Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду із заявою про винесення додаткового рішення по справі, просила стягнути з [PERSON], [INFO], ІПН:[NUMBER], на користь [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/6 частки із всіх видів заробітку (доходу) з 24.03.2015 року щомісячно, і до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьохрічного віку. Заяву мотивує тим, що при винесенні 07.07.2016 року рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини у резолютивній частині такого не вказано час, з якого присуджуються аліменти з відповідача на користь позивача. Представник позивача в судовому засіданні заяву підтримала в повному обсязі з підстав, передбачених в ній. Відповідач в судове засідання з розгляду даної заяви не зявився, про дату та час розгляду заяви був повідомлений належним чином. Його неявка відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви про винесення додаткового рішення. Заслухавши думку учасників процесу, оглянувши матеріали заяви про винесення додаткового рішення та матеріали справи №463/1576/15-ц (провадження №2/463/1077/16), дослідивши дійсні обставини справи, вважаю, що заяву слід задоволити виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог ч.1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених\~статтею 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 07.07.2016 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини. Стягнуто з [PERSON], [INFO], ІПН:[NUMBER], на користь [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/6 частки із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, і до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьохрічного віку. Стягнуто [PERSON], [INFO], ІПН:[NUMBER], на користь держави судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. Допущено негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми\~статей 187,\~189-192\~і\~194-197\~цього Кодексу. Згідно вимог ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Зважаючи на те, що до відносин щодо утримання повнолітніх дочки (сина) застосовуються положення ст.191 СК України, то відповідно аліменти на повнолітніх дочку (сина), які продовжують навчання, присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У звязку з тим, що судом при ухваленні вищезазначеного рішення не вирішено питання щодо часу, з якого присуджуються аліменти з відповідача на користь позивача, вважаю, що відповідно до вимог ст. 220 ЦПК України слід ухвалити додаткове рішення у справі.

Outcome: approved