Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

Представник позивача у листопаді 2018 р. звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що рішенням суду від 23.09.2015 р. шлюб з відповідачем розірвано. Від шлюбу у сторін є донька [PERSON] , [INFO] Дитина проживає з матір`ю, знаходиться на її утриманні. Відповідач з кінця 2013 р. життям, розвитком, станом здоров`я доньки не цікавиться, не дбає про її духовний та фізичний стан, інтереси. Жодних перешкод для виконання відповідачем батьківських обов`язків по відношенню до дитини, позивач не здійснювала. Відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а тому позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] , стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 2000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 05.12.2018 р. відкрито провадження по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує (ас. 34). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивачки та її представника. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином (ас. 27), а тому суд на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність останнього на підставі наявних даних в матеріалах справи. Представник третьої особи до суду не з`явився, подав до суду листа про розгляд справи за їх відсутності, також суду був наданий висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав (а.с. 28). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника третьої особи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , батьком якої є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с. 11). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23.09.2015 р. шлюб, зареєстрований 22.07.2011 р. у Міському відділі ДРАЦС Макіївського міського управління юстиції у Донецькій обл. між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.10). 22.11.2016 р. позивача та її доньку взято на облік як внутрішньо переміщені особи з м. Макіївки Донецької області, фактичне місце проживання яких зазначено як: [ADDRESS] (а.с.7-8). 28.08.2018 р. позивач повторно зареєструвала шлюб та змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до довідки Центру дитячого розвитку та дозвілля «Зелені сандалі» від 17.10.2018 р., [PERSON] ,2012 р.н. з травня 2016 р. виховується у групі денного догляду за дітьми. Дитину постійно приводить та забирає її мама [PERSON] , батька дитини адміністрація закладу не бачила (а.с. 13). Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на розвиток дитини. Відповідач не спілкуються з дитиною, не сприяють засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє жодного інтересу до його внутрішнього світу. Наведене підтверджує факт ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , а тому відповідач підлягає позбавленню батьківських прав. Крім того, відповідно до висновку Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 09.04.2019 р. прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини (а.с. 29-31). Щодо вимоги про стягнення аліментів, суд керується наступним. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.1, ч. 2 ст. 184 СК України). Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, допомоги на утримання дитини не надає, вихованням дитини не займається, а тому кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду. Суд, при визначенні суми аліментів, яка підлягає стягненню, враховує неналежне виконання відповідачем батьківського обов`язку по утриманню дитини та перекладення обов`язку по утриманню та вихованню доньки на позивача. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю, стягнути з відповідача на користь позивача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.11.2018 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved