Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

Прокурор м. Южне звернувся до суду з позовом в інтересах держави, в особі Южненської міської ради Одеської області до [PERSON], [PERSON], [PERSON], за участю третьої особи Южненского міського бюро технічної інвентаризації про визнання недійсним та скасування реєстрації права власності на нежитлову будівлю та визнання договорів купівлі-продажу нежитлової будівлі недійсними, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Господарського суду Одеської області від 05.04.2007 року по справі №9/92-07-2300 позовні вимоги [PERSON] задоволені та визнано право власності на нежитлову будівлю площею 32,3 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. На підставі вказаного рішення 28.04.2007 року в КП «ЮМБТІ» зареєстровано право власності за [PERSON] на нежитлову будівлю за адресою: [ADDRESS]. 05.05.2007 року [PERSON] оформив договір купівлі-продажу, зареєстрований у реєстрі за №1387, про продаж [PERSON] нежитлової будівлі, загальної площі 32,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], у приватного нотаріуса Южненского міського нотаріального округу Одеської області Сарамаги О.Д. 13.11.2008 року в КП «ЮМБТІ» зареєстровано право власності за [PERSON] на нежитлову будівлю за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу реєстр №1387. 29.05.2009 року [PERSON] оформив договір купівлі-продажу, зареєстрований у реєстрі за №4156, про продаж [PERSON] нежитлової будівлі, загальної площі 32,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Таранської А.М. 29.05.2009 року в КП «ЮМБТІ» зареєстровано право власності за [PERSON] на нежитлову будівлю за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу реєстр №4156. Постановою Вищого Господарського суду України від 08.12.2009 року рішення Господарського суду Одеської області від 05.04.2007 року, на підставі якого було визнано право власності на нежитлову будівлю за адресою: [ADDRESS] - скасовано. Таким чином реєстрація права власності на нежитлову будівлю за адресою: [ADDRESS], за [PERSON], [PERSON], та відповідно [PERSON] є недійсною. Рішенням Южного міського суду Одеської області від 22.12.2010 року ухвалено заочне рішення про задоволення позовних вимог. Ухвалою Южного міського суду Одеської області заява [PERSON] про перегляд заочного рішення Южного міського суду Одеської області від 22.12.2010 року задоволена, заочне рішення скасовано, цивільна справа призначена до розгляду в загальному порядку. 07.11.2011 року прокурор м. Южне Одеської області уточнив позовні вимоги та просив зобов'язати [PERSON] знести фундамент нежитлової будівлі та звільнити земельну ділянку від будівельних залишків; витребувати від [PERSON] земельну ділянку, на якій знаходиться фундамент нежитлової будівлі та будівельні залишки; визнати недійсною та скасувати реєстрацію права власності на нежитлове приміщення від 28.04.2007 року за [PERSON], від 13.11.2008 за [PERSON], від 29.05.2009 року за [PERSON] 16.12.2011 року від [PERSON] надійшли заперечення до уточненої позовної заяви, згідно яких останній позов не визнає, зазначає, що були порушені його права, як власника зазначеної нежитлової будівлі, податок на землю він не міг сплачувати, так як згідно листа податкової інспекції м. Южне від 03.07.2009 року для нарахування земельного податку [PERSON] необхідно зареєструвати права на земельну ділянку згідно норм чинного законодавства, але Южненською міською радою на засіданні від 13.08.2009 року не був підтриманий проект рішення про надання дозволу [PERSON] на укладення договору оренди в зв'язку з запереченнями прокурора м. Южне. Також зазначив, що прокурор м. Южне не є належним позивачем по справі. 20.03.2012 року від [PERSON] надійшли доповнення до заперечення до уточненої позовної заяви, в яких він вказав, що він не порушував інтереси держави, земельна ділянка була виділена під розміщення автостоянки, він теж планував використовувати її для цих цілей. Вимога про зобов'язання знести будівлю є незаконною, так як він самовільно її не займав. Діюче законодавство не вимагає для реєстрації права власності реєстрацію земельної ділянки, право власності за ним зареєстровано на законних підстав і він є законним власником нежитлової будівлі. Крім того договір купівлі-продажу недійсним судом не визнавався, тобто підстав для відміни реєстрації немає. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 19.09.2013 року позов залишено без розгляду на підставі ст.207 ч.1 п.3 ЦПК України (в редакції до 15.12.2017 року), в зв'язку з повторною неявкою належним чином повідомленого позивача. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21.11.2013 року апеляційну скаргу Южненської міської ради задоволено, ухвала Южного міського суду Одеської області від 19.09.2013 року скасована, справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду. 12.05.2015 року прокурор м. Южне Одеської області уточнив позовні вимоги та просив зобов'язати [PERSON] знести фундамент нежитлової будівлі, загальною площею 32,2 кв.м., що споруджений у пляжно - парковій зоні [ADDRESS] та звільнити земельну ділянку від будівельних залишків; витребувати від [PERSON] земельну ділянку, на якій знаходиться фундамент нежитлової будівлі, загальною площею 32,2 кв.м. та будівельні залишки, розташовану у пляжно-парковій зоні [ADDRESS]; визнати недійсною та скасувати реєстрацію від 28.04.2007 року про право власності на нежитлове приміщення по [ADDRESS] за [PERSON]; визнати недійсним договір купівлі - продажу від 05.05.2008 року №1387 про продаж [PERSON] нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] [PERSON]; визнати недійсною та скасувати реєстрацію від 13.11.2008 року про право власності на нежитлове приміщення по [ADDRESS] за [PERSON]; визнати недійсним договір купівлі - продажу від 29.05.2009 року №4156 про продаж [PERSON] нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] [PERSON]; визнати недійсним та скасувати реєстрацію від 29.05.2009 року про право власності за [PERSON] на нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою від 29.09.2016 року суддя Барановська З.І. прийняла дану справу до свого провадження. 15.05.2017 року Южненська міська рада уточнила позовні вимоги на підставі ст. 31 ЦПК України та просить витребувати з чужого незаконного володіння, від [PERSON] земельну ділянку, на якій знаходиться фундамент нежитлової будівлі, загальною площею 32,2 кв.м. та будівельні залишки, розташовану у пляжно - парковій зоні [ADDRESS] на користь Южненської міської ради та зазначити в рішенні суд, що дане рішення є підставою для скасування права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно за [PERSON] на нежитлову будівлю, загальною площею 32,2 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна: 18702105. 26.09.2017 року Южненською міською радою подано до Южного міського суду Одеської області заяву про уточнення позовних вимог, на підставі ст.31 ЦПК України, згідно якої позовні вимоги остаточно викладено у вигляді: «1. Витребувати з чужого незаконного володіння, [PERSON] земельну ділянку, на якій знаходиться фундамент нежитлової будівлі, загальною площею 32,2 кв.м. та будівельні залишки, розташовану у пляжно - парковій зоні [ADDRESS] на користь Южненської міської ради. 2. Скасувати право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, зареєстроване за [PERSON] на нежитлову будівлю, загальною площею 32,2 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна: 18702105, при цьому мотивуючи свої уточненні вимоги нормами ст.ст.26,31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». В ухвалі апеляційного суду Одеської області від 21.11.2013 року зазначено, що судом першої інстанції позовну заяву залишено без розгляду, в зв'язку з повторною неявкою належним чином повідомленого позивача, а саме прокурора м. Южне. Апеляційним судом Одеської області ухвалою від 21.11.2013 року встановлено, що згідно із абзацом 2 ч.2 ст.45 ЦПК України в редакції Закону України 5288-VI від 18.09.2012 року, яка набрала чинності з 01.12.2012 року, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статус позивача. Як вбачається з матеріалів справи, прокурор м. Южне звернувся до суду з позовною заявою в інтересах держави в особі Южненської міської ради, тобто прокурор не є позивачем у справі. Таким чином апеляційним судом Одеської області ухвалою від 21.11.2013 року визначено процесуальний статус Южненської міської ради як єдиного позивача по зазначеній цивільній справі, а також зазначено, що прокурор м. Южне не є позивачем по справі. На підставі зазначеного Южний міський суд Одеської області розглядає цивільну справу в межах уточнених позовних вимог Южненської міської ради, поданих до Южного міського суду Одеської області 26.09.2017 року. Прокурор м. Южне, представник Южненської міської ради Одеської області в судовому засіданні підтримали уточненні позовні вимоги та просили задовольнити уточнені вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні уточненні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, підтримав наявні в матеріалах цивільної справи заперечення відповідача [PERSON] Відповідачі [PERSON], [PERSON], представник [PERSON], представник третьої особи по справі - Южненского міського бюро технічної інвентаризації в судове засідання не з'явилися, хоча про день та час слухання справи були повідомлені належним чином, про причини неявки до суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходили. Вислухавши прокурора м.Южне, представника Южненської міської ради Одеської області, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Одеської області від 05.04.2007 року по справі №9/92-07-2300 позовні вимоги [PERSON] задоволені та визнано право власності на нежитлову будівлю площею 32,3 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. (Т.1 а.с.6-8). 28.04.2007 року в КП «ЮМБТІ» зареєстровано право власності за [PERSON] на нежитлову будівлю за адресою: [ADDRESS]. (Т.1 а.с.9). 05.05.2007 року [PERSON] оформив договір купівлі-продажу, зареєстрований у реєстрі за №1387, про продаж [PERSON] нежитлової будівлі, загальної площі 32,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], у приватного нотаріуса Южненского міського нотаріального округу Одеської області Сарамаги О.Д. (Т.1 а.с.16-18). 13.11.2008 року в КП «ЮМБТІ» зареєстровано право власності за [PERSON] на нежитлову будівлю за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу реєстр №1387. 29.05.2009 року [PERSON] оформив договір купівлі-продажу, зареєстрований у реєстрі за №4156, про продаж [PERSON] нежитлової будівлі, загальної площі 32,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Таранської А.М. (Т.1 а.с.5). 29.05.2009 року в КП «ЮМБТІ» зареєстровано право власності за [PERSON] на нежитлову будівлю за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу реєстр №4156. (Т.1 а.с.9, 15). Постановою Вищого Господарського суду України від 08.12.2009 року рішення Господарського суду Одеської області від 05.04.2007 року, на підставі якого було визнано право власності на нежитлову будівлю за адресою: [ADDRESS] - скасовано. (Т.1 а.с. 10-14). Частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Обов'язковими умовами існування в особи права на витребування майна в іншої особи на підставі ст.387 ЦК України є співіснування фактів: -наявності у позивача юридичного статусу власника майна, стосовно нерухомості підтвердженого відповідним записом в держреєстрах; -незаконності (правової безпідставності) заволодіння відповідачем майном позивача; -знаходження в володінні відповідача на час вирішення справи судом саме майна позивача, тобто майна, індивідуально визначені ознаки якого точно співпадають з індивідуально визначеними ознаками належного позивачу майна. Відсутність хоча б однієї з наведених умов робить неможливим витребування майна за правилами ст.387 ЦК України, але вирішальне із них значення має реальна наявність у відповідача саме майна власника за критерієм індивідуально визначених ознак; у разі невідповідності індивідуально визначених ознак в тому числі нерухомого майна, що перебуває в володінні відповідача, індивідуально визначеним ознакам майна позивача, законний власник не може витребувати своє майно у незаконного володільця через фізичну відсутність у відповідача саме майна власника, тобто майна з притаманними лише йому індивідуально визначеними ознаками, якими щодо об'єктів нерухомості є кількість поверхів, будівельні об'єми та площі, загальні площі, конфігурації і площі внутрішніх приміщень, матеріал, форма і якість конструктивних елементів будівлі, інженерних мереж, зовнішнє і внутрішнє опорядження (оздоблення), технічний стан і строк служби. Такий висновок відповідає правовим висновкам Верховного Суду України в постанові від 11.12.2007 р. (справа 3-3860к07) та в ухвалі від 25.02.2009 р. (справа 6-18007св08). Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. За п.3 ч.1 ст.388 ЦК України власник має право витребувати своє майно лише у разі співіснування фактів: -наявності у позивача законного підтвердження юридичного статусу власника майна; -придбання особою майна власника за відплатним договором; -відчуження майна власника особою, яка не мала права його відчужувати; -відсутності у набувача (покупця) інформації про те, що відчужувач не мав права його продавати, або об'єктивної можливості отримати таку інформацію; -вибуття майна з володіння власника чи законного володільця не з їхньої волі; -фізичного існування на час витребування майна саме майна власника. Якщо юридичний статус власника нерухомого майна не підтверджено відповідним записом в Держреєстрі (держреєстрах), або належне власнику майно вибуло з володіння власника чи законного володільця з їх волі, чи майна з індивідуально визначеними ознаками саме майна власника фізично не існує, чи продавець майна мав право його відчужувати, чи набувач не знав і не міг знати про відсутність у продавця права на відчуження майна, то підстав для задоволення позову за правилами п.3 ч.1 ст.388 ЦК України не має. Правові ознаки існування в особи статусу юридичного власника та саме його майна вже визначено вище; відплатним для цілей ст.388 ЦК України є будь-який договір оплатного відчуження майна власником чи законним володільцем; відчуження майна власника особою, яка не мала права його відчужувати, означає його продаж особою за відсутності визначеної чинним законодавством можливості робити таке чи за наявності на це прямої заборони; вибуттям майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі належить вважати припинення правоможності володіння майном у його власника чи законного володільця за відсутності волі (бажання) на таке припинення у того, хто на момент вибуття майна ним володів; добросовісність набувача визначається відсутністю у нього інформації про те, що відчужувач не мав права продавати майно, а також відсутністю об'єктивної можливості як справедливій, добросовісній, розумній особі мати таку інформацію. Твердження представника позивача про те, що на земельній ділянці знаходиться фундамент нежитлової будівлі та будівельні залишки не можуть бути прийняти до уваги судом, оскільки є недоведеними і не підтверджуються жодним доказом. Клопотання про надання відповідних доказів чи витребування їх судом представниками позивача не заявлені. Згідно з ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до п. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових правна нерухоме майно, обмежень цих прав є, зокрема, рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно і обмеженьцих прав, що набрали законної сили. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Згідно п. 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 26 жовтня 2011 р. за № 1141, Державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Оскільки право власності на нежитлове приміщення за [PERSON] зареєстровано на підставі договору купівлі-продажу, даний договір не визнавався судом недійним, суд вважає заявлені вимоги про скасування права власності на нерухоме майно безпідставними. Крім того право власності зареєстровано на нежитлове приміщення, а в позовних вимогах йдеться річ про фундамент нежитлової будівлі. Представником Южненської міської ради не надано жодних доказів на підтвердження права власності Южненської міської ради на зазначені фундамент та будівельні залишки, а також доказів щодо технічних даних фундаменту та будівельних залишків, їх стан та індивідуальні ознаки. За правилом ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За цих обставин, суд вважає, що позов прокурора м. Южне, що діє в інтересах держави, в особі Южненської міської ради Одеської області до [PERSON], [PERSON], [PERSON], за участю третьої особи Южненского міського бюро технічної інвентаризації про витребування з чужого незаконного володіння земельної ділянки та скасування права власності є недоведеним, а отже таким, що не підлягає задоволенню судом.

Outcome: dismissed