Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом 02.08.2016 року та просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № KRKRAN20151352 від 24.03.2008 року, яка станом на 25.07.2016 року становить 90 000 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору 1378 грн. В обґрунтування предявлених вимог вказав, що 24.03.2008 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», та відповідачем укладено кредитний договір № KRKRAN20151352, за яким позивач надав відповідачеві кредит в розмірі 56 009,06 грн. зі сплатою відсотків за користування ним в розмірі 15,48 % на рік на суму залишку заборгованості. Свої зобовязання за договором банк виконав, натомість відповідач покладені на неї обовязки належним чином не виконувала, в результаті чого станом на 25.07.2016 року має заборгованість в розмірі 98 837,83 грн., з якої 90\~000 грн. представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] в примусовому порядку. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач повторно не зявилася в судове засідання, повідомлена належним чином, причини її неявки суду не відомі. За даних обставин, з урахуванням згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в силу ст.224 ЦПК України. Суд,\~ дослідивши\~ письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.03.2008 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.18), та [PERSON] укладено кредитно-заставний договір № KRKRAN20151352, за умовами якого банк надав позичальникові кредит в загальному розмірі 56\~009,06 грн. на придбання автомобіля [NUMBER], кузов № [NUMBER], 2007 року випуску, вартістю 52260 грн., та оплату інших супутніх послуг, повязаних з оформленням кредиту та застави рухомого майна. Дата останнього погашення заборгованості визначена 23.03.2015 року. Сторонами погоджено, що відповідно до п.17 договору (а.с.10) кредит надається позичальникові зі сплатою відсотків за користування ним за ставкою 15,48% річних; період погашення кредиту встановлений з 21 по 25 число кожного місяця. З метою виконання зобовязань за п.3.4 договору, позичальникові відкривається кредитна лінія в розмірі 18\~689,02 грн. для сплати чергових страхових платежів. Крім того, згідно п.17.1.8 договору (а.с.10), за надання кредиту позичальник сплачує на користь банку: а) винагороду за надання фінансового інструменту в розмірі 1045,20 грн., що сплачується в момент видачі кредиту; б) винагорода за надання фінансового інструменту, яка сплачується щомісяця в період сплати в розмірі 0 % від суми виданого кредиту; в) винагорода за проведення додаткового моніторингу, яка сплачується відповідно до ст.16.9 договору; г) винагорода за резервування ресурсів в розмірі 2,04% річних від суми зарезервованих ресурсів. Пунктом 4.7 договору (а.с.7-зворот) передбачено узгоджений сторонами наступний порядок зарахування коштів в рахунок погашення заборгованості: 1) для відшкодування витрат/збитків, яких зазнав банк за договором (зокрема, згідно ст.ст.3.41, 3.4.2, 6.2.7 договору); 2) для оплати неустойки згідно зі ст.14 договору; 3) для оплати простроченої заборгованості за винагородами; 4) для оплати простроченої заборгованості за процентами; 5) для оплати простроченої заборгованості за наданим кредитом; 6) сума, що залишилася направляється на погашення заборгованості в такій послідовності: за винагородами, за процентами, за наданим кредитом. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним\~ договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти. В силу ст.ст.525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання якого не допускається. Банк свої зобов'язання за кредитним договором № KRKRAN20151352 від 24.03.2008 року виконав належним чином, надавши відповідачу [PERSON] кредит в обумовленому розмірі на придбання транспортного засобу та оплату супутніх послуг щодо його страхування та оформлення кредиту. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому на боржників покладено цивільно-правовий обов'язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право кредитора (ч.1 ст.509 ЦК України) вимагати їх повернення. В порушення умов договору [PERSON] свої зобовязання не виконала належним чином, внісши востаннє 07.02.2013 року 50,48 грн. по сплаті комісії, 131,26 грн. пені, 2435 грн. процентів за користування кредитом, в результаті чого станом на 25.07.2016 року утворилась заборгованість за кредитом (тілом) 32 162,29 грн., по процентам за користування кредитом 9775,99 грн., по комісії 728,62 грн., пені 56170,93 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.3-6). Імперативним приписом ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобовязання. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не\~ повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ч.1 ст.611 ЦК України). Виходячи зі змісту ст.ст.546,548,549 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою (штраф, пеня), яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобовязання. З огляду на істотність порушення відповідачем строків платежів по грошовим зобовязанням, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитом (тілом) 32 162,29 грн., по процентам за користування кредитом 9775,99 грн., по комісії 728,62 грн. Стосовно вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в розмірі 47333,10 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до ч.3 ст.509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Визначаючи обсяг відповідальності позичальника, п.14.2 договору передбачено, що у випадку порушення позичальником зобовязань по сплаті винагород та процентів, позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочки, а у разі порушення позичальником зобовязання щодо повернення основної суми кредиту, позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн., за кожен день прострочки. При цьому проценти за користування кредитом на суму такого прострочення платежу додатково до вищевказаної пені не нараховується (п.14.3 договору, а.с.9). З урахуванням ст.3 ЦПК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК України відносно обов'язку суду сприяти сторонам в здійсненні їхніх прав, застосовуючи положення ч.3 ст.551 ЦК України суд вправі зменшити розмір неустойки (пені) як цивільно-правової відповідальності боржника за умови, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, на чому також акцентує увагу Верховний Суд України в постанові від 03.09.2014 року у справі №6-100цс14. В розумінні ч.3 ст.551 ЦК України істотними обставинами можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Згідно п.27 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року\~ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з ч.2 ст.625 ЦК України та мають іншу правову природу. В ході судового розгляду встановлено, що розмір основного збитку, завданого відповідачем, становить 42 666,90 грн. (з розрахунку 32 162,29 + 9775,99 + 728,62), в той час як заборгованість за пенею, нарахованою за прострочення виконання [PERSON] кредитних зобов'язань станом на 25.07.2016 року\~ складає 56 170,93 грн., фактично заявлено ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 47\~333,10 грн., у звязку з чим в силу визначеного ст.11 ЦПК України принципу диспозитивності, суд вирішує спір про її стягнення в межах заявлених вимог. Таким чином, очевидним є те, що заявлений позивачем розмір пені є неспівмірним з розміром основного збитку, завданого відповідачем і не відповідає визначеним п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509, ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам конституційного принципу верховенства права (абз.2 п.3.2 Рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 року у справі №7-рп/13). Враховуючи встановлену неспівмірність, суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин положення ч.3 ст.551 ЦК України та зменшити розмір пені до 42\~700 грн., що кореспондується з позицією Верховного Суду України, викладеною в постановах від 04.11.2015 року у справі № 6-1120цс15, від 03.09.2014 року у справі 6-100цс14. Аналізуючи викладене, оцінюючи наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON]\~ на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором № KRKRAN20151352 від 24.03.2008 року станом на 25.07.2016 року в розмірі 85 366,90 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом (тілом) 32 162,29 грн., по процентам за користування кредитом 9775,99 грн., по комісії 728,62 грн., пені 42\~700 грн. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог,

Outcome: partial