Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] звернувся до суду з позовом, де просить винести рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 17 019 грн. 88 коп. за кредитним договором б/н від 02.08.2007 року та судовий збір в розмірі 1 600 грн. 00 коп. Свої позовні вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 02.08.2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 8 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписання даного Договору є прямою безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідачка не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором, що укладений між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк», в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Таким чином, станом на 11.12.2016 рік за відповідачкою по укладеному з ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитному договору рахується заборгованість на загальну суму 17\~019,88 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 6 530,34 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 3\~280,19 грн.; заборгованість за пенею та комісією 5 922,69 грн.; штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 786,66 грн. Оскільки відповідачка ухиляється від виконання своїх зобовязань за кредитним договором та заборгованість за договором не погашає, представник позивача звернувся до суду за захистом прав ПАТ КБ «ПриватБанк». В судовому засідання представник позивача [PERSON] позов підтримав в повному обсязі, з підстав у ньому зазначених, просив позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала письмові заперечення, згідно яких просить відмовити у задоволенні позову, оскільки позовна заява є недоведеною та необґрунтованою. Також відповідачка надала письмові пояснення, згідно яких вона не заперечує той факт, що дійсно на підставі її заяви від 02.08.2007 року позивач надав їй банківську послугу шляхом відкриття карткового рахунку з кредитним лімітом, якими вона протягом кількох років користувалася та погашала кредит частково шляхом поповнення картки. На даний час вона не може точно визначити розмір заборгованості, яка лишилася несплаченою, оскільки не володіє усіма первинними документами та необхідними знаннями для обрахунку суми боргу та процентів за користування кредитом. Окрім того, просить суд про те, що в разі задоволення позову щодо стягнення з неї неустойки, враховуючи її життєві обставини зменшити розмір неустойки до мінімально можливої суми відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, оскільки точно визначити розмір заборгованості, яка лишилася не сплаченою не має можливості. Також просила про те, що якщо суд дійде висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідачки неустойки зменшити її розмір відповідно до ст. 551 ЦК України. Суд, повно та всебічно проаналізувавши представлені докази, дослідивши наявні матеріали справи, беручи до уваги пояснення сторін, приходить до наступних висновків. Так, судом встановлено, що відповідно до заяви від 02.08.2007 року [PERSON] отримала кредит від ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 2 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом, який з 04.08.2009 року збільшено до 2106,67 грн., з 06.10.2009 року\~2000,00 грн., з 02.04.2010 року знижено до 1700,00 грн., з 12.11.2010 року збільшено до 1900,00 грн., з 11.05.2011 року\~збільшено до 2100,00 грн., з 10.10.2012 року збільшено до 4000,00 грн., з 26.12.2012 року збільшено до 8000,00 грн., що підтверджується заявою та довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти. Також сторони визначили, що розмір процентної ставки по кредитному ліміту становить 3% в місяць з розрахунку 360 днів на рік, щомісячний мінімальний платіж 7 % від суми заборгованості, що підтверджується довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «універсальна, 30 днів пільгового періоду». Відповідачка підписавши дану заяву підтвердила свою згоду на те, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно яких клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банка, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою та безумовною згодою позичальника відносно прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. Факт підписання вищевказаної заяви та отримання відповідачкою кредиту в судовому засіданні не оспорювався. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. При укладені договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та Правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу банку позичальник має виконати зобовязання з повернення кредиту (в тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку. Відповідно до п.2.1.1.12.2 Умов та Правил надання банківських послуг в разі непогашення клієнтом боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування з розрахунку 365/366 календарних днів на рік (п.2.1.1.12.6). У разі виникнення прострочених зобов'язань за кредитом згідно п.2.1.1.12.2.1 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п.2.1.1.12.6.1 Умов та Правил надання банківських послуг на суму від 100 грн. клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф розмір якого встановлено тарифами договору. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачці кредит. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У статті 1048 ЦК України вказано, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за договором, станом на 11.12.2016 року за відповідачкою [PERSON] по укладеному з ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитному договору б/н від 02.08.2007 року рахується заборгованість на загальну суму 17\~019,88 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 6\~530,34 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 3\~280, 9 грн.; заборгованість за пенею 5 922,69 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 786,66 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за договором б/н від 02.08.2007 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та клієнтом [PERSON] станом на 31.12.2015 року. Враховуючи зазначені обставини суд приходить до висновку, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором по тілу кредиту та нарахованих відсотках, а саме в сумі 6\~530,34 грн. тіло кредиту, 3\~280,19 грн. відсотків за користування кредитом. Щодо позовних вимог в частині стягнення пені та нарахованих штрафів, суд зазначає наступне. Правовим наслідком порушення зобовязання ст. 611 ЦК України встановлює сплату неустойки, яка у розумінні ст. 549 цього кодексу може бути штрафом чи пенею. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи. Так, відповідно до ст. 551 ЦК України та роз'яснень п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом до відсотків, які нараховуються як неустойка. Істотним обставинами для зменшення розміру неустойки в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Враховуючи наведене та беручи до уваги обставини справи, суд вважає за можливе застосувати у даному випадку до спірних правовідносин норму ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшити розмір нарахованої пені до 1 200,00 грн., що буде відповідати принципам справедливості та розумності. Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, висловленими Верховним Судом України у постановах від 3 вересня 2014 року у справі № 6-100цс 14 та від 4 листопада 2015 року у справі № 6-1120цс15. Судом також встановлено, що за порушення відповідачкою грошових зобовязань за кредитним договором позивачем одночасно нараховані штрафи. При цьому, відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). За положеннями\~ст. 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~ст. 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція висловлена в постанові Верховного суду України від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15. Так, з матеріалів справи вбачається, що підставами стягнення штрафу, як різновиду неустойки, є порушення позичальником строків повернення кредиту та сплати відсотків за його користування. Отже, по суті таке стягнення є подвійною цивільно-правовою відповідальністю одного й того ж виду за одне й теж порушення договірного зобовязання. \~В звязку з чим суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог банку про стягнення штрафу (фіксована частина) в розмірі\~500,00 грн. та штрафу (процентна складова) в розмірі 786,66 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідачки за кредитним договором № б/н від 02.08.2007 року, яку слід стягнути на користь позивача становитиме 11\~010 грн. 53 коп., яка складається з: 6\~530,34 грн. - заборгованість за кредитом; 3\~280,19 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1\~200,00 грн. заборгованість за пенею. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачки належить стягнути понесені позивачем судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, з урахуванням розяснень, наведених у п. 36 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», за яким вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (ч. 1ст. 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеноюЗаконом № 3674-VI), тобто з відповідачки підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 040,00 грн.

Outcome: partial