Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Представник позивача Ушакова О.М. звернулася до суду 14.11.2013р. з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача вартість боргу за отримане вугілля в розмірі 1524,08грн та судові витрати. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Представник позивача надала суду заяву, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги і просила розглянути справу у її відсутність. Відповідно до ст.224 ЦПК України судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши наявні у справі докази судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідач працював на відокремленому підрозділі «Шахтоуправління «Ровеньківське» ДП «Ровенькиантрацит» в період з 15.11.2010р. до 11.08.2011р. на посаді машиніста підземних установок 2 розряду, що підтверджується копіями наказів про переведення №1540/к від 15.11.2010р. (а.с.13) та №1343-к від 16.09.2011р. (а.с.12). Відповідно до ч.7 ст.43 Гірничого закону України відповідачеві було надано 24.03.2011р. вугілля на побутові потреби на 2011р.в об'ємі 5,9т. Порядок забезпечення вугіллям на побутові потреби передбачений відповідним Положенням, затвердженим колективним договором ДП «Ровенькиантрацит». Пунктом 2.1 Положення про порядок забезпечення паливом на побутові потреби в підрозділах ДП «Ровенькиантрацит» передбачено, що особи, які звільнені з підприємства і які отримали норму побутового палива, зобов'язані повернути вартість вугілля по дійсній на дату звільнення ціні за фактично невідпрацьований час у звітному періоді. Згідно довідки ВП «Ш/у Ровеньківське» (а.с.6) на момент звільнення відповідача середня вартість реалізованої продукції вугілля коштувала 715,27грн. Відповідач був звільнений з 11.08.2011р., тож фактично невідпрацьовані ним у 2011р. лишилися 142дні. Вартість вугілля за невідпрацьовані дня складає 1641,79грн. Оскільки при звільненні відповідача частина заборгованості з нього утримана, то не відшкодовано підприємству лишилося 1524,08грн. Відповідно до концесійного договору від 01.12.2011р. укладеного між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України та ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит», позивачеві передано право на управління цілісним майновим комплексом ДП «Ровенькиантрацит». Пунктом 33.8 зазначеного договору передбачено, що ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» є правонаступником майнових та немайнових прав та обов'язків ДП «Ровенькиантрацит». За таких обставин позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Тож між сторонами вбачається спір, що виник з правовідносин, які врегульовані колективним договором на підприємстві. Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 18 Кодексу законів про працю передбачено, що положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов'язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації. Згідно ч.7 ст.43 Гірничого закону України працівникам з видобутку (переробки) вугілля та вуглебудівних підприємств за переліком професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, підприємства з видобутку вугілля та вуглебудівні підприємства безоплатно надають вугілля на побутові потреби у розмірі, що визначається колективним договором. Як вбачається на підприємстві - ВП «Ш/у Ровеньківське» існує колективний договір. Умовами цього договору передбачено забезпечення працівників підприємства твердим паливом на побутові потреби в розмірі 5,9т вугілля на рік. Пунктом 2.1 договору передбачено, що особи, звільнені з підприємства і які отримали норму твердого палива, зобов'язані повернути вартість вугілля по дійсній на дату повернення ціні за фактично невідпрацьований час. З матеріалів справи вбачається, що відповідача було звільнено з підприємства позивача з 11.08.2011р.. Таким чином, відповідач фактично не відпрацював у позивача у 2011році 142дні, а тому має повернути позивачеві вартість отриманого ним вугілля. Розрахунки вартості вугілля, що має бути повернуто відповідачем, позивачем здійснені правильно. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує положення ч.1 ст.88 ЦПК, яким передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 229,40грн (а.с.1). Враховуючи, що позов підлягає задоволенню, то судові витрати, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved