Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Представник позивачів [PERSON] до суду із позовом і просять визнати за позивачами в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] батька [PERSON] право на ? частину за кожним земельної частки (паю) № 447, розміром 3,60 умовних кадастрових гектарів, що розташований на території Малокаратульської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. Посилаються на те, що [INFO] помер батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. Позивачі є спадкоємцями за заповітом, посвідченим 22 грудня 2004 року секретарем Малокаратульської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, реєстровий № 184. Вони отримали Свідоцтва про право на спадщину за заповітом по ? частині майнового паю в КСП «Агрофірма ім.Ватутіна». У видачі свідоцтв про право на спадщину на вищезазначене майно нотаріусом було відмовлено, в зв'язку з відсутністю оригіналу Сертифікату на земельну частку (пай). Факт виділення померлому [PERSON] вищезазначеної земельної частки (паю) підтверджує повідомленням № 29-1014-99.3-2690/2-16 від 08.07.2016 року Управління Держгеокадастру у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області, де зазначено, що відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 10.12.1996 року за № 468 зареєстрований Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] на ім'я [PERSON], члена КОСП ім.Ватутіна, на земельну частку (пай) розміром 3,60 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Малокаратульської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, що виділена на підставі розпорядження Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації № 392 від 05.12.1996 р. Даний факт також підтверджують викопіюванням із схеми поділу земельних часток (паїв) на території Малокаратульської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. Право позивачів на спадщину підтверджує копією свідоцтва про смерть [PERSON]; копією заповіту, посвідченого 22 грудня 2004 року секретарем Малокаратульської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, реєстровий № 184; копіями свідоцтв про право на спадщину за заповітом; свідоцтвами про народження позивачів; свідоцтвом про укладення шлюбу батьків; свідоцтвом про смерть матері [PERSON]; довідкою № 246 від 08.08.2016 р. Малокаратульської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області; копіями паспортів позивачів; матеріалами спадкової справи № 242 за 2016 р. після смерті [INFO] [PERSON]. В попереднє судове засідання представник позивачів [PERSON] не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивачів, позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити. Представник відповідача, Малокаратульської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, в попереднє судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, наслідки визнання позову йому роз'яснені та зрозумілі. Відповідно до вимог п. 2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» № 899-IV від 05 червня 2003 року основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкодавця, який не здійснив державної реєстрації права на майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виникнення права власності на земельну ділянку не залежить від державної реєстрації цього права. Державна реєстрація лише підтверджує (закріплює) право власності на нерухоме майно. З врахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на земельну частку (пай) на ім'я [PERSON], не позбавляє його спадкоємців права на нього, як частину спадкового майна, та оформлення такого права відповідно до вимог закону. В силу ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.130 ЦПК України, для врегулювання спору до судового розгляду суд з'ясовує, зокрема, чи визнає позов відповідач. Ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. В силу ч.4 ст.174 цього Кодексу, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі п. 4 ст. 130 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 328, 1218, 1235 ЦК України,

Outcome: approved