Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Представник ТзОВ «Вердикт Фінанс» - Побережний О.П. звернувся до суду із вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за товариством права власності на земельну ділянку, кадастровий номер 7320784000:01:001:0149, площею 0,1583 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, кадастровий номер 7320784000:01:001:0221, площею 0,0846 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в рахунок погашення боргу [PERSON] за кредитним договором №2505/1207/88-027 від 28.12.2007 року у сумі 111 940,52 доларів США (за курсом НБУ на 26.05.2014 року є еквівалентом 1 310 823,55 грн.). В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилається на те, що 28.12.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2505/1207/88-027, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 75 000,00 доларів США на строк з 28.12.2007 року до 27.12.2017 року та зобов'язувався повернути кредит, сплатити за його користування проценти, інші передбачені платежі в сумі, строках та умовах, передбачених договором. Банк свої зобов'язання виконав, надав відповідачу кредит у сумі 75 000,00 доларів США, а [PERSON] свої зобов'язання не виконує, в результаті чого станом на 26.05.2014 року має заборгованість у сумі 111 940,52 доларів США, що на дату розрахунку складає 1 310 823,55 грн. Вказував, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 28.12.2007 року Банк та [PERSON] уклали договір іпотеки №2505/1207/88-027-Z-1, згідно умов якого останній передав банку в іпотеку нерухоме майно, а саме земельну ділянку, площею 0,1583 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 0,0846 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в [ADDRESS]. Зазначав, що внаслідок укладеного 02.02.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТзОВ «Вердикт Фінанс» договору факторингу №11, Банк відступив своє право вимоги щодо заборгованості по кредитних договорах факторинговій компанії, внаслідок чого позивач набув статусу нового кредитора і за договором №2505/1207/88-027 від 28.12.2007 року, позичальником згідно якого є [PERSON] Представник позивача у судове засідання не з'явився, згідно письмової заяви просить справу розглядати без присутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, однак належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи проведено у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без участі сторін та фіксування судового процесу. На підставі досліджених письмових доказів судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Так, судом вставлено, що 02.02.2012 року між ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ТзОВ «Вердикт Фінанс» (надалі -позивачем) було укладено договір факторингу №11 (відступлення прав вимоги). Даний факт підтверджується копією вказаного договору. Відповідно до п.п.2.1, 2.2 цього договору первинний кредитор передає (відступає), а новий кредитор приймає права вимоги заборгованості по кредитних договорах від боржників, унаслідок чого новий кредитор набуває всіх прав вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення, включно з правом вимагати від позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов'язань. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно вищезазначеного договору позивач набув статусу нового кредитора і за договором №2505/1207/88-027 від 28.12.2007 року, що був укладений між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» (надалі - Банком) та [PERSON], відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 75 000,00 доларів США, зі сплатою 13,5 % річних, з кінцевим терміном повернення 27.12.2017 року. Відповідно до п.3 договору позичальник зобов'язався повернути даний кредит, сплатити за його користування проценти, інші передбачені платежі в сумі, строках та на умовах, передбачених кредитним договором. В рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 28.12.2007 року Банк та [PERSON] уклали договір іпотеки №2505/1207/88-027-Z-1, згідно якого останній передав в іпотеку належне йому нерухоме майно: земельні ділянки, площею 0,1583 га та 0,0846 га відповідно, цільове призначення яких - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані в [ADDRESS]. Відповідач порушує свої зобов'язання за кредитним договором, не сплачує проценти за користування кредитом, не погашає кредит в розмірах, встановлених цим договором. В результаті чого станом на 26.05.2014 року у нього виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 111 940,52 доларів США (за курсом НБУ на 26.05.2014 року є еквівалентом 1 305 226,46 грн.), у т.ч.: за кредитом - 67 218,63 доларів США; по відсотках - 29 383,38 доларів США; по пені - 15 338,52 доларів США. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів (ч.2 ст.509 ЦК України). Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов та вимог цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконує умови договору, станом на 26.05.2014 року має заборгованість в сумі 111 940,52 доларів США (за курсом НБУ на 26.05.2014 року є еквівалентом 1 305 226,46 грн.). Пунктом 11 Іпотечного договору передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки у разі, невиконання боржником зобов'язань, забезпечених іпотекою за цим договором, повністю або частково, у т.ч. якщо боржник не поверне іпотеко держателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню іншу заборгованість, не сплатить платежі та штрафи, що передбачені та/або випливають з зобов'язання, у тому числі у випадку одноразового прострочення зобов'язання (як основного боргу, так і процентів за ним). Відповідно до п.12 Іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на розсуд іпотекодержателя: або за рішенням суду, або за виконавчим написом нотаріуса, або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким вважається застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Частиною 2 ст.16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Аналогічні положення передбачені ч.1 ст.589 ЦК України. Згідно із ч.3 ст.36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до положень пункту 12 укладеного між сторонами Іпотечного договору передбачено право позивача на свій розсуд обирати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Підпунктом 12.3.1 пункту 12 договору іпотеки передбачено, що задоволення вимог іпотекодержателя може здійснюватись шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виходячи з положень ч.2 ст.16 ЦК України, ч.3 ст.33, ст.36, ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором (правова позиція, висловленої судовими палатами у цивільних та господарських справах Верховного Суду України, при розгляді справи 6 -124цс13). Враховуючи вищевикладене, наявність заборгованості за кредитом у відповідача, суд вважає, що позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими та підлягають до задоволення. На підставі ст.88 ЦПК України слід відшкодувати понесені та документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 3 654,00 грн. На підставі ст.ст.16, 509, 512, 514, 526, 589-591, 610, 1046, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст.ст.33, 36, Закону України ЗУ «Про іпотеку»,

Outcome: approved