Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з уточненою позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 15 вересня 2010 року в сумі 35863 грн. 61 коп., а також судові витрати по справі у розмірі 1762,00 грн. В обґрунтування своїх вимог представник позивача вказав на те, що відповідачка [PERSON] , 15 вересня 2010 року отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У порушення норм закону та умов договору відповідачка зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язання за кредитним договором відповідачка станом на 23 жовтня 2018 року має заборгованість у розмірі 35863 грн. 61 коп., тому ПАТ КБ «ПриватБанк» вимушений звернутися до суду для стягнення вищевказаної суми заборгованості. У судове засідання представник позивача не з`явився, але відповідно до наданої суду позовної заяви просив розглядати справу без його участі, уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та у разі необхідності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, проте надала письмову заяву у якій просила розгляд справи проводити без її участі. Крім того надала письмовий відзив на позовну заяву у якому повністю заперечувала про пред`явлених позовних вимог та просила суд відмовити у їх задоволенні із застосуванням позовної давності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Причиною спору між сторонами стала відмова відповідача відшкодувати ПАТ КБ «ПриватБанк» у добровільному порядку заборгованість за Кредитним договором. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються чинним Цивільним кодексом України, умовами Кредитного договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. У судовому засіданні встановлено, що 15 вересня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений договір про надання строкового кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцем терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується пунктами Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку в будь - який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника та Умов і правил надання банківських послуг. Відповідно до таких пунктів Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку. При порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом терміну жодна із сторін не інформує іншу сторону при припинення дії Договору, він автоматично продовжується на такий же термін. У відповідності до умов договору б/н від 15 вересня 2010 року відповідачка зобов`язалась повертати кредит та плату за його користування не пізніше закінчення строку дії Картки, однак [PERSON] в добровільному порядку кредитні кошти не повертала, чим порушила прийняті на себе договірні зобов`язання. Станом на 23 жовтня 2018 року розмір заборгованості позичальника по поверненню кредитних коштів за договором про надання кредиту від 15 вересня 2010 року становить у розмірі 35863 грн. 61 коп., яка складається з наступного: -1842,39 грн. - заборгованість за тілом кредиту; -4434,24 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -27641,09 грн. - заборгованість по нарахованій пені, а також суми штрафів відповідно до пнкту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: -250,00 грн. - фіксована частина; 1695,89 грн. - процентна складова. Що стосується посилань відповідачки на необхідність застосування до позовної заяви строків позовної давності, суд ставиться критично виходячи з наступного. Так, відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст. 259 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч.3 ст. 264 ЦК України). Разом з тим, суд звертає у вагу на те, що Відповідачем дійсно були вчинені дії, що свідчать про визнання ним свого боргу перед Банком. Так, згідно виписки Відповідач неодноразово здійснював погашення заборгованості останнє з яких було внесено 16.06.2017 року, підтвердженням чого є відповідна виписка з рахунку, а позивач, у свою чергу, звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості 13.02.2018 року, тобто до спливу строку позовної давності. У зв`язку з цим, обставини, на які відповідачка посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а строк позовної давності, як загальний так і спеціальний позивачем, при зверненні до суду, дотримано. Таким чином, враховуючи вищевказані обставини справи та приймаючи до уваги норми чинного законодавства необхідно стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 35863 грн. 61 коп. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сума сплаченого судового збору в розмірі 1762,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved