Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

Представник позивачів звернувся до суду з позовом до Благовіщенської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог приватний нотаріус Кам`янсько-Дніпровського нотаріального округу Запорізької області Осипенко Василь Володимирович, Державний реєстратор прав на нерухоме майно Скиба Марина Олександрівна про визнання права власності, вказуючи, що батьками позивачів були [PERSON] та [PERSON] . За заявою [PERSON] радгосп ім Леніна, який розташований в с. Благовіщенка, виділив йому під забудову земельну ділянку площею 0,20га, яка знаходилась по [ADDRESS] . У зв`язку з цим [PERSON] звернувся до Кам`янсько-Дніпровської районної ради з проханням дозволити йому будівництво житлового будинку. На підставі рішення виконкому Кам`янсько-Дніпровської районної ради від 10.12.1955 року йому видано свідоцтво на забудову земельної ділянки і дозволено будівництво житлового будинку. По закінченню будівництва будинку [PERSON] правовстановлюючі документи на нього не оформив, з якої причини позивачам не відомо, але приватизував присадибну земельну ділянку. Рішенням Благовіщенської сільської ради від 20.09.1994 року № 65 присадибна земельна ділянка площею 0,20га була передана [PERSON] у приватну власність, на яку він отримав державний акт на право приватної власності на землю. [INFO] батько позивачів, [PERSON] помер. На час його смерті позивачі проживали окремо. Заяви про прийняття спадщини не подавали. Спадщину померлого прийняла його дружина - [PERSON] Спадщина складається з житлового будинку та присадибної земельної ділянки, яка була оформлена на [PERSON] Спадщину [PERSON] прийняла, але на себе не переоформила. Після смерті батька, [PERSON] проживала одна, працювала в радгоспі ім. Леніна. В 1995-1996 роках радгосп ім. Леніна був реорганізований в КСП ім. «Леніна». Будучи членом КСП вона отримала земельну ділянку (пай) в розмірі 3,50га, на яку сільська рада видала їй Державний акт на право приватної власності на її ім`я. [INFO] мати позивачів, [PERSON] померла. Спадщину матері, яка складається з житлового будинку, присадибної ділянки площею 0,20 га, яка була оформлена на [PERSON] , та земельну ділянку (пай) 3,50га, яка була оформлена на [PERSON] , прийняли позивачі: [PERSON] та [PERSON] , подавши одночасно заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Кам`янсько-Дніпровського нотаріального округу Запорізької області Осипенка В.В. Позивачам були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку на присадибну ділянку і земельну ділянку (пай). Після їх реєстрації вони отримали витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Одночасно з цим, приватний нотаріус надав їм список документів, які необхідно надати йому для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, на який правовстановлюючі документи були відсутні. Позивачі звернулись до Благовіщенської сільської ради, де їм надали довідку в якій зазначено, що згідно погосподарських книг за 1958-1995 роки [PERSON] до дня своєї смерті [INFO] був головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , згідно погосподарських книг за 1958-1995 роки будинок був збудований [PERSON] у 1957 році. На запит приватного нотаріуса Осипенка В.В., який він подавав до Кам`янсько-Дніпровської державної нотаріальної контори, було отримано відповідь в якій повідомлялось про відсутність спадкової справи, згідно Книги обліку спадкових справ, після померлого [INFO] [PERSON] Позивачі звернулись до БТІ з проханням надати їм інформацію щодо спадкового житлового будинку, на що отримали відповідь про відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Розпорядженням голови Запорізької обласної державної адміністрації № 115 від 21.03.2016 року в с. Благовіщенка назва вулиці «Горького» змінена на вулицю «Зоряна». В технічному паспорті на вищевказаний житловий будинок складеному ТОВ «Запорізьке МБТІ» станом на 23.03.2018 року [PERSON] вказаний як користувач. Позивачі, з наявними у них документами на житловий будинок, звернулись до нотаріуса з заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на Ѕ частину вищевказаного житлового будинку, але отримали постанови про відмову у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на житловий будинок. Оскільки, позивачі не мають можливості нотаріально оформити право власності на спадковий житловий будинок, вони звернулись з заявою про визнання права власності на Ѕ частину кожній на спадковий житловий будинок в порядку спадкування. Просять ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , право власності на Ѕ частину житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , право власності на Ѕ частину житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивачі не з`явились, надали до суду заяви з проханням розглянути справу за їх відсутністю за участю їх представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. В судове засідання представник позивачів [PERSON] не з`явився, на адресу суду надійшла заява з проханням розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги позивачів підтримує в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача не з`явився, на адресу суду надійшла заява з проханням розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги визнає. В судове засідання третя особа приватний нотаріус Кам`янсько-Дніпровського нотаріального округу Запорізької області Осипенко Василь Володимировичне з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутність, заперечень проти позовних вимог не надав. В судове засідання третя особа Державний реєстратор прав на нерухоме майно Скиба Марина Олександрівна не з`явився, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та в належній формі, про причини неявки не повідомила, заперечень не надала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено наступні факти та правовідносини. Як вбачається з копії свідоцтва на забудову земельної ділянки у сільських населених пунктах Української РСР [PERSON] отримав дозвіл на забудову ділянки на підставі рішення виконкому Кам`янсько-Дніпровської районної ради депутатів трудящих від 10.12.1955 року № 369 (а.с.30,31). Рішенням Благовіщенської сільської ради від 20.09.1994 року № 65 присадибна земельна ділянка площею 0,20 га була передана [PERSON] у приватну власність, на яку він отримав державний акт на право приватної власності на землю серії ЗП , зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 160 (а.с.32). Відповідно до копії довідки Виконавчого комітету Благовіщенської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району від 26.03.18 року за № 337 згідно погосподарських книг [PERSON] був головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , будинок збудований [PERSON] у 1957 році (а.с.33). В технічному паспорті на вищевказаний житловий будинок складеному ТОВ «Запорізьке МБТІ» станом на 23.03.2018 року [PERSON] вказаний як користувач. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.11.1994 року (а.с.15). Після його смерті залишилась спадщина, яка складається з житлового будинку, присадибної ділянки площею 0,20га, яка була оформлена на [PERSON] , що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі. З огляду на вищезазначені вимоги в указаній справі повинні застосовуватись положення актів цивільного законодавства, чинні на момент виникнення спірних правовідносин, а саме ЦК Української РСР 1963 року. Відповідно до статті 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до статті 534 ЦК Української РСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно зі статтею 525 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Статтею 527 ЦК Української РСР визначено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно з частиною першою статті 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно зі статтями 548, 549 ЦК Української РСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або із застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Таким чином, для встановлення тієї обставини, чи прийняв спадкоємець спадщину, необхідно встановити, чи фактично такий вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути: довідка управління будинками, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взяте майно спадкодавця; довідка фінансового органу, органу держстраху чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому окладному страхуванню або збори; квитанція про сплату податку, платежу, збору; копія рішення суду, яке вступило в законну силу, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис в паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку в період шести місяців після дня смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Таким чином, після смерті [INFO] [PERSON] , його дружина - [PERSON] фактично вступила в управління та володіння майном спадкодавця. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.06.2017 року (а.с.16). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй спадкове майно. Спадкоємцями після померлої [PERSON] є її доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Факт родинних відносин підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] виданого повторно 31.08.2017 року та серії [NUMBER] від 13.05.1963 року (а.с.12,13). Інших спадкоємців не встановлено. Відповідно до ч.1 ст. 1261 цього Кодексу у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки, а спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї (ч.2 ст. 1268). Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до приватного нотаріуса Кам`янсько-Дніпровського нотаріального округу Запорізької області Осипенка В.В., подавши одночасно заяви про прийняття спадщини. Позивачам були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку на присадибну ділянку і земельну ділянку (пай). Після їх реєстрації вони отримали витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується документально (а.с.24,25,26,27). Постановами від 26.03.2018 року за № 229/02-31 та № 230/02-31 виданими приватним нотаріусом Кам`янсько-Дніпровського нотаріального округу Запорізької області Осипенком В.В позивачам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок [ADDRESS] (а.с.17,18). Як вбачається з копії рішення № 44623814 від 14.12.2018 року виданого державним реєстратором прав на нерухоме майно Скибою М.О. позивачам було відмовлено у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна, спільна часткова, на житловий будинок, що розташований: [ADDRESS] на підставі відсутності документу, який підтверджує факт виникнення права власності (а.с.44). Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Статями 16,328 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Отже, розглянувши справу у межах заявлених вимог та на підставі наявних доказів, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved