Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики 2017-01-00413 від 02.04.2017 р. у сумі 19637 грн., яка утворилась внаслідок невиконання відповідачем зобов'язань, покладених на нього договором. Представник позивача направив до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався належними чином, в порядку п. 4 ч. 2 ст.128 ЦПК України, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними, відзив на позовну заяву відповідач не направив, позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, таким чином є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом в ході судового розгляду справи були дослідженні: копія договору позики № 2017-01-00413 від 02.04.2017 р. на суму 1000 грн., укладений між ТОВ «Укрфінанс» та [PERSON]; копія анкети- заявки; копія видаткового касового ордеру від 02.04.2017 р. на суму 1000 грн.; розрахунок заборгованості за договором № 2017-01-00413 від 02.04.2017 р.; копія розписку [PERSON]; копія паспорту громадянина України [PERSON]; копії конвертів. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач - ТОВ «Укрфінанс» просить стягнути з відповідача [PERSON]. заборгованість за договором позики у розмірі 19637 грн. та стягнути з нього судовий збір у сумі 1600 грн. 00 коп., зазначивши, що 02.04.2017 р. із відповідачем [PERSON] був укладений договір позики 2017-01-00413 за умовами якого позикодавець надає позичальнику позику у розмірі 1000 грн. з нарахуванням відсотків у розмірі 2 % за кожен день користування позичальником грошовими коштами (732 % річних). Позика взята строком на 17 днів з урахуванням дня отримання коштів. Пунктом 3.1 договору позики визначено, позичальник зобов'язується 18.04.2017 р. повернути позикодавцю суму позики та сплатити відсотки за користування позикою, що в сумі складає 1340 грн. 00 коп. Відповідно до розділу 7 договору при прострочені сплати відсотків більше ніж на три дні, позичальник має сплатити позикодавцю єдино разову вино городу у розмірі 205 грн. (п. 7.1) 02.04.2017 р. [PERSON] отримав позику у розмірі 1000 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером. У зазначений в договорі строк відповідач борг не повернув, чим порушив умови договору, у зв'язку з чим утворилась заборгованість у сумі 19637 грн. 00 коп., яка складається з: суми основного боргу - 1000 грн.; 2% за користування грошовими коштами 219 днів - 4380 грн.; штрафу за прострочення сплати відсотків - 250 грн.; 2% пені за кожен день від суми заборгованості, що накопичилася за невиконання позичальником зобов'язань по поверненню позики у встановлений термін (кількість прострочених днів 202) - 13614,80 грн.; індексу інфляції за період з 02.04.2017 р. по 03.10.2017 р. (107,29%) - 392,10 грн. Установа банку неодноразово направляла боржнику [PERSON] лист з вимогою погашення простроченої заборгованості, але ніяких дій щодо цього [PERSON] не зробив. Сума заборгованості відповідачем у добровільному порядку досі не погашена. Заподіяння відповідачем матеріальних збитків та їх невідшкодування негативно впливає на фінансову діяльність кредитної установи, заборгованість підлягає стягненню у примусовому порядку. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.Згідно із ст.ст. 1048-1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Між позивачем та [PERSON] 02.04.2017 р. був укладений договір позики № 2017-01-00413, згідно якого відповідачу було надано позичу у розмірі 1000 грн. на 17 днів з урахуванням дня отримання коштів та нарахуванням 2 % за кожен день користування позичальником грошовими коштами (732 % річних). У зв'язку з тим, що позичальник порушив умови надання та порядок повернення позики, у нього склалась заборгованість за основним боргом - 2969,05 грн. та заборгованість за користування грошовими коштами у кількості 219 днів (2% ) - 4380.00 грн.. Ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. При чому у разі порушення боржником зобов'язання, кредитор має право на стягнення неустойки (штрафу, пені) (ст. ст. 549-552 ЦК України). Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Таким чином, відповідачу була нарахована 2 % пені за кожен день від суми заборгованості, що накопичилася за невиконання позичальником зобов'язань по поверненню позики у встановлений термін (кількість прострочених днів 202) - 13614,80 грн. та штраф за прострочення сплати відсотків - 250 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.Індекс інфляції за період з 02.04.2017 р. по 03.10.2017 р. (107,29%) склав - 392,10 грн. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики є правомірними і законними, виходять із кредитних договірних зобов'язань. У відповідності із ст. 141 ЦПК України, суд також задовольняє вимоги позивача про стягнення з відповідача судового збору у розмірі 1600 грн. 00 коп.

Outcome: approved