Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

Представник ТзОВ «Інтеркеш Україна» за довіреністю Чорій Наталія Володимирівна звернулася до Берегівського районного суду Закарпатської області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №2-6993 від 28.06.2016 року в сумі 17320, 00 гривень. Позовні вимоги мотивовано тим, що 28.06.2016 року між ТзОВ «Інтеркеш Україна» та [PERSON] був укладений кредитний договір №2-6993, відповідно до якого остання отримала грошові кошти в розмірі 500 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 2,00% від суми кредиту щоденного користування кредитними коштами з кінцевим терміном повернення кредиту 12 липня 2017 року. Однак, відповідач не повернула кредитні кошти та відсотки за їх користування. На відправлені їй листи про досудове врегулювання спору відповідач [PERSON] не реагує, на телефонні дзвінки не відповідає, сплатити кредит в добровільному порядку не бажає. У зв`язку з невиконанням відповідачем [PERSON] зобов`язання, остання станом на 30 липня 2019 року має заборгованість перед ТзОВ «Інтеркеш Україна» в розмірі 17320, 00 гривень. У зв`язку з вищенаведеним, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] в їх користь заборгованість за кредитним договором №2-6993 від 28.06.2016 року в сумі 17320, 00 гривень та судові витрати по справі, а саме судовий збір в розмірі 1 921 гривень та витрати пов`язані з досудовим врегулюванням спору в сумі 300 грн.. Представник позивача Чорій Н.В. в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує та просить позов задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином за місцем реєстрації, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення судового розгляду справи, про розгляд справи без її участі чи відзиву на позов від неї не надходило. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного. Як встановлено з матеріалів справи, 26.06.2016 року між ТзОВ «Інтеркеш Україна» та [PERSON] був укладений кредитний договір №2-6993, відповідно до якого остання отримала грошові кошти в розмірі 500 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 2,00% від суми кредиту щоденного користування кредитними коштами з кінцевим терміном повернення кредиту, до 12 липня 2017 року. Так, відповідно до п. 1.3 вищевказаного кредитного договору, позичальник сплачує відсотки за фактичний час користування грошовими коштами з розрахунку 1,50 % за календарний день, що становить 730 % річних за весь строк користування грошовими коштами. Відповідно до вимог ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, тобто відповідно до умов договору у вказаний у договорі строк. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором. Однак, як встановлено з матеріалів справи, відповідач [PERSON] зобов`язання за вищевказаним кредитним договором належним чином не виконує, зв`язку з чим сума заборгованості останнього перед ТзОВ «Інтеркеш Україна» станом на 30.07.2019 року становить 17320,00 гривень, що включає: борг по тілу кредиту в сумі 500 грн., нараховані відсотки в розмірі 11260, 00 гривень та нарахована пеня в сумі 5560, 00 гривень. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Суд також вважає, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача [PERSON] в користь ТзОВ «Інтеркеш Україна» 1 921 гривень судового збору, що був сплачений позивачем при зверненні до суду. Разом з тим, суд вважає відмовити в задоволенні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь позивача витрат, пов`язаних з досудовим врегулюванням спору в розмірі 300 гривень, оскільки, всупереч ч. 1 ст. 81, ч. 8 ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що таке позивачем є не доведеним.

Outcome: approved