Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

Представник позивачки - адвокат Самойленко М.Д. звернувся до суду з позовом [PERSON] до Заїздської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - управління Держгеокадастру у Прилуцькому районі Чернігівської області, про визнання незаконним рішення 15 сесії 5 скликання Заїздської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області від 28 лютого 2008 року, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та визнання права власності на земельну ділянку. Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі договору дарування земельної ділянки від 15.07.1999 року [PERSON] через [PERSON] подарував [PERSON] земельну ділянку площею 0,14 га, яка розташована на території Заїздської сільської ради за адресою: [ADDRESS] . Договір дарування по цей час не скасований та не визнаний недійсним. Той факт, що позивачка на законних підставах отримала у дар зазначену земельну ділянку підтверджується також видачею [PERSON] державного акта на право приватної власності на землю. Проте на звернення [PERSON] до Держгеокадастру у Прилуцькому районі Чернігівської області для отримання кадастрового номера на вказану земельну ділянку вона отримала відмову, оскільки з інформації, наявної в Держгеокадастрі у Прилуцькому районі Чернігівської області, вбачається, що вказана земельна ділянка зареєстрована на [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №907410, реєстраційний номер 010884800034 від 12.03.2008 року, кадастровий номер 7424183101:01:001:0196. Державний акт виданий [PERSON] на підставі рішення 15 сесії 5 скликання Заїздської сільської ради від 28.02.2008 року. Оскільки [PERSON] державний акт на право приватної власності на спірну земельну ділянку серії ІІ-ЧН №033467 було видано 01.03.2000 року, а [PERSON] на підставі рішення 15 сесії 5 скликання Заїздської сільської ради від 12.03.2008 року, то на даний час вказана ділянка вже була зайнята, а тому рішення Заїздської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області від 28.02.2008 року є незаконним та підлягає скасуванню. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечували. Представник відповідача на розгляд справи не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Про причини неявки в судове засідання представник відповідача суду не повідомив, клопотань про проведення судового розгляду справи без його участі, відкладення судового засідання чи відзиву на позов до суду не подавав. Представник управління Держгеокадастру у Прилуцькому районі Чернігівської області в судове засідання теж не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання. За таких обставин, за наявності згоди позивача, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Згідно з копією договору дарування земельної ділянки від 15.07.1999 року [PERSON] подарував [PERSON] земельну ділянку площею 0,14 га, яка розташована на території Заїздської сільської ради за адресою: [ADDRESS] (а.п.7). 01.03.2000 року на підставі договору дарування від 15.07.1999 року [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН №033467, згідно з яким їй передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,14 га, яка розташована на території Заїздської сільської ради за адресою: [ADDRESS] (а.п.8-10). На запити адвоката Самойленка М.Д. щодо неможливості отримання кадастрового номера на земельну ділянку [PERSON] (а.п.11,12) міськрайонним управлінням у Прилуцькому районі та м.Прилуках ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області надано відповідь про те, що заяву [PERSON] про державну реєстрацію земельної ділянки за адресою [ADDRESS] було розглянуто та прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру на підставі перетину з ділянкою кадастровий номер 7424183101:01:001:0196 (а.п.13). З відповіді міськрайонного управління у Прилуцькому районі та м.Прилуках ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 7424183101:01:001:0196 була надана [PERSON] на підставі рішення 15 сесії 5 скликання Заїздської сільської ради, на яку видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №907410 від 12.03.2008 року та яка раніше, ніж земельна ділянка [PERSON] , була внесена до державного реєстру (а.п.14), тому відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру на заяву про державну реєстрацію земельної ділянки [PERSON] було надано рішення РВ-74000856492019 від 22.01.2019 року про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру (а.п.15). Згідно з копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №907410 від 12.03.2008 року [PERSON] на підставі рішення 15 сесії 5 скликання Заїздської сільської ради від 28.02.2008 року є власником земельної ділянки площею 0,1501 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.п.38). Однак з довідки №378 від 12.04.2021 року вбачається, що [PERSON] на території Заїздського старостинського округу №3 не проживала та ніколи не була зареєстрована (а.п.43). А зі змісту повних текстів наданих Прилуцькою районною державною адміністрацією Чернігівської області рішень 15 сесії 5 скликання Заїздської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області та протоколу даної сесії встановлено, що в жодному з них не йдеться про виділ у власність [PERSON] земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.п.51-162). Згідно з копією актового запису про смерть №708 від 14.10.2013 року [PERSON] померла [INFO] (а.п.164). Статтею 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно з ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушується право особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно зі ст.1 Конвенції про захист прав людини та основноположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в судовому порядку звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. За приписами ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що рішенням 15 сесії 5 скликання Заїздської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області від 28 лютого 2008 року [PERSON] не виділялася земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS] , а тому суд не вбачає жодних підстав для визнання цього рішення незаконним. Разом з тим, з відсутності у рішенні 15 сесії 5 скликання Заїздської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області від 28 лютого 2008 року будь-якої згадки про [PERSON] очевидно вбачається безпідставність видання їй на підставі цього рішення Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №907410, який беззаперечно визнається судом недійсним. Крім того, зважаючи на те, що вказаний вище Державний акт, який було безпідставно видано [PERSON] на ту саму земельну ділянку, що на праві власності належала позивачці, судом визнається недійсним, то у зв`язку з цим і право [PERSON] на земельну ділянку площею 0,14 га, яка розташована на території Заїздської сільської ради за адресою: [ADDRESS] , автоматично є відновленим та не підлягає додатковому визнанню, як вона про це просила у своїй позовній заяві. На підставі наведеного,

Outcome: partial