Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

Представник позивача ПАТ «Універсал Банк» звернувся до суду з зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №CL 44910 від 28.05.2008 року у розмірі 32 967,78 грн., та суму судових витрат у розмірі 1378, 00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 28.05.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Універсальний», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № СL 44910, відповідно до Додатку №1 якого Позичальнику було надано кредит у розмірі 32 000,00 грн. на строк не пізніше 25 травня 2015 року із застосуванням базової відсоткової ставки у розмірі 36,00 % річних, підвищеної - 108% річних. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору Позичальник зобов'язався погасити Кредит, сплатити проценти за користування ним, відповідні комісії, неустойку та інші платежі на умовах та в порядку, визначених Договором та відповідними Додатками. Однак, відповідач систематично не виконує обовязки за договором. Враховуючи все вищенаведене, у відповідача утворився та існує перед позивачем борг, розмір, структура і порядок обчислення якого вказано у Розрахунку заборгованості, зокрема станом на 26.11.2014 року заборгованість за Кредитним договором становить 32 967,78 (тридцять дві тисячі дев'ятсот шістдесят сім 78) грн. у тому числі: заборгованість по тілу кредиту: 19 442,29 (дев'ятнадцять тисяч чотириста сорок одна, 29) грн.; заборгованість по відсоткам: 9 379,42 (дев'ять тисяч триста сімдесят дев'ять, 42) грн.; підвищені відсотки: 4 146,07 (чотири тисячі сто сорок шість, 07) грн. Оскільки по теперішній час відповідач грошові кошти не повернув, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Представник позивача в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, про що в справі є відповідні докази (а.с. 35, 51 ). Подав заяву про підтримання позовних вимог, задоволення їх у повному обсязі та розгляд справи у його відсутність в заочному порядку (а.с. 38, 45, 48). Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки до суду не повідомив, заперечення проти позову не надавав (а.с. 36, 52). Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України (а.с.38, 45, 48). Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу кредиту, які регулюються параграфами 1, 2 глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору зобов'язаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч.1 ст.1054 ЦК України). Згідно ст.530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені). Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Судом встановлено, що 28.05.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Універсальний», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № СL 44910, відповідно до Додатку №1 якого Позичальнику було надано кредит у розмірі 32 000,00 грн. на строк не пізніше 25 травня 2015 року із застосуванням базової відсоткової ставки у розмірі 36,00 % річних, підвищеної - 108% річних (а.с. 5-11). 25.04.2009 року сторони уклали Додаткову угоду до Кредитного договору №CL44910 від 28.05.2008 року відповідно до умов якої встановили наступний порядок нарахування відсотків за користування кредитними коштами: - 25 квітня 2009 року по 24 квітня 2010 року включно: а) базова процентна ставка - 28% річних; б)підвищена процента ставка - 28% річних. - Починаючи з 25 квітня 2010 року: а)базова процентна ставка - 36% річних; б)підвищена процента ставка - 36% річних. Згідно службової записки вих. №864 від 27.11.2014 року Додаткова угода за 2009 рік до Кредитного договору № СL 44910 від 28.05.2008 року відсутня у зв'язку із втратою. 27.12.2011 року Сторони уклали Додаткову угоду до Кредитного договору № СL 44910 від 28.05.2008 року відповідно до умов якої встановили наступний порядок нарахування відсотків за користування кредитними коштами: - з 25 січня 2012 року по 24 січня 2013 року включно: а)базова процентна ставка - 30% річних; б)підвищена процента ставка - 30% річних - починаючи з 25 квітня 2013 року: а)базова процентна ставка - 36% річних; б) підвищена процента ставка - 36% річних (а.с. 15). Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору Позичальник зобов'язався погасити Кредит, сплатити проценти за користування ним, відповідні комісії, неустойку та інші платежі на умовах та в порядку, визначених Договором та відповідними Додатками. [PERSON] систематично не виконує обов'язки за договором, у зв'язку з чим у нього утворився та існує перед позивачем борг, розмір, структура і порядок обчислення якого вказано у Розрахунку заборгованості, зокрема станом на 26.11.2014 року заборгованість за Кредитним договором становить 32 967,78 (тридцять дві тисячі дев'ятсот шістдесят сім 78) грн. у тому числі: заборгованість по тілу кредиту: 19 442,29 (дев'ятнадцять тисяч чотириста сорок одна, 29) грн.; заборгованість по відсоткам: 9 379,42 (дев'ять тисяч триста сімдесят дев'ять, 42) грн.; підвищені відсотки: 4 146,07 (чотири тисячі сто сорок шість, 07) грн. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачені відсотки. Таким чином, відповідачем порушені умови договору, що призвело до виникнення вище вказаної заборгованості. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Стороною позивача наданий розрахунок заборгованості по кредитному договору. Відповідачу суд неодноразово пропонував подати пояснення, заперечення та усі наявні у нього докази на спростування доводів викладених в позовній заяви, що було проігноровано відповідачем. Вимогам ст. 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, відповідач знехтував своїм правом щодо подання суду доказів та можливого доведення перед судом їх переконливості. Вимогами ст. 536 ЦПК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 1049 ЦК України закріплює обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановленні договором. Відповідно до вимог ст. 1050 ч. 2 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів за договором позики. За викладених обставин суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню, оскільки вони ґрунтуються на підставах, визначених діючим законодавством. Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Грошовим зобов'язанням вважається зобов'язання, змістом якого є сплата боржником грошей. Правила даної статті розповсюджуються на будь-які грошові зобов'язання. Частина 1 статті встановлює виключення із загального правила про припинення зобов'язання у зв'язку із неможливістю його виконання (ст. 607 ЦК). Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов'язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей), не звільняє його від відповідальності. Тобто в будь-якому випадку боржник зобов'язаний відшкодувати кредиторові завдані збитки, сплатити неустойку та нести інші наслідки, передбачені зазначеною статтею. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати - 1378,00 гривень судового збору.

Outcome: approved