Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з вказаним позовом про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову вказала наступне. [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В актових записах про народження дітей відомості про батька записані згідно ч.1 ст.135 Сімейного Кодексу України. Відповідач життям дітей не цікавиться, не забезпечує їм належні умови виховання та розвитку, ніде не працює, зловживає спиртними напоями, веде антигромадський спосіб життя. З 27.02.2018 року дана сім'я поставлена на облік сімей, які опинилися в складних життєвих обставинах та взята під соціальний супровід у зв'язку з неналежним виконанням батьківських обов'язків та з низьким рівнем виховного потенціалу. Тому представник позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно її дітей та стягнути аліменти на їх утримання. В судове засідання представник позивача не з'явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила. Про розгляд справи повідомлялася належним чином, про що в матеріалах справи є розписка (а.с. 49). Одночасно від відповідача 18.02.2019 р. надійшла заява в якій просила справу розглядати у її відсутність. Позовні вимоги визнала та не заперечила проти їх задоволення. Представник третьої особи - орган опіки та піклування Коростишівської міської ради в судове засідання не з'явилась. Подала до суду заяву, в якій просить проводити судовий розгляд без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. У відповідності до частини другої ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою сторін в судове засідання розгляд справи технічними засобами не фіксувався. Суд, вивчивши матеріали справи, заяви представника позивача, представника третьої особи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Мати дітей [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання дітей, не відвідує їх, не створює умов для належного духовного та фізичного розвитку, не піклується та не утримує належним чином. Служба у справах дітей неодноразово перевіряла санітарно-побутові умови утримання малолітніх дітей. Умови проживання були несприятливі. З боку сусідів також надходили скарги щодо поведінки матері її ставлення до дітей. Вказане підтверджується актами остеження умов проживання (а.с.12-14). У позовній заяві зазначено, що за інформацією Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності, а саме: 12.09.2018 року за ч.1 ст. 175-1 КУпАП, за ч.1 ст.178 КУпАП, за ч.1 ст.184 КУпАП, а також 17.10.2018 року за ч. 2 ст. 184 КУпАП. З матір'ю проводились профілактичні бесіди щодо виконання нею батьківських обов'язків. Була попереджена, що у разі їх невиконання буде позбавлена батьківських прав. Згідно висновку органу опіки та піклування Коростишівської РДА, який затверджений розпорядженням голови районної державної адміністрації за № 467 від 21.12.2018 року, визнано за доцільне позбавити батьківських прав відповідача щодо малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, встановленими законодавством. Вказані обставини свідчать про небажання відповідача виконувати батьківські обов'язки по відношенню до дітей, а тому суд вважає за необхідне позбавити її батьківських прав. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України, батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Пунктом 15 Постанови ПВСУ № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи те, що відповідач без поважних причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, дійсних намірів їх виконувати не проявляє, будь-яких дієвих заходів для створення умов для розвитку, життя та виховання дітей не вживає, позов підлягає задоволенню. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України визначені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно положень ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання малолітніх дітей на користь державного закладу або особи, під опікою якої будуть перебувати діти, аліменти на їх утримання в розмірі 1/3 частки всіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим та підлягають задоволенню. Вирішити питання про стягнення судових витрат у відповідності до положень ст.141 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: approved