Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Представник позивач звернулася з позовом до суду, в якому просить суд визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини після смерті його мати [PERSON], яка померла 10 квітня 2008 року, посилаючись на те, що після смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,78 га, розташованої на території Веселокутської сільської ради Арцизького району Одеської області. Оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі позивач не має можливості, бо пропустив встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, так як на час смерті та у продовж всього строку знаходився у відрядженні, тому звернувся з зазначеною позовною заявою до суду. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, але надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву, в якій позовні вимоги позивачки визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Також, просив суд про розгляд справи у його відсутність. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому, суд приймає визнання представником відповідача позову та вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із цивільного законодавства, повязані із спадковим правом, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] померла 10 квітня 2008 року (а. с. 8). За життя [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,78 га, розташована на території Веселокутської сільської ради Арцизького району Одеської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 023557 від 24.03.2004 року (а. с. 9). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] [INFO], його матірю зазначена [PERSON] (а. с. 7). Відповідно до заповіту складеного 11.01.2006 року, [PERSON] заповіла своєму сину [PERSON] земельний пай відповідно до держаного акту серії ІІІ-ОД № 023557 від 24.03.2004 року (а.с. 11) Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1745/02-14 від 30.09.2017 року, виданою Арцизькою районною державної нотаріальною конторою Одеської області (а. с. 12). Згідно інформаційної довідок зі Спадкового реєстру № 51916274 (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та № 51916296 (заповіти/спадкові договори) від 15.05.2018 року, листа № 932/01-16 від 15.05.2018 року, виданих Арцизькою районною державною нотаріальною конторою Одеської області щодо майна, яке залишилося після смерті [PERSON] відкрита спадкова справа за заявою [PERSON] позивача по справі, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Відповідно до довідки № 136 від 03.10.2017 року, виданої ТОВ «АСТРА» [PERSON] з 01.04.2008 року по 28.11.2008 року знаходився у відрядженні по території України, а саме у містах Ліві, Рівне, Тернопіль, Ужгород, у звязку з виробничою необхідністю та виконанням службових обовязків. (а. с. 11). Враховуючи викладене, суд вважає, що причину пропуску позивачем встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини, можна визнати поважною, оскільки він в період строку для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори знаходився у відрядженні, у звязку з виробничою необхідністю та виконанням службових обовязків, тому суд, вважає що строк для прийняття спадщини позивачкем пропущений з поважної причини. Більш того, в судовому засіданні було встановлено, що позивач не відмовлявся від прийняття спадщини після смерті спадкодавця. Спадщина після смерті [PERSON] до наявного часу ніким не прийнята, спору стосовно спадщини не має та є чинний заповіт. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив термін для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подачі ним заяви про прийняття спадщини. Виходячи з досліджених в судовому засіданні доказів, з урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне визначити позивачу додатковий строк три місяці для подачі ним заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті спадкодавця [PERSON]., оскільки він пропустив вказаний строк з поважної причини. На підставі ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved