overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Прокурор Ємільчинського району Житомирської області в інтересах держави в особі Ємільчинської ЦРЛ звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача на користь Ємільчинської ЦРЛ витрати на лікування потерпілого від злочину в сумі 1655 грн. 10 коп., мотивуючи тим, що вироком Ємільчинського районного суду від 23.04.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч. 2. ст.263 ч.1 КК України за причинення 23.02.2014 року [PERSON] легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я у вигляді одиночного сліпого вогнепального поранення правого передпліччя. Внаслідок протиправних дій відповідача [PERSON] потерпілий [PERSON] в період з 23.02.2014 року по 04.03.2014 року перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Ємільчинської ЦРЛ. Сума коштів, витрачених Ємільчинською ЦРЛ на лікування [PERSON] становить 1655 грн. 10 коп. Прокурор, представник третьої особи надали суду заяви, в якій вказали, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, а також просив розглянути справу без його участі. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб. Які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 130 ч.4 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно із ст. 174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. За вироком Ємільчинського районного суду від 23.04.2014 року відповідача визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. 125 ч. 2, ст.263 ч.1 КК України за умисне причинення 23.02.2014 року [PERSON] легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я. [PERSON] в період з 23.02.2014 року по 04.03.2014 року перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Ємільчинської ЦРЛ та на його лікування потрачено 1655,10 грн., що підтверджується довідкою Ємільчинської ЦРЛ № 1123 від 12.08.2014 року. Відповідно до ст. 1206 ч. 1 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Підлягає стягненню з відповідача в прибуток держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Прокурор Ємільчинського району Житомирської області в інтересах держави в особі Ємільчинської ЦРЛ звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача на користь Ємільчинської ЦРЛ витрати на лікування потерпілого від злочину в сумі 3073 грн. 95 коп., мотивуючи тим, що вироком Ємільчинського районного суду від 18.03.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.2 КК України, за причинення 31.12.2012 року [PERSON] тілесного ушкодження, у вигляді поранення м'яких тканин передньої черевної стінки, що не проникає в черевну порожнину, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень. Внаслідок протиправних дій відповідача [PERSON] в період з 31.12.2012 року по 11.01.2013 року знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Ємільчинської ЦРЛ. Сума коштів, витрачених Ємільчинською ЦРЛ на лікування [PERSON] становить 3073 грн. 95 коп. В судовому засіданні прокурор Ємільчинської прокуратури підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та стягнути з відповідача на користь держави судові витрати. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Згідно із ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. За вироком Ємільчинського районного суду від 18.03.2013 року відповідача визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України, за умисне причинення 31.12.2013 року [PERSON] легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров'я. [PERSON] з 31.12.2012 року по 11.01.2013 року знаходився на стаціонарному лікуванні в реанімаційному та хірургічному відділеннях Ємільчинської ЦРЛ та на його лікування потрачено 3073,95 грн., що підтверджується листом Ємільчинської ЦРЛ №246 від 24.02.2014 року. Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Підлягає стягненню з відповідача в прибуток держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Прокурор Ємільчинського району Житомирської області в інтересах держави в особі Управління фінансів Ємільчинської РДА звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідачки на користь Управління фінансів Ємільчинської РДА в Житомирській області (для перерахування коштів Ємільчинській ЦРЛ ЄДРПОУ 22062361, р/р 31416544700158, код 24060300, МФО 811039, УДКСУ в Житомирській області) витрати на лікування потерпілого від злочину в сумі 825 грн., мотивуючи тим, що вироком Ємільчинського районного суду від 25.04.2013 року [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КК України, за нанесення 23.08.2012 року [PERSON] середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Внаслідок протиправних дій відповідачки [PERSON] перебувала в період з 27.09 по 02.10.2012 року на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Ємільчинської ЦРЛ. Сума коштів, витрачених Ємільчинською ЦРЛ на лікування [PERSON] становить 825 грн. В судове засідання прокурор прокуратури Ємільчинського району, представник Ємільчинської ЦРЛ не з'явилися, надали суду заяви, в яких підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити, справу розглянути у їх відсутності. Представник управління фінансів Ємільчинської РДА в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала повністю. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ст.130 ч.4 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За вироком Ємільчинського районного суду від 25.04.2013 року відповідачку визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України, за нанесення [PERSON] середньої тяжкості тілесних ушкоджень у вигляді перелому правої стегнової кістки. [PERSON] в період з 27.09 по 02.10.2012 року перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Ємільчинської ЦРЛ, на її лікування потрачено 825 грн., що підтверджується розрахунком витрат на хвору [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Визнання відповідачкою позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Підлягає стягненню з відповідачки в прибуток держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Прокурор Ємільчинського району Житомирської області звернувся до суду в інтересах малолітньої дитини [PERSON] з позовом до [PERSON] про накладення заборони на відчуження майна, а саме квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить на праві власності [PERSON] до досягнення її сином [PERSON] [INFO], повноліття. В обґрунтування заявлених вимог вказав, що рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 20.01.2015 року [PERSON], [PERSON] позбавили батьківських прав щодо їх малолітнього сина [PERSON] та призначено [PERSON] опікуном малолітнього. Розпорядженням голови Ємільчинської РДА від 19.02.2015 року № 34 [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства», суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей. Оскільки, рішенням Ємільчинського районного суду від 20.01.2015 року питання щодо накладення заборони на відчуження житла дитини не вирішувалось, прокурор з метою захисту житлових прав малолітньої дитини звернувся до суду з даним позовом. Прокурор прокуратури Ємільчинського району надав суду письмову заяву в якій просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник третьої особи, служби у справах дітей Ємільчинської РДА, третя особа [PERSON] в судове засідання не зявивилися, направили до суду заяви та просили справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримали та не заперечили їх задоволенню. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, направила до суду нотаріально завірену заяву де вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує їх задоволенню, просила справу розглянути без її участі. З-за таких обставин та у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами, а також

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

Прокурор Житомирської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах Департаменту бюджету та фінансів Житомирської міської ради про стягнення з [PERSON] витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. В обгрунтування заявлених вимог прокурор вказав, що 11.11.2015 р. приблизно о 17.50 год. [PERSON], перебував в офісі № 206 по вул. Гоголівській, 4 м. Житомир, де у нього на грунті раптово виниклих неприязних відносин в ході словесного конфлікту виник злочинний умисел на заподіяння раніше відомому йому [PERSON] тілесних ушкоджень. Своїми діями, які виразилися в умисному нанесені легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоровя [PERSON], [PERSON] скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України. У звязку з отриманням тілесних ушкоджень, [PERSON] в період з 20.11.2015 р. по 29.11.2015 р. перебував на стаціонарному лікуванні в КУ ЦМЛ № 2. Витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину склали 2\~201 грн. 49 коп., що підтверджується довідкою вартості лікування № 2079 від 22.12.2015 р. Вищевказані обставини встановлені Корольовським районним судом м. Житомира та ухвалою цього ж суду від 03.03.2016 р., у звязку з відмовою потерпілого від обвинувачення, кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито, а цивільний позов прокурора про відшкодування вартості лікування потерпілого залишено без розгляду. Судом встановлено, що ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 03.03.2016 р., у звязку з відмовою потерпілого від обвинувачення, кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито. Згідно довідки КУ ЦМЛ № 2 № 2079 від 22.12.2015 р. [PERSON] в період з 20.11.2015 р. по 29.11.2015 р. перебував на стаціонарному лікуванні в КУ ЦМЛ № 2. Витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину склали 2\~201 грн. 49 коп. Відповідно за ст.1206 ЦК України витрати на лікування особи, яка потерпіла від злочину, відшкодовуються особою, що вчинила злочин. Оскільки за ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 03.03.2016 р., у звязку з відмовою потерпілого від обвинувачення, кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито але закладом охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] були витрачені кошти, які не відшкодовані, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати у сумі 551,20 грн. На підставі ст.1206 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Прокурор Заводського району м.Дніпродзержинська в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Представник позивача та заінтересована особа в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та дату розгляду справи повідомлена належним чином, через оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я» від 21.05.2015 року, про зміну свого місця проживання та про причини неявки суду не повідомляла. Представник третьої особи Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до суду не з`явився, про дату, час та місце слухання справи належним чином повідомлений. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, причин неявки суду не повідомила, про дату, час та місце слухання справи належним чином повідомлена. Суд вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідача та третіх осіб. Суд, вивчив матеріали цивільної справи, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заінтересована особа [PERSON] є онукою відповідачки [PERSON], мешкає за адресою: м.Дніпродзержинськ, просп.Аношкіна, 23-15. Квартиронаймачем є [PERSON]. Також в квартирі зареєстрована [PERSON], яка є донькою відповідачки [PERSON] 12.04.1999р. Заводським РВ м.Дніпродзержинська [PERSON] була поставлена на облік по лінії розшуку як така, що пішла з дому та безвісти зникла. Факт відсутності відповідачки за адресою: проспект Аношкіна 23-15 підтверджується актом про не проживання від 18.10.2014р., складений комісією КЖЕП «ОРІОН». Згідно цього акта, [PERSON] не проживає за вказаною адресою з 1999р. по теперішній час. Згідно довідки виконавчого комітету Баглійської районної у місті Дніпродзержинськ ради від 26.05.2015р., відповідачка до соціального закладу та до лікарні не направлялась. Згідно довідки виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Дніпродзержинськ ради від 08.05.2015р., відповідачка на обліку в органі опіки та піклування не перебуває. Згідно довідки виконавчого комітету Заводської районної у місті Дніпродзержинськ ради від 07.05.2015р., відповідачка до соціального закладу та до лікарні не направлялась. Записів про смерть відповідачки в органах РАЦС також не значиться. Це підтверджується наявними в матеріалах справи довідками з відділів РАЦС м.Дніпродзержинська. Відповідно до ч.1.ст.71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення шести місяців, згідно ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка, [PERSON], в квартирі не проживає більше шести місяців без поважних причин, не сплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальними послугами, не несе інших витрат по утриманню квартири, не приймає участі у спільному побуті, в звязку з чим втратили право на користування житлом в цій квартирі. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Прокурор Зарічненського району звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення витрат на лікування потерпілого [PERSON] на користь закладу «Зарічненська центральна районна лікарня» в розмірі 1054,58 гривень. Вказував, що вироком Зарічненського районного суду від 04 березня 2014 року [PERSON] визнаний винним в порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому [PERSON] тяжкі тілесні ушкодження Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень останній перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ «Зарічненська центральна районна лікарня». Покликаюсь на те, що КЗ «Зарічненська центральна районна лікарня» понесла витрати на лікування [PERSON] в розмірі 1054,58 гривень, а [PERSON].в добровільному порядку шкоду не відшкодував, прокурор просив стягнути з відповідача вищевказану суму витрат. В судовому засіданні прокурор позов підтримав і, покликаючись на доводи, викладені в позовній заяві, просив задовольнити її вимоги. Відповідач [PERSON] позов визнав і не заперечував проти його задоволення. Виходячи з наведеного, суд у відповідності до ч.4 ст.130 ЦПК України, постановляє рішення при проведенні попереднього судового засідання. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення зі слідуючих підстав. Суд, враховуючи визнання відповідачем позову, а також те, що воно не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, перевіривши наявні у справі докази, вважає за можливе, прийняти визнання відповідачем позову та ухвалити рішення у справі, задоволивши позов. На підставі викладеного ст.1206 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

Прокурор Зарічненського району звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення витрат на лікування потерпілого [PERSON] на користь закладу «Зарічненська центральна районна лікарня» в розмірі 1239,30 гривень. Вказував, що вироком Зарічненського районного суду від 11 вересня 2014 року [PERSON] визнаний винним в заподіянні потерпілому [PERSON] середньої тяжкості тілесних ушкодження. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень останній перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ «Зарічненська центральна районна лікарня». Покликаюсь на те, що КЗ «Зарічненська центральна районна лікарня» понесла витрати на лікування [PERSON] в розмірі 1239,30 гривень, а [PERSON] в добровільному порядку шкоду не відшкодував, прокурор просив стягнути з відповідача вищевказану суму витрат. В судовому засіданні прокурор позов підтримав і, покликаючись на доводи, викладені в позовній заяві, просив задовольнити її вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення Зарічненського районного вузла поштового зв'язку. У відповідності до п.1 ст.224 ЦПК України суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Суд, вислухавши пояснення прокурора, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення зі слідуючих підстав. Як вбачається з вироку Зарічненського районного суду від 11 вересня 2014 року, [PERSON] визнаний винним в заподіянні потерпілому [PERSON] середньої тяжкості тілесних ушкодженнь. Судом встановлено, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ «Зарічненська центральна районна лікарня». Відповідно довідки КЗ «Зарічненської ЦРЛ» на лікування хворого [PERSON] було витрачено 1239,30 гривень, з яких на харчування - 77,10 гривень, комунальні послуги - 249,70 гривень, заробітна плата персоналу - 912,50 гривень, вартість одного ліжкодня - 137,70 гривень. Згідно ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Враховуючи викладене, суд рахує, що вимоги прокурора Зарічненського району про стягнення з [PERSON] на користь Зарічненська ЦРЛ витрат на лікування потерпілого, ґрунтується на законі і підлягає до задоволення. На підставі викладеного ст.1206 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

Прокурор Заставнівського району звернувся до суду із заявою в якій просить визнати [PERSON] недієздатним та встановити над ним опіку, призначивши його опікуном [PERSON] В обґрунтування заяви посилається на те, що [PERSON] є інвалідом з дитинства та внаслідок хронічного психічного розладу він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійної опіки, стороннього нагляду та догляду. Згідно рішення виконавчого комітету Заставнівської міської ради, опікуном [PERSON] доцільно призначити його рідного брата [PERSON] В судовому засіданні прокурор заяву підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Зацікавлена особа - представник Заставнівської міської ради, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти заявлених вимог не заперечував. Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подана заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Згідно ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO] являється інвалідом дитинства, потребує постійного стороннього догляду (а.с. 10). Як вбачається із акту судово-психіатричної експертизи №338 від 16.09.2014 року, в силу хронічного психічного захворювання у формі шизофренії, параноїчної, прогредієнтного перебігу з вираженням емоційно-вольовим дефектом [PERSON] не може розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с. 23-24). Згідно рішення виконавчого комітету Заставнівської міської ради від 27.06.2014 року за №32, виконавчий комітет Заставнівської міської ради вважає за доцільне над [PERSON] встановити опіку та призначити його опікуном рідного брата [PERSON] (а.с. 11). За таких обставин, заяву слід задовольнити.

Outcome: approved