Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором №5725.09.01.2108 від 03 квітня 2015 року у розмірі 47 903,92 грн., з яких: неповернута сума кредиту - 34 139,48 грн., прострочені відсотки - 503,75 грн., пеня - 13 260,69 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 1762,00 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 03 квітня 2015 року між ПАТ «Кредобанк» та відповідачем був укладений кредитний договір №5725.09.01.2108, згідно з яким [PERSON] було надано кредит в сумі 186 384,00 грн. на строк до 01 квітня 2020 року, зі сплатою 11,99% річних. Погашення кредиту та відсотків за його користування повинно було здійснюватись рівними сумами щомісячно не пізніше останнього робочого дня поточного місяця відповідно до графіку платежів. З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 07 квітня 2015 року сторони уклали договір застави, предметом якого визначено автомобіль марки ЗАЗ VIDA, 2014 року випуску, д.н.з. [NUMBER], який належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Банк виконав умови договору та надав відповідачу кредит у вказаному розмірі. Проте, [PERSON] свої зобов'язання не виконував, чим порушив умови укладеного між сторонами договору. Позивач скористався правом на досудове врегулювання спору шляхом вчинення приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. виконавчого напису №890, та подальшим його пред'явленням до примусового виконання. За результатами виконавчого провадження у боржника було вилучено та реалізовано з торгів предмет застави, кошти, отримані від його реалізації було зараховано на рахунок банку для погашення заборгованості по кредитному договору, але суми від реалізації виявилось не достатньо для повного погашення заборгованості. Оскільки досудове врегулювання спору виявилось неможливим, позивач змушений звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17 липня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі, розгляд якої проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу був встановлений п'ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали та роз'яснено його право подати відзив на позовну заяву. У встановлений судом строк відповідач відзив не подав. Клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, чи заперечень відповідача проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надійшло. За таких обставин, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, з урахуванням вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 квітня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №5725.09.01.2108, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 186 384,00 грн. на строк до 01 квітня 2020 року, зі сплатою 11,99 % річних. Погашення кредиту та відсотків за його користування, повинно було здійснюватись щомісячно, відповідно до графіку погашення заборгованості, який є невід'ємною частиною договору (а.с. 12-15). З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 07 квітня 2015 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено Договір застави, відповідно до п. 1.2. якого предметом застави є рухоме майно: автомобіль марки ЗАЗ, модель VIDA, дата виписку 2014, № кузова [NUMBER], об'єм двигуна 1498, колір - білий, державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого Центром ДАІ 8013 02.04.2015 року (а.с. 20, 21). Факт виконання ПАТ «Кредобанк» своїх зобов'язань за кредитним договором №5725.09.01.2108 від 03 квітня 2015 року та перерахування коштів на рахунок [PERSON] у визначеному договором розмірі, підтверджується меморіальним ордером № 13814163 від 07 квітня 2015 року та рухом коштів по рахунку з 03 квітня 2015 року по 15 березня 2018 року (а.с. 9, 10-11). Проте, відповідач всупереч умов кредитного договору і графіку щомісячних платежів, здійснював свої зобов'язання не належним чином, в результаті чого у нього перед позивачем виникла заборгованість. Відповідно до виконавчого напису приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. №890 від 11 серпня 2017 року запропоновано звернути стягнення на предмет застави, а саме автомобіль марки ЗАЗ VIDA, реєстраційний номер [NUMBER], у забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором у розмірі 151 770,07 грн. (а.с. 22). Згідно інформації про виконавче провадження №54780062, на підставі виконавчого напису №890 від 11 серпня 2017 року було вилучено у [PERSON] та реалізовано під час проведення електронних торгів від 26.12.2017 року №307419 автомобіль марки ЗАЗ VIDA, реєстраційний номер [NUMBER] за ціною 140 444,00 грн. Виконавче провадження було закінчене на підставі п. 15 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з тим, що коштів, які надійшли від реалізації заставного майна недостатньої для задоволення вимог стягувача (а.с. 23-25). Відповідно до п. 3.1.6. Договору застави, у випадках, якщо суми від продажу предмета застави, та суми від реалізації іншого майна, яке буде заставленим в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, недостатньо для повного задоволення вимог заставодержателя, він має право вимагати отримання суми, якої не вистачає для повного задоволення вимоги, з іншого майна заставодавця. Згідно із ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статей 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. За положенням ч. 4 ст. 591 ЦК України, якщо сума, одержана від реалізації предмета застави не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до статті 112 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання. Згідно із ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Як убачається із розрахунку суми позову про стягнення заборгованості по кредитному договору №5725.09.01.2108 від 03.04.2015 року станом на 15 березня 2018 року заборгованість [PERSON] становить 34 643,23 грн., яка складається з неповернутої суми кредиту - 34 139,48 грн. та прострочених відсотків - 503,75 грн. (а.с. 6). Крім того, відповідно до розрахунку пені по простроченій заборгованості позичальника [PERSON] за кредитним договором №5725.09.01.2108 від 03 квітня 2015 року, розмір пені визначений у межах строку спеціальної позовної давності за період з 16.03.2017 року по 15.03.2018 року становить 13260,69 грн. (а.с. 8). З огляду на означене, оскільки [PERSON] порушив зобов'язання встановлені договором, доказів своєчасної та повної оплати заборгованості за кредитним договором в матеріалах справи не має, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав щодо задоволення позовних вимог позивача щодо стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 34 139,48 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 503,75 грн. та пені - 13 260,69 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем за подання позову до суду у розмірі 1762,00 грн. також підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved