Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 02.10.2005 року за умов якого відповідач отримав у борг грошові кошти у сумі 6 200 доларів США, та зобов`язувався повернути кошти на першу вимогу [PERSON] . Починаючи з січня 2019 року, позивач зверталась до відповідача з вимогою про повернення коштів, однак [PERSON] своє зобов`язання перед [PERSON] не виконав. Так, оскільки позивач виконала свої обов`язки та надала відповідачу кошти про, що свідчить розписка від 02.10.2005 року, а відповідач кошти не повертає, [PERSON] змушена звернутись до суду з вимогою про стягнення боргу, який вона просить стягнути у гривневому еквіваленті на день винесення рішення суду та судові витрати по справі. Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, та від позивача в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала, проти заочного розгляду справи не заперечує. До заяви також додала оригінал квитанції до прибуткового касового ордера № 0023 від 02.08.2019 року на суму 5000 грн., яка підтверджує факт сплати грошових коштів на правову допомогу адвоката - Татар В .Г. позивачем [PERSON] (38). Відповідач у судове засідання не з`являвся, про дату, час та місце судового засідання повідомлений, належним чином шляхом надіслання судової повістки на зареєстроване місце проживання, однак конверт повернувся до суду без вручення, у зв`язку із відмовою адресата (а.с. 36). В судовому засіданні від 21.12.2019 р., відповідач [PERSON] пояснив, що він дійсно брав кошти у сумі 6 200 доларів США про що складена та підписана розписка. Зазначив, що він повернув борг чоловіку позивачки, але той вже помер й письмових доказів у нього на підтвердження того, що кошти він повернув померлому чоловіку позивачки надати не може. Справжність розписки підтвердив. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно власноруч написаної розписки від 02.10.2015 року, відповідач [PERSON] взяв у борг у позивачки [PERSON] із строком повернення до першої вимоги - 6 200 доларів США. Копія розписки додана до матеріалів справи та звірена з оригіналом в судовому засіданні головуючим по справі (а.с. 9). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, при цьому істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно положень ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що складена та підписана ним розписка складає між ним та позивачем договір позики, що підтверджується його підписом в ній (а.с. 9). Згідно ст. 1049 ЦК України - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності ч. 1 ст. 1049 ЦК України - позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Однак у встановлений позикою термін відповідач свої зобов`язання не виконав - не повернув борг, що призвело до виникнення перед [PERSON] заборгованості. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Так, відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 2 та 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом. При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у свої сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показаннями свідків. Положеннями ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З наведеного свідчить, що з [PERSON] слід стягнути суму боргу у розмірі 6 200 доларів США. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня (ч. 1 ст. 192 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. У такому разі, слід визначити суму боргу в еквіваленті на грошову одиницю в гривні, за курсом встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення суду, який відповідно до роздруківки з сайту складає 27,0002 грн. за 1 долар США. 27,0002 грн. х 6 200 доларів США = 167 401, 24 грн. Позивач також просить стягнути з відповідача судові витрати по справі. Згідно ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Позивач просить стягнути з відповідача кошти за надану їй правову допомогу. До заяви додано оригінал квитанції до прибуткового касового ордера № 0023 від 02.08.2019 року на суму 5000 грн., яка підтверджує факт сплати грошових коштів на правову допомогу адвоката - Татар В .Г. позивачем [PERSON] (а.с.37). Згідно із ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Враховуючи, що позов задоволено в повному обсязі, цю вимогу слід задовольнити та стягнути на користь позивача з відповідача 5 000 грн. за правничу допомогу. Згідно квитанцій долучених до матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1583,33 грн. (а.с. 1). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1583,33 грн.

Outcome: approved