Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на користь позивача боргу у розмірі 170 708,00 грн., яка складається із основної заборгованості - 131 000,00 грн., індексу інфляції - 16 693,00 грн., 3% річних - 3 015,00 грн., та моральної шкоди - 20 000,00 грн., а також понесені судові витрати по оплаті судового збору. Мотивуючи вимоги тим, що 19 липня 2016 року між позивачем і відповідачем було укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 5000,00 доларів США, та зобов'язався повернути борг у строк до 01 вересня 2016 року. Проте, не виконав умови укладеного договору, що призвело до порушення прав позивача. Основна заборгованість відповідача складає 5000,00 доларів США, що на момент звернення із позовом до суду, відповідно до курсу НБУ станом на 08 червня 2017 року еквівалентно 131 000,00 грн. Відповідно до здійсненого розрахунку відповідач за прострочення зобов'язання також повинен сплатити позивачу 3% річних у розмірі 3 015,00 грн. та інфляційні витрати у розмірі 16 693,00 грн. Крім того, представник позивача вказує, що в результаті порушення прав позивача на своєчасне отримання грошових коштів йому завдано діями відповідача моральних страждань, яку він оцінює у 20 000,00 грн. Оскільки досудове врегулювання спору виявилось не можливим, представник позивача просить суд про задоволення позову. У судове засідання сторони не з'явились. Від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Зі змісту заяви убачається, що заявлені позовні вимоги він підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити, виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, у розумінні ст.ст. 74-76 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності або заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає можливим розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що позивач передав, а відповідач отримав у борг на підставі розписки від 19 липня 2016 року грошові кошти у розмірі 5000,00 доларів США, що еквівалентно 125 000,00 грн. з кінцевим терміном повернення грошового зобов'язання в строк до 01 вересня 2016 року. Відсотки за користування грошовими коштами договором не передбачені. Факт передачі грошових коштів відповідачу підтверджується підписами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] у розписці (а.с. 6). [PERSON] свої зобов'язання не виконав та не повернув борг у повному обсязі. Згідно зі ст. 1047 ЦК України підтвердженням укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно даних офіційного курсу Національного Банку України станом на день подання позову до суду 5000,00 доларів США, еквівалентно 131 000,00 грн. Відповідно до наданого представником позивача розрахунку, правильність якого перевірена судом, сума 3% річних за період прострочення з 02 вересня 2016 року по 12 червня 2017 року складає 3015,00 грн., індекс інфляції за період вересень 2016 року - червень 2017 року складає 16 693,00 грн. Як зазначає Верховний Суд України у постановах від 18.03.2013 року № 6-63цс13 та від 11.11.2015 року справа № 6-1967цс15, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. За договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та у порядку, що передбачені договором. Розписка, як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов'язанням її повернення та дати отримання коштів. Оскільки [PERSON] порушив взяті зобов'язання встановлені договором, доказів своєчасної та повної оплати заборгованості у матеріалах справи не має, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав щодо задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення заборгованості за розпискою від 19 липня 2016 року в розмірі основної заборгованості - 131 000,00 грн., індексу інфляції - 16 693,00 грн. та 3% річних - 3 015,00 грн. Щодо відшкодування моральної шкоди, то за положеннями ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Частиною 1, 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Оскільки позивачем або його представником не надано суду жодного доказу на підтвердження завданої позивачу моральної шкоди в результаті неправомірних дій відповідача, то в цій частині суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, до стягнення з відповідача в дохід держави підлягає сума судового збору пропорційно до задоволеної частини вимог у розмірі 1507,08 грн., оскільки позивач був звільнений від його оплати при поданні позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial