Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду із зазначеним вище позовом, уточнивши який вказала, що 25.11.2012 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 7,8496 га, розташованої на території Златоустівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті сина [PERSON]. та прийняла спадщину у встановленому законом порядку, звернулася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину. Але державний нотаріус Другої криворізької державної нотаріальної контори відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку мотивуючи відмову тим, що у позивача відсутній правоустановчий документ на землю та документ, що підтверджує родинні стосунки з померлим. Нотаріус також зазначив, що прізвище позивача українською мовою пишеться як «Якімова», в той час як прізвище її сина в свідоцтві про смерть вказано як «Якимов». Позивач стверджує, що її померлий син до смерті вів антисуспільний спосіб життя, раніше був неодноразово судимий, сімї не мав, та на протязі останніх років хворів. Вони мешкали нарізно, позивач постійно проживає в Росії, а тому після смерті сина не знайшла більшості документів, в тому числі і свідоцтва про його народження. Факт родинних відносин позивача з її померлим сином підтверджується тим, що в неї знаходяться всі його особисті речі, в паспорті позивача та в паспорті її сина вірно вказане їх спільне прізвище [PERSON], чому в свідоцтві про смерть сина вказане прізвище «Якимов» вона не може пояснити. Є листування між ними, де на конвертах зазначені вірні прізвище, імя та по батькові, а також адреси її та її сина. Крім того, на даний час втрачений оригінал державного акту на земельну ділянку, власником якої був її син [PERSON], внаслідок чого у позивача відсутня можливість оформити право на спадщину після смерті сина. Позивач просить встановити факт того, що померлий 25.11.2012 року [PERSON] доводився їй, [PERSON], рідним сином; визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 7,8496 га, розташовану на території Златоустівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області після смерті [PERSON], померлого 25.11.2012 року. Позивач та її представник правом на участь в судовому засіданні не скористалися, представник позивача [PERSON] надала суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала (а.с. 103). Представники відповідача Златоустівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, а також третіх осіб Другої криворізької державної нотаріальної контори, Управління Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області також в судове засідання не зявилися, від кожного з них на адресу суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, заперечень проти позову не надали (а.с. 48, 93, 98). В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що подана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та письмовими матеріалами підтверджено, що 25.11.2012 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії І-КИ № 628859 (а.с. 19). Згідно ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 7,8496 га, розташованої на території Златоустівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 12:218:824:00:01:041:0010, що вбачається з Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП №096256 (а.с. 84). Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті з життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач [PERSON] стверджує, що вона є матірю померлого [PERSON] і як спадкоємець першої черги за законом скористалися своїм правом на прийняття спадщини шляхом подання відповідної заяви до нотаріуса через свого представника . Проте, постановою державного нотаріуса Другої криворізької державної нотаріальної контори від 02.10.2015 року представнику позивача відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало [PERSON], померлому 25.11.2012 року, у звязку з тим, що відсутній факт родинних відносин між спадкоємцем та спадкодавцем, а також відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку (а.с. 11). Позивач вказує, що її син останнім часом перед смертю вів антисуспільний спосіб життя, тяжко хворів, вони проживали окремо, а тому після його смерті виявлено, що свідоцтво про його народження та оригінал Державного акту ДП №096256, яким підтверджується його право власності на земельну ділянку площею 7,8496 га, розташовану на території Златоустівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, втрачені. У відповідності з ч.1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії І-КИ №628859 25 листопада 2012 року у віці 46 років в м. Кривому Розі Дніпропетровської області помер [PERSON]. В той же час з копії паспорту громадянина України АМ №638277 слідує, що вірним написанням прізвища померлого є «Якімов», яке співпадає з прізвищем його матері [PERSON], вказаному в паспорті громадянина України АК №773082 (а.с. 14-17), тобто при видачі свідоцтва про смерть [PERSON], посадові особи відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану допустили помилку в написанні прізвища спадкодавця, яка на цей час не може бути виправлена. Факт родинних відносин між позивачем та її померлим сином [PERSON] підтверджується, крім наявності в неї особистих речей сина, його документів, однаковим написанням їх прізвищ в паспортах громадянина України, також наявними в матеріалах справи копіями поштових конвертів при листуванні між позивачем та [PERSON], надісланим за місцем його проживання за життя: вул. Ватутітна, 2/10 в м. Кривому Розі, як це вказано в його паспорті (а.с. 20). Допитана в якості свідка в судовому засіданні 16.05.2016 року [PERSON] пояснила, що їй достовірно відомо про ті обставини, що [PERSON] був сином [PERSON] З [PERSON] вона була знайома з 1984 року, він був однокласником її чоловіка та проживав разом з матірю по вул. Спаській, 21. Деякий час [PERSON] проживав у [INFO], та при розпаюванні земель отримав земельну ділянку на території Златоустівської сільської ради. Отже, суд приходить до висновку, що відсутність документів про народження спадкодавця, не спростовує факт його родинних відносин з матір?ю [PERSON], і оскільки від встановлення такого факту залежить право позивача на прийняття спадщину після його смерті, вважає за необхідне встановити факт того, що [PERSON], померлий 25.11.2012 року, був рідним сином [PERSON], , [INFO]. До складу спадщини, відповідно ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Судом встановлено, що за життя [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 7,8496 га, розташованої на території Златоустівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 12:218:824:00:01:041:0010. Оригінал правовстановлюючого документу на вказану земельну ділянку втрачений. Проте, факт належності померлому [PERSON] за життя вказаної земельної ділянки підтверджується копією Державного акут на право власності на земельну ділянку серії ДП №096256, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 05.05.2004 року за № 010412101623, які була надана на виконання ухвали суду Управлінням Дергеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області (а.с. 83, 84). Хоча у дослідженому в суді Державному акті і вказано прізвище власника «Якімов Олександр Володимирович», однак судом з вищеописаних обставин встановлений факт належності Державного акту за життя померлому 25.11.2012 року [PERSON]. Крім того, факт належності земельної ділянки [PERSON] вбачається згідно довідки Златоустівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області №19 від 20.01.2014 року. Заповіт померлим [PERSON] не складався, а тому належне йому майно спадкується за законом. Крім матері спадкодавця [PERSON] інші спадкоємці у встановлений законом строк з питанням про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися, свідоцтва про право на спадщину не видавилися. Вказані обставини вбачаються з листа Другої криворізької державної нотаріальної контори №414/02-14 віл 04.02.2016 року (а.с. 54). Таким чином, суд дійшов висновку, що у позивача як спадкоємця першої черги за законом після смерті [PERSON], померлого 25.11.2012 року, відсутні можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в позасудовому порядку, відсутність оригіналу правовстановлюючого документу не спростовують факт належності [PERSON] за життя земельної ділянки площею 7,8496 га, розташованої на території Златоустівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а відтак права позивача та її законні інтереси підлягають захисту в судовому порядку шляхом визнання за нею права власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved