Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Представник позивача, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 9231,25 дол. США в гривневому еквіваленті на день винесення рішення, а також судовий збір у розмірі 737,85 грн. В обґрунтуванні позовних вимог представник посилається на те, що між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений Договір кредиту №08-660/018-310 від 13.02.2008 р., відповідно до якого ПАТ «Укрсоцбанк» надав [PERSON] кредит у сумі 5000,00 доларів США, строком до 12.02.2010 р. з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно, згідно встановленого договором мінімально необхідного платежу. Проте, відповідач порушила умови повернення платежів, в результаті чого станом на 27.01.2014 р. виникла загальна заборгованість за вказаним договором кредиту у розмірі 9231,25 дол. США. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання сповіщався належним чином, згідно наданої до суду письмової заяви просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити, не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення судового засідання відповідач сповіщалася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи у відсутності відповідача до суду не надходило. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що 13.02.2008 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») (далі за текстом - Банк, Кредитор) та [PERSON] (далі за текстом - Позичальник) був укладений Договір кредиту №08-660/018-310 (далі за текстом - Договір кредиту), відповідно до якого Банк надав [PERSON] кредит у сумі 5000,00 доларів США, строком до 12.02.2010 року з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно, згідно встановленого договором мінімально необхідного платежу. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ч.1. ст. 1048, ч.1 ст. 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов'язаний провернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з п.п. 3.3.3, 3.3.4 Договору кредиту, Позичальник зобов'язаний погашати кредит відповідно до п.п. 1.1, 3.3.11 цього Договору та сплачувати проценти та комісії в строки встановлені п. 2.4, 2.5 цього Договору. Відповідно до п. 4.1. Договору кредиту у разі прострочення Позичальником строків погашення Кредиту (його частини) та/або сплати процентів, комісій, зазначених у п.п. 1.1., 2.4, 2.5, 3.3.11 Договору кредиту, Позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період невиконання зобов'язань за цим Договором. Від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, починаючи з наступного дня за днем прострочення. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Проте, у порушення умов Договору кредиту №08-660/018-310 від 13.02.2008 року [PERSON] протягом тривалого часу своїх зобов'язань належним чином не виконує. Станом на 27.01.2014 року, згідно розрахунків позивача, у відповідачки виникла загальна заборгованість за вказаним Договором кредиту у розмірі 9 231,25 доларів США, що складається з: - суми заборгованості за кредитом - 3 750,02 дол. США; - суми заборгованості за відсотками - 4 388,40 дол. США; - суми пені за несвоєчасне повернення кредиту - 530,42 дол. США; - суми пені за несвоєчасне повернення відсотків - 562,41 дол. США. Відповідно до ст. 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочений виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що право на повернення боргу позивача підлягає захисту шляхом задоволення позовних вимог в повному обсязі. Судові витрати суд вважає за необхідне розподілити у відповідності до правил ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved