Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк»» звернувся в суд із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит № 324/0062 від 04.10.2017 р. у сумі 27247,67 грн. Вимоги позивача мотивовано неналежним виконанням [PERSON] своїх договірних зобов`язань. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання також не з`явився, будучи належним чином оповіщеним про день та час розгляду справи, причини неявки суду не повідомив (повідомлення про вручення поштового відправлення, 21.09.2019 р. отримане [PERSON] під особистий підпис, наявне в матеріалах справи). Враховуючи викладене, суд вважає можливим справу розглянути без участі відповідача, провівши заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. При даних обставинах, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін за наявними у справі документами. Розглянувши матеріали справи судом встановлено: 04 жовтня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», в особі територіального відокремленого без балансового відділення № 10020/0324 та [PERSON] укладений Договір про споживчий кредит № 324/0062 (далі за текстом - Договір), за яким [PERSON] отримала грошові кошти (кредит) у сумі 34000 грн. на строк 60 місяців, з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 03 жовтня 2022 року із сплатою 56% річних за користування кредитом в період з дати отримання кредитних коштів по 31 січня 2018 р. включно. Відповідно до п. 3.2.1. Договору банк здійснює надання кредиту одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Відповідно до п. 2.4.2. Договору проценти нараховуються Банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом,3 що був отриманий [PERSON] , починаючи з дати видачі кредиту до терміну остаточного повернення кредиту, визначеного Договором. Відповідно до п. 3.3.1. Договору всі платежі за цим договором (повіернення кредиту, сплата процентів за його користування, комісійної винагороди, штрафних санкцій, тощо) здійснюється шляхом списання Банком в договірному порядку коштів з поточного рахунку. Відповідно до п. 3.3.2. Договору повернення кредиту та сплата процентів здійснюється [PERSON] згідно з графіком платежів або достроково відповідно до порядку, визначеного цим Договором, але в будь-якому випадку не пізніше терміну остаточного повернення кредиту, встановленого згідно з цим Договором. Відповідно до п. 3.3.3. Договору [PERSON] зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 566,67 грн. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 5 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з 5 листопада 2017 року шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок. Якщо сума платежу, що надійшла в рахунок повернення кредиту та сплата процентів менше розміру, вказаного у п.п. 3.3.3. цього Договору, то несплачений платіж та нараховані проценти, що мали бути сплаченими, вважаються простроченими. Пунктом п.п.3.10.2.1 п.3.10 кредитного договору встановлено, що у разі невиконання позичальником у строк своїх зобов`язань по договору, у т.ч. сплати відсотків за користування кредитом понад 58 днів, банк вправі вимагати від позичальника (незалежно від строку погашення кредиту) дострокової сплати у повному обсязі заборгованості за кредитом з врахуванням відсотків, процентів, неустойки. Позивач свої зобов`язання за договором виконанав належним чином, відповідачу була видана сума кредиту 34000,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості фізичної особи [PERSON] перед ТВБВ № 10020/0324 філії - Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» за кредитним договором № 324/0062 від 04.10.2017 р. В порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 25 квітня 2019 року виникла заборгованість в сумі 27247,67 грн., яка з урахуванням розрахунків, що викладені в додатках до позовної заяві складається з: 23863,11 грн. - загальна сума прострочених чергових платежів за кредитом (по основному боргу); 2826,49 грн. - загальна сума заборгованості по сплаті прострочених відсотків за користування кредитом; 268,64 грн. - загальна сума пені за несвоєчасну сплату основних платежів за кредитом; 197, 83 грн. - загальна сума пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом; 0,82 грн. - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по основному боргу; 26,43 грн. - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по відсоткам; 26,87 грн. - загальна сума 3% річних від прострочених сум по кредиту; 37, 48 грн. - загальна сума 3% річних від прострочених сум по відсоткам. Вимогу про погашення заборгованості боржник залишив без відповіді та задоволення. Зауважень щодо відступів від умов кредитування позичальником не надавалось. Від одержання кредитних коштів остання не відмовлялася. Заперечень щодо визначеного банком розміру зобов`язання відповідачем не зазначено. Невиконання відповідачем своїх кредитних зобовязань стало підставою для звернення позивача до суду з вимогою про відновлення порушених прав. Оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Змістом пункту 3 частини 1 статті 129 Конституції України, ст. 60 ЦПК України визначено, щокожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Поданими доказами, доведено обґрунтованість заявлених вимог. Так, за змістом ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку . Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, стаття 525 ЦК України, встановлює недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України). Відповідно дост. 625 ЦК Україниборжник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Як вбачається з матеріалів справи між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, які мають ознаки кредитного договору. Приписи ч.1 ст. 1054 ЦК України встановлюють, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України). Статтею 1049 ЦК України, на позичальника покладено обовязок повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то згідно з ч. 2. ст. 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, згідно з положеннями пунктів 3.1. та 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 № 14, інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Індекс інфляції це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничих цілей. Офіційний індекс інфляції розраховується Державним комітетом статистики України і визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні. Однак, в порушення приписів перелічених норм, станом на 25 квітня 2019 року відповідач свої зобовязання виконував не своєчасно та не в повному обсязі, в наслідок чого виникла заборгованість в сумі 27247,67 грн., яка з урахуванням розрахунків, що викладені в додатках до позовної заяві складається з: 23863,11 грн. - загальна сума прострочених чергових платежів за кредитом (по основному боргу); 2826,49 грн. - загальна сума заборгованості по сплаті прострочених відсотків за користування кредитом; 268,64 грн. - загальна сума пені за несвоєчасну сплату основних платежів за кредитом; 197, 83 грн. - загальна сума пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом; 0,82 грн. - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по основному боргу; 26,43 грн. - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по відсоткам; 26,87 грн. - загальна сума 3% річних від прострочених сум по кредиту; 37, 48 грн. - загальна сума 3% річних від прострочених сум по відсоткам. Зважаючи на суму боргу, строк виникнення зобов`язання, розрахунок позивача, період нарахування дату виникнення прострочення, інші обставини справи, вимоги про стягнення 27247,67 грн. підлягають частковому задоволенню. Разом з тим, відповідно до статті 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» у редакції, чинній на момент розгляду справи в суді, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Відтак, при обчисленні розміру стягуваної заборгованості за кредитним договором з [PERSON] яка зареєстрована в с. Новопетриківка, Великоновосілківського району, Донецької області, яке входить до населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, повинно бути враховано вимоги статі 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Враховуючи приписи перелічених норм, беручи до уваги обґрунтований розрахунок позовних вимог, період нарахування, стягненню не підлягають 268,64 грн. загальна сума пені за несвоєчасну сплату основних платежів за кредитом; 197, 83 грн. загальна сума пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, а всього 466,47 грн.. Належних та допустимих доказів, які доводять відсутність вини боржника в порушенні зобов`язання відповідачем не зазначено. Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений судовий збір відшкодовується позивачу за рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial