Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

Представник позивачів звернувся до суду з\~\~позовом до Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту втрати права на частку житлового будинку, належності нерухомого майна та визнання права власності. З позовної заяви, вбачається, що 26 листопада 2012 року померла\~мати позивачів, [PERSON], яка на день смерті проживала в [INFO]. Після смерті спадкодавця залишилася спадщина, яка складається із 1/4\~частини житлового будинку в с. Шевченкове Кілійського району Одеської області, вул. Белінського, 9 як колишнього члена колгоспного двору. Позивачі,\~[PERSON] та [PERSON]\~відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцями за законом, після смерті [PERSON], яка померла 26\~листопада 2012 року. Спадщину, яка залишилася після померлої 26 листопада 2012 року [PERSON], прийняла\~позивач, [PERSON] в порядку ст.1269 ЦК України, тобто шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Від імені [PERSON], надійшла заява по відмову від спадщини, на користь [PERSON]. Так Кілійською районною державною нотаріальною конторою Одеської області була заведена спадкова справа за №155/2013, яка у подальшому була передана до приватного нотаріуса Кілійського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] Інших спадкоємців, в тому числі за заповітом та осіб які мають право на обовязкову частку у спадщині, немає. Житловий будинок за адресою: Одеська область Кілійський район с. Шевченкове, вул. Белінського, 9, належав до складу колгоспних дворів, згідно записів погосподарської книги за 1991 рік, особовий рахунок № 48. Станом на 16 квітня 1991 року до складу колгоспного двору входили: [PERSON], [INFO], голова колгоспного двору, та члени колгоспного двору: [PERSON], [INFO], яка померла\~26 листопада 2012 року, та позивачі, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. [PERSON], [INFO] 02.04.1992 вибув з с. Шевченкове, Кілійського району Одеської області\~ до Російської Федерації, Оренбурзької області, та з того часу у будинку №9, вул. Белінського, с. Шевченкове Кілійський район, Одеська область, не проживає. [PERSON] є батьком позивачів, [PERSON],\~ [PERSON], відповідно до\~ свідоцтв про народження. Після відїзду [PERSON] до Російської Федерації, позивачі більше 25 років не бачили свого батька. Таким чином можливо, стверджувати факт, того що [PERSON], [INFO] як член колгоспного двору, який станом на 1991 рік мав право на 1/4 частку вищезазначеного житлового будинку, втратив право на частку в майні двору, оскільки він більше трьох років поспіль, а саме двадцять років, не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору та належна його часка житлового будинку за вказаною адресою розподілилася на інших членів колгоспного двору, які вели спільне господарство у дворі, а саме на позивачів, [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO] та спадкодавця, [PERSON], [INFO], яка померла 26 листопада 2012 року, які тривалий час володіли 1/4 часткою нерухомого майна, будинку № 9\~ с. Шевченкове Кілійського району, Одеської області, вул. Белінського, як своєю власною, оскільки \~ними проводилися капітальні та поточні ремонти усього житлового будинку, як своїх часток так і частки [PERSON], підтримували та підтримують приміщення у належному стані, необхідному для проживання, обробляють прилеглу частину земельної ділянки. Таким чином позивачі, [PERSON] та [PERSON] та спадкодавець, [PERSON], станом на 2012 рік мали право по 1/12 частки житлового будинку в с. Шевченкове, Кілійського району, Одеської області, вул. Белінського, 9, який на 1991 рік належав до складу колгоспного двору.\~Таким чином: позивач,\~[PERSON], має право на 2/3 частини житлового будинку за\~вказаною адресою, а саме: на 1/3\~частину, в порядку спадкування після смерті, [PERSON], яка померла\~26.11.2012 року,\~ на 1/4 частину, як колишній член колгоспного двору та 1/12 частину належної [PERSON], який втратив право на частку у колгоспному дворі, а позивач, [PERSON]\~має право на 1/3 частину зазначеного житлового будинку, у тому числі на 1/4 частину як колишній член колгоспного двору та на 1/12 частину належної [PERSON], який втратив право на частку у колгоспному дворі. За життя спадкодавців так і не було виготовлено правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності на побудований житловий будинок,\~акт\~про ведення в експлуатацію вказаного житлового будинку, також відсутній. Під час звернення до приватного нотаріуса Кілійського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON]\~позивачам\~було надано розяснення щодо того, що з доданих документів до нотаріальної контори право власності на вказаний житловий будинок не зареєстровано, що не дає можливості видати свідоцтво про право власності на спадщину, тому нотаріус радила звернуться до суду. В звязку з зазначеним, представник позивачів просив суд: - визнати факт, того що,\~ [PERSON], [INFO] як член колгоспного двору, втратив право на 1/4 частку житлового будинку с. Шевченкове, Кілійського району Одеської області, вул. Белінського, 9, що належав до кладу колгоспних дворів; - встановити факт належності житлового будинку с. Шевченкове, Кілійського району Одеської області, вул. Белінського, 9\~\~[PERSON], [INFO], яка померла 26 листопада 2012 року, у тому числі на 1/6 частку, належної [PERSON], який втратив право на частку в колгоспному дворі, та позивачам, [PERSON], [INFO], у тому числі на 1/6 частку, належної [PERSON], який втратив право на частку в колгоспному дворі і [PERSON], [INFO], у тому числі на 1/6 частку, належної [PERSON], який втратив право на частку в колгоспному дворі; - визнати за позивачем,\~[PERSON]\~право власності на\~2/3 частини житлового будинку в с. Шевченкове Кілійського району Одеської області, вул. Белінського, 9, який відповідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд складається з: літ. А - житловий будинок, житловою площею 54,2 кв. м., загальною площею 85,1 кв. м., господарських будівель: літ. Б сарай, літ. В \~ кухня, літ. Г - гараж, літ. Д сарай, літ. Ж сарай, літ. З- убиральня, 1-4, І надвірні споруди, у тому числі на 1/3 частину, в порядку спадкування після смерті, [PERSON], яка померла 26.11.2012 року,\~ на 1/4 частину, як колишнього члена колгоспного двору та 1/12 частину, належної [PERSON], який втратив право на частку у колгоспному дворі; - визнати за позивачем, [PERSON]\~право власності на 1/3 частину житлового будинку в с. Шевченкове Кілійського району Одеської області, вул. Белінського, 9, який відповідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд складається з: літ.А - житловий будинок, житловою площею 54,2 кв. м., загальною площею 85,1 кв. м., господарських будівель: літ. Б сарай, літ. В \~ кухня, літ. Г - гараж, літ. Д сарай, літ. Ж сарай, літ. З- убиральня, 1-4, І надвірні споруди, у тому числі на 1/4 частину, як колишнього члена колгоспного двору та 1/12 частину, належної [PERSON], який втратив право на частку у колгоспному дворі. Представником позивачів було надано заяву, відповідно до якої він підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив розглянути справу без їх участі. Представник відповідача в судове засідання не прибув, надав заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечує. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про строк подання відзиву та не подав відзив Суд за відсутності сторін ухвалює рішення за наявності для того законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був укладений 03.11.2003 року Мирнівською сільською радою Кілійського району Одеської області, що підтверджується виданим свідоцтвом про одруження, серії 1-ВЛ № 185884 від 03.11.2003 року, актовий запис № 09. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєне прізвище «Рошка». Відповідно до свідоцтва про народження ІІ-РЖ № 396001, зареєстрованого Таллинською с/р Грачевського району Оренбурзької області, актовий запис № 19, та свідоцтва про народження І-РА № 522638, зареєстрованого Грачевським\~відділом ЗАГС\~ Оренбурзької\~області,\~актовий запис\~№ 08 рос. «Васильев Владимир Павлович» та рос. «Васильева Лидия Ивановна» є батьками рос. «Васильевой Татьяны Владимировны», [INFO] та «Васильева Евгения Владимировича». Як вказано в свідоцтві про смерть серії І-ЖД № 324424, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №\~447, [PERSON], померла 26.11.2012 року. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.03.2017 р. посвідченого приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], спадкоємцем земельної ділянки площею 0,1167 га., яка розташована в с. Шевченкове Кілійського району Одеської області, вул. Белінського, 9, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належала [PERSON], [INFO] та померла 26.11.2012 р. є її дочка [PERSON] , [INFO] Відповідно до\~довідки №1880/02.01.23 від 1 серпня 2017 року,\~ яка видана Шевченківською сільською радою Кілійського району Одеської області,\~ житловий будинок за адресою: Одеська область, Кілійський район, с.Шевченкове, вул.Белінського, 9, належав до складу колгоспних дворів, згідно записів погосподарської книги за 1991 рік, особовий рахунок №48. Станом на 16 квітня 1991 року до складу колгоспного двору входили: [PERSON], [INFO], голова колгоспного двору, [PERSON], [INFO] - дружина, [PERSON] /[PERSON]/ [PERSON], [INFO] дочка, [PERSON], [INFO] - син. Згідно акту депутата Кілійської міської обєднаної територіальної громади Кілійського району Одеської області\~від 18.07.2018 року та довідкою Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області за №1881/02.01.23 від 1 серпня 2017 року, [PERSON], [INFO] 02.04.1992 вибув з с. Шевченкове Кілійського району Одеської області\~ до Російської Федерації, Оренбурзької області, та з того часу у будинку №9, вул. Белінського Кілійський район, Одеська область, не проживає. З листа КПКРР «РБТІ» № 520 від 13.08.2015 р. вбачається, що станом на 31.12.2012 р. право власності на житловий будинок за адресою: Одеська область Кілійський район, с. Шевченкове, вул. Белінського, 9 не зареєстровано. Згідно технічного паспорту, складеного Кілійським районним бюро технічної інвентаризації від 27.02.2014 р., житловий будинок по вул. Белинського, № 9 в с. Шевченкове Кілійського району Одеської області складається з: літ. А - житловий будинок, житловою площею 54,2 кв. м., загальною площею 85,1 кв. м., господарських будівель: літ. Б сарай, літ. В \~ кухня, літ. Г - гараж, літ. Д сарай, літ. Е навіс, літ. Ж сарай, літ. З - убиральня, №1-4, І надвірні споруди. Як вбачається з інформаційного листа від 01.08.2018 р. № 348/01-16, приватний нотаріус Кілійського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] \~на підставі звернення [PERSON] щодо оформлення спадщини після смерті [PERSON] розяснила, що за відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, це питання вирішується у судовому порядку. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 53970986 від 07.11.2018 р. сформованої приватним нотаріусом [PERSON], вбачається, що після смерті [PERSON], 26.11.2012 р. Кілійською районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа з номером у спадковому реєстрі 54465151 та номером у нотаріуса 155/2013. При розгляді і вирішенні справи судом застосовано наступні норми права: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно\~ статті\~ 41 Конституції України\~ кожен\~ має\~ право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку,\~ визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. За нормами ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, які діяли до ведення в дію Закону України Про власність, кожен з членів колгоспного двору мали рівне право на майно колгоспного двору. Тобто, після введення в дію Закону України Про власність 15.04.1991 року у всіх членів колгоспного двору виникло право власності на все його майно в рівних частинах, в тому числі і на будинок з господарськими спорудами, які відносилися до цього колгоспного двору. Зважаючи на те, що [PERSON] вибув до проживання на іншу територію з 1992 р. тобто після того, як законодавство щодо регулювання правовідносин відносно колгоспних дворів втратило чинності, суд вважає, що вимога відносно визнання факту втрати [PERSON] права на частку житлового будинку, як члена колгоспного двору підлягає відмові. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР (в ред. 1963 року, що діяла до 15.04.1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної власності. Відповідно до ч. 1-2 \~ст. 123 ЦК УРСР доля члена колгоспного двору в майні двору визначається при виході його зі складу двору без утворення \~нового двору (виділ). Розмір частки члена двору визначається \~виходячи з рівності часток всіх членів двору \~включаючи неповнолітніх та непрацездатних. \~ Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону Української РСР «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Норма, що передбачала можливість членів сім'ї та інших осіб, які спільно ведуть трудове господарство, мати у власності, зокрема, жилі будинки і господарські споруди, також містилася у ст. 8 Закону СРСР «Про власність\~ в СРСР» 1990 року. Відповідно до розяснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по обєктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, при їх реєстрації для оформлення права власності\~ одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Згідно п.5 ч. 2 ст. 293, ст. 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Виходячи з наведеного суд вважає вимогу позивача, щодо встановлення факту належності житлового будинку [PERSON], [INFO], у тому числі на 1/6 частку, належну [PERSON], [PERSON], [INFO], у тому числі на 1/6 частку, належну [PERSON], [PERSON], [INFO], у тому числі на 1/6 частку, належну [PERSON], як членам колишнього колгоспного двору, такою, що підлягає частковому задоволенню, оскільки всі члени колгоспного двору мали рівні частки житлового будинку з господарськими спорудами, а саме, кожний по 1/4 частині. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вказано в ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обовязки,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом ycієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України\~ 22.02.2012 року за №\~282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.\~263\~ЦПК\~України,\~судове\~рішення\~повинно ґрунтуватися\~на\~засадах\~верховенства права,\~бути\~законним\~і обґрунтованим. Законним\~є\~рішення,\~ухвалене\~судом\~відповідно до\~норм\~матеріального\~права із\~дотриманням\~норм\~процесуального права. Судове\~рішення\~має\~відповідати завданню\~цивільного\~судочинства,\~визначеному\~цим\~Кодексом. При\~виборі\~і\~застосуванні норми\~права\~до\~спірних правовідносин\~суд\~враховує\~висновки щодо\~застосування\~відповідних\~норм права,\~викладені\~в\~постановах Верховного\~Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зважаючи на той факт, що після смерті [PERSON] позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом та не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлена можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в звязку з чим її право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги в частині визнання права власності підлягають частковому задоволенню в звязку з пропорційним розподілом часток, зважаючи на той факт, що за [PERSON] право на 1/4 частину житлового будинку не втрачено. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони по справі, як на підстави своїх вимог, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частковому обсязі.

Outcome: partial