Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

Представник позивачки, адвокат Башкіссер К. В., звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що [PERSON] звернулась до Центру надання адміністративних послуг з питання оформлення свідоцтва про право власності на кв. [ADDRESS] . За результатами розгляду документів позивачці було повідомлено, що їй не може бути видано свідоцтво про право власності на зазначену квартиру через відсутність довідки щодо реєстрації місця проживання за період з 26 вересня 1995 року по 2 серпня 2005 року. Вказувала, що вона зареєстрована в кв. [ADDRESS] з 2 серпня 2005 року по теперішній час. При цьому рішенням № 96/6 від 16 квітня 1975 року виконкомом Жданівського міськради [PERSON] на склад сім`ї з трьох осіб була надана в користування трикімнатна квартира по [ADDRESS] та видано ордер № 5952 від 18 грудня 1975 року на вселення. У зв`язку зі смертю наймача на підставі рішення № 248 від 20 грудня 2017 року Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міськради було надано згоду на зміну договору найму жилого приміщення, внаслідок чого між позивачкою та ЖКП «Азовжилкомплекс» укладено договір найму житлового приміщення від 26 лютого 2021 року. Позивачка зібрала необхідні документи з питання оформлення права власності в порядку приватизації у рівних частках на неї та її неповнолітню доньку, [PERSON] , 2014 р. н. Оскільки до органу приватизації подається документ, що підтверджує невикористання особою та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, то позивачка звернулась до суду із вимогою встановити факт невикористання нею житлових чеків в період з 26 вересня 1995 року по 2 серпня 2005 року та факт проживання у зазначений період в [ADDRESS] . Залишаючи на розсуд суду вирішення заявлених [PERSON] позовних вимог при підтвердженні такого юридичного факту, представник Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради вказував, що позивачка наразі не довела факт невикористання нею житлових чеків для приватизації державного житлового фонду за період з 26 вересня 1995 року по 2 серпня 2005 року. Представник позивача, адвокат Башкіссер К. В., у судовому засіданні на задоволення заявлених вимог [PERSON] наполягала, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Позивачка, [PERSON] , надала суду заяву з проханням вирішити справу за її позовом без її присутності. Представник Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради, Федотов І. М. , у судове засідання не з`явився, надавши заяву з проханням вирішити справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно із копією ордеру № 5952 серія КО від 18 грудня 1975 року на підставі рішення № 96/6 від 16 квітня 1975 року виконкому Жданівського міськради [PERSON] на склад її сім`ї з трьох осіб, яка складалась, зокрема із доньки, [PERSON] , було надано право на вселення до кв. [ADDRESS] . Суд також встановив, що відповідно до свідоцтва про народження, виданого Орджонікідзевським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 35 від 18 січня 1996 року, вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] , матір`ю якої вказана [PERSON] . Також відповідно до копії актового запису про народження № 35 від 18 січня 1996 року, наданого суду 21 липня 2021 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] , матір`ю якої вказана [PERSON] , яка мешкала в [ADDRESS] . На підставі свідоцтва про народження, актовий запис № 771 від 29 серпня 2014 року виконаний Орджонікідзевським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] , матір`ю якої вказана [PERSON] . Суд вказує, що з копії картки обліку прописки (форма «А») вбачається, що [PERSON] була по [ADDRESS] зареєстрована, починаючи з 2 серпня 2005 року, разом із якою з 3 жовтня 2014 року була зареєстрована донька позивачки, [PERSON] , що також підтверджується інформацією з Департамент адміністративних послуг від 20 вересня 2018 року, від 25 лютого 2021 року, копією особового рахунку № [NUMBER] по [ADDRESS] , наданого ЖКП «Азовжилкомплекс», а також довідкою про склад родини від 2 березня 2021 року ЖКП «Азовжилкомплекс» за такою адресою. Також за рішенням № 248 від 20 грудня 2017 року Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міськради було надано згоду на зміну договору найму жилого приміщення ЖКП «Азовжилкомплекс» та укладення договору найму житлового приміщення по [ADDRESS] із [PERSON] внаслідок смерті наймача, [PERSON] . Так за наказом від 26 лютого 2021 року № 177 ЖКП «Азовжилкомплекс» було укладено договір найму житлового приміщення по [ADDRESS] із позивачкою, [PERSON] . Суд зазначає, що відповідно до копії карти профілактичних щеплень на позивачку, [PERSON] , вбачається, що домашня адреса останньої була: [ADDRESS] , яка відповідно проходила вакцинацію та у неї відбирались проби протягом 1996-2009 років. Матеріалами справи також було підтверджено факт звернення позивачки до Центру надання адміністративних послуг із заявою від 2 березня 2021 року з приводу оформлення свідоцтва про право власності на кв. [ADDRESS] в порядку приватизації. На підставі довідки від 13 липня 2021 року ПАТ «Державний ощадний банк України» вбачається, що позивачка, [PERSON] , у списках громадян, що мають право на приватизацію по [ADDRESS] , - відсутня. Свідки [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами позивачки по будинку [ADDRESS] , вказували, що [PERSON] з народження постійно мешкала та мешкає до тепер у кв. [ADDRESS] такого будинку спочатку разом зі своєю матір`ю та бабусею, а потім із своєю донькою. Крім цього [PERSON] навчалась у школі № 56, де свідок [PERSON] працювала медичною сестрою. Однак на протязі нетривалого проміжку часу померла мати позивачки та її бабуся, після чого [PERSON] з 2016 року мешкає у кв. [ADDRESS] із донькою, [PERSON] . Відповідно до змісту ст. 345 ЦK України фізична особа може набути право власності у разі приватизації майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому Законом. На підставі ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі - Закон «Про приватизацію»), приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. За ч. 1 ст. 4 Закону «Про приватизацію» житлові чеки - це приватизаційні папери, які одержуються всіма громадянами України і використовуються при приватизації державного житлового фонду. Вони можуть також використовуватись для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону «Про приватизацію» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. За ч. 2 ст. 8 Закону «Про приватизацію» передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. На підставі ч. 3 ст. 8 Закону «Про приватизацію» передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. При цьому за ч. 4 ст. 8 Закону «Про приватизацію» підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації. Згідно із ч. 5 ст. 8 Закону «Про приватизацію» передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до ст. 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Відповідно до ч. 10, 11 ст. 8 Закону «Про приватизацію» органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. А спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. В п. 3.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2010 від 10 червня 2010 року зазначено, що право громадянина України на приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз у повному обсязі, якщо він повністю використав житловий чек та у його власність передано загальну площу житла, що не перевищує встановлену санітарну норму і відповідно, номінальну вартість житлового чека, незалежно від того, відповідає ця площа одній квартирі (будинку) чи кільком. Таким чином тільки повне використання житлових чеків є фактом реалізації один раз права на безоплатну приватизацію житла, передбаченого ч. 5 ст. 5 Закону «Про приватизацію». На підставі п. 1 «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 (далі - Положення), вбачається, що таке Положення визначає порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків (далі - квартири (будинки)), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - кімнати у комунальних квартирах), які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян. Відповідно до змісту п. 18 Положення громадянином до органу приватизації подаються, зокрема: заява на приватизацію квартири; копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України; копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку; довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву; технічний паспорт на квартиру; копія ордера на жиле приміщення; документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації. При цьому за п. 20 Положення документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки, видані органом приватизації за попередніми місцями проживання після 1992 року, щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду (крім території проведення антитерористичної операції та тимчасово окупованої території). Відповідно до п. 23 Положення орган приватизації приймає рішення про передачу квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян, наслідком чого є видача органом приватизації свідоцтва про право власності та його реєстрація у спеціальній реєстраційній книзі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, що належать громадянам на праві приватної (спільної сумісної, спільної часткової) власності. Відповідно до змісту ст. 65 Житлового кодексу на вселення до батьків їх неповнолітніх дітей письмової згоди всіх членів сім`ї на вселення дитини в таке жиле приміщення не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням. Також суд зауважує, що за п. 55, 72 «Правил квартирного обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP», затверджені постановою Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 11 грудня 1984 p. № 470, жиле приміщення надається громадянинові на всіх членів сім`ї, які перебувають разом з ним на квартирному обліку, а також на дітей, що народилися після взяття його на облік. При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію та одночасно подаються паспорти усіх членів сім`ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання. На підставі наведених норм та встановлених судом обставин справи суд дійшов висновку, що заявлені вимоги зумовлені відсутністю підтвердження невикористання позивачкою житлових чеків для приватизації державного житлового фонду за період з 26 вересня 1995 року по 2 серпня 2005 року, тобто з моменту народження [PERSON] до моменту реєстрації по [ADDRESS] . У свою чергу суд встановив, що з огляду на дослідженні матеріали справи, вбачається, що [PERSON] не використала житлові чеки для приватизації державного житлового фонду у спірний період, внаслідок чого позовні вимоги підлягають задоволенню. Так встановлено, що з моменту народження позивачка мешкала у кв. [ADDRESS] разом із матір`ю, [PERSON] , яка була членом родини наймача такого житла, згода на вселення якої не була потрібна, внаслідок чого позивачка, [PERSON] , набула права користування таким жилим приміщенням з народження. Незважаючи на факт реєстрації [PERSON] у спірному житлі лише 2 серпня 2005 року, зібраними по справі доказами було підтверджено факт її постійного проживання по [ADDRESS] з моменту народження. Також суд встановив, що наразі невизначений документ, що підтверджує у даному випадку не використання житлових чеків позивачкою за відсутності на момент звернення [PERSON] до органу приватизації доказів на підтвердження такого факту згідно із визначеним Порядком. Суд звертає увагу також на те, що у справі відсутня вмотивована відмови у приватизації позивачці кв. [ADDRESS] . Таким чином вказані обставини у сукупності свідчать про те, що встановивши судом факт не використання позивачкою житлових чеків для приватизації державного житлового фонду у період з 26 вересня 1995 року по 2 серпня 2005 року [PERSON] не позбавлена можливості реалізувати своє право на приватизацію кв. [ADDRESS] в передбаченому законом порядку.

Outcome: approved