Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 29237,62 грн., з якої 22821,46 грн. - заборгованість за кредитом; 1,35 грн. - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом; 6414,81 грн. - заборгованість за комісією та судові витрати в розмірі 1600 грн., посилаючись на те, що 18.12.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений споживчий кредитний договір №2007317518 на суму 24914,80 грн. зі строком кредитування 36, з процентною ставкою 0,01% річних, з датою повернення 18.12.2016 року згідно графіку погашення. В подальшому первинним кредитором було відступлено право вимоги за вказаними кредитними договорами. 22.12.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу №22/12/14/1-1, згідно якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло право вимоги за даним кредитним договором. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає, в разі неявки в судове засідання відповідача, просить винести заочне рішення на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи. Відповідач жодного разу у судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення, наявні в матеріалах справи, причину неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності не надала. Згідно до положення ч.2 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ст.169 ч.4 ЦПК України у разі повторної неявки якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідачів судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: 18.12.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений споживчий кредитний договір №2007317518, згідно п.1.1, п.п.1.2.1 п.1.2, п.п.1.3.1 п.1.3, п.п.1.4.1,1.4.2,1.4.4 п.1.4 якого банк надав відповідачу кредит у сумі 24914,80 грн. зі строком кредитування 36, з процентною ставкою 0,01% річних, з датою повернення 18.12.2016 року згідно графіку погашення. Згідно п.п.1.5.4,1.5.6 п.1.5 кредитного договору, вразі порушення відповідачем строків або суми сплати будь-якиого з щомісячних платежів, ПАТ «ОТП Банк» має право вимагати від відповідача дострокового виконання зобовязань за кредитним договором. В цьому разі відповідачу рекомендованим листом надсилається вимога. У випадку невиконання відповідачем вимог, банк має право звернутися до відповідного суду для стягнення заборгованості за договором в примусовому порядку (3-5,6,7-8,9,10,11,12). 22.12.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу №22/12/14/1-1, згідно якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло право вимоги за даним кредитним договором №2007317518 від 18.12.2013 року, в звязку з цим, позивач має право вимагати від відповідача належного виконання всіх зобовязань за кредитним договором №2007317518 від 18.12.2013 року (а.с.13-16). З розрахунку заборгованості станом на 24.11.2016 року наданого позивачем вбачається, що відповідач [PERSON] не виконала належним чином зобовязання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість по кредитному договору в розмірі 29237,62 грн., з якої 22821,46 грн. - заборгованість за кредитом; 1,35 грн. - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом; 6414,81 грн. - заборгованість за комісією (а.с.17). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Уклавши кредитний договір, сторони взяли на себе певні зобовязання. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Відносно викладеного, необхідно зазначити, що згідно зі ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.530 ч.1 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, які встановлені ст.ст.10,11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог або заперечень, саме сторона визначає коло доказів, які вона надає суду. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази в їх сукупності, суд знаходить позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved