Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом про позбавлення батьківських прав, з якого вбачається, що 22 червня 2002 року між позивачем та відповідачем по справі було укладено шлюб. В шлюбі народилася дитина - син [PERSON], [INFO]. 08 жовтня 2008 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Фактично шлюбні відносини були припинені в 2005 році. З цього року відповідач не приймає участі у вихованні сина, не спілкується взагалі. Позивач постійно проживає з сином в будинку свого батька за адресою: [ADDRESS]. Відповідач має значну заборгованість по аліментам на утримання сина [PERSON]. Дії відповідача призвели до того, що він став для дитини чужою людиною. За таких обставин формальне збереження батьківського зв'язку сина з відповідачем є недоцільним, та таким, що суперечить інтересам дитини. Потреба у припиненні юридичного зв'язку відповідача з сином обумовлена й тим, що існує безліч ситуацій, коли законодавство вимагає отримання згоди батька для вчинення певних дій, як-то виїзд з дитиною за кордон, реєстрація місця проживання дитини та ін. Позивач ніколи не створювала перешкод відповідачу у спілкуванні з дитиною. На підставі вищевикладеного представник позивача просить суд позбавити відповідача батьківських прав стосовно сина - [PERSON]. Відповідач по справі за первісним позовом звернувся до суду із зустрічним позовом, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною батьком, в обґрунтування якого зазначив, що фактично з моменту розлучення у позивача за зустрічним позовом та відповідача почалися непорозуміння щодо прийняття участі батька у вихованні сина, та його відвідування. Відповідачем за зустрічним позовом та її родичами створювалися штучні перешкоди під час спілкування з сином. Всі спроби з моменту розлучення нормальним мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки відповідач за зустрічним позовом перешкоджає його вільному спілкуванню сином, не бажає його присутності поруч з дитиною. 18.02.2010 року Головою Софіївської районної адміністрації винесено письмове розпорядження про його участь у вихованні сина, однак відповідач не приймає до уваги та не виконує вказане розпорядження, просто ігнорує його. Позивач за зустрічним позовом любить свого сина, тому хоче особисто з ним спілкуватися. В зв'язку з чим був змушений завернутися до суду з зустрічним позовом, в якому просить суд зобов'язати [PERSON] не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні із сином - [PERSON], [INFO] наступним чином: безперешкодні зустрічі з дитиною без участі будь-яких осіб щомісячно 2-гої та 4-ої суботи з 09.00 год. суботи до 10.00 год. неділі з ночівлею сина за місцем проживання батька; безперешкодне проведення літнього відпочинку із сином без участі відповідача у літній період часу строком на 45 діб; безперешкодна участь батька у спільному святкуванні дня народження сина - 07 листопада кожного року (з можливою участю інших осіб) та національних свят Республіки Азербайджан, а також зобов'язати [PERSON], надавати йому негайну точну інформацію щодо фактичного місця проживання, навчання, перебування сина у разі настання таких змін та обставин. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічною позовною заявою - [PERSON], у судовому засіданні просила позов задовольнити підстав зазначених у позовній заяві та задовольнити. Представник позивача за первісним позовом та представник відповідача за зустрічним позовом - [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, та просив суд їх задовольнити. У задоволенні зустрічного позову просив відмовити в повному обсязі. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом - [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив задовольнити суд його зустрічний позов. Пояснив, що дійсно є батьком [PERSON], [INFO], він синові допомагає, приїздить до нього до школи. Привозить одяг, продукти харчування, гроші. Купив синові планшет, футбольний м'яч, шахи. Намагався мирним шляхом врегулювати конфлікт, який виник з колишньою дружиною. Тесть сказав що, дочка йому заборонила дозволяти побачення з сином у них вдома. В дім де проживає його дитина він зайти не може, хоча неодноразово намагався. Вимушений приходити до дитини до школи, навідує декілька разів на місяць. Зараз його дитина проживає з тестем, сама позивачка знаходиться за кордоном. З 2005 року по 2011 рік вони проживали з колишньою дружиною та дитиною разом. Дитина ходила в дитячий садок, він його забирав. В 2014 році було стягнуто з нього на утримання сина аліменти. Дійсно є заборгованість по сплаті аліментів, він просто не бажає платити гроші відповідачці, вважає, що вона їх витратить не на дитину. Він сам забезпечує дитину всім необхідним. Витрачає на дитину в місяць 800-1500 гривень. В шкільному житті дитини приймає участь. Ходить на батьківські збори. Колишня дружина просто забороняє йому бачитися з дитиною, навіть викликала міліцію. Звертався в орган опіки, щоб йому визначили час побачень з сином, проте йому і досі не дають бачитися з дитиною. Представник відповідача за первісним позовом та представник позивача за зустрічним позовом - [PERSON], в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив задовольнити зустрічний позов його довірителя. Посилаючись на обставини викладені в зустрічному позові. Представник третьої особи Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області - Іванова О.В. в судовому засіданні пояснила, що заперечує проти первісного позову, щодо вирішення зустрічного позову покладалася на розсуд суду. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], пояснив, що він є рідним дідусем [PERSON]. На даний час дитина проживає з ним. Мати знаходиться за кордоном, працює. Кожного разу коли приходить [PERSON] Ісмаіл дитина ховається, бо боїться його. Після народження дитини відповідач проживав з сім'єю місяць - два. Дитині було три роки, коли він мирив батьків останній раз. Потім з'явився коли дитина пішла в третій клас. [PERSON] проходив до них до дому, приносив речі для дитини, проте всі вони були вже замалі. Гроші на утримання дитини дочці відповідач не дає, за весь час дав два рази по 50 гривень. Дитина батька боїться, [PERSON] сидить як «зомбі» коли батько приходить. Дочка категорично проти побачень батька з сином. Коли приходить позивач, вони викликають поліцію. [PERSON] приходить до школи, до дому також приходить, проте він його не пускає. Сам онук просив його не дозволяти бачитися з батьком. Що [PERSON] приносив сину до школи, в школі і залишилося, м'яч, шахи. [PERSON] постійно б'є в присутності дитини свою колишню дружину, от дитина його і боїться. Допитаний в судовому засіданні неповнолітній [PERSON] в присутності педагога - [PERSON] та представника служби у справах дітей - Іванової О.В., за відсутності [PERSON], суду пояснив, що він ходить до 6-го класу школи у с. Запорізьке. Батько з ними не живе. Всім необхідним його забезпечує мама та дідусь. Мама з татом не спілкуються. Час, коли з ними проживав батько він не пам'ятає, він не приходить та не телефонує. Зараз він живе з дідусем, бабою [PERSON], мама поїхала на заробітки. З батьком він не бажає спілкуватись, не вважає його родичем та боїться його. На батько ображений через те, що він багато років не приходив. Одного разу батько прийшов, приніс речі, які були на нього малі та батько заставляв їх одягати, тягнув його при директорові за руку. Приніс йому м'яч та шахи, але виявилось що це для школи. Казав, що купив для нього планшет, що треба поставити на нього пльонку та пішов. В 6-мі класі батько не приходив. Приходив минулого року, вчинив сварку в школі через що йому соромно. Також, коли він навчався у п'ятому класі, батько приходив до них додому, хотів зайти та вони не хотіли та не пустили його, батько сварився, бив у ворота. Раніше він чекав дзвінка від батька та він не дзвонив, до 4го класу зовсім не з'являвся, йому бувало прикро, що тато не поруч. Зараз він вже дорослий, бачитись із батьком не бажає, не любить його та боїться лишатись з ним наодинці. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], суду пояснила, що вона є класним керівником [PERSON], в її присутності останнього допитали, тиску на дитину не вчиняли, пояснення [PERSON] давав добровільно у невимушеній обстановці. Також додала, що дитина охайна, добросовісна, має все необхідне для навчання приладдя, товариський та активний, не схильний до оману, любить справедливість. В її класі [PERSON] навчається один навчальний рік - з 2016 по 2017. За цей час батька дитини бачила один раз, прийшов на батьківські збори та вчинив скандал. Втрутились вчителі. В житті дитини та школи батько участі не приймає. З [PERSON] неодноразово проводились бесіди, він категорично відмовляється спілкуватись із батьком, інколи згадує про батька, проте у нього до батька обіди, претензії. Для дитини батько нічого не передавав, знає, що давав шахи та м'яч. По телефону вона спілкується з мамою [PERSON], частіше з дідусем та бабусею. [PERSON] ніколи не просила обмежувати побачення сина з батьком. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона живе із дідусем [PERSON] - [PERSON] у цивільному шлюбі, живуть в одній хаті. [PERSON] також з ними живе, [PERSON] поїхала до Польші на заробітки. [PERSON] вона знає із вересня 2014 року. Батько [PERSON] ходить до школи, носить речі. Якось приніс планшет та сказав, що треба на нього наклеїти пльонку та забрав його. [PERSON] панічно боїться батька, не проявляє бажання бачитись із ним, навіть втік зі школи коли батько прийшов туди щоб з ним не бачитись. Одного разу [PERSON] прийшов на батьківські збори до школи, там почав грубіянити, ображати. У травні - червні вони звертались до поліції, оскільки [PERSON] їй погрожував. До них приходили з опіки, перевіряли умови проживання. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], суду пояснила, що [PERSON] їх зять, вони до нього ставились добре. Вона живе у дідуся в його будинку, перебуває на забезпеченні мами та дідуся. Перші 2-3 роки жили разом. [PERSON] боїться батька, хоче іншого, хорошого. Батько сина матеріально не забезпечує. Сестра втекла від нього без речей, ночью на мороз з малолітньою дитиною, він навіть не дав забрати дитячі речі. [PERSON] часто підіймав руку на сестру, через ці драки [PERSON] пізно почав говорити. Дитині нічого не купує, одного разу привіз планшет, показав та забрав його. Вона перешкоджає побаченням [PERSON] із сином. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сестрою [PERSON], [PERSON] то її племінник. За одинадцять років [PERSON] майже не жили разом. [PERSON] панічно боїться батька. Вона у племінника «самая любимая тетя», він їй цілком довіряє, категорично не бажає бачитись із батьком. Батько в житті дитини участі не приймає, приніс показав [PERSON], що дарує йому планшет, сказав, що заклеїть шльонкою та принесе, але так і не приніс. На очах дитини бив її сестру, вигнав її. Приходив до них скандалити, вона із [PERSON] зверталась до Саксаганського РВ, заяву від них не приймали. Вона часто бачиться із [PERSON], 2,5 тижня жили у неї. Дитина не проводила літніх відпусток із батьком, колись давно їздили до Криму. 2015-2016 роки [PERSON] не намагався відновити стосунки із сином. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він є знайомим [PERSON], той живе на [ADDRESS]. Коли [PERSON] жив з дружиною він у них не був ні разу. Як звати сина та коли він народився він не пам'ятає. Сина у [PERSON] ніколи не бачив. Знає, що з дружиною були скандали, до сина [PERSON] відноситься добре, не відмовлявся від нього. Він кілька разів на власному автомобілі підвозив [PERSON] до села, возили передачки дитині, бачив якісь дитячі речі - штани, кофти. Підвозив [PERSON] кілька разів, спілкувався із директором школи у селі. Чи забезпечує [PERSON] матеріально дитину, він знає лише з його слів, каже що помагає сину. Дослідивши матеріали справи, судом визначено правовідносини, які регулюються нормами Сімейного кодексу України. Так, згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] батьками останнього є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що Саксаганським відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області 08.10.2008 року зроблено відповідний запис № 471 (а.с. 11). 19.02.2014 року Софіївським районним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення яким з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] у розмірі 700,00 грн. Вказане рішення суду ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.09.2014 року залишено без змін (а.с. 6-,7, 8-9, 79). Відповідно довідки № 08-54/866 від 23.12.2014р. заборгованість [PERSON] по аліментам, станом на 01.12.2014 року складає 7203,22 грн. (а.с. 13). Різом з тим, згідно розрахунку заборгованості по аліментам, наданого державним виконавцем Саксаганського ВДВС, заборгованість [ADDRESS] по сплаті аліментів станом на 01.04.2017 року складає 27300,00 грн. (а.с. 81-82). Відповідно довідки № 201 від 25.11.2014р., виданої виконкомом Запорізької сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, [PERSON] разом із сином - [PERSON] з 2006 року по дату видачі довідки проживають без реєстрації в будинку, який належить її батькові [PERSON] за адресою: [ADDRESS] На даний час [PERSON] працює за кордоном, а саме у Республіці Польща, що підтверджується дозволом на роботу (а.с. 26,27-29). Згідно висновку про результати розгляду телефонного повідомлення [PERSON] від 17.01.2014р. остання зверталась до Софіївського РВ телефоном з приводу намагання [PERSON] без її дозволу порозмовляти з їх спільним сином - [PERSON] в приміщенні Запорізької ЗОШ (а.с. 48). Згідно листа Софіївської райдержадміністрації № 317/32-14 від 16.10.2014р., розглянуто звернення [PERSON], класним керівником проведено відповідну роботу щодо залучення [PERSON] до занять. Останній з 08.10.2014 року відвідує школу (а.с. 51). Відповідно довідки-інформації від 18.02.2016 року наданої директором Запорізької ЗОШ Г.М. Хоружевським, [PERSON] навчається в 4 класі вказаної школи, В 2015-2016 навчальному році вихованням [PERSON] займався переважно дідусь, мати дитини працює у м. Кривий Ріг, батько - постійно цікавиться навчанням сина, протягом 2015-2016 року неодноразово відвідував школу, постійно телефонував директору та класному керівникові. Привозив сину подарунки, надавав допомогу школі. По приїзді до школи не завжди зустрічався із сином, оскільки мати та її родичі перешкоджають зустрічам (а.с. 52). Згідно відповіді Поштамт-ЦПЗ №2 від 26.08.2015р. грошові переводи [PERSON] на ім'я [PERSON] повертались відправнику (а.с. 53,102). Згідно висновку фахівця з питань судово-медичної експертизи № 1654 від 01.06.2007р., тілесні ушкодження [PERSON], з його слів отримані внаслідок побиття [PERSON] 01.06.2007р., відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (а.с. 77). Згідно акту судово-медичного дослідження (обстеження) №59 від 11.11.2009, тілесні ушкодження [PERSON], зі її слів отримані внаслідок побиття зятєм, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (а.с. 78). Службою у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради надано висновок № 10/36-1759 від 03.05.2017р., відповідно до якого вважається недоцільним позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.83-84). Також, згідно рішення комісії з питань захисту прав дитини від 18.04.2017 року № 146, комісія з питань захисту прав дитини вважає недоцільним позбавляти батьківських прав [PERSON] у відношенні до малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 122). Згідно довідки №339 від 17.01.2017р. місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] з 26.12.2005 року (а.с. 95). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 22.08.2016 р. [PERSON] за адресою: [ADDRESS], санітарний стан житлового приміщення задовільний. В будинку прибрано, дитина проживає в окремій кімнаті, забезпечена всім необхідним (а.с. 96). Відповідно довідки №18 від 19.01.2017 року [PERSON] навчається у Запорізької філії Софіївської опорно загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів з 2012 року (а.с. 99). Згідно характеристик, наданої директором Запорізької ЗОШ Хоружевським Г.М., [PERSON] характеризується як старанний, відповідальний, правдивий учень, на уроках активний, допомагає товаришам. Мати - [PERSON], відвідувала школу під час навчання, була членом батьківського комітету, завдяки турботам матері [PERSON] забезпечений всім необхідним. У вихованні активну участь приймає дідусь, відвідує школу, цікавиться станом навчання. Батько учня - [PERSON] з сім'єю не проживає, але цікавиться навчанням сина, неодноразово відвідував школу, але в більшості випадків зустрітись із сином не вдавалось, постійно телефонує директорові та класному керівникові (а.с. 97). Відповідно акту обстеження житлово-побутових умов [PERSON] за адресою: [ADDRESS], санітарно-гігієнічні умови задовільні, для проживання та належного виховання [PERSON] батьком створені не всі умови, але для проживання житло придатно. В оселі чисто, сторонні запахи відсутні (а.с. 98,124). 24.09.2012 року [PERSON] зверталась до Софіївського РВ з письмовою завою про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за ст. 296 КК України, проте їй було відмовлено в порушенні кримінальної справи про що надано відповідну постанову від 04.10.2012 року (а.с. 101). Крім того, [PERSON] неодноразово зверталась до Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області з питання притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності (а.с. 120, 121). Розпорядженням голови Софіївської районної державної адміністрації №63-р від 18.02.2010р. визначено участь у вихованні малолітнього [PERSON] та порядок побачення з дитиною батька [PERSON] щосуботи з 09.00 до 12.00 год. в присутності матері дитини [PERSON] (а.с. 123). Суд, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані позивачем докази, досліджені в судовому засіданні, дійшов висновку про відмову в задоволенні первісного позову та в задоволенні зустрічного позову, мотивуючи своє рішення наступним чином. Статтею 150 СК України встановлені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовки її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він : 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні обов'язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою важливі правові наслідки як для батька, так і для дітей. Тобто, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише за наявності в діях батьків вини. Ця міра застосовується судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Так, судом на підставі акту про обстеження житлово-побутових умов від 04.04.2017року, встановлено, що адресою проживання [PERSON] створенні хоча й не всі умови для проживання та належного виховання малолітнього [PERSON], проте, в квартирі підключені всі енергоносії, житло умебльоване, мається одяг та взуття для хлопчика 10-12 років на різні погодні умови, персональний комп'ютер (а.с. 98). Крім того, згідно довідок, характеристик наданих директором Запорізької ЗОШ (а.с.52,97,99), батько [PERSON], цікавиться навчанням сина, постійно телефонує директорові школи та класному керівникові, цікавиться станом навчання та поведінки дитини, приїздить до школи, що свідчить про небайдужість [PERSON] до життя сина та вживання останнім всіх заходів для участі у житті та вихованні дитини. Крім того, згідно пояснень свідка [PERSON], встановлено, що [PERSON] кілька разів їздив до сина, возив йому дитячі речі. Твердження свідка підтверджуються матеріалами справи, а саме довідками зі школи, а також узгоджуються з показами свідків допитаних у судовому засіданні - [PERSON], неповнолітнього [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Про відсутність підстав позбавлення [PERSON] батьківських праві відносно [PERSON] свідчать також висновок служби у справах дітей №10/36-1759 від 03.05.2017р., рішення комісії з питань захисту прав дитини № 146 від 18.04.2017 року (а.с. 83,122), відповідно до яких вважається недоцільним позбавляти батьківських прав [PERSON] у відношенні до малолітнього [PERSON] [INFO]. Отже, враховуючи викладене, суд вважає, що у судовому засіданні не знайшов підтвердження факт нехтування [PERSON] виконання батьківських обов'язків по відношенню до малолітнього сину - [PERSON], оскільки останнім вчинялись дії щодо підтримання стосунків із сином, вживались заходи для участі у житті та вихованні дитини. Крім того, [PERSON] сплачував аліменти на утримання сина, однак відповідно до відповіді поштампу грошові переводи на ім'я [PERSON] поверталися відправнику, тобто [PERSON]. Таким чином, суд вважає позовні вимоги за первісним позовом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог за зустрічною позовною заявою, суд зазначає наступне. Відповідно до положень принципу 6, 7 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання; ця відповідальність покладена перш за все на батьків. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними правами батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення Європейського Суду з прав людини від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» та рішення від 27 листопада 1992 року у справі «Олссон проти Швеції», в яких зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків). Відповідно до п.1 ст.9 Конвенції про права дитини, виходячи з рівності прав матері та батька, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст.153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. Відповідно до ч.3 ст.157 СК України забороняє тому із батьків, з ким проживає дитина, перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Чинним законодавством України встановлений принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей, і жоден із них не має будь-яких переваг. Відповідно до ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Так, згідно розпорядження голови Софіївської районної державної адміністрації №63-р від 18.02.2010р., визначено участь у вихованні малолітнього [PERSON] та порядок побачень з дитиною батька [PERSON] щосуботи з 9.00 до 12.00 в присутності матері дитини [PERSON] (а.с. 123). Суд вважає, що визначений порядок не суперечить вимогам чинного законодавства, відповідає інтересам дитини, натомість суд не вважає доцільним та таким, що відповідатиме інтересам дитини, запропонований позивачем за зустрічним позовом в позовній заяві спосіб спілкування з дитиною та її виховання, оскільки він значно впливатиме на сталий спосіб життя дитини та охоронювані законом інтереси відповідачки. Визначення способу участі у вихованні та спілкуванні дитини з батьком у формі встановлення порядку спілкування та проведення спільного відпочинку відповідає інтересам дитини, сприятиме уникненню між сторонами конфліктів, забезпечить спокійний психологічний розвиток та зростання дитини, створить умови для виконання батьком, який проживає окремо обов'язку на виховання дитини та здійснення його права на особисте спілкування із сином, відповідатиме вимогам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини. З огляду на викладене, приймаючи до уваги вік дитини, особливості його розвитку, суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги за зустрічною позовною заявою в частині зобов'язання [PERSON] не перешкоджати [PERSON] брати участь у вихованні та вільному спілкуванні із сином - [PERSON], [INFO] року народження шляхом безперешкодних зустрічей з дитиною за участі дідуся дитини [PERSON] щомісячно кожної 4-ї суботи з 09.00 год. суботи до 15.00 год. Позовну вимогу зустрічної позовної заяви щодо зобов'язання [PERSON], надавати позивачеві негайну точну інформацію щодо фактичного місця проживання, навчання, перебування сина у разі настання таких змін та обставин, суд вважає такою, що не підлягає задоволенню, оскільки рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, зокрема, вирішуючи спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулась з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з'ясувати наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання. Позовні вимоги, щодо захисту права, яке могло б виникнути у майбутньому і щодо якого невідомо, чи виникло б таке право, не можуть бути задоволені судом. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи відмову у задоволенні вимог за первісною позовною заявою, сплачений [PERSON] судовий збір у розмірі 551,20 грн. суд залишає за позивачем за первісною позовною заявою. У зв'язку із частковим задоволення позовних вимог за зустрічною позовною заявою, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог за зустрічним позовом у розмірі 160,00 грн.

Outcome: partial