Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Представник ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» звернувся з позовом [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що згідно кредитного договору № 3879-002/07, укладеного 10.10.2007 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та відповідачем [PERSON] , останній отримав кредит в розмірі 10063,00 доларів США строком до 10.10.2014 року. Банк повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору, надавши позичальнику кредитні кошти на загальну суму 10063,00 доларів США. Станом на 01.02.2016 року за відповідачем наявна заборгованість у розмірі 2678,00 доларів США. 31.05.2017 року між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ПАТ КБ «Правекс-Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимог за кредитним договором, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 3879-002/07Р перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» . Станом на 01.02.2016 року сума боргу відповідача становила 2678,00 доларів США, з яких: кредит - 2424,79 дол. США, проценти - 253,58 дол. США. Відповідач на даний час у добровільному порядку не сплатив заборгованість за кредитним договором тому виходячи з наведеного, представник просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на їх користь вищезазначену суму заборгованості за кредитним договором, а також понесені при зверненні до суду з позовом судові витрати по сплаті судового збору. 26 вересня 2016 року постановлено заочне рішення у справі. Ухвалою суду від 16 червня 2017 року заочне рішення скасовано, справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 18.12.2017 року залучено позивача правонаступника ПАТ КБ «Правекс-Банк» - ТОВ «ФК «Довіра та гарантія». Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував (а.с.222). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.217). Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитор/ зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] відповідно до кредитного договору № 3879-002/07 від 10.10.2017 року отримав в ПАТ КБ «Правекс-Банк» кредит у розмірі 10063,00 доларів США строком до 10.10.2014 року, зі сплатою - 11,99 % річних (а.с.7-12). 16.06.2010 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON] був укладений договір про внесення змін і доповнень до кредитного договору № 3879-002/07 від 10.10.2017 року (а.с.13). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Як вбачається з ч. 1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтями 1048, 1050 ЦК України встановлено, що у випадку встановлення договором обов`язку позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов`язання, за змістом якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. 31.05.2017 року між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ПАТ КБ «Правекс-Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимог за кредитним договором, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 3879-002/07Р перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» (а.с.148-161). Станом на 01.02.2016 року сума боргу відповідача становила 2678,00 доларів США, з яких: кредит - 2424,79 дол. США, проценти - 253,58 дол. США (а.с.17-18). У відповідності із ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Ця норма кореспондується з приписами ст. 524 ЦК України, згідно з якими зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Таким чином, положення чинного законодавства хоч і передбачають обов`язковість застосування валюти України при здійсненні розрахунків, проте не містять заборони щодо визначення грошового еквівалента зобов`язань в іноземній валюті. Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані сторонами докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог діючому законодавству України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», оскільки протягом розгляду справи було встановлено, що між сторонами існували договірні відносини, які виникли внаслідок укладання кредитного договору № 3879-002/07 від 10.10.2007 року. Через порушення умов Договору з боку позичальника своєчасне погашення кредиту та відсотків не відбулося, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом та відсотками, яку відповідач у добровільному порядку не погасив, тому позивач звернувся до суду з цим позовом. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 3879-002/07 від 10.10.2007 року, у розмірі 2678,00 дол.США., що відповідає розрахунку заборгованості наданим позивачем. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір в розмірі 1378,00 грн. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527 ч.1, 530, 536, 611, 612, 1054 ч. 2, 16, 20, Цивільного Кодексу України, ст.ст.12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 280-282,288-289 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved