Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-20 00:00:00

Представник позивачів звернувся до суду з позовом до Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту належності нерухомого майна та визнання права власності. З позовної заяви, вбачається, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] який на день смерті прожив в [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] , який помер [INFO] залишилося спадщина, яка складається із частини житлового будинку за адресою [ADDRESS] . [PERSON] відповідно до ст.529 ЦК Української РСР є спадкоємцем за законом, після померлого [INFO] [PERSON] . Спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , прийняла дружина спадкодавця, [PERSON] в порядку ст.549 ЦК Української РСР, тобто вступила в управління спадковим майном, але на той час не оформила своїх спадкових прав. [INFO] померла мати позивача, [PERSON] , яка на день смерті також проживала в [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] залишилася спадщина, яка складається із частини житлового будинку в [ADDRESS] . Позивач, відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцем за законом, після смерті [PERSON] ,яка померла [INFO] . Спадщину, яка залишилася після померлої [INFO] [PERSON] , прийняв позивач, [PERSON] в порядку ст.1269 ЦК України, тобто шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Так приватним нотаріусом Кілійського районного округу Одеської області Богачовою Н.М. було заведено спадкову справу за №76/2018. Інших спадкоємців, в тому числі за заповітом та осіб які мають право на обов`язкову частку у спадщині, немає. Відповідно до довідки №297 від 01 червня 2018 року, яка видана виконавчим комітетом Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , належав до складу колгоспних дворів, згідно записів погосподарської книги за 1991 рік, особовий рахунок № [NUMBER] . Станом на 16 квітня 1991 року до складу колгоспного двору входили: [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , голова колгоспного двору, та члени колгоспного двору, дружина, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , і син, [PERSON] , [INFO] . Таким чином житловий будинок за адресою [ADDRESS] , належав по 1/3 частці кожному голові та членам колгоспного двору. За життя спадкодавців та позивачем, так і не було виготовлено правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності на побудований житловий будинок, акт про ведення в експлуатацію вказаного житлового будинку, також відсутній, відсутня державна реєстрація права власності на житловий будинок. Позивач як спадкоємець за законом, а також як член колгоспного двору має право на житловий будинок за вказаною адресою, оскільки прийняв спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на 2/3 частини будинку, в порядку спадкування, та на 1/3 частину як член колгоспного двору. Також КП КРР «РБТІ» надала інформацію за №272 від 6 червня 2017 року, відносно того що право власності на житловий будинок за вказаною адресою, не зареєстровано. Під час звернення до приватного нотаріуса Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Богачовій Н.М. позивачу було надано роз`яснення №646/01-16 від 17 грудня 2018 року щодо того, що з доданих документів до нотаріальної контори право власності на вказаний житловий будинок не зареєстровано, що не дає можливості видати свідоцтва про право власності на спадщину, тому нотаріус радила звернуться до суду. В зв`язку з зазначеним, представник позивача просив суд: - встановити факт належності житлового будинку [ADDRESS] , - [PERSON] , який помер [INFO] , - [PERSON] , яка померла [INFO] , - та позивачу, [PERSON] ; - визнати за позивачем, [PERSON] право власності на житловий будинок в [ADDRESS] , який відповідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд складається з: літ.А - житловий будинок, житловою площею 37,8 кв.м., загальною площею 82,8 кв.м., господарських будівель: літ.Б - сарай, літ.В - убиральня, 1-6, І надвірні споруди, у тому числі на 2/3 частини будинку в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] та на 1/3 частину як колишнім членом колгоспного двору. Представником позивача було надано заяву, відповідно до якої він підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача - Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області, в судове засідання не прибув, надав заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, з позовними вимогами згоден в повному обсязі. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, суд ухвалює рішення за відсутності учасників справи за наявності законних підстав наявних в матеріалах справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого Виконкомом Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області, актовий запис № 15, [PERSON] , померла [INFO] . Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого Приморською с/радою Кілійського району Одеської області, актовий запис № 13, [PERSON] , помер [INFO] . Шлюб між рос. « [PERSON] » та рос. « [PERSON] » був укладений 25.01.1952 року в с. Приморське Кілійського району Ізмаїльської області, що підтверджується виданим свідоцтвом про одруження, серії [NUMBER] , актовий запис № 2. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , зареєстрованого Приморським сіль ЗАГС Кілійського району Одеської області, актовий запис № 39, - рос. « [PERSON] » та рос. « [PERSON] »є батьками рос. « [PERSON] », [INFO] . Згідно довідки Виконавчого комітету Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області № 378 від 12.07.2018 р. [PERSON] , яка померла [INFO] , постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] з 1955 року до дня смерті. На день її смерті за вказаною адресою ніхто не зареєстрований та не проживає. Відповідно до довідки № 297 від 1 червня 2018 року, яка видана виконавчим комітетом Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , належав до складу колгоспних дворів, згідно записів погосподарської книги за 1991 рік, особовий рахунок № [NUMBER] . Станом на 16 квітня 1991 року до складу колгоспного двору входили: [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , голова колгоспного двору, та члени колгоспного двору, дружина, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , і син, [PERSON] , [INFO] . Згідно технічного паспорту, складеного КП КРР «Кілійське РБТІ» від 30.05.2017 р., житловий будинок в [ADDRESS] колишній [ADDRESS] / складається з: літ.А - житловий будинок, житловою площею 37,8 кв.м., загальною площею 82,8 кв.м., господарських будівель: літ. Б - сарай, літ. В - убиральня, №1-6, І надвірні споруди. Як вбачається з інформаційного листа від 17.12.2018 р. № 646/01-16, приватний нотаріус Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Богачова Н.М. на підставі звернення [PERSON] щодо оформлення спадщини після смерті [PERSON] роз`яснила, що за відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, це питання вирішується у судовому порядку. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 58636056 від 06.12.2019 р. сформованої приватним нотаріусом Богачовою Н.М., інформація відносно [PERSON] відсутня. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 58636092 від 06.12.2019 р. сформованої приватним нотаріусом Богачовою Н.М., інформація відносно [PERSON] відсутня. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 58638071 від 06.12.2019 р. сформованої приватним нотаріусом Богачовою Н.М., вбачається, що після смерті [PERSON] , 31.05.2018 р. приватним нотаріусом Богачовою Н.М.була заведена спадкова справа з номером у спадковому реєстрі 62498742 та номером у нотаріуса 76/2018. При розгляді і вирішенні справи судом застосовано наступні норми права: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР (в ред. 1963 року, що діяла до 15.04.1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної власності. Відповідно до ч. 1-2 ст. 123 ЦК УРСР доля члена колгоспного двору в майні двору визначається при виході його зі складу двору без утворення нового двору (виділ). Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток всіх членів двору включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону Української РСР «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Норма, що передбачала можливість членів сім`ї та інших осіб, які спільно ведуть трудове господарство, мати у власності, зокрема, жилі будинки і господарські споруди, також містилася у ст. 8 Закону СРСР «Про власність в СРСР» 1990 року. Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Згідно п.5 ч. 2 ст. 293, ст. 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Виходячи з наведеного суд вважає обґрунтованими вимоги представника позивачів, щодо встановлення факту належності житлового будинку в [ADDRESS] , - [PERSON] , який помер [INFO] , - [PERSON] , яка померла [INFO] , - та позивачу, [PERSON] . Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вказано в ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом ycієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що позивачі не мають можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивачів на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов - задоволенню.

Outcome: approved