Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості заборгованість по договору про надання фінансового кредиту № ПО01-00014/Д+ від 26.02.2015 року у сумі 5156,94 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська мікрофінансова мережа» та [PERSON] 26 лютого 2015 року було укладено договір № ПО01-00014/Д+ про надання фінансового кредиту. Згідно вказаного договору кредиту позивач надав відповідачу кредитні кошти, в національній валюті, на умовах строковості, платності та поворотності в розмірі 2700.00 гривень 00 копійок, строком по «26» лютого 2016 року зі сплатою 5 % від суми наданого кредиту за кожен тиждень користування кредитними коштами, але відповідач зобов'язання за вказаним кредитним договором не виконав та має прострочену заборгованість, тому позивач просить стягнути вищевказану заборгованість з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі та прохала суд їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи , суд приходить до висновку , що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядує цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частина 2 статті 1054 ЦК України передбачає, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що між позивачем та відповідачем 26.02.2015 року було укладено договір № ПО01-00014/Д+ про надання фінансового кредиту. Згідно вказаного договору кредиту позивач надав відповідачу кредитні кошти, в національній валюті, на умовах строковості, платності та поворотності в розмірі 2700,00 грн., строком по «26» лютого 2016 року зі сплатою 5 % від суми наданого кредиту за кожен тиждень користування кредитними коштами. Як випливає із змісту ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають з договору. До виконання договорів застосовуються відповідні положення ЦК України. Відповідно до ст.ст. 1, 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовий кредит - кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент. Фінансовою послугою вважається надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. За змістом ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Аналогічні приписи передбачено і в договорі про надання фінансового кредиту, п.2.2. якого передбачено, що кредитні кошти та нараховані проценти за користування ними, повертаються відповідачем у касу позивача до 20 числа кожного поточного місяця єдиним платежем, який включає в себе розмір отриманих кредитних коштів та нарахованих процентів за відповідний період користування. Зазначені положення договору про надання фінансового кредиту чітко випливають із суті ст. 1048 Цивільного Кодексу України, де вказано, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно приписів 3.3.1 договору про надання фінансового кредиту, Кредитодавець зобов'язаний на умовах та в порядку передбаченому цим Договором надати Позичальнику кредитні кошти. Свої зобов'язання за Договором позивач виконав в повному обсязі, в підтвердження чому служить видатковий касовий ордер від «26» лютого 2015 року. З моменту отримання грошових коштів, в якості фінансового кредиту, відповідач має зобов'язання до 20 числа кожного поточного місяця сплачувати «єдиним платежем» згідно графіку внесків за кредитним договором відповідну суму грошових коштів, а саме: 20.04.2015 року повернути однією сумою сумою в розмірі 720,00 грн., яка включає в себе 225,00 грн., часткове погашення наданого фінансового кредиту та 495,00 грн. нараховані проценти. Відповідно до п.3.4.3. договору фінансового кредиту відповідач має зобов'язання своєчасно та в повному обсязі виконувати зобов'язання за цим Договором і не пізніше терміну про який вказано в ньому, повернути отримані кредитні кошти разом із нарахованими процентами, а також сплачувати штрафні санкції, якщо такі будуть мати місце. Згідно ст. 526 ЦК України - зобов'язання повинні виконуватись належним чином та в установлений строк. Однак, всупереч зазначеним умовам договору фінансового кредиту та нормам ЦК України свої зобов'язання Відповідач не виконав належним чином, - отримані грошові кошти та нараховані проценти не повернув. Станом на «22» червня 2015 року заборгованість відповідача по договору про надання фінансового кредиту становить без врахування штрафних санкцій 4077,00 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 2475,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами 1602,00 грн. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов , визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Як вбачається із змісту позовної заяви та інших матеріалів на теперішній час, зобов'язання за вказаним кредитним договором відповідачкою не виконуються, прострочена заборгованість не сплачується. За несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, відповідач відповідно до п.4.2. Додаткової угоди №1 Договору про надання фінансового кредиту сплачує кредитодавцю неустойку у вигляді збільшеного проценту у розмірі 0,5 процентів, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів за 30 днів прострочення за кожен факт порушення умов договору. Також боржник сплачує штраф в розмірі 100,00 гривень за кожен випадок виходу на прострочку, згідно п. 4.3. діючого Договору. Сплата неустойки не звільняє відповідача від сплати процентів за користування кредитними коштами та інших платежів передбачених договором до моменту повного виконання зобов'язань за ним. Всього нараховано збільшених відсотків та штрафу несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на «22» червня 2015 року в розмірі 1079,94 грн. В результаті порушення зобов'язань за договором про надання фінансового кредиту, загальна заборгованість відповідача станом на 22.06.2015 року становить 5156,94 грн. Вказана прострочена заборгованість перевірений судом при постановленні рішення. За таких обставин суд приходить до висновку , що позивач правомірно вимагає повернення суми кредиту у примусовому порядку , посилаючись на кредитний договір. Таке право також передбачене ч.2 ст.1050 ЦК України, яка застосовується до правовідносин за кредитним договором. Позивачем по справі були понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі - 243 грн. 60 коп., які підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved