Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з вказаним позовом, вимоги мотивовано тим, що відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбу з 12.09.2008 року, який у відповідності до рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 11.08.2020 року було розірвано, однак ще з травня 2019 року відповідачі у справі фактично припинили подружнє життя. На початку 2019 року позивач познайомився з відповідачем [PERSON] , відтоді у них склалися відносини і вони почали проживати разом як чоловік і дружина. В цивільному шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , проте, у зв`язку з тим, що не сплило десять місяців після припинення шлюбу, дана дитина походить від подружжя, тому в свідоцтві про народження спільного сина [PERSON] та [PERSON] в графі батько зазначили - [PERSON] , проте біологічним батьком дитини є позивач по справі. Просить суд визнати позивача [PERSON] батьком дитини [PERSON] , виключити з актового запису про його народження відомості про батька [PERSON] , зазначивши в графі батька [PERSON] . В судове засідання представник позивача не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та про уточнення позовних вимог, на задоволенні якої наполягала. Відповідач [PERSON] в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, з позовними вимогами згодна. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, сповіщений про дату, місце та час розгляду справи. Клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Від представника третьої особи - Каховського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Каховському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечень не мають. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбу з 12.09.2008 року, який у відповідності до рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 11.08.2020 року було розірвано (а.с. 10-12). З липня 2019 року позивач та відповідач [PERSON] почали проживати разом, в цивільному шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). У зв`язку з тим, що не сплило десять місяців після припинення шлюбу, відповідно до ч. 2 ст. 122 СК України, дана дитина походить від подружжя, тому в свідоцтві про народження спільного сина [PERSON] та [PERSON] в графі батько зазначили - [PERSON] . Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України). Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у ст.ст. 126 та 127 СК України, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 р. № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. № 96/5, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оцінюючи в сукупності надані до суду докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved