Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № ICKGMCUI.181120.004 від 07.10.2013 року у розмірі 10 185 (десять тисяч сто вісімдесят п*ять) гривень 43 копійки. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач, посилається на те, що між ПАТ «ВБР» та [PERSON] був укладений кредитний договір № ICKGMCUI.181120.004 від 07.10.2013 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії у розмірі 2\~000,00 грн., з можливістю збільшення ліміту, шляхом встановлення кредитного ліміту на рахунок № 2625.4.000.156877, на умовах, визначених договором, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних, крім пільгового періоду. Проте в порушення прийнятих на себе зобовязань за цим договором, відповідач, [PERSON] допустив порушення строків погашення заборгованості, тому повинен відшкодувати банку загальну заборгованість за кредитом, прострочену заборгованість по кредиту, поточну заборгованість по відсоткам, прострочену заборгованість по відсоткам та пеню за прострочення платежів по кредитному договору № ICKGMCUI.181120.004 від 07.10.2013 року у загальному розмірі 10\~185,43 гривень. Представник позивача у судове засідання не зявився, але надав заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити та розглянути справу за їх відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причин своєї неявки суду не повідомив, клопотань щодо розгляду справи за його відсутності, або про відкладення судового засідання не подавав. Заперечень на позов не надходило. Враховуючи, що в матеріалах справи є достатньо доказів для встановлення фактичних відносин сторін, суд, зі згоди представника позивача, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що 07.10.2013 року між ПАТ «ВБР» та [PERSON] був укладений кредитний договір № ICKGMCUI.181120.004, відповідно до відповідач отримав кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії у розмірі 2\~000,00 грн., з можливістю збільшення ліміту, шляхом встановлення кредитного ліміту на рахунок № 2625.4.000.156877, на умовах, визначених договором, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних, крім пільгового періоду. Згідно умов укладеного договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: позичальник щомісяця сплачує мінімальний платіж у розмірі 10 % від загальної суми заборгованості до 25-го числа за попередній місяць. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Позивач свої обовязки за кредитним договором № ICKGMCUI.181120.004 від 07.10.2013 року виконав належним чином. Позивачем було направлено вимоги про сплату заборгованості від 05.02.2015 року на поштову адресу відповідача, що підтверджується поштовим реєстром. Але у звязку з тим, що відповідач [PERSON] не виконав взяті на себе зобовязання за кредитним договором № ICKGMCUI.181120.004 від 07.10.2013 року, має заборгованість у загальному розмірі 10\~185,43 грн., яка складається з наступного: 5\~129,19 грн. - поточна заборгованість за кредитом; 2\~760,51 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 217,66 грн. поточна заборгованість по відсоткам; 1228,19 грн.- прострочена заборгованість по відсоткам; 849,88 грн. пеня. Таким чином, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання зобовязань за кредитним договором № ICKGMCUI.181120.004 від 07.10.2013 року в частині погашення основного боргу і сплати нарахованих відсотків та пені у встановлені договором строки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання повинне виконуватися належним чином згідно умов договору і вимог Цивільного кодексу України. Прийняті на себе зобовязання по договору не були виконані відповідачем. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У порушення умов вищевказаного кредитного договору, а також ст.ст. 509, 1054 ЦК України, відповідач прийнятих на себе кредитних зобовязань, у частині своєчасного погашення заборгованості за кредитом і нарахованими по ньому відсотками не виконав. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, боржник, що не повернув вчасно кредитні кошти, зобовязаний сплатити кредитору неустойку. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобовязань. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу за весь час прострочення суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст.ст. 1054, 1050 ЦК України у разі невиконання прийнятих на себе зобовязань позичальником банк отримує право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту. Суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню, так як не одержання прибутку банку від виконання банківських операцій може призвести до порушення фінансового стану установи, а відтак до зменшення надходжень до бюджету в якості платежів та податків, що негативно вплине на можливість кредитування вітчизняного виробника, розвитку ощадної справи, всебічного банківського обслуговування юридичних та фізичних осіб.

Outcome: approved