Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

Публічне акціонерне товаристве «Страхова компанія «Універсальна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів у порядку регресу, та судового збору, посилаючись на таке. 23.12.2017 року відбулася дорожньо-транспортна пригода (надалі -ДТП) за участю автомобіля марки «Рено» д.н.з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля марки Мазда» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (далі - Відповідач). Постановою Малиновського районного суду м. Одеса [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КпАП України. Автомобіль «Рено» д.н.з [NUMBER] було застраховано ТОВ «ВіЕйБі Лізинг» у ПАТ «Страхові компанія «Універсальна» на підставі страхового сертифікату № 3000/290/006224 від 27.04.2017 р. до договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № 3000/390/003269. Враховуючи викладене, та зважаючи на зібрані документи, Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна» було прийнято рішення про визнання даної події страхова випадком та виплату, на підставі рахунку-фактури, страхового акту № 36887/1, № 36887/2 страхового відшкодування в сумі 26591,33 грн. Страхове відшкодування було перераховане, згідно заяви Страхувальника про перерахунок коштів на рахунок СТО, що підтверджується платіжними дорученнями № 139191 від 08.02.2018 р., № 141678 від 19.03.2018 р. Таким чином Позивач повністю виконав покладені на нього зобов`язання щодо виплаті страхового відшкодування потерпілій стороні. Згідно з положенням ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплати страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 1188 ЦК України при взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Страховик, який виплатив страхове відшкодування, згідно із законодавством має право пред`явити грошову вимогу до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Тобто, Позивач має право зворотної вимоги до Відповідача, з вини якого завдано матеріальної шкоди Страхувальнику, якому Позивач виплатив страхове відшкодування. Претензією Позивач письмово повідомив Відповідача щодо необхідності виплати на його користь грошових коштів. Відповідач позов не визнав частково, оскільки сума страхового відшкодування завищена та не відповідає завданим збиткам. Надав до суду відзив на позов, в якому посилався на таке. 23 грудня 2017 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мазда» [NUMBER] під його керуванням, в результаті дорожньо-транспортної пригоди були завдані механічні пошкодження автомобілю «Рено» [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Постановою Малиновського районного суду м. Одеса відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. На момент ДТП договір обов`язкового страхування відповідальності водія транспортного засобу закінчився, новий оформлено не було. Відповідно до Додатку до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення від 23 грудня 2017 року, автомобілю «Рено» [NUMBER] було завдано наступні пошкодження: пошкодження дверей багажника, розбито задній бампер. Позивачем самостійно на місті ДТП було зроблено фото автомобілів та їх пошкоджень, відповідного до який видно, що автомобіль «Рено» [NUMBER] отримав пошкодження, які були описані в додатку до протоколу, а саме: пошкодження середньої частини бампера, пошкодження накладок задніх дверей багажника. В свою чергу в Акті огляду транспортного засобу від 28 грудня 2017 року, який було складено представником ПАТ «СК Універсальна», вказано наступний характер пошкоджень: бампер задній центральна частина (заміна), накладка дверей задніх лівих і правих (заміна), двері задні ліві і праві (фарбування), підсилювач бамперу заднього (заміна). Якщо щодо бампера та накладок на задні двері питання не виникають, то щодо необхідності ремонту дверей, а саме їх фарбування та щодо заміни підсилювача заднього бампера виникають питання, оскільки з матеріалів страхової справи не видно, який способом були визначені завдані пошкодження при тому, що зняття деталей з автомобіля не проводилось. Більш того, виникає закономірне запитання, чому для складання акту огляду не було викликано винну сторону, й чому в такому випадку акт огляду був складений спеціалістом з врегулювання особисто без залучення власників автомобіля, учасника ДТП або їх представників. Крім того, в акті огляду не вказано ані місце огляду, ані часовий проміжок, коли огляд проводився. Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що спеціалістом з врегулювання, який особисто і одноособово проводив огляд та складання акту огляду транспортного засобу здійснив завищення кількості нанесених пошкоджень. Щодо акту додаткового огляду транспортного засобу від 14 березня 2018 року, то його було складено майже через три місяці після першого акту від 28 грудня 2017 року. В акті додаткового огляду транспортного засобу від 14 березня 2018 року не вказано місце огляду, часовий проміжок його складання, показники спідометра автомобіля «Рено» [NUMBER] , який оглядався. Крім того, даний акт складався одноособово і до акту не прикладено фотознімків, які б свідчили про виявлення прихованих недоліків. З наданих на виконання ухвали суду документів, а саме з Страхового сертифікату №3000/290/006224 до Договору №3000/390/003269 від 27 квітня 2017 року вбачається, що сторони домовились про варіант розрахунку суми страхового відшкодування, відповідно до п.1.12 Варіант розрахунку суми страхового відшкодування (варіанті, варіант 2, варіант 3), проте з копії не видно який варіант визначення обрано та не можливо встановити, як розраховувалась сума страхового відшкодування. Щодо розрахунків страхового відшкодування від 23.01.2018 року та від 16.03.2018 року, з них не зрозуміло, звідки саме взялися суми страхового відшкодування, 23371,33 грн. та 3220,0 грн. відповідно. Щодо Рахунків-фактур від 10.01.2018 року та від 14.03.2018 року, на які посилається Позивач, то вони виписані ТОВ «АВТО ГРУП+» на замовлення ПП «ГЕСС АВТОЗАПЧАСТИНИ», дані юридичні особи не мають жодного відношення до спору та дані рахунки не можуть бути використані, як доказ. Отже з наданих документів не видно, яку методику розрахунку страхового відшкодування обрано та неможливо встановити, яким чином здійснювалось розрахунок суми страхового відшкодування, крім того не можливо встановити як та на підставі чого описувались пошкодження на автомобілі «Рено» [NUMBER] , чому з`явились після спливу майже трьох місяців додаткові пошкодження. Не зрозуміло, чому в матеріалах страхової справи відсутній Звіт незалежного експерта-оцінювача, який відповідає методиці авто-технічної експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 рок № 142/5/2092 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року за № 1074/8395). Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона, посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, як беруть участь у справі. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; як правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Враховуючи вищевикладене, відповідач визнав за собою нанесення пошкоджень у вигляді пошкоджень середньої частини бампера та накладок на двері, сумарна сума визнаних пошкоджень з урахуванням проведення робіт по заміні пошкоджених деталей, становить 10224,25 грн., які він згоден сплатити. В решті позовних вимог просив відмовити. Позивач надав до суду додаткові пояснення, в яких зазначив наступне. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Нормами ст. 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~9\~Закону України\~«Про страхування»\~страхова виплата - грошова сума,\~яка виплачується\~страховиком відповідно\~до умов\~договору страхування при настанні страхового випадку. Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ст. 25 Закону України «Про страхування»). Статтею 988 Цивільного кодексу України встановлено обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування у встановлений договором строк. Згідно з абзацом 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Відповідно до\~Страхового сертифікату\~№ 3000/290/006224\~від 27.04.2017\~р.\~до Договору\~добровільного страхування\~наземного транспорту\~№ 3000/390/003269\~від 01.11.2012\~р.\~п.\~1.12. узгоджено сторонами варіант розрахунку суми страхового відшкодування під Варіантом 3. Згідно з\~п.\~11.1.3. Договору добровільного страхування наземного транспорту № 3000/390/003269 від 01.11.2012 р., Варіант 3 передбачає, що розрахунок страхового відшкодування здійснюється на підставі калькуляції СТО. Відповідно до даних умов Позивачем було виплачено страхове відшкодування на підставі рахунків СТО № АГ-00000107 від 10.01.2018 р. та № АГ-00001032 від 14.03.2018 р. та перераховано на рахунки СТО, що підтверджується платіжними дорученнями, що містяться в матеріалах справи. Ст. 627 Цивільного кодексу України визначає, що відповідно до ст. 6 даного Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Також ст. 6 ЦК України визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Таким чином, з боку Страхувальника всі умови Договору були виконані. Жодних підстав для відмови у виплаті страхування у Позивача не було. Представник позивача надав заяву про слухання справи за його відсутності. Відповідач в подальшому в судове засідання не з`явився. Ухвалою суду від 23 жовтня 2019 року була призначена судова авто-товарознавча експертиза, на вирішення якої були поставлені питання: 1. Яка вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу марки Рено [NUMBER] , внаслідок його пошкодження в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 23.12.2017 року, станом на дату дорожньо-транспортної пригоди ? 2. Яка вартість ремонтно-відновлювальних робіт з врахуванням зносу, з врахуванням ПДВ, щодо відновлення колісного транспортного засобу марки Рено [NUMBER] , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 23.12.2017 року, станом на дату дорожньо-транспортної пригоди ? В зв`язку з ненаданням експерту додаткових матеріалів експертиза проведена не була. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про ухвалення рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.12.2017 року відбулася дорожньо-транспортна пригода (надалі -ДТП) за участю автомобіля марки «Рено» д.н.з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля марки Мазда» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (далі - Відповідач). Постановою Малиновського районного суду м. Одеса [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КпАП України. Автомобіль «Рено» д.н.з [NUMBER] було застраховано ТОВ «ВіЕйБі Лізинг» у ПАТ «Страхові компанія «Універсальна» на підставі страхового сертифікату № 3000/290/006224 від 27.04.2017 р. до договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № 3000/390/003269. Враховуючи викладене, та зважаючи на зібрані документи, Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна» було прийнято рішення про визнання даної події страхова випадком та виплату, на підставі рахунку-фактури, страхового акту № 36887/1, № 36887/2 страхового відшкодування в сумі 26591,33 грн. Страхове відшкодування було перераховане, згідно заяви Страхувальника про перерахунок коштів на рахунок СТО, що підтверджується платіжними дорученнями № 139191 від 08.02.2018 р., № 141678 від 19.03.2018 р. При цьому суд не погоджується з розміром страхового відшкодування, оскільки відповідно до Додатку до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення від 23 грудня 2017 року, автомобілю «Рено» [NUMBER] було завдано наступні пошкодження: пошкодження дверей багажника, розбито задній бампер. Позивачем самостійно на місті ДТП було зроблено фото автомобілів та їх пошкоджень, відповідного до який видно, що автомобіль «Рено» [NUMBER] отримав пошкодження, які були описані в додатку до протоколу, а саме: пошкодження середньої частини бампера, пошкодження накладок задніх дверей багажника. В свою чергу в Акті огляду транспортного засобу від 28 грудня 2017 року, який було складено представником ПАТ «СК Універсальна», вказано наступний характер пошкоджень: бампер задній центральна частина (заміна), накладка дверей задніх лівих і правих (заміна), двері задні ліві і праві (фарбування), підсилювач бамперу заднього (заміна). Якщо щодо бампера та накладок на задні двері питання не виникають, то щодо необхідності ремонту дверей, а саме їх фарбування та щодо заміни підсилювача заднього бампера виникають питання, оскільки з матеріалів страхової справи не видно, який способом були визначені завдані пошкодження при тому, що зняття деталей з автомобіля не проводилось. Більш того, виникає закономірне запитання, чому для складання акту огляду не було викликано винну сторону, й чому в такому випадку акт огляду був складений спеціалістом з врегулювання особисто без залучення власників автомобіля, учасника ДТП або їх представників. Крім того, в акті огляду не вказано ані місце огляду, ані часовий проміжок, коли огляд проводився. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що спеціалістом з врегулювання, який особисто і одноособово проводив огляд та складання акту огляду транспортного засобу здійснив завищення кількості нанесених пошкоджень. Щодо акту додаткового огляду транспортного засобу від 14 березня 2018 року, то його було складено майже через три місяці після першого акту від 28 грудня 2017 року. В акті додаткового огляду транспортного засобу від 14 березня 2018 року не вказано місце огляду, часовий проміжок його складання, показники спідометра автомобіля «Рено» [NUMBER] , який оглядався. Крім того, даний акт складався одноособово і до акту не прикладено фотознімків, які б свідчили про виявлення прихованих недоліків. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, яка завдана джерелом підвищеної небезпеки (автомобілем) відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє цим транспортним засобом. Вина відповідача у спричинені матеріальної шкоди позивачу доведена. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особи з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму «страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 1\~ст.\~981\~ЦК України\~передбачено,\~що договір\~страхування укладається\~в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва. Згідно з п. 1.8 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), страховий поліс - це єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Таким чином, з метою виконання обов`язків, покладених Законом та іншими актами цивільного законодавства, страховик здійснив страхове відшкодування потерпілій особі, транспортний засіб якої було пошкоджено внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди з вини водія забезпеченого транспортного засобу, відповідальність якого була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування». Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що після виплати страхового відшкодування страховик має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду з підставі, передбачених ст. 38 Закону. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результат порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила, або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. \~ \~ \~ \~ Враховуючи, що порушення відповідачем Правил дорожнього руху є основною причиною пошкодження застрахованого майна, яке належить страхувальнику, а інші обставини пригоди не можуть бути розцінені як причини завдання шкоди, а лише як такі обставини, що сприяли його виникненню або збільшували негативні наслідки, суд визнає відповідача винним у завданні шкоди страхувальнику та, враховуючи виплату останньому страховиком, позивачем у цій справі, суми страхового відшкодування, вважає за необхідне вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] задовольнити в розмірі 10224,25 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 ЦПК України. Згідно ч. ч. 1-2\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показанням свідків. У відповідності до\~ст. 88 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин суд має покласти витрати по сплаті судового збору в сумі 677,48 грн. на відповідача пропорційно до задоволеної частини вимог. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial