Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

представник позивачки [PERSON] звернулась до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності на житловий будинок №4 в пров. Й.Каваціва в м.Стрий Львівської області шляхом зняття з реєстраційного обліку відповідача [PERSON] В обґрунтування позову покликалась на те, що є власницею вищевказаного будинку з приналежними господарськими спорудами на земельній ділянці площею 0,0239 га. Крім неї, в будинку зареєстрований її внук - [PERSON] 1995р. народження, який не проживає за даною адресою близько пяти років, не зберігає у будинку особистих речей, участі в утриманні будинку та сплаті комунальних платежів не приймає. Реєстрація відповідача в будинку створює їй перешкоди в користуванні таким, належним способом усунення яких є скасування реєстрації його місця проживання. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач згідно з вимогами ч.9 ст.74 ЦПК України викликався в судове засідання через оголошення у пресі (газета «Високий Замок» від 3-5.02.2017р.), але на виклик суду повторно не зявився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, тому суд розглянув справу за відсутності останнього та ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, свідків дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення. Відповідно до ст.55 Конституції України та положень ст.ст.3, 11, 15, 59, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін самостійно, на власний розсуд розпоряджається своїми правами й зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.02.2011р., що зареєстроване в Стрийському МБТІ реєстровий №296 від 28.02.2011р., житловий будинок №4 в пров. Б.Хмельницького, 4 (зараз пров. [PERSON]) в м. Стрий належить [PERSON]. Згідно записів будинкової книги за вищезазначеною адресою та відповіді на запит суду ВАДР ГУ ДМС у Львівській області в даному будинку зареєстрований [PERSON] 24.10.1995р. народження. Свідок [PERSON], будучи допитаним в судовому засіданні пояснив, що є племінником позивачки, на прохання останньої здійснює періодично догляд за її будинком, де зареєстрований внук позивачки - [PERSON] Останній близько 15 років тому разом з батьками виїхав у США і відтоді спірним будинком не користується. Свідок [PERSON], будучи допитаною в судовому засіданні пояснила, що є дружиною [PERSON], який здійснює догляд за будинком позивачки. Зі слів чоловіка їй відомо, що [PERSON] приблизно 15 років тому виїхав у США і відтоді спірним будинком не користується. Відповідно до частини першої статті 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом частини першої статті 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до статті 7 Закону № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1)\~позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4)\~оголошення фізичної особи померлою. З огляду на те, що Закон № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (справа № 21-1438а15) та від 01.03.2016р. (справа №21-5446а15). Виходячи з наведеного, позивачкою обраний невірний спосіб захисту, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed