Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Представник позивачки звернувся до суду із позовом до Устянської сільської Ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог вказав, що після смерті її матері [PERSON], яка померла 31.01.2001 року, залишилося спадкове майно, що складається із житлового будинку, що розміщений по вул. Стефаника, 13 в с. Устя Снятинського району та земельної ділянки №771 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,06 га, що знаходиться на території Устянської сільської Ради. Спадкоємцем даного майна являється її брат [PERSON], який прийняв спадщину, однак 20.04.2009 року померає і він, не залишивши після себе заповіту. Єдиним спадкоємцем за законом після смерті покійного є позивачка, однак [PERSON] спадкове майно після смерті [PERSON] на себе не переоформив, тому в якості власника спадкового майна до цього часу зареєстрована покійна [PERSON] Після смерті брата [PERSON], позивачка вступила в управління вищезазначеним спадковим майном, однак нотаріальна контора відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а тому остання вимушена звернутися до суду з даним позовом. Представник позивачки подав до суду заяву, в якій просив справу слухати без його участі. Представник Устянської сільської ради подав заяву, в якій позов визнав та просив справу слухати за відсутності представника сільської ради. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю серії РІ №190421, виданого Устянською сільською радою на підставі рішення сесії Устянської сільської ради від 21.01.2003р. [PERSON] належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,06га, що розташована на території Устянської сільської ради. З повторного свідоцтва про смерть від 23.05.2017р., виданого на [PERSON], вбачається, що остання померла 31.01.2003 р. З свідоцтва про смерть від 21.04.2009р. виданого на [PERSON] вбачається, що останній помер 20.04.2009р. Згідно довідки від 28.11.2017р. №2632 виданої Устянською сільською Радою слідує, що в господарстві по вул. Стефаника, 13 в с. Устя на день смерті [PERSON], [INFO], проживав та був зареєстрований син [PERSON], [INFO] Відповідно до довідки від 29.05.2017р. № 619 виданої Устянською сільською Радою вбачається, що після смерті [PERSON] в управління спадковим майном вступила її донька [PERSON], [INFO], яка здійснює догляд за майном та земельним паєм померлої. Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів слідує, що власником житлового будинку №13 по вул. Стефаника в с. Устя Снятинського району записана [PERSON] З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна відомості по спірному будинковолодінні відсутні. З Інформаційної довідки Держгеокадастру від 27.06.2017р. про грошову оцінку земельної частки (паю) слідує, що власником земельної ділянки площею 1,06 га , яка розташована на території Устянської сільської ради записана [PERSON] Постановою від 23.06.2017р. державного нотаріуса Першої Снятинської районної державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата [PERSON], померлого 20.04.2009р. на спадкове майно. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. За наведених обставин суд вважає, що відсутність свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок не є підставою відмови у захисті права позивача, а тому на підставі вищенаведеного, суд вважає, що позивачка, набув право власності на спадкове майно, а саме: на житловий будинок та господарські споруди, що знаходяться за адресою: Івано-Франківська область, Снятинський район, село Устя вул. В. Стефаника, 13 та на земельну ділянку площею 1,06га розташовану на території Устянської сільської ради відповідно до Державного акту Серії Р1 № 190421 про право приватної власності на землю. На підставі наведеного, та ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1218, 1233, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved