Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №215/12-07-0409 від 25 травня 2007 року у розмірі 185107,33 гривень та судових витрат у розмірі 2776,61 гривень. В обґрунтування вимог зазначено, що відповідно до укладеного вищевказаного договору [PERSON] 25 травня 2007 року отримав кредит на поточні потреби (ремонтні роботи та придбання техніки) у сумі 8000,00 доларів США зі сплатою 13,00 відсотків на рік з кінцевим строком повернення до 15 травня 2014 року. Зобовязання позивача були виконані належним чином та в повному обсязі, в той час, як відповідач взяте на себе грошове зобовязання належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 30 грудня 2015 року утворилася заборгованість на загальну суму 7780,65 доларів США (за курсом НБУ на 30.12.2015 року 185107,33 гривень), з них: сума заборгованості за кредитом 71605,55 гривень, сума заборгованості за відсотками 50752,49 гривень; пеня, передбачена за несвоєчасне повернення кредиту 36721,71 гривень; пеня, передбачена за несвоєчасне повернення відсотків 26027,58 гривень. Представник позивача надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі, одночасно в заяві міститься прохання про ухвалення заочного рішення у звязку з повторною неявкою відповідача. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. З огляду на те, що в матеріалах справи досить даних про права і взаємини сторін, справа розглянута за відсутністю відповідача. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1049, ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 25 травня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі заступника керуючого Маріупольською філією АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого у відповідності до проведених змін є Публічне Акціонерне Товариство «Укрсоцбанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №215/12-07-0409, відповідно до якого останньому було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 8000,00 доларів США зі сплатою 13,00 відсотків на рік з кінцевим строком повернення до 15 травня 2014 року. Відповідно до п.1.2. договору кредиту, кредит надавався на поточні потреби (ремонтні роботи та придбання побутової техніки). При цьому відповідач зобовязався повернути кредит та відсотки за користування кредитним коштами та комісійну винагороду, сплачувати штрафи та інші передбачені договором платежі. Свої зобовязання позивач відповідно до умов кредитного договору виконав. В свою чергу, відповідач в порушення умов кредитного договору не своєчасно та не в повному обсязі здійснювали щомісячні платежі по поверненню кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 30 грудня 2015 року становить 7780,65 доларів США (за курсом НБУ на 30.12.2015 року 185107,33 гривень), та складається з: суми заборгованості за кредитом 71605,55 гривень, суми заборгованості за відсотками 50752,49 гривень; пені, передбаченої за несвоєчасне повернення кредиту 36721,71 гривень; пені, передбаченої за несвоєчасне повернення відсотків 26027,58 гривень. Таким чином, суд вважає, що відповідач не виконала взяте на себе грошове зобовязання, що порушує право позивача, за захистом якого він звернувся до суду. Відповідно до ст.525, ст.526, ст.549, ст.625 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Однак, згідно ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно Розпорядження КМУ № 1275-р від 02.12.2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», в переліку міст, де проводилася антитерористична операція, зазначене місто Маріуполь. Як вбачається з розрахунку заборгованості наданого позивачем до позову, сума пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків розрахована за період з 29 грудня 2014 року по 29 грудня 2015 року. Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача пені за несвоєчасне повернення кредиту на суму 36721,71 гривень, а також пені, передбаченої за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 26027,58 гривень. За таких обставин, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача загальної суми заборгованості за кредитом та відсотками у розмірі 122358,04 гривень. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до п.36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою). Як вбачається з квитанції про сплату судового збору, розмір судових витрат складає 2776,61 гривень, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, пропорційні до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 122358,04 гривень х 100% / гривень ціни позову = 66%), тобто 66% від ціни позову (66% х 2276,61 гривень / 100% = 1502,56 гривень), тобто у розмірі 1502,56 гривень.

Outcome: partial