Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 16 серпня 2013 р. між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та гр. [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER] (надалі - «Кредитний договір»), згідно умов якого відповідачка отримала кредит в сумі 29944,40 грн., з яких: на споживчі цілі - 26800,00 грн., на придбання послуг у продавця 1 - ПАТ «Страхова компанія «СК Ренесанс Життя» - 2894,40 грн., на придбання послуг у продавця 2 - СК Альфа Страхування - 250,00 грн. Кредит надається строком на 36 місяців з 16 серпня 2013 р. по 16 серпня 2016 р., розмір процентної ставки складає 0,01 % річних. Пунктом 1.5. Кредитного договору встановлено, що за порушення позичальником строків або суми сплати щомісячного платежу, з дня, наступного за датою платежу, визначеною графіком платежів позичальник сплачує штраф за кожен факт порушення, у розмірі 25 гривень. У разі порушення позичальником строків або суми оплати будь-якого з щомісячних платежів, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором. В цьому разі позичальнику рекомендованим листом надсилається вимога. Підстави виникнення права на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав регулюється чинним законодавством України (п.1.5.4. Кредитного договору). Враховуючи допущені відповідачем порушення, позивач відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України та п. 1.9 Кредитного договору пред'явив відповідачу вимогу про виконання боргових зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі - повне повернення кредиту, сплату нарахованих за користування кредитом відсотків, сплату пені та штрафу, нарахованих за прострочення виконання зобов'язань (досудова вимога № 200238812 від 05.01.2015 р.) Якщо банк на основі умов даного договору вимагає повернення споживчого кредиту, таке повернення здійснюється позичальником протягом тридцяти календарних днів з дати одержання вимоги. Якщо протягом цього періоду позичальник усуне порушення умов даного договору, вимога банку втрачає чинність. У випадку невиконання позичальником умов вимоги, банк має право звернутися до відповідного суду для стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку (п. п. 1.5.5. -1.5.6.). Відповідно до умов договору факторингу від 22 грудня 2014 р. Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» у відповідності ст. ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 ЦК України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № [NUMBER] від 16.08.2013 р., укладеним між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем. У зв'язку з невиконанням відповідачкою зобов'язань за Кредитним договором № [NUMBER] від 16.08.2013 р., станом на 25.08.2015 р. за відповідачкою існує заборгованість перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна», що складає 32 122,54 грн. (тридцять дві тисячі сто двадцять дві гривні 54 копійки), а саме: залишок заборгованості за кредитом - 25565,17 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 2,37 грн.; комісія за РО - 6555,00 грн. Представник позивача надав заяву у судове засідання про слухання справи у його відсутність, наполягав на позовних вимогах. Відповідачка у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі, просила справу слухати у її відсутність. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України - уразі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу. Дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ст. 60 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ст. 11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказі в сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та визнано відповідачкою, що 16 серпня 2013 р. між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та гр. [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER] (надалі - «Кредитний договір»), згідно умов якого відповідачка отримала кредит в сумі 29944,40 грн., з яких: на споживчі цілі - 26800,00 грн., на придбання послуг у продавця 1 - ПАТ «Страхова компанія «СК Ренесанс Життя» - 2894,40 грн., на придбання послуг у продавця 2 - СК Альфа Страхування - 250,00 грн. Кредит надається строком на 36 місяців з 16 серпня 2013 р. по 16 серпня 2016 р., розмір процентної ставки складає 0,01 % річних. Пунктом 1.5. Кредитного договору встановлено, що за порушення позичальником строків або суми сплати щомісячного платежу, з дня, наступного за датою платежу, визначеною графіком платежів позичальник сплачує штраф за кожен факт порушення, у розмірі 25 гривень. У разі порушення позичальником строків або суми оплати будь-якого з щомісячних платежів, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором. В цьому разі позичальнику рекомендованим листом надсилається вимога. Підстави виникнення права на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав регулюється чинним законодавством України (п.1.5.4. Кредитного договору). Враховуючи допущені відповідачем порушення, позивач відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України та п. 1.9 Кредитного договору пред'явив відповідачу вимогу про виконання боргових зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі - повне повернення кредиту, сплату нарахованих за користування кредитом відсотків, сплату пені та штрафу, нарахованих за прострочення виконання зобов'язань (досудова вимога № 200238812 від 05.01.2015 р.) Якщо банк на основі умов даного договору вимагає повернення споживчого кредиту, таке повернення здійснюється позичальником протягом тридцяти календарних днів з дати одержання вимоги. Якщо протягом цього періоду позичальник усуне порушення умов даного договору, вимога банку втрачає чинність. У випадку невиконання позичальником умов вимоги, банк має право звернутися до відповідного суду для стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку (п. п. 1.5.5. -1.5.6.). Відповідно до умов договору факторингу від 22 грудня 2014 р. Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» у відповідності ст. ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 ЦК України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № [NUMBER] від 16.08.2013 р., укладеним між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем. У зв'язку з невиконанням відповідачкою зобов'язань за Кредитним договором № [NUMBER] від 16.08.2013 р., станом на 25.08.2015 р. за відповідачкою існує заборгованість перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна», що складає 32 122,54 грн. (тридцять дві тисячі сто двадцять дві гривні 54 копійки), а саме: залишок заборгованості за кредитом - 25565,17 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 2,37 грн.; комісія за РО - 6555,00 грн. Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже між позивачем та відповідачем виникли кредитні правовідносини та взаємні права та обовязки, що сторонами не оспорюється. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику у строк - та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов. визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), згідно з ст. 514 вказаного кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідачки. В судовому засіданні встановлено, що між відповідачкою та позивачем склалися договірні відносини та свої зобовязання відповідачка перед позивачем порушила, що нею визнано та не оспорюється, та позивачем доведено в судовому засіданні право на позовні вимоги та порушення своїх прав. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилався позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України. Виходячи з наведеного, суд вважає, що згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до матеріалів справи позивачем при подачі позову сплачено судовий збір за розгляд справи у розмірі 1218,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням, доданим до матеріалів справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати: судовий збір в розмірі 1218 гривень 00 копійок понесені позивачем при звернені до суду з даним позовом, що підтверджується платіжним дорученням .

Outcome: approved