Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

Прокурор Олександрійського району Кіровоградської області в інтересах держави в особі Кіровоградської обласної державної адміністрації (надалі Позивач) 13 листопада 2014 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] (надалі Відповідач) про стягнення витрат понесених закладом охорони здоров'я на лікування потерпілого від злочину в сумі 3 112 грн. 78 коп., мотивуючи свої вимоги тим, що відносно [PERSON] було порушено кримінальне провадження за фактом умисного спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, середнього ступеня тяжкості, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. За ухвалою Олександрійського міськрайонного суду від 03 листопада 2014 року кримінальне провадження було закрито в зв'язку з відмовою потерпілого від обвинувачення. Цивільний позов було залишено без розгляду, тому прокурор змушений звертатись до суду в порядку цивільно-процесуального законодавства. В судовому засіданні позивач на позовних вимогах наполягає, посилаючись на викладені обставини, пояснивши суду, після вирішення кримінальної справи і виникли підстави для звернення до суду із позовом, тому просить суд стягнути з відповідача в повному обсязі витрати, що понесені закладом охорони здоров'я на лікування потерпілого від злочину. Відповідач в судове засідання з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в суді, в судовому засіданні проти позову не заперечує, визнає, що має відшкодувати понесені витрати на лікування потерпілого. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 4-11, 15, 16, 22, 1206 ЦК України. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. За загальним правилом відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі. При вирішенні питання про відшкодування шкоди підлягають з'ясуванню такі питання: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача вини та вини останнього в заподіянні шкоди. Відповідно до вимог ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Судом встановлено, що 14 грудня 2013 року близько 23 години 30 хвилин, по вул. Культури, 29 в селі Косівка, Олександрійського району, між [PERSON] та [PERSON] виник конфлікт в ході якого [PERSON], діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, маючи на меті спричинення тілесних ушкоджень, наніс останньому удар правою рукою в область голови, чим спричинив [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді подвійного перелому нижньої щелепи зі зміщенням кісткових фрагментів, розрив слизової оболонки альвеолярного відростку нижньої щелепи між 1 та 2 зубами зліва, підслизовий крововилив у ретромолярній ділянці справа, з наступним антиповим видаленням 8 зубу на нижній щелепі справа з лінії перелому, які згідно висновку судово - медичної експертизи № 290 від 27 червня 2014 року відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров'я, тривалістю більше як три тижні. Своїми діями [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення передбачене частиною 1 статті 122 КК України, спричинивши потерпілому умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст. 121 Кримінального кодексу України. Прокурором було заявлено цивільний позов до обвинуваченого [PERSON] про відшкодування вартості фактичних витрат на лікування потерпілого [PERSON] від злочину в Кіровоградській обласній лікарні в сумі 3 112 грн. 78 коп. За ухвалою Олександрійського міськрайонного суду від 03 листопада 2014 року кримінальне провадження № 12013120300001329 про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України було закрито в зв'язку з відмовою потерпілого від обвинувачення. Цивільний позов було залишено без розгляду. Суд приймає до уваги, що до суду надані належні та допустимі докази понесених витрат Кіровоградською обласною лікарнею в хірургічному стоматологічному відділенні на лікуванні потерпілого [PERSON] від злочину, оскільки згідно довідки від 25 червня 2014 року за період лікування потерпілого з 15 грудня 2013 року до 26 грудня 2013 року (всього 11 ліжко/днів) понесені витрати складають суму 3 112 грн. 78 коп. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позивачем в повній мірі доведено розмір понесених витрат на лікування потерпілого від злочину. З урахуванням обставин справи суд вважає необхідним з відповідача стягнути суму 3 112 грн. 78 коп. на користь Кіровоградської обласної адміністрації, як балансоутримувача Кіровоградської обласної лікарні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи викладенні обставини та

Outcome: approved