Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Представниця заявниці [PERSON] - [PERSON] , звернулась до Білокуракинського районного суду Луганської області із заявою про встановлення факту смерті особи, заінтересована особа - Білокуракинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків), в якій зазначила, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в м. Луганськ. Заявниця звернулася до Білокуракинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) щодо реєстрації смерті [PERSON] , але їй було відмовлено у зв`язку з тим, що відсутні підстави для державної реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть українського зразка відповідно до законодавства України. Встановлення факту смерті необхідно заявниці для оформлення спадщини, оскільки заявниця не є родичкою померлої [PERSON] , проте на її ім`я було складено заповіт. Заявник в судове засідання не з`явилась, в заяві просила про розгляд справи без її участі. Представник заінтересованої особи - Білокуракинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, заяв до суду не надходило. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. Згідно копії паспорту [PERSON] народилася [INFO] . Згідно копії заповіту від 06.04.20412 року [PERSON] заповіла [PERSON] та [PERSON] усе належне їй майно. Згідно копії паспорту [PERSON] народилася [INFO] . Згідно копії лікарського свідоцтва про смерть № 66 від 22.01.2020 року [PERSON] , померла у м. Луганську [INFO] . Згідно копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 06.04.2012 року після смерті [PERSON] заведено спадкову справу. Білокуракинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) заявнику відмовив у державній реєстрації смерті, оскільки медичні документи, оформлені медичними закладами, які розташовані на території непідконтрольній українській владі, вказують на те, що відсутнє підпорядкування медичного закладу у відповідності до відомчої підпорядкованості, що ставить під сумнів легітимність оформлення лікарського свідоцтва про смерть закладами охорони здоров`я, органами, установами, організаціями, місцем розташування яких є населені пункти, на територіях яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження відповідно до Додатку 1 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014р. № 1085 (у редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.05.2015 р. № 428-р.). З матеріалів доданих до заяви судом вбачається, що заявник [PERSON] не має права на звернення до суду з даною заявою в порядку статті 317 ЦПК України, з огляду на таке. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Виходячи з системного аналізу норм Цивільного кодексу України, Сімейного кодексу України, поняттями «родичі», «родинні стосунки» охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням. Також визначення поняття «близький родич» міститься у п. 1 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, згідно з яким суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб). Зі змісту поданої заяви та доданих до неї документів суд не має можливості встановити ступінь родинних зв`язків між заявником [PERSON] та померлою [PERSON] , адже будь-які докази родинних відносин між ними в матеріалах справи відсутні. Надана заявником копія заповіту не може бути доказом родинних відносин між заявником та померлою особою. За відсутності доказів родинних відносин між заявником та померлою особою, суд дійшов висновку про те, що заявник не наділений правом подання заяви про встановлення факту смерті [PERSON] на підставі п. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України. Аналогічні позиції викладені у рішеннях Касаційного цивільного суду Верховного Суду, висловленими у справах зазначеної категорії (постанова від 29 січня 2020 року у справі № 243/385/19, постанова від 25 квітня 2019 року у справі № 265/6342/17, постанова від 12 грудня 2018 року у справі № 755/18640/16-ц), та також, зокрема у постанові Луганського апеляційного суду від 12.05.2020 року, справа № 428/13218/19 та інших. В зазначених постановах Верховний Суд дійшов наступних висновків. Згідно з абзацом другим частини першої статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Положеннями цієї статті, яка встановлює особливі вимоги до провадження у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначено коло осіб, яких закон наділяє правом на звернення до суду з такими заявами, а саме - родичів померлого або їх представників. Обмеження права на звернення із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, передбачені статтею 317 ЦПК України, встановлені з метою недопущення внесення до Державного реєстру актів цивільного стану громадян недостовірних відомостей за зверненнями сторонніх осіб. Вказівка процесуальної норми на суб`єкта, який вправі звернутись із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, свідчить про встановлення законодавцем обов`язкових до врахування обмежень у можливості звернення до суду з відповідною заявою. Звертаючись до суду, [PERSON] , не стверджувала, що вона є членом сім`ї або родичом [PERSON] , але вважає що вона має право зареєструвати його смерть у встановленому законом порядку на тій підставі, що вона є спадкоємцем за заповітом. Оскільки заявниця не є родичкою померлої особи, суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст.317 ЦПК України заявник не має права на звернення до суду із відповідною заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. Отже, враховуючи відсутність доказів родинних відносин між заявником та померлою особою, суд доходить висновку про те, що заявник [PERSON] не є родичем померлої [PERSON] , а тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України не може звертатись до суду з заявою про встановлення факту смерті [PERSON] ..

Outcome: dismissed