Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20.03.2017 року відповідач на підставі договору про надання позики № 535 від 20.03.2017 року, укладеного з позивачем, отримав грошову позику в сумі 23\~238 грн., з кінцевою датою повернення 10.09.2018 року. На момент укладення договору відповідач перебував у трудових відносинах з позивачем, та одним з істотних умов договору позики є спосіб виконання зобовязання з погашення позики шляхом здійснення трудової діяльності на підприємстві та щомісячного внесення до каси підприємства коштів обумовлених в договорі. Станом на 06.09.2018 року відповідачем в рахунок погашення позики було внесено в касу підприємства грошові кошти в сумі 4000 грн. Таким чином у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за договором позики на суму 19 238 грн. 27.03.2017 року відповідач за власним бажанням звільнився з роботи. У звязку із викладеним, та неналежним виконанням відповідачем умов договору позики, позивач просив стягнути з відповідача 19\~238 грн. та судовий збір у сумі 1\~762 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області суду від 10.09.2018 року позовну заяву позивача залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 29.10.2018 року позивачем надано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області суду від 06.11.2018 року відкрито скорочене провадження та у справі призначено судове засідання. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність суду не надав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалась у відповідності до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 березня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма «Каскад» та [PERSON] було укладено договір позики № 535 (далі\~Договір), на підставі якого позивач надав відповідачу 23 238,00 грн., а останній зобовязався повернути вказану грошову суму, відповідно до умов Договору. В п. 3 Договору сторони домовились, що позичальник починає погашати борг з 10 квітня 2017 року рівними частками\~по 1291 грн. щомісячно, строком повернення суми боргу до 10 вересня 2018 року. Згідно п. 9 Договору, в разі порушення своїх зобовязань за цим Договором сторони несуть відповідальність, визначену договором позики, та передбачену законодавством України. Порушенням зобовязання є його невиконання або неналежне виконання. Про виконання позивачем умов Договору свідчить зобовязання на споживчий кредит від 20 березня 2017 року та видатковий касовий ордер, з яких вбачається, що [PERSON] отримав грошові кошти у сумі 23 238 грн. На підставі наказу генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Каскад» № 29 к від 27 березня 2017 року [PERSON] звільнено на підставі ч. 1\~ст.\~38\~КЗпП України. Згідно копій прибутково-касових ордерів № 66873 від 27.09.2017 року та № 69037 від 04.12.2017 року, відповідачем в рахунок погашення позики було внесено в касу підприємства грошові кошти в сумі 4000 грн. Таким чином, відповідач належним чином умови Договору не виконав, у звязку із чим, утворилась заборгованість, яка складає 19\~238 грн. Згідно\~ст. 526 Цивільного Кодексу України\~(далі -\~ЦК України), зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч. 1\~ст. 527 ЦК України\~боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор\~прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 610 ЦК України\~встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Як вбачається зі\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст. 623 ЦК України\~боржник, який порушив зобовязання має відшкодувати кредитором завдані ним збитки. Згідно\~ст. 1046 ЦК України\~позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч. 2\~ст. 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням неналежного виконання відповідачем умов Договору та взятих на себе зобовязань, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст. 526, 527, 610, 611, 623, 1046, 1047 ЦК України,

Outcome: approved