Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

Представник позивачів звернувся з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зобовязання не чинити перешкоди у користуванні квартирою. Вимоги мотивовано тим, що [PERSON], [PERSON], [PERSON]є власниками квартири [ADDRESS]. Відповідач перебуває на реєстраційному обліку за даною адресою, як член сімї (колишній чоловік позивача [PERSON]М.), але з серпня 2014 року у вказаній квартирі не проживає. Позивачі змушені нести додаткові витрати з оплати житлово-комунальних послуг, їм створені перешкоди в реалізації у повному обсязі права власності на житло. Просили визнати [PERSON]таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 2 в будинком № 15 по вул. Урицького в м. Каховка Херсонської області, зобовязати [PERSON] не чинити перешкоди у користуванні квартирою, а також стягнути з відповідача судові витрати. У судове засідання представник позивачів надав заяву, відповідно до змісту якої на за-доволенні позову наполягав у повному обсязі, з підстав, викладених в позовній заяві, просив розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідач про дату, час і місце судового розгляду оповіщений на-лежним чином у встановленому порядку, повторно не зявився. Письмових заперечень проти позову, будь-яких заяв та клопотань від нього не находило. Допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні надали покази відповідно до яких в квартирі [ADDRESS] [PERSON] не проживає більше року, його особисті речі (предмети побутового користування, засоби гігієни) в квартирі відсутні. На протязі всього часу відповідач не виконуює обовязків наймача, не приймає участі в оплаті комунальних послуг. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. На основі повно та всебічно зясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозвязок у їх сукупності, встановивши пра-вовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, cуд приходить до висновку про часткове задоволення по-зовних вимог. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON]на праві спільної часткової власності, на підставі свідоцтва про право власності, договору про поділ нерухомого майна договору купівлі-продажу, належить квартира [ADDRESS] (а.с. 4, 5, 6 8), якою, в силу ст. 41 Конституції України, позивачі мають право володіти, користуватися і розпоряджатися на свій розсуд. [PERSON] перебуває на реєстраційному обліку місця проживання за адресою: [INFO], б. № 15[ADDRESS] (а.с. 9, 17, 19). Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 25 липня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 26 листопада 1994 року, розірвано (а.с. 23). Відповідно до виданої старшим кварталу № 14 довідки від 03 вересня 2015 року, [PERSON]. за адресою: м. Каховка Херсонської області, вул. Урицького, б. № 15[ADDRESS] зареєстро-ваний, проте з 01 серпня 2014 року, не проживає (а.с. 22). Позивачі за відсутності відповідача несуть додаткові витрати з оплати житлово-кому-нальних послуг (а.с. 24 25). Власність зобовязує, тягар утримання майна покладається на власника ч. 4 ст. 319, ст. 322 ЦК України. Чинним цивільним законодавством (п. 3 ч. 2 ст. 16, ст. 391 ЦК України) встановлено, що власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, в тому числі усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ст. 317, 319 ЦК України). Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Украї-ни, передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживан-ня членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, обмеження чи втручання у право власника можливо лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно ст. 156 ЖК України до членів сімї власника будинку (квартири) належать осо-би, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на ко-ристування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. За вказаних обставин суд вважає, що відповідач не проживає більше одного року за місцем реєстраційного обліку без поважних причин, його перебування на реєстраційному обліку за адресою житла, належного позивачам на праві спільної часткової власності, створює останнім перешкоди у реалізації їх прав, які слід усунути шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Обраний позивачами спосіб захисту порушеного права - усунення перешкод у кори-стуванні та розпорядження своїм майном шляхом зняття відповідача із реєстраційного обліку за адресою вул. Урицького, б. № 15[ADDRESS], м. Каховка не передбачено діючи законодавством. Як вбачається з п. 34 постанови Вищого Спеціалізованого Суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зо-крема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирі-шення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті\~71,\~72,116,\~156 ЖК УРСР;\~стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле при-міщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи без-вісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Згідно зі\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця прожи-вання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове при-міщення або права користування житловим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою. Таким чином належним способом захисту цивільних прав є предявлення позову про визнання особи втратившою право користування або виселення, що є підставою для зняття осо-би з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11. Тобто, реєстраційний облік є похідним до матеріального права щодо права користуван-ня чи розпорядження жилим приміщенням. На підставі ст. 88 ЦПК України, понесені позивачами і підтвердженні документально судові витрати судовий збір в розмірі 487,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на їх ко-ристь (а.с. 1).

Outcome: partial