Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів та третьої особи про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись на те, що відповідач [PERSON], має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відомості про батька дитини записані на підставі ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України зі слів заявника. Згідно з довідкою голови квартального комітету № 37 відповідач [PERSON] зареєстрована з сином за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] мешкає разом з батьком, [PERSON], [INFO] та братом, [PERSON], [INFO]. [PERSON] отримує допомогу одиноким матерям, перебуває на обліку в наркологічному відділенні Лозівської міської лікарні з діагнозом «вживання каннабіоїдів зі шкідливими наслідками». Малолітній [PERSON], [INFO], з 23.08.2013 р. перебуває в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей м.Слов'янськ Донецької області. Зі слів дитини стало відомо, що разом з матір'ю він знаходився у Святогірській Лаврі Донецької області та загубився, додому повернутись самостійно не зміг. Дитину було знайдено працівниками міліції та направлено до закладу. Зі слів [PERSON], вона в серпні 2013 року перебувала разом з сином, [PERSON], в м. Святогірськ Донецької області. Там вона проживала на різних найманих квартирах, адреси яких не пам'ятає. Під час прогулянки по місту [PERSON] загубився, мати не змогла знайти його. Також вона повідомила, що загубила сумку із документами, які засвідчують її особу та свідоцтво про народження дитини. За клопотанням служби у справах дітей міської ради родина [PERSON] перебуває під соціальним супроводом Лозівського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. За сприянням соціального фахівця було поновлено паспорт, картку платника податків [PERSON] та свідоцтво про народження її сина [PERSON]. Також соціальним фахівцем з родичами [PERSON] проводились роз'яснювальні бесіди щодо повернення дитини із центру, необхідності лікування [PERSON] Сім'ю [PERSON] було неодноразово відвідано комісійно спеціалістами служби у справах дітей, центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, правоохоронних органів, відділу освіти. За заявою батька [PERSON] була оглянута лікарем-психіатром та направлена до закладу охорони здоров'я. З 04.10.2013р. по 11.11.2013 р. [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в обласній психіатричній лікарні № 2. Після повернення із лікарні вона сина додому не забрала, оскільки, не може виконувати батьківські обов'язки по догляду за малолітньою дитиною. Після огляду лікарем-психіатром 30.01.2014 р. [PERSON] було направлено до обласної психіатричної лікарні №1 з метою її обстеження та лікування. Чинне законодавство передбачає, що батьки повинні турбуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, підготовку до праці. Але наведені вище факти свідчать про те, що [PERSON] внаслідок своєї невинної поведінки не може виконувати батьківські обов'язки по вихованню сина [PERSON], [INFO]. Залишення малолітньої дитини у матері, [PERSON], є небезпечним для життя, здоров'я і морального виховання малолітньої дитини, [PERSON], в зв'язку з чим просить просить відібрати у відповідача [PERSON] малолітню дитину, [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на дитину [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. з індексацією відповідно до закону, щомісячно до її повноліття, на особистий рахунок дитини, зберегти за [PERSON], право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача - виконавчого комітету Лозівської міської ради як органу опіки та піклування Брежнєва С.А. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, але згідно листа виконавчого комітету Лозівської міської ради як орган опіки та піклування відповідач [PERSON] з 31.01.2014 року перебуває на лікуванні в КЗОЗ «Обласна клінічна лікарня №1». Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позовних вимог не заперечував. Представник третьої особи - служби у справах дітей Лозівської міської ради Помпєєва С.А. у судовому засіданні проти позовних вимог не заперечувала, вважала за необхідне відібрати у [PERSON] малолітнього [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, третьої особи та дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] року [PERSON] народила сина - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції 20 грудня 2013 року, актова запис №385, батько дитини записаний за заявою матері згідно частини 1 статті 135 СК України (а.с.9). Згідно довідки Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 02.02.2014 року [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] дійсно зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). З листа центру соціально-психологічної реабілітації дітей в м.Слов'янськ Донецької області №809 від 27.08.2013 року вбачається, що малолітній [PERSON] з 23.08.2013 року перебуває у центрі соціально-психологічної реабілітації дітей м.Слов'янськ Донецької області, оскільки зі слів дитини стало відомо, що він разом з матір'ю знаходився у Святогірській Лаврі Донецької області та загубився, додому повернутися самостійно не зміг (а.с.14,15). Згідно листів Лозівської міської лікарні Харківської області, [PERSON] 04.10.2013 та 30.01.2014 року була направлена на стаціонарне лікування до КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня №1» та КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня №2» (а.с.60,61). З повідомлення Лозівської міської лікарні Харківської області №139 від 03.02.2014 року вбачається, що відповідач [PERSON], перебуває на обліку у лікаря-нарколога (а.с.13). Згідно довідок Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області №215 та №208 від 27.11.2013 року про отримання допомоги, відповідач [PERSON] перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради та їй відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» з 01 жовтня 2004 року до 30 вересня 2022 року призначено допомогу, на дітей одиноким матерям (а.с.49,50). Як вбачається з актів обстеження матеріально-побутових умов від 19.09.2013 року та 21.01.2014 року, комісією було проведено обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], згідно яких під час обстеження встановлено, що сім'я [PERSON] складається з 4-х чоловік, а саме: відповідачки [PERSON], [INFO], її малолітнього сина [PERSON], [INFO], її батька [PERSON] [INFO] та її брата [PERSON], [INFO]. Сім'я проживає в 2-кімнатному приватному будинку з місцем для відпочинку. Санітарний стан приміщення задовільний. Наявна присадибна ділянка площею 0,08 га. Матеріальне забезпечення родини, це пенсія [PERSON] у розмірі 1200 грн. та державна допомога [PERSON] як одинокій матері у розмірі 380 грн. на місяць. Згідно висновку, членів родини запрошено до служби на співбесіду, оскільки [PERSON] не може виконувати батьківські обов'язки щодо малолітнього [PERSON] (а.с.58,59). Згідно висновку виконавчого комітету Лозівської міської ради як органу опіки та піклування про доцільність відібрання малолітнього [PERSON] у [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів №02-13-7/148 від 10.02.2014 року, діючи в інтересах дитини, виконавчий комітет Лозівської міської ради як орган опіки та піклування вважає за доцільне відібрати у [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], малолітнього [PERSON], [INFO] та стягнути з неї аліменти на його утримання (а.с.12-14). В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402 зазначено, що «Кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею №11 цього ж Закону вказано, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 цього ж закону вказано, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статті 15 цього ж Закону встановлено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею. При розгляді даної цивільної справи достовірно було встановленою що відповідач [PERSON], свідомо не виконує своїх обов'язків по вихованню малолітнього [PERSON], не спілкується з ним, хоча перешкод в спілкуванні з ним, їй ніхто не чинив і не чинить. Все вищевикладене, є ні що інше, як ухилення відповідача від своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст.170 Сімейного кодексу України, дитина може бути відібрана від батьків без позбавлення батьківських прав, якщо перебування у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального розвитку. Частинами 3,4 статті 170 Сімейного Кодексу України передбачено, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до ст.184 ч.1,2 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Своїми діями, відповідач [PERSON] порушує свої зобов'язання закріплені статтею 51 Конституції України від 28 червня 1996 року, згідно якої батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Аналогічне твердження закріплене і в ст.180 Сімейного Кодексу України.

Outcome: approved