Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «АІСЕ Україна» звернулося до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу. в обґрунтування позову зазначено, що 1 березня 2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено Угоду № 188377 та додатки № 1 та № 2, які є невідємними частинами угоди. 17 серпня 2010 року [PERSON] на підставі угоди отримав у власність автомобіль Chevrolet AVEO, 2010 року випуску, державний знак [NUMBER]. [PERSON], в свою чергу, зобовязався оплатити стовідсоткову вартість автомобіля та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 100 щомісячних повних внесків. Протягом квітня 2008 року до квітня 2014 року [PERSON] сплачував щомісячні внески, а з травня 2014 року повністю припинив сплату. Позивач неодноразово намагався врегулювати ситуацію шляхом добровільного погашення боргу, проте позитивних результатів це не дало. 21 серпня 2016 року [PERSON] надсилалася вимога про погашення заборгованості до 31 серпня 2016 року, проте станом на час звернення до суду заборгованість лишається непогашеною. На серпень 2016 року заборгованість складає 107\~390 грн. 05 коп. Також в забезпечення виконання зобовязання за Угодою, між позивачем з одного боку та [PERSON], [PERSON], [PERSON] (поручителі) з іншого боку було укладено договір поруки, згідно з яким поручителі зобовязалися відповідати перед кредитором (позивачем) в повному обсязі за виконання зобовязання боржником, [PERSON] 21 серпня 2016 року поручителям також надсилалася вимога про погашення заборгованості строком до 31 серпня 2016 року, проте ці вимоги виконані не було. На підставі вищевикладеного позивач просив суд стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «АІСЕ Україна» заборгованість в сумі 107390 грн. 05 коп. та понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив суд задовольнити заявлені вимоги з підстав, зазначених у позові. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні позов визнав, суду пояснив, що дійсно він придбав автомобіль, спочатку сплачував щомісячні платежі, а потім не зміг сплачувати, оскільки не було роботи. Пізніше виїхав в іншу країну та починаючи з 2014 року не погашав заборгованість. Відповідачі, [PERSON] та [PERSON], в судовому засіданні кожна окремо позов визнали частково, проти задоволення вимог до них заперечували, оскільки цю заборгованість, на їхню думку, має погашати саме [PERSON] Вони не заперечували, що укладали договір поруки, усвідомлювали свої обовязки як поручителів, проте позивач обіцяв сплачувати борг своєчасно. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надавав. Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. 1 березня 2008 року між ПАТ «АІСЕ Україна» та [PERSON] було укладено Угоду № 188377, згідно з якою ПАТ «АІСЕ Україна» взяло на себе обовязок надати послуги щодо придбання [PERSON] автомобіля відповідно до умов, визначеним Додатком №1 та № 2 до цієї Угоди (а.с.7). Додатком № 1 до угоди, який є невідємною частиною договору, визначено автомобіль, який мав придбати [PERSON] як учасник системи, а саме Chevrolet AVEO, визначено вступний внесок, щомісячний цілий чистий внесок, щомісячний внесок в оплату послуг, щомісячний внесок в оплату страхового платежу та плата за право на отримання автомобіля (а.с.8). Додатком № 2 до Угоди, який також є невідємною частиною договору, було визначено правила функціонування Автоплану, а саме мета системи Автоплан, порядок вступу до Автоплану, поточна ціна автомобіля, складові повного внеску, порядок сплати внесків та їх призначення, порядок надання права на отримання автомобіля (а.с.9-12). Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до\~статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязком для виконання сторонами. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Уклавши договір з ПАТ «АІСЕ Україна», [PERSON], отримав у власність автомобіль Chevrolet AVEO 2010 року випуску, державний знак [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.16) та не заперечували відповідачі у судовому засіданні. Проте в порушення умов договору [PERSON] припинив сплачувати щомісячні платежі, які повинні були сплачуватися щомісяця, всього 100 платежів, починаючи з дня укладення угоди, тобто до березня 2016 року. Розрахунком платежів підтверджується, що останній платіж за угодою було зроблено 22 квітня 2014 року. Всього було зроблено 75 платежів зі 100 необхідних (а.с.14-15). Станом на 21 серпня 2016 року заборгованість становила 107390 грн. 05 коп. У звязку з порушенням умов договору 21 серпня 2026 року на адресу [PERSON] позивач надсилав платіжну вимогу про необхідність погашення заборгованості (а.с.21), проте ці вимоги не було виконано. В судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідачем [PERSON] порушено передбачений договором порядок погашення\~\~заборгованості, тому вимога позивача про стягнення суми заборгованості є законною та обґрунтованою. Будь-яких доказів на спростовування таких висновків суду відповідачами не надано. Окрім того встановлено, що 11 серпня 2010 року між ПАТ «АІСЕ Україна» (Кредитор) та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (Співпоручителі) було укладено договір поруки. Згідно з цим договором Співпоручителі зобовязалися відповідати перед Кредитором в повному обсязі за виконання Боржником ([PERSON]В.) зобовязань, що виникають з угоди № 188377 від 1 березня 2008 року. Умовами договору поруки передбачено, що в разі невиконання Боржником зобовязань за Угодою, Боржник і кожен із Співпоручителів відповідають перед Кредитором як солідарні боржники (а.с.13). Відповідно до положень ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Згідно з ч. 1 ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Враховуючи те, що доказів розірвання, припинення або визнання недійсним договору поруки, укладеного між ПАТ «АІСЕ Україна» та [PERSON], [PERSON], [PERSON] сторонами не надано, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з боржника та поручителя як солідарних боржників законними та обґрунтованими і таким, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, приймаючи до уваги, що за подання позову позивачем було сплачено судовий збір в сумі 1610 грн. 85 коп. (а.с.1), суд приходить до висновку, що понесені позивачем процесуальні витрати підлягають відшкодуванню відповідачами. На підставі викладеного та

Outcome: approved