Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Прокурор Білокуракинського району Луганської області в інтересах Білокуракинської центральної районної лікарні звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, витрачених на навчання. Підставою для звернення прокурора району з цим позовом до суду є те, що посадовими особами Білокуракинської ЦРЛ дотепер не вжито належних заходів щодо відновлення порушених економічних інтересів держави, внаслідок чого спричиняється шкода у вигляді невідшкодування до місцевого бюджету зайво витрачених коштів на навчання [PERSON] та забезпечення населення відповідним медичним обслуговуванням. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у червні 2012 року відповідач [PERSON] закінчила державний заклад «Луганський державний медичний університет» і отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Педіатрія» та здобула кваліфікацію лікар (диплом спеціаліста АН № 43467734 від 02.06.2012р.). Відповідно до наказу 842-к від 07.07.2012 року Головного управління охорони здоров'я Луганської облдержадміністрації «Про зарахування випускників вищих навчальних медичних закладів ІV рівня акредитації, що навчались за державним замовленням на посади лікарів-інтернів на 2012-2013 навчальний рік» зазначено про зарахування з 01.08.2012 року випускників ДЗ «Луганський державний медичний університет» та інших вищих навчальних закладів 2010, 2011, 2012 років, які навчались за державним замовленням на посадах лікарів-інтернів у закладах охорони здоров'я, до яких випускників направлено на роботу, згідно з додатком. У додатку зазначено, що до Білокуракинської центральної районної лікарні направлено лікаря-інтерна [PERSON] за спеціальністю «Педіатрія» з базою проходження інтернатури у Луганській обласній дитячій клінічній лікарні на перший рік навчання. У направленні на роботу № 32 від 08.12.2011 року, виданого Департаментом кадрової політики, освіти, науки та запобігання корупції Міністерства охорони здоров'я України, зазначено, що [PERSON] направляється в розпорядження Білокуракинської центральної районної лікарні для роботи на посаді лікар-педіатр з місячним окладом згідно штатного розкладу. Дата прибуття 01.08.2012 року. [PERSON] 23.07.2012 року написано заяву на ім'я головного лікаря Білокуракинської центральної районної лікарні з проханням прийняти її на посаду лікаря-інтерна з педіатрії з 01.08.2012 року з подальшим працевлаштуванням. Наказом № 77-к від 31.07.2012 року по Білокуракинській ЦРЛ [PERSON] прийнято на посаду лікаря-інтерна з педіатрії з 01.08.2012 року. Того ж дня між замовником - Білокуракинською ЦРЛ та інтерном [PERSON] укладено договір про інтернатуру за №3, предметом якого, визначеним у п. 1.1 є здійснення Виконавцем стажування інтерна в інтернатурі на базі закладу за спеціальністю «педіатрія» згідно з планом і програмою, затвердженими для спеціальності МОЗ України, а Замовник здійснює оплату праці інтерну, згідно з п. 2.1.1 вказаного Договору замовник зобов'язаний своєчасно направити інтерна до виконавця для проходження інтернатури. Білокуракинською ЦРЛ обов'язки замовника, передбачені п.2.1.1-2.1.2 договору про інтернатуру щодо своєчасного направлення інтерна до місця проходження інтернатури та оплати праці інтерну згідно табелю на базі інтернатури виконані в повному обсязі. Виплата заробітної плати за весь період проходження інтернатури здійснювалася згідно п. 7.3. Наказу Міністерства охорони здоров'я України від 19.06.1996 р № 291 «Про затвердження Положення про спеціалізацію (інтернатуру) випускників вищих медичних і фармацевтичних закладів освіти ІП-IV рівня акредитації медичних факультетів університетів» (із змінами, внесеними згідно Наказу МОЗ України № 47 від 07.02.2001 р).\~ На навчання відповідача було затрачено кошти в сумі 51991 гривень 05 копійок. Згідно з довідкою, наданою Білокуракинською ЦРЛ, за період з 01.08.2012 року по 31.07.2014 року лікарю-інтерну з педіатрії [PERSON] була нарахована та сплачена заробітна плата у сумі 38144 грн.57 коп. Нарахування на заробітну плату склали 13846 грн. 48 коп. Всього сума видатків з нарахування та виплати заробітної плати склала 51991 грн. 05 коп. Позивач вважає, що так як інтернатура - це учбовий, а не трудовий процес, тому витрати, виплачені [PERSON] в якості заробітної плати під час проходження інтернатури, є витратами на навчання. Відповідно до п. 3.1.4 укладеного Договору про інтернатуру, [PERSON] повинна була прибути до місця призначення і відпрацювати 3 (три) роки, але після закінчення строку інтернатури лікар [PERSON] за місцем направлення на роботу не прибула, листом від 25.06.2014 [PERSON] повідомила Замовника, що договірні відносини виконувати не буде в зв'язку з тим, що на території Луганської області проводиться антитерористична операція. Разом з цим, у телефонній розмові [PERSON] поінформувала Замовника, що влаштувалася на роботу в м. Києві та відшкодовувати витрати, пов'язані з її навчанням в інтернатурі, не буде. Наказом № 81/1-к від 31.07.2014 року по Білокуракинській ЦРЛ, лікаря-інтерна з педіатрії [PERSON] звільнено у зв'язку з закінченням строку трудового договору. Добровільно відшкодувати витрати понесені Білокуракинською ЦРЛ відповідач відмовляється. У звязку з вищевикладеним прокурор Білокуракинського району Луганської області в інтересах Білокуракинської центральної районної лікарні просить суд стягнути з [PERSON] на користь Білокуракинської центральної районної лікарні витрати, повязані з її навчанням в розмірі 51991 (пятдесят одна тисяча девятсот девяносто одна) грн. 05 коп. Прокурор Білокуракинського району Луганської області [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав аналогічні пояснення, зауваживши, що інтернатура - це учбовий, а не трудовий процес, тому витрати, виплачені [PERSON] в якості заробітної плати під час проходження інтернатури, є витратами на навчання. Відмовою працювати [PERSON] завдала шкоду інтересам держави в особі Білокуракинської центральної районної лікарні, яка маючи потребу в лікарях відповідної кваліфікації, виділила на її навчання кошти з місцевого бюджету, проте спеціаліста так і не отримала. Все це, на думку прокурора, негативно впливає на нормальну діяльність органів місцевого самоврядування району та медичного закладу Білокуракинської центральної районної лікарні, а також стає на заваді реального забезпечення гарантованих державою прав. У звязку з чим просив задовольнити позовні вимоги заовольнити, стягнувши з [PERSON] заборгованість у сумі 51991 грн. 05 коп. Відповідач - [PERSON] у судове засідання з`явилась, пояснила, що навчалася вона за державним замовленням на загальних підставах і цільового направлення від Білокуракинської ЦРЛ у неї не було. Замовником навчання лікарів є Міністерство охорони здоровя (МОЗ) і оплату навчання здійснено з Державного бюджету України шляхом надання субвенцій місцевим бюджетам. Після закінчення інтернатури вона звернулася в МОЗ і отримала лист про перерозподіл. Чому не вирішено питання між лікарнями, де вона зараз працює і Білокуракинською ЦРЛ вона не знає. Зазначає, що зверталася до МОЗ, міського департаменту охорони здоровя м. Києва. З 01.08.2014 року працює в м. Києві, відпрацьовує 3 роки, які вона повинна відпрацювати, оскільки навчалася за державні кошти, в серпні цього року вже буде третій рік. Вважає, що не має відшкодовувати щось державі, оскільки працює у державному закладі, а не в приватній лікарні. Лист про перерозподіл має бути в Білокуракинській ЦРЛ, оскільки з МОЗ він мав бути направлений до Луганської міської ради, причини не направлення листа вона не знає. Про своє працевлаштування Білокуракинську ЦРЛ не повідомляла, письмово до Білокуракинської ЦРЛ не зверталася. Вважає, що повідомляти про її працевлаштування мало МОЗ. Також вважає, що укладений з нею контракт на навчання є недійсним. До суду з позовом про визнання цього контракту недійсними вона не зверталася, до Білокуракинської ЦРЛ з питанням про розірвання контракту не зверталася. Просить в задоволенні позову відмовити. Вислухавши доповідь прокурора, який вважав необхідним позов задовольнити у повному обсязі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у червні 2012 року відповідач [PERSON] закінчила державний заклад «Луганський державний медичний університет» і отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Педіатрія» та здобула кваліфікацію лікар (диплом спеціаліста АН № 43467734 від 02.06.2012р.)(а.с.9). Відповідно до наказу 842-к від 07.07.2012 року Головного управління охорони здоров'я Луганської облдержадміністрації «Про зарахування випускників вищих навчальних медичних закладів ІV рівня акредитації, що навчались за державним замовленням на посади лікарів-інтернів на 2012-2013 навчальний рік» зазначено про зарахування з 01.08.2012 року випускників ДЗ «Луганський державний медичний університет» та інших вищих навчальних закладів 2010, 2011, 2012 років, що навчались за державним замовленням на посади лікарів-інтернів у закладах охорони здоров'я, до яких випускників направлено на роботу, згідно з додатком (а.с. 13). У додатку зазначено, що до Білокуракинської центральної районної лікарні направлено лікаря-інтерна [PERSON] за спеціальністю «Педіатрія» (а.с.14-15). У направленні на роботу № 32 від 08.12.2011 року, виданого Департаментом кадрової політики, освіти, науки та запобігання корупції Міністерства охорони здоров'я України, зазначено, що [PERSON] направляється в розпорядження Білокуракинської центральної районної лікарні для роботи на посаді лікар-педіатр з місячним окладом згідно штатного розкладу (а.с.12). [PERSON] 23.07.2012 року написано заяву на ім'я головного лікаря Білокуракинської ЦРЛ з проханням прийняти на посаду лікаря-інтерна з педіатрії з 01.08.2012 року з базою проходження інтернатури (а.с.10). Наказом № 77-к від 31.07.2012 року по Білокуракинській ЦРЛ [PERSON] прийнято на посаду лікаря-інтерна з педіатрії з 01.08.2012 року (а.с.18). Того ж дня між замовником - Білокуракинською ЦРЛ та інтерном [PERSON] укладено договір про інтернатуру (а.с.11). Білокуракинської ЦРЛ обов'язки замовника, передбачені п.2.1.1-2.1.2 договору про інтернатуру щодо своєчасного направлення інтерна до місця проходження інтернатури та оплати праці інтерну згідно табелю на базі інтернатури виконані в повному обсязі. На навчання відповідача було затрачено кошти в сумі 51991 грн. 05 коп. Згідно з довідкою, наданою Білокуракинською ЦРЛ, за період з 01.08.2012 року по 31.07.2014 року лікарю-інтерну з педіатрії [PERSON] була нарахована та сплачена заробітна плата у сумі 38144 грн.57 коп. Нарахування на заробітну плату склали 13846 грн. 48 коп. Всього сума видатків з нарахування та виплати заробітної плати склала 51991 грн. 05 коп. (а.с.20). \~Відповідно до п. 3.1.1 укладеного Договору про інтернатуру, [PERSON] повинна була прибути до місця призначення і відпрацювати 3 (три) роки. Після закінчення строку інтернатури лікар [PERSON] за місцем направлення на роботу не прибула, листом від 25.06.2014 [PERSON] повідомила Замовника, що договірні відносини виконувати не буде в зв'язку з тим, що на території Луганської області проводиться антитерористична операція (а.с.21). Разом з цим, у телефонній розмові [PERSON] поінформувала Замовника, що влаштувалася на роботу в м. Києві та відшкодовувати витрати, пов'язані з її навчанням в інтернатурі, не буде. Наказом № 81/1-к від 31.07.2014 року по Білокуракинській ЦРЛ, лікаря-інтерна з педіатрії [PERSON] звільнено у зв'язку з закінченням строку трудового договору (а.с.19). Добровільно відшкодувати витрати понесені Білокуракинською ЦРЛ відповідач відмовляється. Згідно листа Міністерства охорони здоровя № 11.02-10/20/Р-8377/7449-зв від 25.07.2014 року департамент персоналу, освіти та науки погодив зміну місця призначення на роботу [PERSON] (а.с.129). Згідно листа департаменту охорони здоровя виконавчого органу Київської міської ради № 061-58/09 від 15.07.2014 року Департамент не заперечує та має можливість надати місце для працевлаштування [PERSON] (а.с. 130). Судом зазначені листи не приймаються до уваги, оскільки вони не завірені належним чином. Згідно довідки № 87/02-42 від 21 червня 2016 року, виданої комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» Шевченківського району міста Києва Роганова [PERSON] працює на посаді лікаря-педіатра з 31.07.2014 року і по теперішній час (а.с. 131). Згідно довідки № [NUMBER] від 27.03.2015 року відповідач, [PERSON] була взята на облік як внутрішньо переміщена особа. Відповідачка листом (а.с. 21), адресованим Білокуракинський ЦРЛ відмовилася виконувати свої зобов'язання за контрактом в односторонньому порядку, вмотивувавши це тим, що знаходитися та працювати в Білокуракинському районі Луганської області є вкрай небезпечно для життя і здоров'я відповідачки. Суд критично оцінює таку позицію відповідачки, оскільки загальновідомим є факт, що територія Білокуракинського району Луганської області увесь час проведення АТО була і є підконтрольною Україні територією, бойові дії на території району не проводилися, Білокуракинський район Луганської області знаходиться далеко від зони активних бойових дій. Відповідно до умов контракту № 2, укладеного між Білокуракинською РЛ та [PERSON] 31.07.2012 року остання зобовязується приступити до навчання з 01.08.2012 року та сумлінно навчатися в інтернатурі в Луганській обласній клінічній дитячій лікарні за спеціальністю «Педіатрія» та кваліфікацією лікар. Після закінчення інтернатури у місячний термін прибути та стати до роботи у Білокуракинську ЦРЛ на посаду лікаря-педіатра та відпрацювати на цій посаді не менше трьох років (п.21-2.2 контракту). Пунктом 8.2 контракту передбачено, що контракт може бути змінений або розірваний з таких підстав: внаслідок змін законодавства, яким суперечать положення контракту, за рішенням суду у разі невиконання умов договору однією із сторін або визнання контракту недійсним за позовом однієї із сторін, за домовленістю сторін про зміну умов договору або його розірвання(а.с. 132). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом». Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 2 ст. 52 ЗУ «Про освіту», випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 8 «Порядку про працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснюється за державним замовленням», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.1996 року № 992, випускники, які уклали угоду з вищим навчальним закладом після зарахування на навчання, повинні відпрацювати не менше трьох років. Згідно п. 14 «Порядку про працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснюється за державним замовленням», у разі не прибуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Відповідно до п. 1.1 Положення про спеціалізацію (інтернатуру) випускників вищих медичних і фармацевтичних закладів освіти III - IV рівнів акредитації медичних факультетів університетів, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України № 291 від 19.09.1996 (далі -Положення) - спеціалізація (інтернатура) є обов'язковою формою післядипломної підготовки випускників всіх факультетів медичних і фармацевтичних вищих закладів освіти III - IV рівнів акредитації, медичних факультетів університетів незалежно від підпорядкування та форми власності, після закінчення якої їм присвоюється кваліфікація лікаря (провізора) - спеціаліста певного фаху. У відповідності до п. 2.1 Положення в інтернатуру зараховуються випускники медичних і фармацевтичних вищих закладів освіти III - IV рівнів акредитації медичних факультетів університетів після складання державних іспитів та присвоєння кваліфікації лікаря (провізора) і отримання диплому з певної лікарської (провізорської) спеціальності. Виходячи з цього, можна зробити висновок, що інтернатура - це учбовий, а не трудовий процес, тому витрати, виплачені [PERSON] в якості заробітної плати під час проходження інтернатури, є витратами на навчання. Згідно п. 6 «Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням», затвердженого наказом № 367 від 25.12.1997 року Міністерством охорони здоров'я України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.1998 року за № 246/2686. Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 23.01.1996 року № 77/96 особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу трудову угоду, за якою вони зобов'язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання. Саме такою відмовою працювати відповідач [PERSON] завдала шкоду інтересам держави Україна, в особі Білокуракинської центральної районної лікарні, яке маючи потребу в лікарях відповідної кваліфікації, виділило на її навчання кошти з місцевого бюджету, проте спеціаліста так і не отримало. Посилання відповідачки не те, що контакт є недійним суд не приймає до уваги, оскільки умови контракту вимогам законодавства не суперечать, він сторонами був підписаний і виконувався. До суду з позовом про розірвання контракту або з заявою до Білокуракинської ЦРЛ про розірвання контракту відповідачка не зверталася, від виконання умов контракту безпідставно відмовилася в односторонньому порядку. Несплата на даний час відповідачем у добровільному порядку здійснених витрат на навчання порушує економічні інтереси держави та спричиняє шкоду у вигляді ненадходження коштів до місцевого бюджету. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог. Тому, з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави сума судового збору.

Outcome: approved