Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

Прокурор звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що Києво-Святошинською місцевою прокуратурою Київської області здійснюється нагляд у кримінальному провадження №12013100150000189 від 05.02.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, зареєстрованого за фактом підробки офіційних документів, які є підставою для виникнення майнових прав та на підставі рапорту про наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді у зв'язку з бездіяльністю уповноваженого органу - Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області, якім не реалізовано повноважень щодо захисту майнових прав та інтересів у спірних правовідносинах. Так, 20.06.2007 року ГУ МНС України в Київській області, в особі начальника Туркевич О.Б. та ЗАТ «Київсоцбуд», в особі голови правління Менг О.М. було укладено договір №35, предметом якого було зобов'язання ЗАТ «Київсоцбуд» передати ГУ МНС двохкімнатну квартиру у будинку [ADDRESS] до ведення в експлуатацію першої черги будівництва для забезпечення житлом працівників державної пожежної охорони. Звернувшись, 10.07.2012 року до ЗАТ «Київсоцбуд», із клопотанням про передачу квартири ГУ МНС отримало повідомлення про укладання 16.01.2012 року трьохстороннього договору відступлення права вимоги (цесії) між ЗАТ «Київсоцбуд», ГУ МНС та [PERSON], та відповідно до умов якого право вимоги на квартиру згідно із Договором №35 відступлено [PERSON] Керівництвом ГУ МНС вказаний трьохсторонній договір відступлення права вимоги (цесії) від 16.01.2012 року не підписувався, що підтверджується висновками експертизи , проведеної в рамках кримінального провадження, відповідно до якої підпис від імені начальника ГУ МНС в Київській області [PERSON] виконаний не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням підписів [PERSON] Крім того, рішенням Господарського суду Київської області від 15.04.2014 року право власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS] визнано за Головним управлінням та на підставі вказаного рішення суду, 08.05.2015 року реєстраційною службою зареєстровано право власності на спірну квартиру за ГУ МНС. У зв'язку із тим, що уповноважені особи ГУ МНС не виявили волі на укладання спірного договору і свого підпису під договором не ставили, а отже і правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків, тобто в момент вчинення правочину не було додержано вимог ч.3 та ч.5 ст.203 ЦК України, що є підставою для визнання правочину недійсним, просили заявлені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні прокурор підтримав заявлені позовні вимоги, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та наголосив, що оскільки договір про відступлення права вимоги (цесії) від 16.01.2012 року, містить підпис від імені ГУ МНС в особі [PERSON], та у рамках кримінального провадження, шляхом експертного дослідження встановлено, що даний підпис не належить [PERSON], враховуючи пояснення [PERSON] (у кримінальному провадженні), що він даний договір не бачив та не підписував, право власності на квартиру, яка була предметом спірного договору зареєстровано за ГУ МНС , є всі підстави для визнання договору недійсним. Крім того, під час судового засідання, не було надано до суду доказів того, що питання про виділення квартири відповідачу вирішувалось належним чином, зокрема рішенням відповідної житлової комісій ГУ МНС. Стосовно клопотання представника відповідача та відповідача щодо застосування строків позовної давності, то вважає їх необґрунтованими, оскільки перебіг позовної давності почався з дня, коли стало відомо про порушення права, а саме з часу складання експертного висновку про те, що підпис від імені [PERSON] виконано іншою особою, у зв'язку із чим просив відмовити у застосуванні строків позовної давності. Представники позивача - Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області у судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та пояснили, що про укладання договору про відступлення права вимоги (цесії) від 16.01.2012 року, де однією із сторін виступає ГУ ДСНС України в Київській області, їм стало відомо лише у липні 2012 року, після звернення з вимогою про передачу квартири до ЗАТ «Київсоцбуд». Підпис у вказаному договорі їх особою, а саме [PERSON], не здійснювався, та є підробленим, у зв'язку із чим вони звернулись до правоохоронних органів та судів. У зв'язку із чим просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та також, зазначили, що перебіг строку позовної давності за даними вимогами розпочався з часу складання експертного висновку, а тому не є пропущеним. Представник відповідача - Приватного акціонерного товариства «Київсоцбуд» у судовому засіданні пояснила, що 20.06.2007 року між ГУ МНС України по Київській області (правонаступник ГУ Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області) та ЗАТ «Київсоцбуд» (правонаступник ПАТ «Київсоцбуд») було укладено договір №35, відповідно до якого вони зобов'язувались передати позивачу одну двохкімнатну квартиру та одну однокімнатну квартиру для забезпечення житлом працівників державної пожежної охорони. Стосовно договору відступлення права вимоги (цесії) від 16.01.2012 року, то влітку 2012 року до ПрАТ «Київсоцбуд» звернулась [PERSON] з вимогою надати правовстановлюючі документи на квартиру, на підставі вказаного договору. Оскільки минув значний проміжок часу, всіх обставин підписання та укладання даного договору вони не пам'ятаю, але не оспорюють того факту, що зі сторони ПрАТ «Київсоцбуд» вказаний договір підписувався, але при яких обставинах не можуть зазначити. Копії наданих [PERSON] документів ПрАТ «Київсоцбуд» були передані керівництву ГУ МНС України, де з'ясувалось, що оспорюваний договір підроблений і в графі «цедент» підпис від імені [PERSON] виконаний невстановленою особою. У зв'язку із тим, що оспорюваний договір є підробленим, ПАТ «Київсоцбуд» вважає, що є всі підстави для визнання його недійсним. Відповідач [PERSON] та її представник у судовому засіданні не визнали позовних вимог та пояснили. Станом на 16.01.2012 року [PERSON], [PERSON] та малолітні дитина [PERSON] перебували у Списку осіб рядового та начальницького складу, працівників та службовців ГУ МНС України в Київській області, узятих на облік за місцем проживання для першочергового одержання житлової площі, під №8. Перед ними у списку знаходилось ще 4 особи, які потребували надання 1-кімнатної квартири, отже відповідач та її сім'я були першими у списку на надання 2-кімнатної квартини. На початку 2012 року [PERSON] зателефонували з місця роботи, а саме особа відповідальна за надання житла, та повідомила, що вирішено питання про надання їм житла, у зв'язку із чим її потрібно підписати договір. Відповідач підписала договір про відступлення права вимоги (цесії) від 16.01.2012 року, який був трьохстороннім, та містив підпис інших учасників, а саме ПАТ «Київсоцбуд» та ГУ МНС. Будь-якого відношення щодо складання, виготовлення, роздруківки вказаного тексту договору [PERSON] не мала, та підробкою вказаного договору не займалась. У квітні 2012 року відповідач отримала ключі від квартири та документи на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS], та протягом травня - червня 2012 року ними було зроблено ремонт у квартирі та з 08.07.2012 року відповідач з своєю сім'єю постійно мешкає у вказаній квартирі. Представник відповідача також наголосив, що строк позовної давності для звернення до суду з позовною заявою було пропущено як ГУ ДСНС України в Київській області, так і прокурором, оскільки за загальними правилами, початок перебігу строку позовної давності розпочався саме з моменту коли ГУ ДСНС України в Київській області стало відомо, що вказаний договір, як на їх переконання, є підробленим, тобто з липня 2012 року, а не з часу складання експертного висновку. З приводу даної позиції є вже правова практика та правові висновки Верховного Суду України. Крім того, вважає, що висновок експерта від 16.09.2013 року №649-ВКЕ, на який посилається прокурор та позивач є не допустимим доказом у розумінні ст.59 ЦПК України, бо даний висновок надавався без дотримання процедури призначення експертизи, встановленої ЦПК України та як експерту, так і суду не було надано усіх трьох примірників спірного договору. У зв'язку із чим просили у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст.10 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. З матеріалів справи встановлено, що 20.06.2007 року було укладено між Головним управлінням МНС України в Київській області та ЗАТ «Київсоцбуд» договір №35, згідно якого в заявку з будівництвом житлового мікрорайону багатоповерхової забудови [ADDRESS] ЗАТ «Київсоцбуд» за взаємною домовленістю сторін, зобов'язується передати ГУ МНС України в Київській області одну двохкімнатну квартиру та одну однокімнатну квартиру для забезпечення житлом працівників державної пожежної охорони (а.с.7-8). Відповідно до інформації наданої ГУ ДСНС України в Київській області від 15.07.2015р., в ГУ відсутні відомості стосовно перебування [PERSON] та [PERSON] у списках рядового та начальницького складу. Станом на 16.02.2012 року вказані особи перебували на обліку за місцем проживання для першочергового одержання житлової площі, та відповідно були занесені до контрольних списків ГУ у порядку черговості. У зв'язку із відсутністю в ГУ квартирного обліку, вид черги встановлюється відповідно до Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Українсбької Республіканської Ради професійних спілок від 11.12.1984 р. №470, місцевим органом виконавчої влади (а.с.92). У судовому засідання свідок [PERSON] пояснив, що він є чоловіком відповідачки по справі [PERSON] та вони тривалий час, з моменту роботи в різних органах МНС, перебували у списку осіб рядового та начальницького складу, працівників та службовців ГУ МНС України, узятих на облік за місцем проживання для першочергового одержання житлової площі. Оспорюваний договір був підготовлений та складений саме представниками позивача по справі. Обставин його підписання, з боку уповноваженої особи позивача, йому не відомі, але його дружиною даний договір підписувався, оскільки був наданий уповноваженою особою позивача, а саме [PERSON] Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона з листопада 2004 року, та станом на час укладання спірного договору, а саме 16.01.2012 року, працювала начальником юридичного відділу ГУ МНС України та була секретарем житлової комісії. [PERSON] працювала у неї в відділ, а згодом пішла у декретну відпустку. ЗАТ «Київсоцбуд» був забудовником з яким працювало ГУ МНС України в Київській області. На початку січня 2012 року в.о.начальника ГУ МНС Ткаченко О.В., їй було надана завдання щодо з'ясування питання у ЗАТ «Київсоцбуд» щодо передачі квартир у відповідності до договору. У зв'язку із змінами у законодавстві, було вирішено питання щодо передачі квартир їх працівникам на підставі договорів цесії. У зв'язку із чим нею, у січні 2012 року, було підготовлено текст договору, згідно якого ГУ МНС України в Київській області відступало право вимоги [PERSON] до ЗАТ «Київсоцбуд» щодо двохкімнатної квартири. Даний договір був підписаний [PERSON], у ї присутності, наявність підпису [PERSON] у неї сумнівів не викликала. Також даний договір був підписаний уповноваженою особою ЗАТ «Київсоцбуд», яким вона відвезла дані договори на підпис. Відповідач та її чоловік перебували на квартирному обліку та мали право на отримання квартири. Таким чином, на підставі наданих до суду документів, пояснень свідків, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON], на час укладання спірного договору відступлення права вимоги від 16.01.2012 року, перебувала у списку осіб рядового та начальницького складу, працівників та службовців ГУ МНС України, узятих на облік за місцем проживання для першочергового одержання житлової площі, та дані обставини не спростовані під час судового засідання, належними та допустимими доказами, у розумінні ст.58,59 ЦПК України, прокурором та позивачем. Статтею 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінюються сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Згідно ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовленні ним. Відповідно до договору про відступлення права вимоги (цесії) від 16 січня 2012 року ГУ МНС України в Київській області (Цедент) в особі Т.в.о. начальника Управління МНС України в Київській області [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON] (Цесіонарій), з іншої сторони на підставі ст.512-519 ЦК України та першочергового контрольного списку співробітників Головного управління, які перебувають на квартирному обліку за місцем проживання уклали договір про відступлення права вимоги, про таке. В порядку та на умовах, визначених цим договором, Цедент відступає Цесіонарієві, а Цесіонарій набуває права вимоги, належне Цедентові у відповідності до договору №35 від 20.06.2007 року між Цедентом та ЗАТ «Київсоцбуд» , а саме передачі двохкімнатної квартири до введення в експлуатацію І-ї черги будівництва житлового мікрорайону [ADDRESS]. Даний договір містить інформацію щодо місцезнаходження та реквізити сторін, а саме: ГУ МНС України в Київській області, [PERSON], ПрАТ «Київсоцбуд» (а.с.9-10). Рішенням господарського суду Київської області від 15.04.2014 року визнано за Головним управлінням державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області право власності на двохкімнатну квартиру загальною площею 76,7 кв.м. за адресою: [ADDRESS] (а.с.23-27) та на підставі вказаного рішення видано наказ про примусове виконання рішення від 30.04.2014р. (а.с.28). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень з 16.06.2014р. право власності на вказану квартиру зареєстровано за ГУ ДСНС України в Київській області (а.с.29, 32-37). Крім того, до позовної заяви долучено накази Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи з 2006 року по 11.08.2015р., які підтверджують призначення на посаду керівників ГУ МНС України в Київській області визначених осіб (а.с.38-44). Відповідно до витягу з кримінального провадження №12013100150000189 вбачається, що за заявою від 27.07.2012 року в ЄРДР 05.02.2013р. було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за ст.358 ч.1 КК України, а саме того, що 16.01.2012 року невстановленою слідством особою було підроблено підпис заступника начальника ГУ МНС України в Київській області [PERSON] у договорі про відступлення права вимоги (цесії) (а.с.13). Згідно висновку почеркознавчої експертизи, проведеної НДЕКЦ при ГУМВС України в Київській області 16.09.2013р. за №649-ВКЕ, підпис від імені [PERSON] в графі «Цедент» у договорі про відступлення права вимоги (цесії) від 16.01.2012 року, виконаний не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням дійсних підписів [PERSON] (а.с.15-22). Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. На підставі чого, суд вважає, що доводи представника відповідача, стосовно не належності даного експертного висновку як доказу, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки висновок складений уповноваженою особою; дана особа попереджена про кримінальну відповідальність; а посилання представника відповідача на те, що висновок був наданий без дотримання процедури передбаченої ЦПК України, взагалі є безпідставним, оскільки ст.59 ЦПК України, визначено що допустимим є доказ отриманий відповідно до порядку встановленого Законом, а не виключно ЦПК України. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. У зв'язку із чим, суд вважає, що трьохсторонній договір відступлення права вимоги (цесії) від 16.01.2012 року укладений між ГУ МНС України в Київській області, [PERSON], ЗАТ «Київсоцбуд» є недійсним, оскільки було порушено ч.3 та5 ст.203 ЦК України, а саме уповноважені особи ГУ МНС України в Київській області не виявили волі на його укладання і свого підпису під договором не ставили, що підтверджується матеріалами справи, поясненнями сторін та висновком експерту. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Згідно запиту ГУ ДСНС України в Київській області направленої до Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області вбачається, що 27.07.2012 року до Вишгородського РВ ГУ МВС України направлено письмову заяву щодо підробки договору про відступлення права вимоги від 16.01.2012р., та 11.09.2012 року було порушено кримінальну справу за №28-3965 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, у зв'язку із чим було заявлено клопотання щодо ознайомлення з матеріалами справи (а.с.11,12). З рапорту прокурора прокуратури Вишгородського району Штогуна М. від 18.11.2015 року на ім'я прокурора Вишгородського району вбачається, що під час допиту ще 10.10.2012 року в якості свідка [PERSON], останній повідомив, що вказаний договір не підписував та він являється явно сфабрикованим (а.с.52). Відповідно до постанови про порушення кримінальної справи та прийняття її до свого провадження від 11.09.2012 року слідчий СВ Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області порушено кримінальну справу за фактом підроблення підпису [PERSON] невідомою особою, за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.358 КК України (а.с.68-69). Загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред'явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тим суб'єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу). При цьому як у випадку пред'явлення позову самою особою, право якої порушено, так і в разі пред'явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалась або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила. Таким чином, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-2407цс15 від 17 лютого 2016р., яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що початок перебігу строку позовної давності виник з моменту коли ГУ МНС України в Київській області стало відомо, що вказаний договір є підробленим, у зв'язку із чим вони звернулись до Вишгородського РВ ГУ МВС України, а саме 27.07.2012 року (дата прийняття заяви), таким чином до даних вимог слід застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог зі спливом строку позовної давності. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed