Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажк від 13.01.2000 року, який зареєстровано в Олександрійському БТІ 17.01.2000 року за номером 41/1. Будинок позивач купувала маючи прізвище [PERSON] . 22.11.2013 року позивач уклала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище на [PERSON] . Наразі позивачем подано заяву про розірвання шлюбу. Після реєстрації шлюбу у будинку позивача був зареєстрований та проживав відповідач. В 2017 році відповідач на власний розсуд змінив місце проживання і місце його теперішнього знаходження позивачу не відомо. Стосунків не підтримують, номер телефона позивачу також не відомий. Враховуючи те, що відповідач не проживає у зазначеному будинку з 2017 року по теперішній час всі обов`язки та матеріальні витрати по утриманню житлового будинку виконує і несе позивач сама. Позивач у судове засідання не з`явилася. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, позивач подала заяву у якій просить розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 13.01.2000 року, що був укладений на товарній біржі у простій письмовій формі, на підставі якого Олександрійським БТІ 17.01.2000 року за № 41/10 зареєстровано право власності, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 22 листопада 2013 року уклали шлюб. Прізвище після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] . Це підтверджується свідоцтвом про шлюб від 22.11.2013 року, серії [NUMBER] , виданого Приютівською селищною радою Олександрійського району Кіровоградської області. Відповідно до рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.01.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Рішення набрало законної сили 2 березня 2021 року. Відповідно до довідки № 2146 від 09.12.2020 року, виданої виконавчим комітетом Приютівської селищної ради, за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , чоловік - [PERSON] , [INFO] , мати - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту № 2269 від 18.12.2020 р., складеного провідним спеціалістом Ткаченко О.М., інспекторами Михайлик Л.В., [PERSON] , у присутності сусідів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на предмет обстеження місця проживангня чоловіка [PERSON] громадянини [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . У результаті обстеження встановлено: що станом на 17.12.2020 року за зазначеною вище адресою [PERSON] не проживає. Речі побуту, що йому належать відсутні. На даний час місце проживання [PERSON] не відомо (зі слів сусідів). За свідченням сусідів [PERSON] на проживає за вищевказаною адресою з 2017 року. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4 ст. 9 ЖК України). Відповідно до ст.ст.150, 155 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру (будинок), мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи надані позивачем докази, виходячи зі змісту наведених норм права і з урахуванням вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України, а також те, що відповідач не надав суду доказів, які б вказували на те, що він не проживає у зазначеному будинку або відсутній у ньому з поважних причин, або за ним відповідно до закону зберігається право користування жилим приміщенням, суд вважає доведеним те, що відповідач втратив право користування спірним будинком. Тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved