Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

Прокурор Липовецького району звернувся до суду в інтересах держави в особі Липовецької центральної районної лікарні (далі - Липовецька ЦРЛ) до [PERSON] (далі-відповідач) про стягнення витрат понесених лікувальним закладом на лікування потерпілого від злочину на загальну суму 4 294 грн. 80 коп. Позов мотивовано тим, 19.03.2015 року відповідач в ході сварки з [PERSON], умисно заподіяв останньому тяжке тілесне ушкодження, в зв'язку з цим, потерпілий знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Липовецької ЦРЛ в період з 19.03.2015 року по 31.03.2015 року. За вказаний період на лікування потерпілого, з урахуванням уточнених вимог, закладом охорони здоров'я було витрачено 4 295,16 грн., з них: 3 257,04 грн. за 12 ліжко-днів та 1 037,76 грн. на медикаменти. 18.05.2015 року вироком Липовецького районного суду Вінницької області (справа № 136/729/15-к) [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України, та засуджено до 5 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 3 роки. У зв'язку з цим прокурор, відповідно до ст. 1206 ЦК України, просить суд стягнути з особи, яка вчинила злочин витрати закладу охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. В судовому засіданні прокурор подала заяву про збільшення розміру позовних вимог, яку мотивувала тим, що для надання медичної допомоги потерпілого від злочину, з м. Вінниці було викликано судинного нейрохірурга, на що заклад охорони здоров`я витратив 276,37 грн. У зв'язку з цим, прокурор просила суд стягнути з [PERSON] витрати понесені лікувальним закладом на лікування потерпілого від злочину в сумі 4 571,53 грн. Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 16.10.2015 року вказану заяву було прийнято до розгляду. В судовому засіданні прокурор заявлені вимоги підтримала з підстав, що наведені у позові, просила суд позов задовольнити. Представник Липовецької ЦРЛ позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач позов не визнав, вказав на те, що лікування в Україні є безкоштовним, у зв'язку з чим вимогу про відшкодування коштів, які витрачені закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого, він вважає безпідставною. Заслухавши пояснення осіб, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши істотні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають значення для справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. 18.05.2015 року вироком Липовецького районного суду Вінницької області (справа № 136/729/15-к) [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України, та засуджено до 5 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 3 роки. Відповідно до вищевказаного вироку судом встановлено, що 19.03.2015 року близько 16:00 год. [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння та знаходячись в спальній кімнаті житлового будинку в якому проживає і який розташований за адресою: [ADDRESS], в ході словесної суперечки, яка раптово виникла на ґрунті особистих неприязних відносин із сином [PERSON], який також перебував у стані алкогольного сп'яніння, та будучи розлюченим на сина, за те, що він його штовхнув в плече, [PERSON] взяв зі столу кухонний ніж та маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс один удар ножем, який тримав в руці у ліву ногу [PERSON], внаслідок чого заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани лівого стегна з ушкодженням стегнової артерії та стегнової вени, які ускладнилися в послідуючому гострою крововтратою, геморагічним шоком середнього ступеня важкості та постгеморагічною анемією, які згідно висновку експерта від 09.04.2015 року № 80, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили загрозливі для життя явища в момент їх заподіяння. 18.06.2015 року вирок Липовецького районного суду Вінницької області (справа № 136/729/15-к) набрав законної сили. Відповідно до ст. 61 ч.4 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З огляду на зазначене, суд вважає, зазначені вище обставини встановленими та такими, що не підлягають доказуванню. В зв'язку з одержаними тілесними ушкодженнями, потерпілий [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Липовецької центральної районної лікарні в період з 19.03.2015 року по 31.03.2015 року та провів 12 ліжко-днів, що підтверджується листом Липовецької центральної районної лікарні від 11.06.2015 року № 38. Згідно із ст. 1206 ЦК України кошти, витрачені закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування особи потерпілої від злочину, за винятком випадку завдання такої шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин, у розмірі фактичних витрат. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб (пункту 3 Постанови). Оскільки при ухваленні вироку Липовецький районний суд Вінницької області (по справі № 136/729/15-к) не вирішував питання відшкодування коштів витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, суд вважає, що дане питання має вирішуватися в порядку цивільного судочинства. Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 року № 545 « Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» (далі-Постанова), сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Судом встановлено, що вартості одного ліжко-дня по хірургічному відділенню за І-квартал 2015 року Липовецької ЦРЛ становить 271,42 грн. (а.с. 54). Згідно розшифровки (а.с. 55), в один ліжко-день входить: з/п - 141,14 грн., нарахування - 46,68 грн., матеріали - 3,23 грн., медикаменти - 7,52 грн., харчування - 2,87 грн., послуги - 2,48 грн., теплопостачання - 55,35 грн., електроенергія - 11,03 грн., інші витрати - 1,126 грн. На лікування потерпілого [PERSON] за кошти закладу охорони здоров'я виділялися медикаменти (а.с. 5) на загальну суму 1 037,76 грн., з них: промедол 1 амп. - 55,00 грн., фентаніл 5 амп. * 20,00 грн. - 100,00 грн., кетамін 8 амп. * 2,92 грн. - 23,36 грн., СЗП 1,200 л (1 л. - 350 грн.) - 420,00 грн., Ер. Маса 1,300 л. (1 л. - 338 грн.) - 439,40 грн., а також оплачувалися витрати на судинного нейрохірурга, який надавав медичну допомогу потерпілому від злочину в сумі 276,37 грн. (а.с. 65-67, 75, 76). Таким чином, згідно розрахунку, закладом охорони здоров'я на лікування потерпілого [PERSON] було витрачено 4 571,53 грн. Суд вважає, що записи (а.с. 27-40), які надав відповідач на підтвердження понесених ним витрат на лікування потерпілого від злочину є неналежними та недопустимими доказами, крім цього, вони не спростовують доводи позивача про понесені ним витрати. З урахуванням встановлених по справі обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв'язку з чим позов слід задовольнити в повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved