Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

Процедура (рух справи): У квітні 2021 року позивач СП ТОВ «Світловодськпобут» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиту теплову енергію за опалення місць загального користування в сумі 6081,68 грн., 1482,68 грн. - втрати від інфляції, 1689,53 грн. - три відсотки річних, судовий збір 2270 грн. та 5000 грн. витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою суду від 14 травня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Ухвалою суду від 08 липня 2021 року клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Летюки Івана Івановича про витребування доказів задоволено частково та витребувано від СП ТОВ «Світловодськпобут» докази витрат на професійну правничу допомогу адвоката Новака Юрія Петровича в цивільній справі про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиту теплову енергію за опалення місць загального користування. 28 вересня 2021 року представник позивача - адвокат Новак Ю.П. подав до суду копію платіжного доручення №8543 від 19.08.2021 р. про сплату йому від СП ТОВ «Світловодськпобут» витрат на професійну правничу допомогу. Представник позивача - адвокат Новак Ю.П. до судового засідання подав письмову заяву в якій просив позовні вимоги задовольнити, розгляд справи провести за його відсутності. Представник відповідача - адвокат Летюка І.І. подав заяву в якій позов не визнав, просив суд застосувати строк позовної давності, та розглянути справу за відсутності його та відповідача. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Аргументи позивача, Спільного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут»: Позовні вимоги позивач мотивує тим, що рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.10.2020 року задоволено позовні вимоги [PERSON] до Спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» про розірвання Договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, укладений 27 лютого 2008 року між Спільним підприємством - Товариством з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» та [PERSON] та зобов`язано Спільне підприємство - Товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» припинити нарахування плати за послуги з централізованого опалення квартири за адресою: [ADDRESS] з моменту відключення вказаної квартири від централізованого опалення, тобто з 29 вересня 2017 року. СП ТОВ «Світловодськпобут» виконано зазначене рішення суду та припинено нарахування плати за послуги з централізованого опалення квартири [ADDRESS] з 29 вересня 2017 року. Проте, відповідачем не виконуються свої зобов`язання щодо сплати за спожиту теплову енергію за опалення місць загального користування. СП ТОВ «Світловодськпобут» є виконавцем комунальної послуги з постачання теплової енергії у м. Світловодську, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Світловодської міської ради № 544 від 07.10.2020 року «Про початок опалювального періоду 2020-2021 років» Будинок [ADDRESS] підключений до централізованої системи теплопостачання СП ТОВ «Світловодськпобут» для забезпечення квартир та місць загального користування тепловою енергією. Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, що передбачено ч. 1 ст. 12 та ч. 6 ст. 21 Закону № 2189-VIII та п. 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21.08.2019 № 830. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених Законом № 2189-VIII, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Обов`язок індивідуального споживача укласти договір на постачання теплової енергії також передбачений абзацом першим частини 3 статті 24 Закону України «Про теплопостачання» та пп. 1 п. 46 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21.08.2019 № 830. Відповідно до п. 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ 21.07.2005 № 630 споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. СП ТОВ «Світловодськпобут» відповідно до зазначених вище вимог чинного законодавства направлено на адресу відповідача два примірники Договору про послуги з постачання теплової енергії місць загального користування будинку від 01.02.2021 року з супровідним листом вих. № 430 від 03.03.2021 року для підписання та направлення одного примірника на адресу підприємства. Доказом відправлення договорів є накладна Укрпошти за № 2750004037568. Однак, пропозиція підприємства щодо укладення відповідного договору залишена відповідачем без відповіді. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.Закріплена у п. 10 ч. 2 ст. 7 Закону № 2189-УШ правова норма щодо відповідальност боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання вираженого в національній валюті та 3% річних від простроченої суми полягає у відшкодуванн матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесії та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові. Розрахунок проводиться згідно Методики та Рекомендацій щодо застосування Методики, затверджених Наказом міністерства з питань ЖКГ України від 22.11.18р. №315 за формулами 2.3; 2.5 - 2,9; 3.1 Методики. П міс. = Qміс' х Т, грн., де Qміс = Qміс Кмзк (Гкал), дн Кмзк = S кв.відкл. / S загал. кв. будинку Qміс = Qмзк х (tвн. - tср.ф) х п1 /(tвн. - tср.) х п + Qвтр./год. х п1 х 24, Гкал, Пріч. = (Qмзк+ Qвтр.річ. ) х Кмзк х Т (грн.), де Qмзк = qріч мзк х Sмзк будинку Пміс. = ( qріч мзк х. S мзк будинку х (tвн - tcp. ф.) х П1 /(tвн - tсp.) х П+Qвтр./год. х П1 х 24) хКмзк х Т, грн. 0,175 (qріч мзк) - нормативнапитома витрата теплової енергії на опалення МЗК, Гкал/ кв.м./рік (табл. 1 Методики); 219,6 (Sмзк будинку) - загальна опалювана площа МЗК будинку, кв. м.; 16 (tвн. ) - розрахунковавнутрішня температура повітря в приміщенні МЗК, °С; (tср.ф)- середня фактична температура зовнішнього повітря за розрахунковий місяць за даними місцевої метеостанції, -0.4°С (tср.) - середня нормативнатемпература зовнішнього повітря по Кіровоградській області,°С; (п 1) - кількість опалювальних діб у розрахунковому місяці; 178 (п ) - кількість опалювальних діб в опалювальному періоді; 0,005001 (Qвтр./год.) - середні погодинні втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними на горищі, Гкал/год. (розраховані згідно СНІП 2.04.05-91); 24- кількість годин у добі; 46,1 (S кв.відкл) - опалювана площа квартири з індивідуальним опаленням.; 2225,8( S загал. кв. будинку) - загальна площа квартир будинку, які користуються МЗК, кв.м. Згідно з розрахунком, за період з 01.10.2017 року по 01.04.2021 року сума інфляційного нарахування на суму боргу становить 1482,68 грн., а сума трьох процентів річних становит 1689,53 грн. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з [PERSON] 9253,89 грн., з яких: 6081,86 грн. - основний борг, 1482,68 грн. - втрати від інфляції, 1689,53 грн. - 3% річних, судовий збір в розмірі 2270 грн., та 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог позивач, СП ТОВ «Світловодськпобут», надав суду копії таких доказів: - копія договору про послуги з постачання теплової енергії місць загального користування будинку від 01.02.2021 року; копія супровідного листа вих. № 430 від 03.03.2021 року; копія накладної Укрпошти за № 2750004037568; довідка про розмір платежів за послуги СП ТОВ «Світловодськпобут» з розрахунком суми, на які збільшився розмір внаслідок інфляційних процесів та трьох відсотків річних; копія наказу СП ТОВ «Світловодськпобут» № 84 від 21.10.2017 року «Про початок опалювально сезону 2017-2018 рр.»; копія наказу СП ТОВ «Світловодськпобут» № 16 від 03.04.2018 року «Про закінчення опалювально сезону 2017-2018 років»; копія наказу СП ТОВ «Світловодськпобут» № 53 від 23.10.2018 року «Про початок опалювально сезону 2018-2019 рр.»; копія наказу СП ТОВ «Світловодськпобут» № 13 від 08.04.2019 року «Про закінчення опалювально сезону 2018-2019 років»; копія наказу СП ТОВ «Світловодськпобут» № 29/1 від 15.11.2019 року «Про початок опалювально сезону 2019-2020 років»; копія наказу СП ТОВ «Світловодськпобут» № 23 від 09.04.2020 року «Про закінчення опалювальне періоду 2019-2020 рр.»; копія наказу СП ТОВ «Світловодськпобут» № 72 від 22.10.2020 року «Про початок опалювально періоду 2020-2021 рр.; копія рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради від 29.10.2018 року № 612 «П внесення змін до рішення виконавчого комітету від 08.10.2018 року № 595 «Про початок опалювального період 2018-2019 років»; копія рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради від 22.03.2019 року № 237 «Про закінчення опалювального періоду 2018-2019 років»; копія рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради від 09.10.2019 року № 778 «Про початок опалювального періоду 2019-2020 років»; копія рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради від 12.03.2020 року № 115 «Про закінчення опалювального періоду 2019-2020 років»; видруківка рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради від 07.10.2020 року № 544 «Про початок опалювального періоду 2020-2021 років»; копія рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради від 05.12.2017 року № 819 «Про встановлення СП ТОВ «Світловодськпобут» тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання для населення»; копія рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради від 26.11.2018 року № 703 «Про коригування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання та послуги з централізованого опалення, які надаються СП ТОВ «Світловодськпобут» знаходяться у виконавчого комітету Світловодської міської ради; копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань СП ТОВ «Світловодськпобут». Аргументи відповідача, [PERSON] : Відповідач подав до суду відзив в якому зазначив, що довідкою № 173 від 05.02.2021 року підтверджується, що йому було припинено позивачем нарахування плати за теплову енергію з 01.02.2021 року, таким чином його обов`язок зі сплати опалення за місця загального користування, на його думку, виник з 01 лютого 2021 року, а тому з наданим позивачем розрахунком він не погоджується. Крім того, зазначив, що позивачем жодним чином не обгрунтовано суму яку заборгованості, а саме в складову тарифу на опалення, який затверджується виконавчим комітетом Світловодської міської ради опалення місць загального користування не входить. Крім того, у разі якщо хоча б один споживач послуг від`єднався від мережі централізованого опалення то всі мешканці будинку повинні сплачувати за місця загального користування, такої інформації позивач суду не надає. Крім того вважає безпідставним стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн., адже позивач має у своєму штаті достатню кількість юристів, які згідно своїх посадових обов`язків виконують покладену на них роботу з підготовки процесуальних документів підприємства, зокрема і ведення справ у судах. У зв`язку з тим, що представником позивача не надано суду розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрат необхідних для надання правничої допомоги, просив відмовити у задоволенні заяви про відшкодування судових витрат в частині витрат на оплату правничої допомоги. У заяві від 28 вересня 2021 року представник відповідача просив застосувати до позовних вимог наслідки спливу строку позовної давності. В обгрунтування заперечень надав суду копію довідки № 173 від 05.02.2021 року. Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши матеріали справи та зміст заяв сторін по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані позивачем докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов таких висновків. Встановлені судом обставини справи: Спільне підприємство товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» відповідно до рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради за №742 від 15 серпня 2012 року є виконавцем послуг з централізованого опалення в м. Світловодську та проводить забезпечення тепловою енергією багатоквартирні будинки. Згідно рішень виконавчого комітету Світловодської міської ради та наказів СП ТОВ «Світловодськпобут», у м. Світловодську у період з 2017 по 2021 роки було проведено опалювальні сезони. Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.10.2020 року задоволено позовні вимоги [PERSON] до Спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» про розірвання Договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, укладений 27 лютого 2008 року між Спільним підприємством - Товариством з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» та [PERSON] та зобов`язано Спільне підприємство - Товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» припинити нарахування плати за послуги з централізованого опалення квартири за адресою: [ADDRESS] з моменту відключення вказаної квартири від централізованого опалення, тобто з 29 вересня 2017 року. СП ТОВ «Світловодськпобут» виконано зазначене судове рішення, та припинено нарахування плати за послуги з централізованого опалення квартири [ADDRESS] з 29 вересня 2017 року. Розрахунок заборгованості відповідача проводився позивачем згідно Методики та Рекомендацій щодо застосування Методики, затверджених Наказом міністерства з питань ЖКГ України від 22.11.18р. №315 за формулами 2.3; 2.5 - 2,9; 3.1 Методики, згідно формули: П міс. = Qміс' х Т, грн., де Qміс = Qміс Кмзк (Гкал), дн Кмзк = S кв.відкл. / S загал. кв. будинку Qміс = Qмзк х (tвн. - tср.ф) х п1 /(tвн. - tср.) х п + Qвтр./год. х п1 х 24, Гкал, Пріч. = (Qмзк+ Qвтр.річ. ) х Кмзк х Т (грн.), де Qмзк = qріч мзк х Sмзк будинку Пміс. = ( qріч мзк х. S мзк будинку х (tвн - tcp. ф.) х П1 /(tвн - tсp.) х П+Qвтр./год. х П1 х 24) хКмзк х Т, грн. 0,175 (qріч мзк) - нормативнапитома витрата теплової енергії на опалення МЗК, Гкал/ кв.м./рік (табл. 1 Методики); 219,6 (Sмзк будинку) - загальна опалювана площа МЗК будинку, кв. м.; 16 (tвн. ) - розрахунковавнутрішня температура повітря в приміщенні МЗК, °С; (tср.ф)- середня фактична температура зовнішнього повітря за розрахунковий місяць за даними місцевої метеостанції, -0.4°С (tср.) - середня нормативнатемпература зовнішнього повітря по Кіровоградській області,°С; (п 1) - кількість опалювальних діб у розрахунковому місяці; 178 (п ) - кількість опалювальних діб в опалювальному періоді; 0,005001 (Qвтр./год.) - середні погодинні втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними на горищі, Гкал/год. (розраховані згідно СНІП 2.04.05-91); 24- кількість годин у добі; 46,1 (S кв.відкл) - опалювана площа квартири з індивідуальним опаленням.; 2225,8( S загал. кв. будинку) - загальна площа квартир будинку, які користуються МЗК, кв.м. Згідно з розрахунком, заборгованість відповідача [PERSON] , як вдасника квартири [ADDRESS] ,за спожиту теплову енергію за опалення позивачем місць загального користування за період з 01.10.2017 року по 01.04.2021 року, становить основний борг в сумі 6081,68 грн., 1482,68 грн. - втрати від інфляції, 1689,53 грн. - три відсотки річних. У квітні 2021 року позивач СП ТОВ «Світловодськпобут» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиту теплову енергію за опалення місць загального користування в сумі 6081,68 грн., 1482,68 грн. - втрати від інфляції, 1689,53 грн. - три відсотки річних, а також судового збору у розмірі 2270 грн., та 5000 грн. витрати на професійну правничу допомогу. Відповідач не визнав позов, проте не спростував належними та допустимими доказами доводи позивача, не спростував правильність та обгрунтованість розрахунку заборгованості, та просив у разі задоволення позовних вимог просив суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності. Вказані обставини справи підтверджуються належними та допустимими доказами. Оцінка суду (джерела права): Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунатьні послуги від 09.11.2017 № 2189-VIII (далі - Закон № 2189-VIII) виконавцем комунальної послуги постачання теплової енергії є теплопостачальна організація. Статтями 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (далі - Закон № 2189-VIII) визначені обов`язки споживача та виконавця житлово- комунальних послуг. Зокрема, обов`язком індивідуального споживача є укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідним договором, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно, безперервно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору. Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, що передбачено ч. 1 ст. 12 та ч. 6 ст. 21 Закону № 2189-VIII та п. 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21.08.2019 № 830. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених Законом № 2189-VIII, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Обов`язок індивідуального споживача укласти договір на постачання теплової енергії також передбачений абзацом першим частини 3 статті 24 Закону України «Про теплопостачання» та пп. 1 п. 46 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21.08.2019 № 830. Користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією, крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва (п. 4 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ від 03.10.2007 № 1198). Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово- комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону № 2189-VIII нарахування вартості послуг за теплову енергію проводилось за встановленими уповноваженими законом державними органами та органами місцевого самоврядування тарифами. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону № 2189-VIII, пп. 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ 21.07.2005 № 630, пп. 5 п. 46 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21.08.2019 № 830, абзацу п`ятого п. 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ від 03.10.2007 № 1198 споживач зобов`язаний сплачувати вартість наданих комунальних послуг. Відповідно до абзацу другого ч. 3 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», пп. 3 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ 21.07.2005 № 630, пп. 3 п. 45 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21.08.2019 № 830, абзацу першого п. 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ від 03.10.2007 № 1198 споживач зобов`язаний дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг та укладеного договору. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ 21.07.2005 № 630 визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Пунктом 37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21.08.2019 № 830 закріплено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. СП ТОВ «Світловодськпобут» розпочинає та закінчує опалювальні періоди відповідно до рішень виконавчого комітету Світловодської міської ради та наказів по підприємству (копії додаються). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону № 2189-VIII споживач має одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. При цьому, такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п. 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ 21.07.2005 № 630 споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.12.2020 року у справі № 311/3489/18, провадження № 61-22793св19 викладено наступну правову позицію: «Відповідно до частини першої та другої статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обоє 'язковим для неї. Тлумачення частини другої статті 14 ЦК України свідчить, що критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності), пов`язується з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обоє 'язковими для такого суб 'єкта. Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов 'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Тлумачення як положень частини першої статті 714, так і інших норм глави 54 ЦК дозволяє стверджувати, що по своїй суті договір, на підставі якого відбувається постачання теплової енергії споживачу, є видом договору купівлі-продажу. Такий же висновок можливо зробити й при тлумаченні норм, закріплених в Законі України «Про теплопостачання». У тексті Закону України «Про теплопостачання» неодноразово вживається словосполучення «договір купівлі-продажу» (зокрема: стаття 1, частина четверта статті 19, частина перша статті 25, пункти 6, 7, 8 частини першої статті 31). Положеннями частини першої статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово- комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно зі статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організаиії за фактично отриману теплову енергію. Таким чином, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання місць загального користування, за умови отримання ним відповідних послуг, він несе обов 'язок щодо оплати отриманої теплової енергії.» У постанові Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04.09.2019 року у справі № 539/2869/16-ц, провадження № 61-18580свп18 викладено наступну правову позицію: «Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Тлумачення як положень частини першої статті 714, так і інших норм глави 54 ЦК дозволяє стверджувати, що по своїй суті договір, на підставі якого відбувається постачання теплової енергії та гарячої води споживачу, є видом договору купівлі-продажу. Тлумачення частини першої статті 714 ЦК України дозволяє зробити висновок, що постачання теплової енергії та гарячої води здійснюється не квартирі, як об`єкту права власності, а певному суб 'єкту (власнику, співвласнику, наймачу, суб 'єкту сервітуту тощо), який проживає в квартирі. З урахуванням цього постачальник самостійно визначає особу або осіб, які є споживачами за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу і мають відповідати за позовом про стягнення відповідної заборгованості. Відповідно до статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов 'язання. У пункті 28 Правил передбачено, що споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з нейтралізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується нейтральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 зроблено висновок, що «споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово- комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі». Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 22.12.2020 року у справі № 311/3489/18, провадження № 61-22793св19 висловив наступну правову позицію: «Як передбачено шостим розділом «Посібника та доповнення до Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд...» КІМ 204 Україна 244-94, затвердженим Наказом Держбуду України від 30 березня 2001 року № 82, втрати теплової енергії на ділянці мережі від межі розподілу до місця установки опалювальних приладів відноситься до втрат абонента (споживача). Тому співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі». Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1, 2 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язань. При цьому передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Верховний Суд України у постанові від 26.04.2017 у справі № 3-1522гс16 зробив висновок, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК України, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3% річних та інфляційних витрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Статтею 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність у три роки.. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Висновок суду: Суд зазначає, що позивач, СП ТОВ «Світловодськпобут» у спірний період надавав послуги з централізованого теплопостачання до будинку [ADDRESS] , в якому знаходиться квартира [ADDRESS] , власником якої є відповідач [PERSON] . Розрахунок заборгованості відповідача за спожиту теплову енергію за опалення місць загального користування підтверджується належними доказами, відповідачем обгрунтованість та правильність розрахунку його не спростовано. Внаслідок прострочення виконання зобов`язання по сплаті послуг з централізованого опалення відповідачу, згідно розрахунку позивача, 6081,68 грн. - суму основного боргу, та нараховано1482,68 грн. - втрати від інфляції, 1689,53 грн. - три відсотки річних. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач прострочив виконання зобов`язання, а тому виник його обов`язок сплатити борг за спожиту теплову енергію за опалення місць загального користування, відповідно до чинного законодавства. Суд враховує, що представником відповідача подана заява про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Представник позивача не заперечував проти задоволення заяви та застосування наслідків спливу строків позовної давності до частинип позовних вимог. Встановлені під час судового розгляду фактичні обставини справи, переконують суд у тому, що позовні вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими та доведеними належними та допустимими доказами, а тому їх слід частково задовольнити, та застосувати наслідки спливу строку позовної давності, а томуз відповідача на користь СП ТОВ «Світловодськпобут» слід стягнути заборгованість за останні три роки за період з 01 квітня 2018 р. по 01 квітня 2021 року у сумі 5455,33 грн. - основго боргу, 410,54 грн. - втрати від інфляції, 895,73 грн. - три відсотки річних. Оцінка суду (джерела права): Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Згідно зі статтею 1 Закону договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до частини першої статті 26 Закону адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Згідно із частиною першою статті 27 Закону договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (частина третя статті 27 Закону). За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється Главою 63 ЦК України та загальними положенням про договір, передбаченими Главою 52 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статті 903 ЦК України визначено, що у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (частина п`ята статті 626 ЦК України). Отже, договір про надання правової допомоги, як і будь-який договір про надання послуг, може бути оплатним або безоплатним. Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI). Згідно з статтею 30 Закону, статтею 28 Правил адвокатської етики ( у редакції 2012 року)гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 522/17845/15-ц Верховний Суд зауважує, що адвокатський гонорар є однією із умов, яка визначається сторонами договору про надання правової допомоги, тому відсутність у договорі розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає підстав вважати, що сторони при укладенні договору про надання правової допомоги погодили розмір адвокатського гонорару. Висновок суду : Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто суд не може на власний розсуд зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги, який підлягає відшкодуванню. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові у справі №755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020 р.: «Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони». При цьому суд зазначає, що за змістом ст.141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Вказаного правового висновку дотримується Об`єднана палата Верховного Суду в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19. Враховуючи вищевикладене, відсутність доказів заперечення відповідача щодо розміру на оплату правничої допомоги адвоката, суд вважає за можливе задовольнити заяву про стягнення з відповідача витрат на правничу професійну допомогу у розмірі 5000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial