Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що рішенням Загальних зборів учасників Публічного Акціонерного Товариства «Акцент Банк» від 25.04.2018 року змінено організаційно - правову форму та назву товариства на Акціонерне Товариство «Акцент Банк» та змінено тип акціонерного товариства з публічного на приватне, тому позивач є правонаступником прав та обов`язків ПАТ «Акцентбанк». 28.12.2018 року між АТ «Акцент банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № SAMABWFC00001861586, за яким відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 46,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з анкети - заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору, станом на 14.06.2020 року утворилася заборгованість в сумі 22864,53 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 11449,55 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом 11414,98 грн, яку представник позивача просив стягнути на користь позивача, а також стягнути судовий збір - 2102 грн. Ухвалою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 06.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 27.08.2020року, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала, заперечень проти позовних вимог не надала. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів, тому доцільно прийняти визнання позову відповідачем та задовольнити позовні вимоги з таких підстав. У відповідності до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Частиною 1 ст.82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, що визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання повинно виконуватися належним чином, відповідно до умов договору і чинного законодавства. На підставі ст.ст. 610, 611ЦК України у разі неналежного виконання зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором. Ст.625ЦК України передбачає обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу. Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Згідно з ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. З викладеними у позовній заяві представником позивача обставинами відповідач погодилася, умов кредитного договору не оскаржувала, у суду немає обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання відповідачем, тому суд вважає таким, що не підлягає доказуванню, наявність між сторонами кредитних відносин на вказаних у позовній заяві умовах, розміру заборгованості та строків її виникнення. Таким чином, судом встановлено, що відповідач має заборгованість в розмірі 22864,53 грн, яка станом на 14.06.2020 року складається з заборгованості за кредитом в сумі 11449, 55 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом 11414,98 грн. На момент розгляду справи заборгованість не погашена, відповідач не виконала належним чином своїх зобов`язань за договором кредиту, добровільно її погасила, тому заборгованість підлягає стягненню за рішенням суду на користь позивача. На підставі ст.141ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 2102 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved