Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього борг за договором позики №2017-04-01721 від 19 жовтня 2017 року в розмірі 43141 гривня та судовий збір в розмірі 1762 гривні 00 копійок. Свої вимоги мотивує тим, що між ТОВ «Укрфінанс» та [PERSON] 19 жовтня 2017 року укладено договір позики №2017-04-01721 на суму 2500 гривень. Відповідно до п.1 умов Договору позикодавець надає позичальнику позику з нарахуванням відсотків у розмірі 2% за кожен день користування позичальником грошовими коштами (732 % річних). Позика взята строком на 20 днів з урахуванням дня отримання коштів. Пунктом 3.1. Договору визначено, що позичальник зобов`язується 07 листопада 2017 року повернути позикодавцю суму позики та сплатити відсотки за користування позикою в розмірі 3500 гривень. Позивачем виконав взяті на себе зобов`язання та надав відповідачу готівковими грошовими коштами позику в сумі 2500 гривень, про що свідчить видатковий касовий ордер від 19 жовтня 2017 року. Однак, у зазначений у договорі строк відповідач борг не повернув, чим порушив умови договору. Починаючи з 08 листопада 2017 року позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення боргу, проте відповідач до теперішнього часу не повернув кошти. Відповідно до розділу 7 договору при простроченні сплати відсотків більше ніж на три дні, позичальник має сплатити позикодавцю єдиноразову винагороду в розмірі 250 гривень (п. 7.1); у разі невиконання позичальником зобов`язання по поверненню позики у встановлений у договорі термін, позичальник сплачує позикодавцю пеню з розрахунку 2% за кожен день від суми заборгованості, що накопичилась (п. 7.2). Тож, внаслідок невиконання відповідачем зобов`язання по поверненню боргу виникла заборгованість в розмірі 43141 гривня 00 копійок. Що й стало підставою для звернення представника позивача до суду з вказаним позовом. В судове засідання представник позивача не з`явився. Надав суду заяву в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги позивача та просить розглянути справу за відсутністю представника банку. Не заперечує щодо розгляду справи у заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення з його підписом, який засвідчує отримання ним судової повістки. Причини неявки суду не повідомив. Пунктом 1 частини 3 статті 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи (ч. 1 ст. 42 ЦПК України). Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ч. 1 ст. 48 ЦПК України). Враховуючи, що відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про судове засідання, відзиву на позовну заяву не надав, в судове засідання не з`явився та не повідомив причини неявки, суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без повідомлення причини, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Враховуючи, що представник позивача не заперечує щодо розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку. Так, з матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Укрфінанс» та [PERSON] 19 жовтня 2017 року укладено договір позики №2017-04-01721 на суму 2500 гривень (а.с.16). Відповідно до п.1 умов Договору позикодавець надає позичальнику позику з нарахуванням відсотків у розмірі 2% за кожен день користування позичальником грошовими коштами (732 % річних). Пунктом 3.1. Договору визначено, що позичальник зобов`язується 07 листопада 2017 року повернути позикодавцю суму позики та сплатити відсотки за користування позикою в розмірі 3500 гривень. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання та надав відповідачу готівковими грошовими коштами позику в сумі 2500 гривень, про що свідчить видатковий касовий ордер від 19 жовтня 2017 року (а.с.17). Однак, у зазначений у договорі строк відповідач борг не повернув, чим порушив умови договору. Відповідно до розділу 7 договору при простроченні сплати відсотків більше ніж на три дні, позичальник має сплатити позикодавцю єдиноразову винагороду в розмірі 250 гривень (п. 7.1); у разі невиконання позичальником зобов`язання по поверненню позики у встановлений у договорі термін, позичальник сплачує позикодавцю пеню з розрахунку 2% за кожен день від суми заборгованості, що накопичилась (п. 7.2). З прибуткового касового ордеру №2017-04-01721 від 28 листопада 2017 року вбачається, що відповідачем [PERSON] було сплачено 750 гривень штрафного проценту по договору №2017-04-01721 та 250 гривень фіксованої єдиноразової винагороди по договору №2017-04-01721. З прибуткового касового ордеру №2017-04-01721 від 19 лютого 2018 року вбачається, що відповідачем [PERSON] було сплачено 1000 гривень штрафного проценту по договору №2017-04-01721. З прибуткового касового ордеру №2017-04-01721 від 21 лютого 2018 року вбачається, що відповідачем [PERSON] було сплачено 500 гривень штрафного проценту по договору №2017-04-01721. Згідно наданого розрахунку, заборгованість відповідача за вказаним договором позики складає 43141 гривню 00 копійок (а.с. 6-14) в тому числі : сума основного боргу - 2500 гривень 00 копійок; 2 % за користування грошовими коштами (408 днів) - 20400 гривень 00 копійок; 2% пені за кожен день від суми заборгованості, що накопичилась за невиконання позичальником зобов`язань по поверненню позики у встановлений термін (388 днів) - 20241 гривня 00 копіойк. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного Кодексу України. Зобов`язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов`язання наступають правові наслідки, установлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Всі умови договору з моменту його підписання стають одинаково обов`язковими для виконання сторонами. Як передбачено ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З вищенаведеного випливає, що позивач та відповідачка, підписавши договір встановили факт досягнення згоди між собою, щодо всіх істотних умов кредитного договору. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Крім того, ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір в розмірі 1762 гривні 00 копійок, що підтверджується оригіналом платіжного доручення № 319 від 30 листопада 2018 року (а.с.1). Таким чином, враховуючи, що відповідач кошти отримав, але своїх зобов`язань за договором належним чином не виконав, суд вважає, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики у розмірі 43141 гривня 00 копійок, судовий збір в розмірі 1762 гривні 00 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved