Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом [PERSON] , в подальшому змінив предмет позову та просив стягнути з відповідача 82\~820, 52 гривень основного боргу, 22\~783, 92 грн. 3% річних, 133\~779, 84 грн. інфляційні витрати, що разом становить 218\~884, 33 грн. та судові витрати. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору № SAMDN03000022095675 від 06.06.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 70\~000, 00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобов`язання банк виконав, натомість позичальник покладені на нього обов`язки належним чином не виконував, в результаті чого станом на 29.01.2020 року в загальному розмірі 218 884 гривень 33 копійок, яку представник позивача просить суд стягнути з позичальника в примусовому порядку. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2020 року рішення суду від 14 червня 2011 року по цивільній справі № 2-3881/11 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] та ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області було скасовано. 28 лютого 2020 року Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області справа була скерована до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу для розгляду за підсудністю. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2020 року справа була розподілена судді Ковтун Н.Г. Ухвалою суду від 26 серпня 2020 року справа була прийнята до розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, неодноразово надавали до суду заяви про відкладення розгляду справи. Суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, не подання відзиву суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку представника позивача проти заочного розгляду справи. Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «…сторони\~зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти повагу до інших учасників процесу та суду, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи протягом розумного строку.\~Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на\~складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції…». Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Дослідивши\~ письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступних висновків. Так, 06.06.2008 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір з\~\~ [PERSON] , згідно з умовами якого останній отримав кредит, шляхом підписання Договору та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 13). До кредитного договору банк додав умови та правила надання банківських послуг (а.с. 14). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість\~\~ [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 11.09.2020 року становить 239\~384, 28 грн.: основна заборгованості 19451 гривень 78 копійок, 3 % річних 22 783 гривні 92 копійки, інфляційні витрати 133 79, 84 грн. (а.с. 98-103, 104-109). Спірні правовідносини врегульовані загальними нормами про зобов`язання (Розділ І і ІІ ЦК України), а також спеціальними нормами про позику, кредит і поруку (параграф 3 глави 49 і глава 71 ЦК України). Згідно п.6 ст. 3, ч.3 ст. 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, як складових елементів загального конституційного принципу верховенства права. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені\~законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Таким чином, позивач, надавши відповідачу\~\~можливість розпоряджатись кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту, виконав свої зобов`язання за кредитним договором, тоді як відповідач, користуючись кредитними коштами, належним чином та своєчасно не виконував свої зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості за кредитом в сумі 82\~820 грн. 52 коп., яку суд вважає доведеною. Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, нарахованим в порядку ст.625\~ЦПК України\~на прострочений кредит в сумі 22\~783, 92 грн 3% річних та 133\~779, 84 грн інфляційні витрати, суд виходить з наступного. Згідно ч.1\~ст. 14 ЦК України\~цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, що визначено\~ст. 628 ЦК України. Із системного аналізу наведених норм слідує, що при здійсненні кредитних нарахувань, включених до кредитної заборгованості, банк повинен суворо дотримуватися умов, встановлених договором, у тому числі в частині формулювання назв таких нарахувань, проведенні їх розрахунку, що забезпечує прозорість і однозначність вимог банку. Частина 1\~статті 1049 ЦК України\~передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.2\~ст. 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч.1\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч.ч. 1, 4\~ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно умов укладеного кредитного договору, сторони домовились, що договір є строковим, та відповідає строку дії картки. Кредитна картка є дійсною до останнього календарного дня зазначеного на ній місяця. По закінченню строку дії відповідна картка пролонгується банком на новий строк дії (якщо раніше, до початку місяця закінчення строку дії не надходило письмових заяв від позичальника про закриття карткового рахунку). Так, як слідує з довідки ПРИВАТБАНК (а.с.110), строк дії картки був до червня 2011 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що за погодженням сторін, строк дії кредитного договору, який співпадає зі строком дії кредитної картки, визначено до червня 2011 року. Умовами укладеного договору не передбачено розмір відсотків за користування кредитними коштами після закінчення дії договору. У постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі 438/489/16-ц вказано, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18), відступила від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15, відповідно до якого банк мав право на стягнення процентів за кредитом і пені за процентами у межах позовної давності, обчисленої за три роки (для процентів) й один рік (для пені) до дня звернення до суду, зазначивши, що\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом та пеню припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2\~ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2\~ст.625 ЦК України. Оскільки строк дії даного кредитного договору закінчився із закінченням строку дії кредитної картки червень 2011 року, то у банка наявні правові підстави нараховувати відсотки за користування даним кредитом в порядку\~ст.625 ЦК України. Відтак, суд вбачає підстави для задоволення вимоги про стягнення процентів в сумі 511 грн.72 коп., нарахованих по\~ст. 625 ЦК України, погоджуючись із наведених позивачем розрахунком (а.с. 98-109). Як слідує з платіжними дорученнями № ZZ423B0TFB від 03.02.2020 та № UDA76B00WV від 06.07.2011 року (а.с. 70, 71), за пред`явлення ПАТ «Приватбанк» позовної вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості сплачено судовий збір у розмірі 5910, 18 грн. (а.с. 92), в той час як мало було сплачено судовий збір у розмірі 3590, 76 грн., тобто позивачем переплачено 2319, 42 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з огляду на ухвалення рішення на користь позивача, суд враховуючи задоволення позовних, вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь «Приватбанк», вимог. судовий збір у розмірі 3590 грн. 76 коп., а переплачену суму судового збору 2319, 42 грн. повернути позивачеві в порядку ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved