Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

Представник ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 30 листопада 2006 року між ЗАТ «ОТП банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та громадянином [PERSON] був укладений кредитний договір № ML-AOO/217ОАО/2006, згідно з яким позичальник отримав у банку кредит в розмірі 31 000 доларів США на строк до 25.11.2016 року. 24.12.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю та договір відступлення права вимоги, таким чином до ТзОВ «ОТП Факторинг України» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника. В порушення умов договору позичальником не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачені відсотки. Для забезпечення повного та своєчасного виконання позичальником свого зобов»язання між банком та Кредитним договором 30.11.2006 року між банком та [PERSON], [PERSON] був укладений договір іпотеки № PML-A00/219ОАО/2006, предметом якого квартира [ADDRESS] та належить іпотекодавцю на праві власності. Станом на 12.03.20014 року заборгованість по тілу кредиту за кредитним договором склала 19352,72 долари США, нарахована пеня в розмірі 657288,90 гривень. В судовому засіданні представник позивача Матвійчук В.В. позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав викладених у заяві. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з»явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце судового засідання, про причини неявки від відповідачів повідомлення не надійшло. Представник відповідачів [PERSON] позовні вимоги не визнав, подав заперечення на позов та просив у його задоволенні відмовити, застосувавши положення ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Заслухавши пояснення сторін, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з»ясувавши обставини, якими сторони обгрунтовують свої вимоги та заперечення, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 30 листопада 2006 року між ЗАТ «ОТП банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та громадянином [PERSON] був укладений кредитний договір № ML-AOO/217ОАО/2006, згідно з яким позичальник отримав у банку кредит в розмірі 31 000 доларів США на строк до 25.11.2016 року. 24.12.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю та договір відступлення права вимоги, таким чином до ТзОВ «ОТП Факторинг України» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника. В порушення умов договору позичальником не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачені відсотки. Для забезпечення повного та своєчасного виконання позичальником свого зобов»язання між банком та Кредитним договором 30.11.2006 року між банком та [PERSON], [PERSON] був укладений договір іпотеки № PML-A00/219ОАО/2006, предметом якого є квартира [ADDRESS] та належить іпотекодавцю на праві власності. Станом на 12.03.20014 року заборгованість по тілу кредиту за кредитним договором склала 19352,72 долари США, нарахована пеня в розмірі 657288,90 гривень. Відповідно до п. 6.1 Договору іпотеки, Банк має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги після несплати Іпотекодавцем Банку будь-якої суми у такому розмірі у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в Кредитному договорі. В той же час, спірні правовідносини підпадають під правове регулювання нормами ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року, протягом дії якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 ЗУ «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 ЗУ «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/ майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку (ст. 1 цього Закону). Підстав, які б виключали можливість застосування норм ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» до правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачами, в судовому засіданні не встановлено. Представником позивача не було наведено суду жодних доводів чи заперечень, які б виключали можливість застосувати цей закон до спірних правовідносин. Таким чином, позовні вимоги ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на нерухоме майно не можуть бути задоволені, оскільки ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом своєї дії виключає можливість позивача звернути стягнення на предмет іпотеки, належний на праві власності відповідачам. Не може слугувати правовою підставою для задоволення вимог позивача і та обставина, що він звернувся до суду за захистом свого порушеного права 22.05.2014 року, тобто ще до прийняття вказаного закону, оскільки в цьому випадку акт цивільного законодавства, який регулює спірні правовідносини (ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті») згідно умов, визначених ч. 2 ст. 5 Цивільного Кодексу України, має зворотну дію в часі, так як пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Відтак, у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed