Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

Прокурор Жовтневого району міста Маріуполя в інтересах Держави Україна в особі Маріупольської міської ради Донецької області звернулись до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди, а саме витрат на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину у розмірі 1567,72 грн., в якому зазначено, що вчинення [PERSON] злочину, передбаченого ч.1 ст. 272 КК України, спричинило шкоду інтересам держави у вигляді бюджетних коштів на перебування потерпілого [PERSON] у Комунальному закладі «Міська лікарня №5» з 05.04.2014 по 16.04.2014. Вказані витрати фінансуються Управлінням охорони здоровя Маріупольської міської ради. Жовтневим районним судом м. Маріуполя 02.02.2014 винесено ухвалу №1-кп/263/133/2015, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 272 КК України та на підставі ст. 46 КК України звільнено від кримінальної відповідальності у звязку з примиренням з потерпілим [PERSON] Позовна заява предявлена прокурором Жовтневого району м. Маріуполя в інтересах держави в особі Маріупольської міської ради, Управлінню охорони здоровя якої підпорядкована КЗ «Міська лікарня №5» та яка є бюджетною установою. Витрати на лікування хворих у КЗ «Міська лікарня №5» здійснюється за рахунок бюджетних коштів. В судовому засіданні прокурор Жовтневого району міста Маріуполя [PERSON]позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник Маріупольської міської ради [PERSON] у судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, однак у останньому судовому засіданні погодився з вимогами прокурора та визнав позов, із наданим розрахунком вартості витрат на лікування ткож погодився. Суд, заслухавши прокурора, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 02 лютого 2015 року ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області провадження по справі за обвинуваченням [PERSON] закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим [PERSON] на підставі ст. 46 КК України. Відповідно до зазаначеної ухвали суду судом встановлено вину [PERSON] за ч.1 ст. 272 КК України та причинення потерпілому тілесних ушкоджень середнього ступіню тяжкості. Відповідно довідки Комунального закладу «Міська лікарня№5 м. Маріуполя» від 12.06.2015 року №17, на лікуванні у нейрохірургічному відділенні з 05.04.2014 року по 16.04.2014 року знаходився [PERSON], [INFO], на лікування якого було витрачено 1567,72 грн. (1 ліжко/день складає 142,52 грн.). Положеннями ст.1166 ЦК України передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток. Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно абз. 2 п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Згідно із п. 3 вищезазначеного Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи, що в судовому засіданні на підставі зібраних по справі доказів встановлено, що закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий [PERSON] витрачено державні кошти, розмір яких підтверджено дослідженими по справі доказами, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] витрачених коштів у розмірі 1567,72 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, оскільки позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved