Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

Представник ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» Некряч А.В. звернувся в суд з позовом до [PERSON] , ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», третя особа: Нововолинський ВП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області, про відшкодування шкоди в порядку суброгації, завданої дорожньо-транспортною пригодою. Позов обґрунтовує тим, що 29 березня 2018 року між ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування №004064/4017/0000050, предметом якого є страхування транспортного засобу Hyundai, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 22 лютого 2019 року в м. Нововолинськ відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Volkswagen, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 травня 2019 року провадження у справі відносно притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП (за відсутністю складу адміністративного правопорушення). Підставою для закриття провадження в справі суд зазначив ту обставину, що Нововолинське ВП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області повернуло адміністративні матеріали про порушення Правил дорожнього руху без усунення зазначених в постанові Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 квітня 2019 року недоліків. Згідно зі звітом №2019/3896 від 30 квітня 2019 року, складеного ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту застрахованого позивачем автомобіля становить 539\~950,21 грн. Крім того, відповідно до зобов`язуючої пропозиції Аудатекс вартість придатних залишків після ДТП становить 333\~330,00 грн. У відповідності до умов Договору страхування ПрАТ «СК «Уніка» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі страхової суми 335451,00 грн на рахунок страхувальника [PERSON] . Таким чином, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування, ПрАТ «СК «Уніка» набуло права зворотної вимоги до відповідача та його страховика в межах страхової суми із вирахуванням франшизи. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта». На підставі ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПАТ «НАСК «Оранта» має зобов`язання перед позивачем по відшкодуванню шкоди в межах ліміту 100\~000,00 грн. Різниця між виплаченим позивачем страховим відшкодуванням та лімітом за полісом ЦВ, а саме: сума 235\~451,00 грн. підлягає стягненню з [PERSON] , як винуватця дорожньо-транспортної пригоди. Збитки, які зазнала потерпіла особа внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, були завдані безпосередньо діями [PERSON] , як учасника дорожнього руху. При цьому вина [PERSON] не спростована належними та допустимими доказами. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищенаведене, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «СК «Уніка» шкоду в розмірі 235\~451,00 грн, стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ПрАТ «СК «Уніка» шкоду в розмірі 100\~000,00 грн, стягнути з відповідачів на користь ПрАТ «СК «Уніка» судові витрати у розмірі 5031,76 грн. Ухвалою від 02 березня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження. У своєму\~відзиві на\~позов відповідач\~ [PERSON] \~заперечує позовні\~вимоги ПрАТ\~«СК «Уніка»\~в повному\~обсязі,\~оскільки вважає,\~що позов\~є безпідставним\~та таким,\~що не\~підлягає до\~задоволення.\~Свою позицію\~обґрунтовує тим,\~що 22\~лютого 2019\~року на\~місце дорожньо-транспортної\~пригоди прибули\~працівники патрульної\~поліції Нововолинського\~ВП Володимир-Волинського\~ВП ГУНП\~у Волинській\~області,\~які не\~з`ясували дійсний\~механізм пригоди,\~не зафіксували\~сліди гальмування\~автомобіля Hyundai, державний реєстраційний номер [NUMBER] , по яких можна було встановити швидкість руху цього автомобіля до зіткнення, та склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення з метою притягнення його до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. На його думку, водій автомобіля Hyundai [PERSON] . значно перевищив швидкісний режим руху в місті, що й стало причиною дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків. Постановою суду від 27 травня 2019 року провадження у справі відносно притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Наведене свідчить, що його вина в дорожньо-транспортній пригоді не встановлена в передбаченому законом порядку, а тому в нього немає обов`язку з відшкодування шкоди в порядку суброгації позивачу. На підставі наведеного відповідач [PERSON] просить в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» Гуль І.І. в своєму відзиві зазначає про відсутність в ПАТ «НАСК «Оранта» законних підстав для визнання позову та здійснення страхового відшкодування в порядку суброгації, оскільки вина [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди не встановлена рішенням суду. В задоволенні позову просить відмовити. У відповіді на відзив відповідача [PERSON] представник позивача наводить аргументи на спростування доводів відзиву, зазначає, що дорожньо-транспортна пригода відбулась саме з вини [PERSON] , який, порушуючи Правила дорожнього руху, виїжджаючи з другорядної дороги не надав перевагу в русі автомобілю Hyundai, державний реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався по головній дорозі. Провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито у зв`язку з неможливістю об`єктивно визначити чи є в його діях склад вказаного адміністративного правопорушення. На думку, представника позивача заявлена відповідачем [PERSON] позиція спрямована на уникнення відповідальності щодо відшкодування збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою. Представник позивача в судове засідання не з`явився, попередньо подав суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов заперечив з підстав, які зазначені ним у відзиві на позовну заяву, просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» Гуль І.І. в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити за безпідставністю вимог. Представник третьої особи Нововолинського ВП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, проаналізувавши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1ст.4ЦПК України). Частинами 1 та 3статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2ст.12ЦПК України). У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Суброгація допускається тільки у договорах майнового страхування і положення ст.993 ЦК України не поширюються на страхування відповідальності. Положення статті 993 ЦК передбачає право страховика вимагати стягнення збитків з особи, винної у заподіянні шкоди страхувальникові. У даному випадку існує основне зобов`язання між страхувальником або вигодонабувачем, з одного боку, і особою, відповідальною за збитки, - з іншого. Однак тут відбувається зміна осіб у зобов`язанні шляхом переходу прав кредитора до іншої особі на підставі закону (ст.993 ЦК): страховик заміняє собою страхувальника в його вимогах до особи, відповідальної за збитки. Перехід прав страхувальника до страховика після виплати страхового відшкодування здійснюється на підставі договору, за яким страхувальник передає свої права страховику і приймає на себе зобов`язання сприяти останньому в здійсненні його суброгаційних прав. Страхувальник передає свої права на добровільній основі. При цьому права вимоги передаються в тім же обсязі, в якому вони могли б бути здійснені самим страхувальником. Суд встановив, що 22 лютого 2019 року о 07 год. 00 хв. у м. Нововолинськ по вул. Соборна відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Hyundai, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Volkswagen, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (а.с.57-58). Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 травня 2019 року провадження у справі відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с.57-58). Ухвалюючи таке рішення, суд виходив з того, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що [PERSON] порушив п.п. 16.11 Правил дорожнього руху. Також встановлено, що 29 березня 2018 року між ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування на транспорті №004064/4017/0000050, предметом якого є страхування транспортного засобу Hyundai, державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.14- 18). Власником автомобіля Hyundai, державний реєстраційний номер [NUMBER] , є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с.19). Відповідно до висновку про вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Hyundai, державний реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 22 лютого 2019 року, такий матеріальний збиток складає 539950,21 грн (а.с.20, зворот). Згідно зі звітом №2019/3896 від 30 квітня 2019 року, складеного ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту застрахованого позивачем автомобіля становить 539 950,21 грн. Крім того, відповідно до зобов`язуючої пропозиції Аудатекс вартість придатних залишків після ДТП становить 333 330,00 грн. Виконуючи свої майнові зобов`язання за договором добровільного страхування ПрАТ «СК «Уніка» виплатила страхувальнику [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 335\~451,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення №082945 від 18 квітня 2019 року (а.с.56). Також встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на день настання страхового випадку була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» з лімітом відповідальності 100 000,00 грн. Вказані обставини відповідачі не заперечували. Предметом спору в цій справі є вимога з відшкодування страховику виплачених коштів за договором добровільного страхування із заподіювача шкоди та з страховика заподіювача шкоди в межах страхового ліміту. Згідно з частиною першою статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується. Враховуючи це, підставою виникнення зобов`язання із заподіяння шкоди є факт її завдання. Умовами відповідальності за завдану шкоду є протиправна поведінка особи, що завдала шкоду, наявність між нею та майновою шкодою безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку, а також вина зазначеної особи. Відповідно до статті 1194 ЦПК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у абзаці першому пункту 4 постанови від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Абзацом четвертим вищевказаного пункту постанови роз`яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами КПК України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами КПК України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК України. Вищенаведене дає підстави для висновку, що виконання страховиком обов`язку з виплати страхового відшкодування страхувальнику відповідно до умов договору добровільного страхування породжує у позивача право вимоги сплачених коштів із заподіювача шкоди у порядку суброгації. Однак, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Визначаючись з правовідносинами, які виникли між сторонами та їх змістом на підставі наданих сторонами доказів, суд має відповідно до статті 89 ЦПК України оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Надаючи оцінку поданим сторонами доказам, суд дійшов висновку про недоведеність вини [PERSON] в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 22 лютого 2019 року. При цьому суд враховує, що за наслідками розгляду адміністративних матеріалів, складених відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП, судом закрито провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Ухвалюючи таке рішення, суд, зокрема, виходив з того, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що [PERSON] порушив п.п. 16.11 Правил дорожнього руху. Наведене свідчить про неможливість встановлення неправомірності дій [PERSON] , а також про відсутність безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між його діями і матеріальною шкодою, завданою [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Підсумовуючи вищенаведене, в межах розгляду цієї справи суд дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для покладення на [PERSON] та його страховика ПАТ «НАСК «Оранта» обов`язку з відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 22 лютого 2019 року. А тому вимоги позивача до [PERSON] , ПАТ «НАСК «Оранта» про відшкодування шкоди в порядку суброгації до задоволення не підлягають. Здійснюючи розподіл судових витрат, суд застосовує п.2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якого судові витрати, пов`язані з розглядом справи, в разі відмови в позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed