Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

Представник публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Під час розгляду справи позивач уточнив позовну заяву в якій вказав, що відповідно до укладеного договору б/н від 14 лютого 2014 року відповідач отримав кредит у розмірі 1800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку за сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 21 листопада 2017 року має заборгованість 11784,72 грн., яка складається з наступного: 1790 грн. заборгованість за кредитом; 8257,35 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 700 грн. заборгованість за пенею; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована складова); 537,37 грн. штраф (процентна складова). В зв'язку з вищевикладеним представник позивача, просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 11784,72 грн. за кредитним договором б/н від 21 листопада 2017 року; судові витрати у розмірі 1600,00 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, вказують в позовній заяві про розгляд справи за його відсутності позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, викликався належним чином, причини неявки суду невідомі, суд вважає за можливе згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у справі матеріалів та доказів. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст. 1049, 1054 ЦК передбачено, що позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1,5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Оскільки позовні вимоги, законні, обґрунтовані, підтвердженні наявними у справі доказами, вони підлягають повному задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved