Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу. Позовні вимоги мотивує тим, що між ПрАТ\~СК«ПЗУ Україна» та [PERSON] укладено договір серії АІ № 9999431 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу марки Subaru, державний реєстраційний номер [NUMBER]. До страхової компанії «ПЗУ Україна» від [PERSON] надійшла заява від 08.09.2017 року про виплату страхового відшкодування за шкоду, повязану з пошкодженням його автомобіля JAC J6, державний реєстраційний номер [NUMBER] під час ДТП, яка мала місце 15.04.2017 року в місті Марганець Дніпропетровської області. Постановою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23.08.2017 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.\~124\~КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Вказана подія була визнана позивачем страховим випадком. Позивачем виплачено на користь потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 45774 грн. 42 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 6777 від 10.10.2017 року. Оскільки відповідач письмово не повідомив позивача про настання страхової події протягом трьох робочих днів після настання ДТП, то після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу. Тому позивач просив стягнути з відповідача суму завданої майнової шкоди в розмірі 45774 грн. 42 коп. та судовий збір в розмірі 1762 грн. Ухвалою судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Представник відповідача через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву. В наданому відзиві просив відмовити у задоволені позовних вимог позивача в повному обсязі. В обґрунтування відмови у задоволені позовних вимог зазначає, що сам по собі факт не повідомлення страхової компанії про настання страхового випадку не може слугувати підставою для задоволення вимог про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу. Факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, був зафіксований правоохоронними органами, крім того, не повідомлення сталося із поважних причини, оскільки відповідач у період часу з 15.04.2017 року по 20.04.2017 року знаходився на лікуванні в Марганецькій міській лікарні. Представник позивача через канцелярію суду надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що відповідач по справі мав змогу виконати обовязок щодо повідомлення про настання страхової події протягом трьох робочих днів після настання ДТП. На адвокатський запит Комунальним некомерційним підприємством «Марганецький центр первинної медико-санітарної допомоги» було надано відповідь, що [PERSON] у період часу з 15.04.2017 року по 20.04.2017 року перебував на амбулаторному лікуванні у сімейного лікаря. Відповідач у встановлений судом строк клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв'язку з чим згідно ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Судом встановлено, що між ПрАТ\~СК«ПЗУ Україна» та [PERSON] укладено договір серії АІ № 9999431 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу марки Subaru, державний реєстраційний номер [NUMBER] , термін дії з 11.07.2016 року по 10.07.2017 року /а.с. 5/. Згідно постанови Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 серпня 2017 року, справа № 180/622/17, 15 квітня 2017 року близько 13 год.40 хв. по вул. Єдності в м. Марганець водій [PERSON], керуючи автомобілем Subaru, н.з. АЕ3737 АХ, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем JAC J6, н.з. АЕ5112 ЕК під керуванням [PERSON], який рухався попереду. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і піддано його адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень /а.с.7-8/. Згідно ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль потерпілої особи [PERSON] - JAC J6, державний реєстраційний номер [NUMBER]. До страхової компанії «ПЗУ Україна» від потерпілого [PERSON] надійшла заява про виплату страхового відшкодування за шкоду, повязану з пошкодженням його автомобіля JAC J6, державний реєстраційний номер [NUMBER] під час ДТП, яка мала місце 15 квітня 2017 року в місті Марганець Дніпропетровської області з вини [PERSON], як водія автомобіля Subaru, державний реєстраційний номер [NUMBER], забезпеченого договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності серії АІ № 9999431, чинного на дату ДТП. Згідно заяви, потерпілий повідомив про факт ДТП 20.04.2017 року /а.с. 9-13/. Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком. Згідно розрахунку страхового відшкодування до страхового акту № UA2017041500011/L01/01, розмір завданих збитків склав 45774 грн. 42 коп. /а.с. 20/. Згідно платіжного доручення № 6777 від 10.10.2017 позивачем проведено виплату страхового відшкодування в сумі 45774 грн. 42 коп. на узгоджений рахунок потерпілого /а.с.21/. Відповідно до\~ст. 16 Закону України «Про страхування»\~- договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Як вбачається з положень\~ст. 993 ЦК України\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно\~ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст.\~979\~ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч. 1 ст.\~999\~ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). Відповідно до п. 22.1ст.\~22\~Закону України\~«Про обов'язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до пп. 33.1.4 п. 33.1ст.\~33\~Закону України\~«Про обов'язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Згідно абз. «ґ» пп. 38.1.1 п. 38.1ст.\~38\~Закону України\~«Про обов'язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Виходячи з аналізу статей 33,38\~Закону України\~«Про обов'язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» слід зазначити, що у зв'язку із внесеними до цього Закону змінами було збережено як обов'язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП. Неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 12 лютого 2014 року у справі № 6-1цс14, предметом якої був спір про відшкодування шкоди. Відповідно ч. 1 ст.\~1191\~ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Отже, в разі якщо винна у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди особа, яка має договір страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не повідомила, протягом трьох днів, про настання страхового випадку страховику, без поважних причин, страховик отримує право на відшкодування виплаченого страхового відшкодування за рахунок цієї особи. Щодо тверджень відповідача про те, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, та був зафіксований правоохоронними органами, слід зазначити, що статтею\~ 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин чітко передбачено обовязок страхувальника невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди,\~письмово\~надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Відповідачем [PERSON] належних доказів повідомлення страховика про настання страхового випадку суду не надано. Разом з тим, перебування [PERSON] у період часу з 15.04.2017 року по 25.04.2017 року на амбулаторному лікуванні у сімейного лікаря, суд не вважає поважною причиною неповідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, оскільки поважними причинами пропуску строку визнаються тільки ті обставини, які є обєктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії, оскільки в довідці, виданої сімейним лікарем КЗ «Марганецька ЦМЛ» ДОР» не зазначено, що [PERSON] не має можливості вчиняти будь-які дії або повинен проходити будь-яке обстеження з приводу свого захворювання. Окрім того, після спливу обставин, які на думку відповідача, унеможливлювали звернення із письмовою заявою, відповідач [PERSON] не звертався із відповідною заявою до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна». Стаття 76 ЦПК України\~визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 81 ЦПК України\~визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. В силу\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати, суд покладає на відповідача.

Outcome: approved