Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Таліїв В.Ф. звернувся до суду з позовом до відповідача, яким, з урахуванням уточнень, просив стягнути заборгованості за кредитним договором № 8_1504/0211/00-004 від 21.02.2011 року у розмірі 2 132,54 грн. Також представник позивача просив стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 243,60 грн. У судове засідання представник позивача - Тавровський С.Г., який діє на підставі довіреності від 18.12.2013 року, не з'явився, однак подав до суду заяву, якою підтримав заявлені позовні вимоги та просив позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на підстави викладені у позовній заяві, та з урахуванням того, що у позивача, у зв'язку з реструктуризацією, змінено найменування на Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», який є правонаступником за всіма правами та обов'язками «Дельта Банк», стягнути заборгованість на користь ПАТ «Дельта Банк». Одночасно, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач - повторно не з'явився у судове засідання, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи наявні відповідні поштові повідомлення, у зв'язку із чим суд вважає можливим розгляд справи за відсутності відповідача. На підставі ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до статті 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 26.11.2014 року ухвалено розгляд справи у заочному порядку. Розглянувши доводи та пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного: 21.02.2011 року між ПАТ «Сведбанк» та громадянкою [PERSON] було укладено кредитний договір № 8_1504/0211/00-004, відповідно до якого відповідачу надавались кредитні кошти на споживчі цілі у розмірі 5 233,64 грн., зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 25 % річних, з кінцевим терміном сплати кредиту 21.02.2016 року включно. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банківський кредит - це будь - яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь - яка гарантія, будь - яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь - яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави «Позика», якщо інше на встановлено цим параграфом і не виходить із суті кредитного договору. Свої зобов'язання ПАТ «Сведбанк» виконав у повному обсязі, відповідачу було видано кредит у розмірі 5 233,64 грн. 14.08.2013 року між ПАТ «Омега Банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги № 5. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. В свою чергу, згідно зі ст. 1056 1 ЦК України, якою було доповнено ЦК України згідно із Законом України від 12.12.2008 № 661-VI, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склались на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до п. 2.1.1 кредитного договору повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами в розмірі 153,61 грн. до 21 число (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. Згідно з п. п. 1.5, 2.2 кредитного договору проценти у розмірі 25 % річних за користування кредитом нараховуються у валюті кредиту за період з дня його надання до дня його повернення. Проценти нараховуються щомісячно на фактичну заборгованість по кредиту за період з першого по останній день кожного календарного місяця. При розрахунку процентів за користування кредитом використовується метод факт/факт, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році. Відповідно до п. 2.1.1 кредитного договору нараховані проценти сплачуються позичальником у валюті кредиту по 20 число (включно) кожного наступного місяця за місяцем нарахування процентів та одночасно з остаточним поверненням кредиту шляхом внесення готівкових коштів у касу банку або шляхом безготівкового перерахування з поточного рахунку позичальника. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав встановлених ст. 11 ЦК України, в тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. В свою чергу зобов'язання, згідно вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. В порушення умов кредитного договору щодо порядку та строків погашення кредитного зобов'язання, вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідач [PERSON] не виконує умови кредитного договору, не погашає кредит, не сплачує відсотки. Станом на 21.10.2014 року загальна заборгованість по наданому відповідачу кредиту складає 2 132,54 гривень, у тому числі: сума заборгованості за наданим кредитом - 2 060,32 грн.; сума заборгованості за відсотками - 72,31 грн. Таким чином, [PERSON] неналежно виконувала прийняті нею зобов'язання щодо погашення кредиту та процентів, передбачених умовами кредитного договору, внаслідок чого за відповідачем утворилась прострочена заборгованість за кредитом та прострочена заборгованість за процентами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до п. 5.2 кредитного договору № 8_1504/0211/00-004 від 21.02.2011 року банк має право вимагати дострокового повного повернення Кредиту, сплати процентів, комісій, штрафних санкцій, та інших платежів передбачених цим Договором , а позичальник зобов'язаний протягом 30 днів з дати отримання позичальником відповідної вимоги від Банку повернути суду заборгованості по Кредиту, що залишилась, сплатити проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі за цим Договором. 13.05.2014 року за вих. № 31.4-08/4146/14 на адресу [PERSON] було направлено замовною кореспонденцією лист-попередження про сплату виниклої заборгованості за кредитним договором № 8_1504/0211/00-004 від 21.02.2011 року, що підтверджується реєстром від 14.05.2014 року. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з ростроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Таким чином, приймаючи до уваги неналежне виконання позичальником договірних зобов'язань з повернення кредиту за кредитним договором № 8_1504/0211/00-004 від 21.02.2011 року та сплати процентів за користування кредитними коштами, скориставшись наданим договором позивачу правом на дострокове повернення в такому разі кредиту, представник Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача загальної заборгованості у розмірі 2 132,54 гривень, у тому числі: сума заборгованості за наданим кредитом - 2 060,32 грн.; сума заборгованості за відсотками - 72,31 грн. Вирішуючи питання розподілу витрат, пов'язаних з розглядом справи суд виходить з того, що відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжного доручення № 42773867 від 19.05.2014 року, позивачем сплачено судовий збір у сумі 243,60 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved