Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Представник позивача ПАТ «Дельта Банк» - Духота І.В. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №002-06014-200611 від 20.06.2011 року у розмірі 21400,26 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON], відповідно до вищевказаного договору, отримав кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії на загальну суму 100000 грн. з лімітом кредитної лінії на день укладення договору в розмірі 5000 грн., із щомісячною сплатою 0,0001 % річних за користування кредитною лінією. Внаслідок неналежного виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань, станом на 17.06.2015 року в останнього виникла заборгованість на загальну суму 21400,26 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Представник позивача у судове засідання не з'явився, згідно поданої позовної заяви (а.с. 2-4), просить справу розглянути без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного рішення не заперечує. Суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності учасників судового розгляду, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази наявні в матеріалах цивільної справи, суд приходить до слідуючого висновку. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що відповідно до кредитного договору №002-06014-200611 від 20.06.2011 року ТзОВ «Комерційний банк «Дельта», назву якого змінено на ПАТ «Дельта Банк» надало [PERSON] кредит на загальну суму в розмірі 100000 грн., з лімітом кредитної лінії на день укладення договору в розмірі 5000 грн. із щомісячною сплатою 0,0001% річних за користування кредитною лінією. (а.с.4-5). Згідно розрахунків заборгованості ПАТ «Дельта Банк», сума заборгованості у [PERSON] за кредитним договором №002-06014-200611 від 20.06.2011 року станом на 17 червня 2015 року виникла у розмірі 21400,26 грн., з яких: 9847,45 грн. - тіло кредиту; 3752,55 грн. - прострочене тіло кредиту; 7800,26 грн. - заборгованість за відсотками. (а.с.3). За ст.ст. 526, 527 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. У відповідності ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, вимоги якої не звільняють боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як вбачається із матеріалів цивільної справи, відповідач взяті на себе зобов'язання відповідно до кредитного договору №002-06014-200611 від 20.06.2011 року не виконав, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості є підставними і такими, що підлягають до задоволення. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved