Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно. З уточненої позовної заяви, наданої 02.11.2018 р. вбачається, що [INFO] року помер [PERSON], який на день смерті проживав в [ADDRESS]. Після смерті спадкодавця залишилася спадщина, яка складається із 1/3 частини житлового будинку в [ADDRESS]. Позивачі, [PERSON] та [PERSON] відповідно до ст.529 ЦК Української РСР є спадкоємцям за законом, після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Спадщину, яка залишилася після померлого [INFO] року [PERSON], прийняли позивачі обидва, в порядку ст.549 ЦК Української РСР, тобто вступили в управління спадковим майном. На житловий будинок за адресою: [ADDRESS] правовстановлюючих документів за життя спадкодавця та позивачів так і не було зроблено. Відповідної державної реєстрації спадкодавцем та позивачами, не було проведено. [PERSON], який помер [INFO] року, було відведено земельну ділянку під будівництво житлового будинку за адресою: [ADDRESS] Житловий будинок за вищезазначеною адресою, станом на 16 квітня 1991 року, відносився до складу колгоспних дворів. До складу колгоспного двору входили: [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року, голова колгоспного двору та члени колгоспного двору: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Житловий будинок за адресою [ADDRESS], належав по 1/3 частці кожному, спадкодавцю, [PERSON], померлому [INFO] року, та позивачам, [PERSON] та [PERSON].Таким чином: позивач, [PERSON] має право на 1/2 частину житлового будинку за вказаною адресою, а саме: на 1/6 частину, в порядку спадкування після смерті, [PERSON], який помер [INFO] року та на 1/3 частину, як колишній член колгоспного двору. Та позивач, [PERSON] має право на 1/2 частину житлового будинку за вказаною адресою, а саме: на 1/6 частину, за спадщиною після померлого [INFO] року [PERSON] та на 1/3 частину, як колишній член колгоспного двору. Під час звернення до приватного нотаріуса Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Богачової\~Н.М. позивачам було надано роз'яснення щодо того, що з доданих документів до нотаріальної контори право власності на вказаний житловий будинок не зареєстровано, що не можливо видати свідоцтва про право власності на спадщину, тому нотаріус радила звернуться до суду.Інших спадкоємців, в тому числі за заповітом та осіб які мають право на обов'язкову частку у спадщині, немає. Зважаючи на вищезазначене та те, що у прізвищі позивача [PERSON] та спадкодавця [PERSON] є розбіжності у літерах, представник позивачів просив суд: - встановити факт родинних відносин між [PERSON], який помер [INFO] р. та позивачем [PERSON], як між батьком та сином; - встановити факт належності житлового будинку в [ADDRESS] - [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року, та позивачам: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. - визнати за позивачем, [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку в [ADDRESS], який відповідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд складається з: літ.А - житловий будинок, житловою площею 54,2 кв.м., загальною площею 116,1 кв.м., господарських будівель: літ. Б - котельна, літ. В - сарай, літ. Г - сарай, літ. Д - сарай, літ. Е - сарай, літ. Ж - сарай, літ. З - убиральня, 1-4, І надвірні споруди, у тому числі на 1/6 частину в порядку спадкування, після смерті [PERSON], який помер [INFO] року та на 1/3 частину як колишнім членом колгоспного двору; - визнати за позивачем, [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку в [ADDRESS], який відповідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд складається з: літ. А - житловий будинок, житловою площею 54,2 кв.м., загальною площею 116,1 кв.м., господарських будівель: літ. Б - котельна, літ. В - сарай, літ. Г - сарай, літ. Д - сарай, літ. Е - сарай, літ. Ж - сарай, літ. З - убиральня, 1 - 4, І надвірні споруди, у тому числі на 1/6 частину в порядку спадкування, після смерті [PERSON], який помер [INFO] року та на 1/3 частину як колишнім членом колгоспного двору. Представником позивачів та позивачами було надано заяви, відповідно до яких вони підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили розглянути справу без їх участі. Представник відповідача - Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, в судове засідання не прибув, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив суд розглянути справу у межах чинного законодавства України, за його відсутності. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Шлюб між рос. «[PERSON]» та рос. «[PERSON]» був укладений 21.08.1965 року Кілійським р/б ЗАГС Одеської області, що підтверджується виданим свідоцтвом про одруження, серії [NUMBER] від 21.08.1965 року, актовий запис № 123. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєне прізвище «[PERSON]». Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] зареєстрованого Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 212, - [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського району Одеської області, актовий запис № 343, [PERSON], помер [INFO] року. Відповідно до довідки виконавчого комітету Кілійської міської ради № 19 від 10.04.2009 р., станом на 16.04.1991 р. двір за адресою: [ADDRESS] відносився до колгоспних дворів та в ньому проживали: рос. «[PERSON]», [INFO], рос. «[PERSON]» [INFO], рос. «[PERSON]» [INFO] Згідно технічного паспорту, складеного КП КРР «РБТІ» від 07.03.2018 р., житловий будинок по [ADDRESS] з: літ. А - житловий будинок, житловою площею 54,2 кв.м., загальною площею 116,1 кв.м., літ. Б - топочна, літ. В - сарай, літ. Г - сарай, літ. Д - сарай, літ. Е - сарай, літ. Ж - сарай, літ. З - убиральня, 1-4,І - надвірні споруди. З довідки КП КРР «РБТІ» від 04.04.2018 р. № 205 вбачається, що станом на 01.01.2013 р. право власності на житловий будинок,який розташований за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано. Як вбачається з інформаційного листа від 12.07.2018 р. № 303/01-16, приватний нотаріус Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Богачова Н.М. на підставі звернень [PERSON] та [PERSON] щодо оформлення спадщини після смерті [PERSON] роз'яснила, що за відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, це питання вирішується у судовому порядку. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 53381032 від 20.09.2018 р. сформованої Теплодарською міською державною нотаріальною конторою, інформація відносно [PERSON] відсутня. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 53381058 від 20.09.2018 р. сформованої Теплодарською міською державною нотаріальною конторою, інформація відносно [PERSON] відсутня. При розгляді і вирішенні справи судом застосовано наступні норми права: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР (в ред. 1963 року, що діяла до 15.04.1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної власності. Відповідно до ч. 1-2 ст. 123 ЦК УРСР доля члена колгоспного двору в майні двору визначається при виході його зі складу двору без утворення нового двору (виділ). Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток всіх членів двору включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону Української РСР «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Норма, що передбачала можливість членів сім'ї та інших осіб, які спільно ведуть трудове господарство, мати у власності, зокрема, жилі будинки і господарські споруди, також містилася у ст. 8 Закону СРСР «Про власність в СРСР» 1990 року. Відповідно до роз'яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об'єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Згідно п.5 ч. 2 ст. 293, ст. 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Виходячи з наведеного суд вважає обґрунтованими вимоги представника позивачів, щодо встановлення факту належності житлового будинку [PERSON], [PERSON], [PERSON], як членам колишнього колгоспного двору, оскільки правовстановлюючий документ на даний будинок відсутній і вказані особи дійсно входили до складу відповідного колгоспного двору. Відповідно до п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (втратила чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року) доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Оскільки з досліджених доказів достовірно встановлено, що [PERSON], який помер [INFO] рокута [PERSON], [INFO] є батьком та сином,суд вважає вимогу обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги, є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державіабо окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчиненіпротягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З досліджених доказів судом встановлено, що позивач, [PERSON] має право на 1/2 частину житлового будинку, а саме: на 1/6 частину, в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO] року та на 1/3 частину, як колишній член колгоспного двору та позивач [PERSON] має право на 1/2 частину житлового будинку за вказаною адресою, а саме на 1/6 частину, за спадщиною після померлого [INFO] р. [PERSON] та на 1/3 частину, як колишній член колгоспного двору тав зв'язку з тим, що позивачі не мають можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлені можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв'язку з чим їх право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved