відповідної суми кредиту (а.с. 5), погодження позивачем такої заяви та сплати грошових коштів на поточний рахунок торгівельної організації ТОВ «Віст-Сервіс» за придбаний відповідачем товар, погодження відповідача із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам. Суд зауважує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та банком Договір, про що свідчить особистий підпис відповідача у заяві. Вказані дії сторін не суперечать загальним засадам цивільного законодавства щодо способу укладання договору, а відтак породжували відповідні договірні зобов'язання для сторін по справі. Матеріалами справи підтверджено, що позивач свої зобов'язання за вказаним кредитним договором виконав в повному обсязі, сплативши на рахунок торгівельної організації за придбаний відповідачем товар обумовлену сторонами грошову суму. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідності до Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов'язалася повернути кредит, однак [PERSON] в добровільному порядку кредитні кошти не повернула, чим порушила прийняті на себе договірні зобов'язання. Як вбачається із матеріалів справи, позивач належним чином свої договірні зобов'язання не виконувала, у зв'язку з чим станом на 13.06.2014 року становила 43 517 (сорок три тисячі п'ятсот сімнадцять) грн. 33 коп., де заборгованість за кредитом - 3 431 (три тисячі чотириста тридцять одна) грн. 82 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 14 161 (чотирнадцять тисяч сто шістдесят одна) грн. 41 коп., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 23 375(двадцять три тисячі триста сімдесят п'ять) грн. 66 коп., а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 (п'ятсот) грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 2 048(дві тисячі сорок вісім) грн. 44 коп. - штраф (процентна складова). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до приписів ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. В свою чергу згідно кредитного договору, укладений між сторонами, позичальник зобов'язаний: сплачувати заборгованість перед банком; сплачувати банку проценти за користування кредитом. Відповідно до приписів ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Таким чином, внаслідок порушення вказаних умов Кредитного договору № DNH4KP11901362 від 16.10.2005 року та вимог чинного законодавства, за відповідачем по справі утворилась заборгованість, що була обрахована позивачем у розмірі 43 517 (сорок три тисячі п'ятсот сімнадцять) грн. 33 коп. Суд, частково погоджуючись із розміром вказаних майнових вимог, не знаходить підстав для стягнення з відповідача в повному обсязі суми пені у розмірі 23 375 (двадцять три тисячі триста сімдесят п'ять) грн. 66 коп. Відповідно до п. 5.1 Кредитного договору при порушені позичальником будь - якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.п. 3.2.2., 3.2.3 даних умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менш 1 гривні за кожен день прострочки платежу. Так, відповідно до вимог ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. За змістом ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд, враховуючи ту обставину, що розмір неустойки (пені) в даному випадку значно перевищує розмір основного зобов'язання, обставини, що зумовили невиконання відповідачем своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором, вважає за можливе зменшити розмір неустойки та обмежитись стягненням з відповідача пені у розмірі, що дорівнює сумі основного боргу та процентів за кредитним договором, а саме: 17 593 (сімнадцять тисяч п'ятсот дев'яносто три) грн. 23 коп. (3 431 грн. 82 коп. + 14 161 грн. 41 коп.). Таким чином, аналізуючи здобуті у справі докази, суд приходить до висновку про те, що з відповідача підлягає стягненню за Кредитним договором № DNH4KP11901362 від 16.10.2005 року заборгованість у розмірі 37 734 (тридцять сім тисяч сімсот тридцять чотири) грн. 90 коп., де заборгованість за кредитом - 3 431 (три тисячі чотириста тридцять одна) грн. 82 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 14 161 (чотирнадцять тисяч сто шістдесят одна) грн. 41 коп., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 17 593 (сімнадцять тисяч п'ятсот дев'яносто три) грн. 23 коп., а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 (п'ятсот) грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 2 048(дві тисячі сорок вісім) грн. 44 коп. - штраф (процентна складова). Також на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача також слід стягнути на користь позивача судові витрати, що були ним понесені, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: судового збору у розмірі 377 (триста сімдесят сім) грн. 34 коп. На підставі викладеного і

Outcome: partial