Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Прокурор Шполянського району звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати недійсними: Державний акт на право приватної власності на землю, серії ЧР 20-1-40, виданий 07.08.1998 року, Шполянською міською Радою народних депутатів, на ім'я [PERSON] та [PERSON]; Державний акт на право приватної власності на землю, серії ЧР 20-1-50, виданий 23.11.1998 року, Шполянською міською Радою народних депутатів, на ім'я [PERSON]; договір дарування земельної ділянки від 17.11.1998 року, посвідчений державним нотаріусом Шполянської державної нотаріальної контори Курінним В.В., зареєстрований в реєстрі за № 2249. У судовому засіданні, прокурор підтримав позовні вимоги в повному обсязі та зазначив, що під час складання документів щодо отримання [PERSON] та [PERSON] Державного акту на право приватної власності на землю від 07.10.1998 року, серії ЧР 20-1-40, було складено акт погодження меж земельної ділянки з суміжними користувачами земельних ділянок від 02.09.1998 року, в який внесено завідомо неправдиві відомості, а саме, навпроти прізвищ [PERSON] та [PERSON] проставлено підпис, що засвідчує погодження даними громадянами меж суміжної земельної ділянки. Разом з цим, як встановлено в ході досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013250300000042, [PERSON], являючись службовою особою, перебуваючи на посаді заступника міського голови Шполянської міської ради, перебуваючи в м. Шпола, по [ADDRESS], під час складання акту погодження меж від 02.09.1998 року, поставив підпис навпроти прізвищ [PERSON] та [PERSON] в оригіналі даного акту погодження меж землеволодіння [PERSON] та [PERSON], з суміжними користувачами земельних ділянок, тим самим, склавши завідомо неправдивий офіційний документ, перекрутивши в ньому істину, шляхом використання свого службового становища, чим вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 366 КК України. Ухвалою Шполянського райсуду від 04.08.2014 року, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 366 КК України, у зв'язку із закінченням строків давності. Крім цього, в Державному акті зазначено, що він виданий на підставі рішення Шполянської міської ради від 23.12.1997 року. Водночас, вказаним рішенням Шполянської міської ради, земельні ділянки [PERSON] та [PERSON] не передавалися. У подальшому, право власності на вказану земельну ділянку, відповідно до договору дарування земельної ділянки від 17.11.1998 року, перейшло до [PERSON]. [PERSON] отримав Державний акт на право приватної власності на землю від 23.11.1998 року, серії ЧР 20-1-50 та, на даний час, являється власником даної земельної ділянки. Прокурор вважає, що викладені обставини свідчать про незаконне набуття у приватну власність земельної ділянки по [ADDRESS] в м. Шпола, Черкаської області, у зв'язку з чим, є усі підстави для визнання Державних актів на право приватної власності на землю від 07.10.1998 року, серії ЧР 20-1-40 та від 23.11.1998 року, серії ЧР 20-1-50, а також договору дарування земельної ділянки від 17.11.1998 недійними, оскільки, на момент їх видачі, допущено порушення вимог діючого на той час законодавства, а саме: ст. 6, 22, 23 Земельного кодексу України, постанови Верховної ради України від 13.03.1992 № 2201-XII, п. 2 наказу Державного комітету України по земельним ресурсам від 15.04.1993 № 28, та оскільки, у зв'язку з протиправною видачею Державного акту про право приватної власності на землю від 07.10.1998 року, серії ЧР-20-1-40, Шполянська міська рада втратила можливість в подальшому володіти та розпоряджатися спірною земельною ділянкою згідно з вимогами земельного законодавства. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], та представник третьої особи на стороні відповідача [PERSON] - [PERSON], позов не визнали, подали письмові заперечення та пояснили, що спір між відповідачем та міською радою фактично відсутній, а існує лише з третіми особами у справі - [PERSON] та [PERSON], які, протягом багатьох років намагаються отримати у власність частину земельної ділянки по [ADDRESS], що в м. Шпола, Черкаської області. Підстави ж для визнання недійсними Державних актів на землю та договору дарування - відсутні. Крім цього, вважають, що прокурором пропущено строк позовної давності. Треті особи на стороні позивача [PERSON] та [PERSON], позов підтримали, вважаючи, що заступник Шполянського міського голови [PERSON] вчинив підроблення акту погодження меж від 02.09.1998 року, що призвело до незаконного набуття [PERSON] та [PERSON] права власності на земельну ділянку. Дана обставина, перешкоджає їм (третім особам [PERSON] та [PERSON].), отримати право власності на частину земельної ділянки по [ADDRESS], що в м. Шпола, Черкаської області. Вислухавши сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини: в будинку [ADDRESS] м. Шпола Черкаської області, проживали : [PERSON], [PERSON], з сином [PERSON], невісткою [PERSON], дочкою [PERSON]. Будинок і надвірні споруди в цьому домоволодінні, власником якого, на той час, являлась баба [PERSON], фактично споруджували [PERSON], [PERSON], разом з сином [PERSON] та невісткою [PERSON]. У зв'язку з сварками в сім'ї, ухвалою народного суду Шполянського району від 31.10.1968 року, була затверджена мирова угода, згідно якої, [PERSON] і [PERSON] одержали половину будинку по [ADDRESS], що складається з кімнати, кухні та веранди. Відповідно довідки правління колгоспу ім. Жданова м. Шпола № 471 від 11.11.1970 року, за [PERSON], згідно земельно-шнурової книги по колгоспному двору, числиться 0,31 га, згідно довідки КСП «Маяк» (правонаступник колгоспу ім. Жданова), [PERSON] являється членом КСГП «Маяк» і, згідно земельно-шнурової книги, за нею числиться 0,26 га землі по [ADDRESS]. Таке зменшення земельної ділянки з 0,31 га до 0,26 пояснюється тим, що після розподілу будинку на 2 частини, [PERSON], який працював робочим МЗЗЧ, став користуватися земельною ділянкою, близько 0,05 га, а колгоспниця [PERSON] ділянкою 0,26 га, в т. ч., і городом 2440 кв.м., по чинному на той час законодавству. В подальшому, на ім'я [PERSON] і [PERSON], був виданий Державний акт на право приватної власності на землю ЧР 20-1-40, площею 0,26 га, для обслуговування будинку та ведення особистого підсобного господарства, однак, підставою видачі акту, помилково було вказано рішення міськради від 23.12.1997 року, замість правильного - рішення від 28.08.1997 року та рішення від 31.08.1998 р. № 158/3. Вище зазначені обставини встановлені рішенням Шполянського райсуду Черкаської області від 29.01.2013 року, в справі за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Шполянської міськради, третя особа - державний нотаріус Курінний В.В., про визнання недійсним державних актів на землю та визнання правочину нікчемним, залишеному без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області, а тому, відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягають. Доводи прокурора та третіх осіб - [PERSON] та [PERSON] про те, що набрання законної сили ухвалою Шполянського райсуду Черкаської області від 04.08.2014 року, якою задоволено клопотання прокурора та звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 366 КК України, в зв'язку із закінченням строків давності, є підставою для автоматичного визнання недійсним Державного акту про право приватної власності на землю [PERSON] та [PERSON], серії ЧР 20-1-40, суд вважає хибними, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків наявності підстав звільнення від доказування. Згідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як встановлено судом, обвинувальний вирок у кримінальному провадженні, стосовно [PERSON] судом не постановлювався. Як вбачається з ухвали суду від 04.08.2014 року, [PERSON] оголошено підозру в тому, що він, перебуваючи на посаді заступника міського голови Шполянської міськради, під час складання акту погодження меж від 02.09.1998 року, поставив підпис навпроти прізвищ [PERSON] та [PERSON] із суміжними землекористувачами. Дана обставина також підтверджена наданим суду актом погодження меж від 02.09.1998 року. Допитаний судом у якості свідка, [PERSON] пояснив, що дійсно поставив свій підпис у вказаному акті погодження меж, оскільки [PERSON] та [PERSON] категорично відмовлялися погоджувати межі з сусідніми землекористувачами, а оскільки, на той час, законодавством не було визначено чіткої процедури дій в подібних ситуаціях, він, як голова комісії, погодив дані межі самостійно, відповідно до наявної документації на землю. Акт погодження меж він не підроблював, оскільки поставив свій особистий підпис у ньому, а не підпис від імені [PERSON] чи [PERSON]. Доводи прокурора про те, що [PERSON] визнав свою вину у внесенні завідомо неправдивих відомостей у офіційний документ, суперечать матеріалам справи, оскільки, в ухвалі Шполянського райсуду від 04.08.2014 року, лише зазначено про те, що «Підозрюваний [PERSON] також просив звільнити його від кримінальної відповідальності, запевняв суд, що не допустить у майбутньому подібних правопорушень». Будь-які відомості про визнання [PERSON] своєї вини у внесенні завідомо неправдивих відомостей у офіційний документ - в ухвалі суду відсутні. Крім цього, при визначенні меж земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] у розмірі 0,26 га., ніяким чином не було порушено права Шполянської міськради, в інтересах якої подано позов прокурором, оскільки, за рішенням виконкому Шполянської міськради від 23.12.1997 року, земельна ділянка, у вказаному розмірі, вже була їм безоплатно передана у приватну часткову власність. Допитаний судом представник Шполянської міськради також не зміг пояснити суду, в чому саме порушено права органу місцевого самоврядування. Сама ж міськрада, не зверталася до прокурора з приводу порушення їх прав на землю. Натомість, як встановлено судом, при розгляді адміністративної справи за позовом [PERSON], [PERSON] до Шполянської міськради, треті особи: [PERSON], [PERSON] про поновлення строку для звернення до адміністративного суду, скасування рішення органу місцевого самоврядування про надання у приватну власність земельних ділянок, представник Шполянської міськради позов не визнав та зазначав про правомірність наділення земельної ділянки [PERSON] та [PERSON]. На переконання суду, фактично існує спір між відповідачем [PERSON] і третьою особою [PERSON] та третіми особами [PERSON] і [PERSON], яким замало землі біля їх будинку та які не згідні з рішеннями судів, які неодноразово приймали рішення не на їх користь. Щодо помилок, допущених при виготовленні Державного акту серії ЧР 20-1-40 від 07.10.1998 року, то для їх виправлення існує інший порядок, який передбачений п.п. 4.4, 4.5 , 4.6 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 325 від 22.06.2009 року, яким мають можливість скористатися сторони, про що вже зазначалося в ухвалі Апеляційного суду Черкаської області від 09.04.2013 року. Що ж стосується визнання недійсними договору дарування земельної ділянки від 17.11.1998 року та Державного акту на право приватної власності на землю, серії ЧР 20-1-50 від 23.11.1998 року, то прокурором не надано жодного доказу про те, що договір дарування (на підставі якого видано Державний акт на землю), який укладений - [PERSON] і [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої, суперечить нормам Цивільного Кодексу України, зокрема главі 16 цього кодексу. Таким чином, дослідивши та оцінивши всі наявні докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Що стосується строку позовної давності, то суд вважає, що прокурором він не пропущений, оскільки про порушення, як на його думку, права Шполянської міськради, прокурору стало відомо лише після постановлення ухвали Шполянського райсуду від 04.08.2014 року про звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності.

Outcome: dismissed