Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - [PERSON], що діє на підставі довіреності № 8332-К-Н-О від 31.08.2017 року, звернулася до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.08.2015 року у розмірі 34751,39 грн. та судові витрати по справі.\~ В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 12.08.2015 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір без номеру, відповідно до якого, 12.08.2015 року відповідач отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок Кредитування здійснювалось відповідно до умов заяви відповідача про встановлення кредитного ліміту, «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті: www.privatbank.ua. В Умовах та правилах надання банківських послуг вказано, що власник зобов'язаний слідкувати за витратами коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. При порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500,00 грн. + 5 % від суми позову. ПАТ КБ\~«Приватбанк» свої\~зобовязання за\~договором та\~угодою виконав\~у повному\~обсязі,\~а саме:\~надав відповідачу\~кредит у\~розмірі,\~встановленому договору. У звязку з тим, що відповідачем [PERSON] були порушені зобовязання, встановлені договором, стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту і процентів за користування кредитними коштами, у відповідача виникла заборгованість за кредитом у розмірі 2438,14 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 12665,65 грн., заборгованість за пенею у розмірі 17516,58 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 1631,02 грн. Оскільки позичальником [PERSON] так і не були повернені кошти за кредитним договором, представник позивача змушений був звернутися до суду з позовом про стягнення зазначених коштів у судовому порядку. Ухвалою від 19.09.2018 року вказану справу прийнято до провадження суддею Трояновською Т.М., у звязку із закінченням відрядження судді Мащенко С.В., та призначено судове засідання на 16.10.2018 року. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» в судове\~засідання не\~прибув,\~про дату,\~час і\~місце розгляду\~справи був\~сповіщений завчасно\~відповідно до\~вимог ст.\~ст.\~128,\~130\~ЦПК України.\~В наданому\~до позову\~клопотанні представник\~позивача вказує,\~що підтримує\~позовні вимоги\~в цілому,\~просить стягнути\~з [PERSON] заборгованість у повному обсязі, зазначає, що розгляд справи може відбутися без представника банку за наявності наданих доказів по справі. Відповідач у судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» визнав в повному обсязі та просив суд розгляд справи провести за його відсутності. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України в звязку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів. У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). З матеріалів справи судом встановлено, що 12.08.2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір без номеру шляхом підписання [PERSON] анкети заяви про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг» у ПАТ КБ «ПриватБанк», за змістом якої він погодився з тим, що вказана заява разом із памяткою клієнта, «Умовами і правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті: www.privatbank.ua. складають договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Відповідно до даного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 8000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Таким чином, між сторонами було укладено договір приєднання відповідно до ч. 1\~ст. 634 ЦК України. Вказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідно до п. 2.1.1.12.6 «Умов та правил надання банківських послуг» за користування кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 365/366 календарних днів у році. Пунктом 1.1.3.2.4 «Договору для ПАТ КБ « Приватбанк» передбачена можливість зміни тарифів, та інших невідємних частин договору. При цьому у сторін договору виникають обовязки: - у кредитора: інформування позичальника щодо внесення змін шляхом надання виписки з карткового рахунку на умовах згідно з пунктом 1.1.3.1.9 цього договору. - у позичальника: отримання виписки про стан та про здійснення операцій по карткових рахунках (п.1.1.2.1.5 Договору). Відповідно до п. 2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг» позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У разі невиконання зобов'язань за договором, позичальник зобов'язаний на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту за договором (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороду банку (п. 2.1.1.5.6 «Умов та правил надання банківських послуг»). Судом встановлено, що позивач виконав усі взяті на себе зобов'язання, надавши відповідачу кредит у розмірі 8000,00 грн. Проте, відповідачем [PERSON] було порушено зобовязання, встановлені умовами кредитного договору, стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту і процентів за користування кредитними коштами, що вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором. Таким чином умови кредитного договору щодо дати кінцевого розрахунку по погашенню кредиту, процентів та щомісячної комісії відповідачем порушені. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що у звязку з порушенням [PERSON] виконання зобовязань за кредитним договором № б/н від 12.08.2015 року відповідач станом на 04.03.2018 року має заборгованість у розмірі 34751,39 грн. яка складається з наступного: -2438,14 грн. - заборгованість за кредитом; -12665,65 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -17516,58 грн. заборгованість за пенею; -штраф у виді фіксованої частини у розмірі 500,00 грн. та штраф у виді процентної складової у розмірі 1631,02 грн. Вказаний розрахунок заборгованості відповідачем не заперечувався та у встановленому законом порядку не спростовано. Вирішуючи даний спір суд виходить з положень Цивільного кодексу України, що регулюють спірні правовідносини. Так, відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України укладений між сторонами по справі кредитний договір, за своєю правовою природою, є правочином, тобто дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязав (ч. 2 ст. 11 ЦК України). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Положеннями ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 204\~ЦК України\~закріплює презумпцію\~правомірності правочину.\~Ця презумпція\~означає,\~що вчинений\~правочин вважається\~правомірним,\~тобто таким,\~що породжує,\~змінює або\~припиняє цивільні\~права і\~обовязки,\~доки ця\~презумпція не\~буде спростована,\~зокрема,\~на підставі\~рішення суду,\~яке набрало\~законної сили. Таким чином,\~у разі\~не спростування\~презумпції правомірності\~договору всі\~права,\~набуті сторонами\~правочину за\~цим договором,\~повинні здійснюватися,\~а створені\~обовязки підлягають\~виконанню. Пунктом 1.1.7.4.3 договору сторонни визнали, що дія договору закінчується в момент закриття останнього рахунку/депозиту клієнта, відкритого в рамках договору або підпадаючого під дію договору, а також при закінченні використання послуг банка, передбачених договором. Із матеріалів справи вбачається, що з моменту укладання кредитного договору від 12.08.2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], ніхто зі сторін до цього часу не заявив про намір його припинити. Приписи ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлює обовязок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самі сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самі кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплатити проценти, належні йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. При цьому, згідно вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у встановлений строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Правові наслідки порушення зобовязання встановлені положеннями ст. 611 ЦК України. Так, згідно вищевказаної норми права, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. В силу ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (ст. 625 ЦК України). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по справі виникли кредитні правовідносини, відповідно до яких відповідач отримавши від банку кошти у кредит, своїх зобовязань з їх повернення і сплати процентів за користування грошима належним чином не виконав. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2438,14 гривень підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст. 77 ЦПК України, підтверджені належними доказами. Одночасно зі стягненням заборгованості за тілом кредиту підлягає стягненню заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 12665,65 грн., що нарахована на підставі ст. 1054 ЦК України та «Умов та правил надання банківських послуг». Оскільки заборгованість з відповідача стягується в судовому порядку, що свідчить про неналежне виконання останнім своїх зобовязань за договором, тому наявні підстави для стягнення з [PERSON] штрафних санкцій за неналежне виконання умов договору. Вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача заборгованості за пенею, комісією та штрафом, підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідну правову позицію було висловлено Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року по цивільній справі №6-2003 цс15. Відповідно до кредитного договору - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш, ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову Зміст наведених положень «Умов та правил надання банківських послуг» свідчить про те, що вони передбачають за одні і ті ж порушення застосування як пені, так і штрафу, тобто різних видів цивільно-правової відповідальності. Як вже зазначалося вище, оскільки відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення суперечить положенням ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає лише пеня в розмірі 17516,58 грн. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу у виді фіксованої частини у розмірі 500,00 грн. та штраф у виді процентної складової у розмірі 1631,02 грн. задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевикладене, сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача за кредитним договором від 12.08.2015 року б/н становить 32620,37 гривень та складається з 2438,14 грн. заборгованість за тілом кредиту, 12665,65 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 17516,58 грн. заборгованість за пенею. Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», суд відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 1, ч. 2 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при подачі позовної заяви до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1762,00 грн., що підтверджено платіжним дорученням № PROM5BF8UQ від 05.03.2018 року. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме на суму 32620,37 грн., що становить 94,0 %. З огляду\~на вищевикладене,\~суд приходить\~до висновку\~про необхідність\~стягнути з\~[PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1656 гривень 28 копійок (1762:100·94%=1656,28 грн). На підставі викладеного,

Outcome: partial