Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна ( далі ПрАТ «СК «ПЗУ Україна») 19 грудня 2018 року пред`явило до [PERSON] позов про стягнення шкоди у розмірі 3\~502,03 грн., заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди . У обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено договір страхування транспортних засобів № АМ 097644, предметом якого було страхування автомобіля марки «TOYOTA RAVE», номерний знак [NUMBER] і за вказаним договором позивач взяв на себе обов`язок у разі настання події, яка є страховим випадком, здійснити виплату страхового відшкодування, а страхувальник у свою чергу зобов`язався дотримуватися умов договору страхування. 11 липня 2015 року на [ADDRESS] трапилася дорожньо - транспортна пригода за участю вказаного застрахованого автомобіля під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «ВАЗ 2107», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] і на підставі постанови Самбірського міськрайонного суду Львівської області [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. До позивача звернувся потерпілий [PERSON] із заявою про пошкодження транспортного засобу у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком, відповідно до умов договору і позивач на підставі страхового акта, розрахунку суми страхового відшкодування до нього та виходячи із звіту, здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в розмірі 3502,03 грн., у зв`язку з чим, на адресу відповідача [PERSON] було направлено вимогу щодо компенсації суми виплаченого страхового відшкодування, однак зазначена вимога була повністю проігнорована та жодних дій, спрямованих на врегулювання даного питання у досудовому порядку з боку відповідача не було здійснено, станом на 10 грудня 2018 року сума страхового відшкодування відповідачем не сплачена. У відповідності до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. 19 березня 2019 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка є малозначною, і розгляд якої визначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та справу призначено до розгляду по суті на 26 квітня 2019 року. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про судове засідання, що вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, тому суд постанови ухвалу про розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За правилами\~ст. 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Із постанови Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 3 серпня 2015 року відомо, що [PERSON] 11 липня 2015 року у с. Колбаєвичі Самбірського району Львівської області, керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2107», номерний знак [NUMBER] , порушив вимоги п. 10.9. Правил дорожнього рух, а саме, рухаючись заднім ходом, не переконався в безпеці своїх дій, допустив зіткнення з автомобілем марки «TOYOTA RAVE», номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження ( а. с. 10). Відповідно до ч. 4\~ст.82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, [PERSON] відповідає за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, котрий на відповідній правовій підставі володів транспортним засобом і яка завдана з його, відповідача, вини. Указаний автомобіль [PERSON] застрахував у ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», що відомо із договору\~\~добровільного страхування наземних транспортних засобів від 1 квітня 2015 року, отримавши пакет послуг «Авто КАСКО» ( а.с. 6).. Згідно звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням КТЗ, протоколу огляду колісного транспортного засобу, страхового акта та розрахунку страхового відшкодування до страхового акта становить 3\~502,03 грн. (а. с. 11-13, 14, 15, 16) Із заяви про настання страхового випадку видно, що страхувальник [PERSON] 11 липня 2015 року звернувся до позивача із повідомленням про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, надавши усі необхідні документи і унаслідок зазначеного страхового випадку страховиком 27 серпня 2015 року страхувальнику було виплачене страхове відшкодування в сумі 3502,03 грн. ( а. с. 8-9, 17). З метою досудового врегулювання спору позивачем 16.03.2018 було направлено претензію щодо відшкодування шкоди, заподіяної у результаті дорожньо-транспортної пригоди, однак така залишилася не виконаною, що видно із претензії (а. с. 18). Згідно\~ст. 27 Закону України «Про страхування»\~та\~ст. 993 Цивільного кодексу України\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1\~ст. 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Пунктом 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов\~\~до\~\~ страхувальника\~\~ або\~\~ водія\~\~ забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо\~\~він\~\~керував транспортним\~\~засобом\~\~у стані алкогольного сп`яніння. Ураховуючи наведене, [PERSON] повинен відшкодувати позивачу у порядку регресу 3\~502,03 грн. Згідно ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову повністю необхідно із відповідача у користь позивача стягнути судові витрати в сумі 1762,00 грн., пов`язані зі сплатою судового збору, що підтверджені квитанцією (а. с. 4).

Outcome: approved