Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Представник позивача Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» - Мацко Тетяна Валеріївна звернулась до суду з зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути на користь ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» з [PERSON], суму заборгованості у розмірі 3 487,13 гривень, та суму судових витрат. Свої вимоги мотивує тим, що 08.10.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 3360/30/К4. Відповідачу було надано кредит на споживчі цілі в сумі 12 000,00 грн. на строк 18 місяців, з 08.10.2012 р. по 08.04.2014 р. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою. З моменту укладання договору до моменту припинення здійснення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем Позичальника на момент укладання договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у Кредитодавця, становить 24 процентів річних. З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем Позичальника на момент укладання договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у Кредитодавця, до закінчення строку дії договору становить 38 процентів річних (п. 1.4 Кредитного договору). У порушення вимог кредитного договору, що стосується своєчасного погашення заборгованості по кредиту та відсотків нарахованих за користування кредитом відповідач належним чином не виконала, в зв'язку з чим у відповідача [PERSON] перед позивачем, тобто Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Експрес-Банк» станом на 26.08.2016 року виникла заборгованість по кредитному договору в розмірі 3 487, 13 гривень. Оскільки по теперішній час відповідач грошові кошти не повернула, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Представник позивача в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, про що в справі є відповідні докази (а.с. 55, 63). Подав заяву про підтримання позовних вимог, задоволення їх у повному обсязі та розгляд справи у його відсутність в заочному порядку (а.с.56). Відповідач в судове засідання не з'явився. Враховуючи, що з 27.03.2014 року пошта, яка направлена УДППЗ «Укрпошта» з материкової частини України, поштою Автономної Республіки Крим не приймається та повертається у зворотному напрямку, за даних обставин, УДППЗ «Укрпошта» не має можливості доставки поштових відправлень до Автономної Республіки Крим та м. Севастополь, однак повідомлення відповідачів про час та місце розгляду справи суд визнає належним, оскільки відповідна інформація була розміщена на офіційному Інтернет-сайті Святошинського районного суду м. Києва (а.с.60,64). Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу кредиту, які регулюються параграфами 1, 2 глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору зобов'язаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч.1 ст.1054 ЦК України). Згідно ст.530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені). Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Судом встановлено, що 08.10.2012 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № 3360/30/К4, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 12 000,00 грн. на споживчі цілі, на строк 18 місяців, з 08.10.2012 року по 08.04.2014 року. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою. З моменту укладання договору до моменту припинення здійснення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем Позичальника на момент укладання договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у Кредитодавця, становить 24 процентів річних. З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем Позичальника на момент укладання договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у Кредитодавця, до закінчення строку дії договору становить 38 процентів річних (п. 1.4 Кредитного договору (а.с. 6-8). У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 26.08.2016 року виникла заборгованість по кредитному договору в розмірі 3 487,13 гривень, яка складається з наступного: Сума простроченої заборгованості по кредиту - 666,61 грн., Сума простроченої заборгованості по нарахованим процентам - 637,52 грн., Сума пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за прострочення строку повернення кредиту, згідно п. 6.3 Кредитного договору - 277,74 грн., Сума пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за прострочення строку сплати процентів, згідно п. 6.2 Кредитного договору - 196,64 грн., інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту - 508,62 грн., Сума штрафу за невиконання умов п. 5.2.4, 5.2.5 Кредитного договору, в розмірі 10% від суми отриманого кредиту за кожний випадок такого невиконання, згідно п.6.4 договору - Кредитного договору - 1 200,00 грн., що підтверджується розрахунком суми заборгованості (а.с.32). Таким чином, відповідачем порушені умови договору, що призвело до виникнення вище вказаної заборгованості. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Стороною позивача наданий розрахунок заборгованості по кредитному договору. Відповідачу суд неодноразово пропонував подати пояснення, заперечення та усі наявні у нього докази на спростування доводів викладених в позовній заяви, що було проігноровано відповідачем. Вимогам ст. 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, відповідач знехтував своїм правом щодо подання суду доказів та можливого доведення перед судом їх переконливості. Вимогами ст. 536 ЦПК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 1049 ЦК України закріплює обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановленні договором. Відповідно до вимог ст. 1050 ч. 2 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів за договором позики. За викладених обставин суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню, оскільки вони ґрунтуються на підставах, визначених діючим законодавством. Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Грошовим зобов'язанням вважається зобов'язання, змістом якого є сплата боржником грошей. Правила даної статті розповсюджуються на будь-які грошові зобов'язання. Частина 1 статті встановлює виключення із загального правила про припинення зобов'язання у зв'язку із неможливістю його виконання (ст. 607 ЦК). Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов'язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей), не звільняє його від відповідальності. Тобто в будь-якому випадку боржник зобов'язаний відшкодувати кредиторові завдані збитки, сплатити неустойку та нести інші наслідки, передбачені зазначеною статтею. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати - 1378 гривень судового збору.

Outcome: approved