Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до суду з вищевказаним позовом, позовні вимоги обґрунтовано тим, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №122751 від 18.01.2018 року, за яким страхувальник застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля Volkswagen Golf, державний номер [NUMBER] . 02.01.2019 року в місті Херсоні сталася ДТП за участю застрахованого автомобіля під управління водія [PERSON] та автомобіля Mazda 6, державний номер [NUMBER] під управлінням водія [PERSON] . В результаті ДТП було пошкоджено застрахований в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» автомобіль. Відповідно до повідомлення про ДТП у формі Європротоколу від 02.01.2019 року [PERSON] є особою, винною у настанні ДТП. Відповідно до ремонтної калькуляції №207970 від 07.02.2019 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля становить 9425,14 грн. Згідно умов договору страхування ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатило страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 7782,33 грн., а тому вважають, що після виплати страхового відшкодування у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виникло право вимоги до [PERSON] про відшкодування завданої шкоди в розмірі 7782,33 грн. Зазначають, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент настання страхової події була забезпечена в Приватному акціонерному товаристві «Київський страховий дім» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/3660451. Не залежно від того чи була забезпечена цивільно-правова відповідальність особи винної у настанні ДТП за полісом, страховик після виплати страхового відшкодування має право пред`явити позов про відшкодування завданої майнової шкоди безпосередньо до особи, винної в настанні ДТП. 01.07.2019 року в порядку досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача з вимогою про відшкодування шкоди. Проте, на дату подання позовної заяви відповіді щодо результату розгляду вимога ПрАТ СК «ПЗУ Україна» отримано не було. У зв`язку з викладеним, позивач просить позов задовольнити, стягнути з відповідача на свою користь суму завданої майнової шкоди в розмірі 7782,33 грн. та витрати на оплату судового збору. Ухвалою суду від 16.12.2019 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 23.06.2020 року відповідач надав до суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог ПрАТ СК «ПЗУ Україна» в повному обсязі з тих підстав, що його цивільно-правова відповідальність, як водія та власника автомобіля на час настання страхового випадку була застрахована, а тому обов`язок відшкодувати шкоду покладається саме на його страховика, а саме ПрАТ «Київський страховий дім». 03.07.2020 року представником позивача подано відповідь на відзив, в якому просив позов задовольнити в повному обсязі. Зазначив, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент настання страхової події була забезпечена в Приватному акціонерному товаристві «Київський страховий дім» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/3660451. Оскільки, ПрАТ СК «ПЗУ Україна» не звернулося з вимогою про відшкодування завданої майнової шкоди до ПрАТ «Київський страховий дім» протягом року з дати ДТП, то у останнього не виник обов`язок виплати страхового відшкодування. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник відповідача надав до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, вимоги позивача не визнають та просили в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 23.10.2009 року [PERSON] на праві власності належить транспортний засіб Volkswagen Golf, державний номер [NUMBER] . 18.01.2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №122751 від 18.01.2018 року, за яким страхувальник застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля Volkswagen Golf, державний номер [NUMBER] . 02.01.2019 року в місті Херсоні сталася ДТП за участю застрахованого автомобіля Volkswagen Golf, державний номер [NUMBER] , під управління водія [PERSON] та автомобіля Mazda 6, державний номер [NUMBER] , під управлінням водія [PERSON] . В результаті ДТП було пошкоджено застрахований в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» автомобіль. Відповідно до повідомлення про ДТП у формі Європротоколу від 02.01.2019 року [PERSON] є особою, винною у настанні ДТП. 02.01.2019 року [PERSON] звернувся з заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про настання страхового випадку по договору страхування Авто КАСКО. Відповідно до ремонтної калькуляції №207970 від 07.02.2019 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля становить 9425,14 грн. Згідно умов договору страхування ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатило страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 7782,33 грн., що підтверджується платіжним дорученням №26487 від 18.02.2019 року. 01.07.2019 року в порядку досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача з вимогою про відшкодування шкоди, проте відповіді отримано не було. Як вбачається з матеріалів справи, на момент вчинення ДТП автомобіль Mazda 6, державний номер [NUMBER] , було застраховано в ПАТ «Київський страховий дім», відповідно до Полісу №АМ/3660451. Згідно з ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до вимог ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Такі висновки відповідають постанові Великої Палати Верховного Суду №755/18006/15-ц від 04.07.2018 року. Отже, суд приходить до висновку, що саме на страховика відповідача покладений відповідний обов`язок у межах суми страхового відшкодування. З огляду на те, що позивач не звертався до страховика з вимогою, яка містить вимогу про добровільне відшкодування збитків, та не отримував відмови у виплаті такого відшкодування від ПрАТ «Київський страховий дім», тому Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» передчасно звернулося до відповідача з даним позовом. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже підстави для задоволення позовних вимог про стягнення 7782,33 грн., що є сумою відшкодування завданою шкоди, з [PERSON] , який є неналежним відповідачем стосовно вказаних вимог, а не до страхувальника ПрАТ «Київський страховий дім», який є належним відповідачем в межах суми страхового відшкодування, відсутні. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати суд залишає за рахунок позивача.

Outcome: dismissed