Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просив: стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Вектор Плюс» загальну суму заборгованості за Кредитним договором у розмірі 68669,48 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 617544,63 грн., а саме: 34243,18 доларів США - заборгованість по основній сумі кредиту, що за курсом НБУ складає 273705,74 грн.; 4847,60 доларів США - заборгованість за процентами, що за офіційним курсом НБУ складає 38746,87 грн.; 29578,70 доларів США - нарахована пеня, що за офіційним курсом НБУ складає 236422,55 грн. та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Вектор Плюс» судовий збір у розмірі 3441 грн. В обґрунтування позову посилався на те, що 23.02.2007 року [PERSON] (надалі також Відповідач , Позичальник) уклала з ПАТ «Сведбанк»(надалі - Банк), Кредитний договір № 0101/0207/88-020 (надалі - Кредитний договір). Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов'язався надати Позичальнику кредит у сумі 50000,00 USD, а Позичальник зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав, що підтверджується відповідними документами. 28.11.2012 року ПАТ «Омега Банк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», (далі - правонаступник Позивач) відповідно до Договору факторингу № 15 свої права вимоги за зобов'язаннями Відповідача по кредитному договору. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Станом на 11.11.2013 р. заборгованість [PERSON] за Кредитним договором становить 68669,48 USD, що за офіційним курсом НБУ, станом на дату розрахунку складає - 617544,63 грн., а саме: 34243,18 доларів США - заборгованість по основній сумі кредиту, що за офіційним курсом НБУ, станом на дату розрахунку складає - 273705,74 грн.; 4847,60 USD - заборгованість за процентами, що за офіційним курсом НБУ, станом на дату розрахунку складає - 38746,87 грн.; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованою комісією; 29578,70 USD - нарахована пеня, що за офіційним курсом НБУ, станом на дату розрахунку складає - 236422,55 грн.; 0,00 грн. - нарахована пеня. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до умов Кредитного договору Позивач набуває право, в тому числі і в судовому порядку, вимагати від Відповідача дострокового повернення кредиту, а Позичальник зобов'язується на вимогу кредитора достроково повернути кредит в повному обсязі та сплатити нараховані відсотки за користування кредитом, інші платежі та нарахування за Кредитним договором, що підлягають сплаті Позичальником на користь кредитора у разі невиконання чи неналежного виконання Відповідачем 1 будь-яких обов'язків, встановлених Кредитним договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування. На виконання умов Кредитного договору та вимог чинного законодавства для позасудового врегулювання відносин, які склалися в зв'язку з невиконанням зобов'язань по Кредитному договору Відповідачу було направлено вимогу про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви зазначена вимога виконана не була. Таким чином, зважаючи на невиконання Відповідачем зобов'язання стосовно умов повернення кредиту, Позивач вправі вимагати стягнення з Відповідача заборгованості по кредиту; процентів, нараховані Банком за користування кредитом; комісії; штрафні санкції та інші можливі платежі. Згідно ст.109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим, у встановленому законом порядку місцем її перебування. Представник позивача в судове засідання з»явився позов підтримав повністю та надав суду на спростування заперечень позивача, оригінали документів, а саме кредитний договір № 0101/0207/88-020, платіжні доручення, Договір факторингу № 15, акт прийому передачі №11 за Договором факторингу № 15, та просила суд позов задовольнити. судовому засіданні представник відповідача позов не визнав та пояснив суду, що Кредитний договір № 0101/0207/88-020 було укладено 23.02.2007 року між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк» та відповідно всі платежі по погашення кредиту сплачувались [PERSON] на користь АКБ «ТАС-Комерцбанк». В позовній заяві вказано про те, що кредитний договір було укладено між [PERSON] та зазначено, що ПАТ «Сведбанк» нібито є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк». Але жодного належного документу, який би свідчив про факт набуття ПАТ «Сведбанк» правонаступництва надано не було. ч. 1 ст. 104 ЦК України передбачено: «Юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації.» У відповідності до ч. 2, 3 ст. 107 ЦК України: «Після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), які мають містити положення про правонаступництво щодо всіх зобов'язань юридичної особи, що припиняється, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами. Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення.» Тобто, якщо ПАТ «Сведбанк» є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», то у нього має бути передавальний акт, в якому має бути зазначено, що АКБ «ТАС-Комерцбанк» передав ПАТ «Сведбанк» заборгованість по Кредитному договору № 0101/0207/88-020 від 23.02.2007 року між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк». Але такого передавального акту та інших доказів правонаступництва позивач суду не надав. 28.11.2012 року між ПАТ «Омега Банк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» було укладено Договір факторингу № 15. Але яке відношення ПАТ «Омега Банк» має до Кредитного договору № 0101/0207/88-020 від 23.02.2007 року в позовній заяві не зазначено. Таким чином, з позовної заяви [PERSON] стало відомо про те, що ПАТ «Сведбанк», як правонаступник АКБ «ТАС-Комерцбанк», відступив Факторинговій компанії «Вектор Плюс» право вимоги за Кредитним договором № 0101/0207/88-020 від 23.02.2007 року. У відповідності до ч. 1 ст. 1077 ЦК України: «За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).» Тобто, між ПАТ «Сведбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» виникли правовідносини передбачені главою 73 ЦК України. Також, згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України: «Боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.» В зв'язку із цим звертаю увагу суду на той факт, що будь-яких листів, повідомлень чи вимог про відступлення ПАТ «Сведбанк» права вимоги за кредитним договором № 0101/0207/88-020 від 23.02.2007 року на користь Факторингової компанії «Вектор Плюс» [PERSON] не отримувала та відповідно взагалі не знала про дані обставини. На підтвердження направлення [PERSON] повідомлення позивачем надано в матеріали справи Список згрупованих поштових листів від 19.11.2013 року, згідно якого на адресу реєстрації [PERSON] було направлено якийсь лист, але поштової квитанції, яка б підтверджувала факт відправлення листів згідно даного списку, суду надано не було. А тому, вкотре хочу звернути увагу суду, що вказаного вище листа [PERSON] не отримувала ні наручно, ні поштовим зв'язком. А тому вважаю, що ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» взагалі не має права пред'являти до [PERSON] будь-яких вимог в розумінні ст. 1082 ЦК України, в зв'язку із чим позовні вимоги ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» є безпідставними та необґрунтованими. Що стосується самого Договору факторингу № 15 від 28.11.2012 року, то хочу звернути увагу суду на наступне: - до позовної заяви ТОВ «Кредитні ініціативи» було додано лише кілька аркушів Договору факторингу № 15 від 28.11.2012 року, хоча як можна побачити насправді даний договір складається з більшої кількості аркушів, тобто позивач не надав суду повний текст вказаного вище договору, що унеможливлює встановлення його повного змісту, істотних умов договору та взагалі процедури виконання договору; - крім того Договір факторингу № 15 від 28.11.2012 року містить масу додатків до нього, але жодного з цих додатків позивач суду не надав, а тому не має змоги встановити всі істотні умови правовідносин між ПАТ «Сведбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс»; - також до позовної заяви не було додано документів, які підтверджують виконання Договору факторингу № 15 від 28.11.2012 року (платіжні документи тощо). - п. 4.4. даного Договору передбачено: «Передача документації здійснюється шляхом укладення між сторонами відповідного (-их) Акту (-ів) прийому-передачі Документації за формою, встановленою в Додатку № 4 до цього Договору.» Але Акту прийому-передачі Документації надано суду не було, а тому не можливо встановити чи була передана ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» кредитна справа [PERSON], що суперечить п. 1.1. Договору факторингу від 28.11.2012 року: «Документація - документи, що стосуються Заборгованостей окремих боржників, а також є необхідними для пред'явлення вимоги до Боржника щодо погашення Заборгованості, а саме: оригінали кредитних договорів, оригінали додаткових договорів до кредитних договорів, оригінали Договорів Забезпечення (договір іпотеки).» - також до позовної заяви додано Витяг з Реєстру заборгованостей боржників № 1-Б від 28.11.2012 року. Але вважаю, що даний Витяг не може бути належним доказом по справі, так як вказаний Витяг підписаний Ярошенко Л.М., але невідомо ким є дана особа та чи має право підписувати та затверджувати такого роду документи. Крім того, даний витяг підписаний лише від сторони ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» без підпису від імені ПАТ «Сведбанк». 2. п. 2.3. Договору факторингу від 28.11.2012 року передбачено: «Сторони в день укладення цього Договору також складають та скріплюють своїми печатками Акт прийому-передачі Реєстру Заборгованості, за формою, встановленою в Додатку № 2 до цього Договору.» Тобто належним підтвердженням передачі реєстру заборгованостей є Акт приймання-передачі, підписаний та скріплений печатками Сторін, а не наданий до позову Витяг з Реєстру (Додаток 1Б). Перелічені вище обставини дають підстави для висновку про те, що Факторингова компанія «Вектор Плюс» не набула права вимоги до [PERSON], а тому відповідно не має права є вимоги. В підтвердження того, що ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» має право займатись факторинговою діяльністю, не надано Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, що ставить під сумнів право останньої на укладення вказаних вище Договорів факторингу Крім того, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності»: «Відповідно до спеціальних законів ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності - із надання фінансових послуг.» Тобто, ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» повинно було мати ліцензію на здійснення діяльності із надання фінансових послуг, але такої ліцензії до позовної заяви додано не було, що ставить під сумнів законність позовних вимог. Також доказів внесення ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до Державного реємстру фінансових установ України до позовної заяви додано не було. Це взагалі ставить піжд сумнів наявність у позивача права стягнення боргу, а тому просив суд у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши наданні докази, прийшов до висновку що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 23.02.2007 року [PERSON] уклала з ПАТ «Сведбанк», кредитний договір № 0101/0207/88-020 даний договір на час розгляду дійсний. Банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав, що підтверджується відповідними документами. 28.11.2012 року ПАТ «Омега Банк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», тобто правонаступнику відповідно до Договору факторингу № 15 свої права вимоги за зобов'язаннями відповідачки а по кредитному договору № 0101/0207/88-020 договір факторингу № 15 на час розгляду справи дійсний ніким не оскаржений. Окрім того, суду наданий акт прийому передачі №11 за Договором факторингу № 15. Відповідно до п. п. 1.1., 1.3. вказаного договору банк зобов'язується надати позичальнику грошові кошти (кредит) у розмірі 50 000 доларів США, на строк з 23 лютого 2007 року по 20 лютого 2017 року та на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором. Позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 14,5% річних за весь строк фактичного користування кредитом. Згідно п. 3.1. - 3.3. кредитного договору позичальник зобов'язується погасити заборгованість за кредитом, шляхом внесення коштів на позичковий рахунок [NUMBER] щомісяця, через касу банку, згідно додатку № 1, що є невід'ємною частиною даного договору, крім випадків, передбачених п. 3.8., 3.9 та 5.1.4 даного договору. Проценти за користування кредитом нараховуються виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом, на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом, починаючи з дати видачі кредиту до моменту його повернення. Проценти за користування кредитом нараховуються банком щомісяця на дату їхньої сплати відповідно до умов даного договору, за попередній місяць. Кількість днів у році приймається - 360. Сума нарахованих процентів і пені за визначений період є тільки цілим округленим числом, без десяткових знаків. Позичальник уповноважує банк самостійно округляти суму нарахованих відсотків і пені. Округлення процентів і пені відбувається в такий спосіб: до 44 центів - округлення до 0 доларів, понад 44 центів - до 1 долара. Проценти за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісяця в період з « 01» до « 20» числа, а також одночасно з остаточним погашенням кредиту, - за останній місяць користування кредитом на рахунок процентів [NUMBER] через касу банку. Відповідно до п. 3.6. кредитного договору платежі, згідно цього договору, вважаються здійсненими у встановлений строк, якщо сума платежу в повному розмірі надійшла на відповідний рахунок у строки, зазначені в п. п. 3.1, 3.3 даного договору. Якщо цей день не є банківським, то платежі повинні бути здійснені не пізніше наступного банківського дня. Згідно п. 5.1.1 вказаного договору позичальник зобов'язується забезпечити своєчасне повернення кредиту і сплату нарахованих процентів. Відповідно до п. п. 8.1, 8.2. кредитного договору за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або строків сплати процентів за користування кредитом позичальник сплачує пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної в п. 1.3. даного Договору, від суми простроченої заборгованості. Кількість днів у році приймається - 360. За не повідомлення банку про зміну свого місяця проживання, а також умов зазначених у п. п. 5.1.7, 5.1.8, 5.1.9, 5.1.10, 5.1.11, 9.3. даного договору, позичальник сплачує штраф у розмірі 2% від суми зазначеної в п. 1.1. даного Договору за кожен випадок. 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» (банк) та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (фактор) було укладено договір факторингу № 15, що підтверджується його копією. Згідно п. 2.1. вказаного договору банк відповідно до умов даного договору відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором. При цьому сторони погодили, що права вимоги заборгованості по кредитних договорах, та права вимог по договорам забезпечення, укладених з боржниками відступаються банком фактору за цим договором на основі «як є» без надання будь-яких пов'язаних запевнень та гарантій, окрім тих, що вказані у цьому договорі. Після переходу прав вимоги заборгованості до фактору, останній має право нараховувати, в якості нового кредитора, проценти, комісії, штрафні санкції та інші обов'язкові платежі по відношенню до боржників у разі невиконання ними вимог кредитних договорів по сплаті обов'язкових платежів, строк сплати яких не настав на дату підписання цього договору, але настане у майбутньому. Відповідно до витягу з реєстру заборгованості боржників №1-Б від 28.11.2012 року ПАТ «Сведбанк» відступив ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» право вимоги заборгованості на умовах, передбачених договором факторингу № 15 від « 28» листопада 2012 року за кредитним договором №0101/0207/88-020 боржником за яким є відповідачка [PERSON]. Згідно довідки від 19.11.2013 року борг за кредитним договором № 48/0806/64-009 від 23.03.2007 року станом на 28.11.2012 року складає складає - 617544,63 грн., а саме: 34243,18 доларів США - заборгованість по основній сумі кредиту, що за офіційним курсом НБУ, станом на дату розрахунку складає - 273705,74 грн.; 4847,60 USD - заборгованість за процентами, що за офіційним курсом НБУ, станом на дату розрахунку складає - 38746,87 грн.; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованою комісією; 29578,70 USD - нарахована пеня, що за офіційним курсом НБУ, станом на дату розрахунку складає - 236422,55 грн.; 0,00 грн. - нарахована пеня. Як вбачається з матеріалів справи, з метою врегулювання спору, 19.11.2013 року позивачем на адресу відповідача було надіслано досудову вимогу про повернення заборгованості. Проте, вказана вимога відповідачем виконана не була, заборгованість по кредитному договору не погашена, у зв'язку із чим суд приходить до висновку, що вона підлягає примусовому стягненню з відповідача. Судовий збір у розмірі 1206 грн. 91 коп. також має бути стягнутий з відповідача на користь позивача на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved