Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

Представник ТОВ Інвест-Фінанс звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 13 400,00 грн. заборгованості за договором позики №І200000023 від 31.05.2016 року та 1 378,00 грн. витрат по оплаті судового збору, посилаючись на те, що [PERSON], уклавши з ТОВ Інвест-Фінанс договір позики отримав кредитні кошти у розмірі 5 000,00 грн. строком до 30.06.2016 року включно зі сплатою відсотків на рівні 1% в день від суми позики. На підтвердження укладення договору та отримання коштів, відповідачем надано розписку про отримання коштів в розмірі 5 000,00 грн. У звязку з порушенням договірних зобов`язань, за відповідачем наявна заборгованість на загальну суму 13 400 грн. 00 коп., яку банк просить стягнути в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не зявилась, в прохальній частині позовної заяив просила проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.2 зворот). Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 23-25, 32-34). З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов договору позики, внаслідок чого товариство позивається про його відновлення шляхом стягнення з позичальника заборгованості за вказаним договором. Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом встановлено, що 31.05.2016 року між ТОВ Інвест-Фінанс та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики. Відповідно до вказаного договору позики відповідач отримав у позивача грошові кошти в розмірі 5 000,00 грн. строком до 30.06.2016 року включно із процентною ставкою в розмірі 1% в день від суми позики (п.п.1.2.-1.4.) (а.с. 4, 5). На підтвердження укладення договору позики та отримання коштів, відповідачем було надано розписку, відповідно до якої він отримав кошти в позику у позивача в розмірі 5 000,00 грн. на підставі договору позики № І200000023 та зобовязався повернути кошти не пізніше 30.06.2016 року (а.с.18). Незважаючи на взяті на себе за договором позики зобов'язання, відповідач належно їх не виконував, що підтверджується розрахунком заборгованості боржника [PERSON] (а.с. 7). За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Пунктом 4.1. договору позики передбачено, що у разі порушення термінів повернення позики та сплати відсотків за користування позикою, позичальник зобовязується сплатити позикодавцю неустойку у вигляді штрафу в розмірі 1 000,00 грн. Позивачем станом на 31.05.2016 року проведено розрахунок заборгованості за договором позики №І200000023 від 31.05.2016 року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача [PERSON] за кредитом в розмірі 13 400 грн. 00 коп., в тому числі: основний борг 5 000 грн. 00 коп.; відсотки за користування позикою 7 400 грн. 00 коп., штраф 1 000 грн. 00 коп. (а.с. 7). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним договором позики відповідачем не представлено суду. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 16, 20, 526, 527, 530, 612, 1054 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved