Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання недійсним рішення та ордера на житлове приміщення, виселення з квартири, визнання недійсним запису про право власності та скасування державної реєстрації.,який під час розгляду справи уточнив, та просив скасувати частину другу рішення виконавчого комітету Кіровської міської ради Луганської області № 313 від 19 травня 2009 року « Про покращення житлових умов» стосовно надання жилої площі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] житловою площею 17,07 кв.м; визнати недійсним ордер на житлове приміщення № 112 від 20 травня 2009 року,виселити [PERSON] з вищезазначеної квартири; визнати недійсним запис № 324 КМКП « БТІ» про реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] за територіальною громадою м.Кіровська, зроблений 03.06.2009 року у книзі № 3 на підставі рішення Кіровського міського суду Луганської області від 13.04.2009 року; зобов'язати скасувати державну реєстрацію права власності за територіальною громадою м. Кіровська в особі Кіровської міської ради. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування від 21.06.1994 року. Рішенням виконавчого комітету Кіровської міської ради № 313 від 19 травня 2009р. зазначене житлове приміщення передано у користування [PERSON] та видано їй ордер. Вважає рішення та ордер незаконним. Крім того, з підстав наведених у позовній заяві, вважає запис про реєстрацію права власності спірної квартири за територіальною громадою м. Кіровська в особі Кіровської міської ради також недійсною . Виконавчий комітет Кіровської міської ради Луганської області звернувся із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання недійним та скасування розпорядження органу приватизації , державної реєстрації та свідоцтва про право власності на житло та договору дарування,який під час розгляду справи уточнив та просив визнати недійним та скасувати розпорядження органу приватизації виконавчого комітету кіровської міської ради № 437 від 17.06.1994 року про передачу квартири за адресою: [ADDRESS] у приватну власність [PERSON], визнати недійсним та скасувати державної реєстрацію та свідоцтво про право власності на житло від 16.06.1994 року,яке посвідчує,що спірна квартира належить на праві власності [PERSON]; визнати недійсним договір дарування від 21.06.1994 року, посвідчений державним нотаріусом Кіровської державної нотаріальної контори Шестун Н.Г. за номером 1907 від 21.06. укладений між [PERSON] та [PERSON] В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначає що [PERSON] не брав участі у приватизації та не здійснював волевиявлення щодо отримання у приватну власність зазначеної квартири, тому не мав законних підстав для дарування спірної квартири. Позивач за первісним позовом в судове засіданні не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Зустрічні позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити. Представник виконавчого комітету Кіровської міської ради Луганської області та територіальної громади м.Кіровська в особі Кіровської міської ради у судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Надала пояснення аналогічні викладеним у зустрічній позовній заяві. Первісні позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні. [PERSON],представники Кіровського МКП « БТІ», реєстраційної служби Кіровського міського управління юстиції,МПП фірма « Схід»,приватний нотаріус Шестун Н.Г. в судове засіданні не з'явилися, просили розглянути справу за їх відсутності. Суд, вислухавши пояснення сторін, показання свідка, дослідивши матеріали справи , встановив наступне: Розпорядженням відділу приватизації № 437 квартиру за адресою: [ADDRESS] передано у приватну власність [PERSON] на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (т.1 а.с.56). На підставі зазначеного розпорядження органом приватизації державного житлового фонду [PERSON] видано свідоцтво про право власності на квартиру(т.1 а.с.57), яке було зареєстроване Кіровським МКП «БТІ» у реєстровій книзі за № 140/4354. За договором дарування №1907 від 21.06.1994р., посвідченого державним нотаріусом Шестун Н.Г., [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар квартиру за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.16-17). Рішенням Кіровського міського суду Луганської області від 13.04.2009р. по справі № 2о - 47/09 за заявою Кіровської міської ради визнано спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] у вигляді квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] відумерлою та визнано право власності за територіальною громадою. Відповідно до довідки Кіровського бюро технічної інвентаризації №1927 від 21.10.2010р. право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] зареєстроване за територіальною громадою м. Кіровська в особі Кіровської міської ради на підставі рішення Кіровського міського суду від 13.04.2009р. по справі № 2о - 47/09. Ухвалою Кіровського міського суду Луганської області про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами від 08.09.2009р. по справі № 8-5 вищезазначене судове рішення скасовано (т.1 а.с.11). Рішенням Кіровського міського суду Луганської області від 21.10.2009р. по справі № 4673 у задоволенні вимог Кіровської міської ради про визнання спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] відумерлою відмовлено (т.1 а.с.12). Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 13.04.2010р. по справі № 22ц-719/2010 апеляційну скаргу Кіровської міської ради відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін (т.1 а.с.14). Рішенням виконавчого комітету Кіровської міської ради №313 від 19.05.2009р. [PERSON] надано у користування житлове приміщення - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.13). На підставі зазначеного рішення виконавчим комітетом Кіровської міської ради видано [PERSON] ордер на житлове приміщення № 112 від 20.05.2009р. (т.1 а.с.7). За клопотанням виконавчого комітету Кіровської міської ради судом по справі призначено почеркознавчу експертизу. Згідно висновку експерта Харківського НДІСЕ № 12643 від 14.03.2014р. ( т.2 а.с.88-96) підписи від імені [PERSON]: - у розрахунку площі квартири (будинку), що безоплатно приватизується, № 437 від 13 червня 1994 р., у рядку «Підпис наймача, що приватизує квартиру (будинок)», - у замовленні в МБТІ м. Кіровська № 534 від імені [PERSON] від 9 червня 1994р., у рядку «(подпись заказчика)», - у заяві в МКБТІ м. Кіровська № 534 від імені [PERSON] від 9 червня 1994р., в рядку «Підписи наймача та повнолітніх членів сім'ї», - виконані не [PERSON], а іншою особою. Відповідно до положень про дію актів цивільного законодавства в часі цивільні відносини регулюються актами цивільного законодавства, що діють на час виникнення таких правовідносин. Під час виникнення правовідносин щодо виникнення та реалізації права власності діяв Цивільний кодекс Української РСР (1963р.). Нормативно-правовим актом, що регулював правовідносини з приватизації житла був Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» (в редакції від 09.04.1994р.). Відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин. Статтею 1 зазначеного закону визначено, що приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків) та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] отримав у приватну власність квартиру за адресою: [ADDRESS] у спосіб безоплатної передачі квартири визначений ст.3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Згідно зі ст. 12 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власник приватизованого житла має право розпорядитися квартирою (будинком) на свій розсуд: продати, подарувати, заповісти, здати в оренду, обміняти, закласти, укладати інші угоди, не заборонені законом. Порядок здійснення цих прав власником житла регулюється цивільним законодавством України. За ч.1,2 ст. 243 ЦК Української РСР (1963р.) за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність. Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому. Згідно зі ст. 244 ЦК Української РСР (1963р.) до договорів дарування нерухомого майна застосовуються правила статті 227 цього Кодексу. За ст. 227 ЦК Української РСР (1963р.) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ст. 128 ЦК Української РСР (1963р.) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Із наведених норм, витікає, що цивільне законодавство, що діяло на час укладання договору дарування квартири [PERSON], не пов'язувало виникнення права власності у набувача за договором із державною реєстрацією договору, тому [PERSON] набув права власності на спірну квартиру з моменту нотаріального посвідчення та прийняття квартири. Виходячи з аналізу норм цивільного законодавства, що регулювали правовідносини виникнення права власності на нерухоме майно (станом на 1994р.), суд приходить до висновку, що момент виникнення вправа власності пов'язаний із передачею речі необхідно застосовувати й до правовідносин виникнення права власності за Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». А отже, враховуючи безоплатний спосіб приватизації майна, заборону на відмову мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла (ч.10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»), визначений цивільним законодавством момент виникнення права власності, суд вважає що, наявність волевиявлення правонабувача за процедурою приватизації на отримання житла необхідно перевіряти на момент передачі йому майна. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Згідно із ч. 3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача квартир (будинків) у власність громадян безоплатно оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення (ч.5 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). Виходячи зі змісту ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» організація проведення приватизації покладається на уповноважені на це органи, створені місцевою державною адміністрацією, органами місцевого самоврядування. Подання громадянином заяви до органу що здійснює приватизацію, є ініціюванням з його боку початку процедури приватизації. Посилання виконавчого комітету Кіровської міської ради в обґрунтування зустрічного позову на те, що підпис на заяві про ініціювання процедури приватизації та супроводжуючих документах не належить заявникові - [PERSON] та висновки експертизи суд до уваги не бере, оскільки обов'язок оформлення процедури приватизації, дотримання належного оформлення документів та їх перевірка законодавством покладено саме на орган приватизації виконавчого комітету Кіровської міської ради. Крім того, зазначена обставина не свідчить про відсутність волевиявлення з боку [PERSON] на безоплатне отримання у приватну власність квартири, у якій він проживав. Отримання [PERSON] свідоцтва про право власності від 16.06.1994р., яке було зареєстроване в Кіровським МКП «БТІ» у реєстровій книзі за № 140/4354, прийняття на себе прав та обов'язків власника, реалізація прав власника за договором дарування, суд розцінює як волевиявлення [PERSON] на безоплатне отримання у приватну власність квартири. Крім того, відповідно до постанов про відмову в порушенні кримінальної справи від 05.11.2009р., 13.01.2011р. відмовлено в порушенні кримінальної справи за фактом шахрайства при приватизації квартири гр.. [PERSON] на підставі ст. 6 п.2 КПК України (за відсутністю складу злочину) (т.1 а.с.82,94). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив,що він у 1994 році працював керівником підприємства по обслуговуванню житла та засвідчував підпис наймача [PERSON] Оскільки пройшло багато років згадати чи був присутній [PERSON] при засвідченні підпису не може. За ст. 41 Конституції право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.15 ЖК України виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів у межах і в порядку, встановлених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР, на території району, міста, району в місті: - приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої Ради; видають ордери на жилі приміщення. Згідно зі ст.18 ЖК України управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником. Відповідно до договору дарування №1907 від 21.06.1994р. власником квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON], а отже виконавчий комітет Кіровської міської ради Луганської області прийняв рішення про передачу у користування житлове приміщення та видав на підставі цього рішення ордер на спірне житлове приміщення без відповідного на це права. На підставі зазначеного суд позовні вимоги представника позивача [PERSON] за первісним позовом - про скасування частини другої рішення виконавчого комітету Кіровської міської ради Луганської області № 313 від 19 травня 2009 року «Про покращення житлових умов» стосовно надання жило площі [PERSON] за адресою: Луганська область, [ADDRESS], житловою площею 17,07 кв.м., - визнання недійсним ордеру на житлове приміщення №112 від 20.05.2009р. виданого виконавчим комітетом Кіровської міської ради Луганської області [PERSON] на житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] вважає обґрунтованими та такими,що підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги: - про визнання недійсним та скасування розпорядження органу приватизації виконавчого комітету Кіровської міської ради Луганської області № 437 від 17.06.1994р. про передачу квартири [ADDRESS] [PERSON] у приватну власність; - визнання недійсним та скасування державної реєстрації та свідоцтва про право власності на житло від 16.06.1994р. від 16.06.1994р., яке посвідчує, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON]; - визнання недійсним договору дарування від 21.06.1994р. посвідчений державним нотаріусом Кіровської державної нотаріальної контори Шестун Н.Г. за №1907 від 21.06.1994р. про дарування [PERSON] [PERSON] квартири [ADDRESS], такими, що не підлягають задоволенню. Враховуючи визнання ордера на жиле приміщення недійсним, у відповідності до ст. 117 ЖК України громадяни, зазначені в ордері, підлягають виселенню з наданням іншого жилого приміщення або приміщення, яке вони раніше займали. Як вбачається з копії паспорту( т.2 а.с.23) [PERSON] раніше займала житлове приміщення за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні представник виконавчого комітету Кіровської міської ради Луганської області повідомив,що на теперішній час надати [PERSON] інше житлове приміщення не має можливості. Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (у редакції станом на 03.06.2009р.) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Судом встановлено,що Кіровським бюро технічної інвентаризації 03.06.2009р. зареєстровано право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за територіальною громадою м. Кіровська в особі Кіровської міської ради на підставі рішення Кіровського міського суду від 13.04.2009р. по справі № 2о - 47/09. Ухвалою Кіровського міського суду Луганської області про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами від 08.09.2009р. по справі № 8-5 вищезазначене судове рішення скасовано, по справі прийнято рішення про відмову у визнанні спадщини відумерлою. Отже, за територіальною громадою м. Кіровська в особі Кіровської міської ради не виникло право власності на зазначений об'єкт, а тому реєстрацію - тобто, офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення права власності за територіальною громадою м. Кіровська в особі Кіровської міської ради необхідно визнати недійсною. Стосовно вимог представника позивача за первісним позовом про зобов'язання реєстраційної служби Кіровського міського управління юстиції скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] за територіальною громадою, суд виходить з наступного: Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Оскільки в судовому засіданні встановлено,що позивач за первісним позовом не звертався до реєстраційної служби Кіровського міського управління юстиції із заявами, щодо вчинення реєстраційних дій про скасування реєстрації права власності за територіальною громадою м. Кіровська в особі Кіровської міської ради, реєстрації права власності на зазначену квартиру за [PERSON], суд приходить до висновку, що правовідносини між ними не виникли, майнові права позивача не порушені, а вимоги є передчасними. На підставі викладеного, суд позовні вимоги щодо зобов'язання реєстраційної служби Кіровського міського управління юстиції скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] за територіальною громадою вважає передчасними та такими,що не підлягають задоволенню. Питання стосовно розподілу судових витрат вирішити у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі визначеного, ст.ст. 128, 227, 243,244 ЦК України (1963р.), ст.16 ЦК України (2003р.), ст.ст. 1,8,12 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.ст.15,18,117 ЖК України

Outcome: partial