Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачів в якому просить звільнити з-під арешту автомобіль марки SUBARU, модель LEGACY, 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04.06.2008 між ЗАТ КБ «Приват Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір №К2НСА800000423, відповідно до умов якого, позичальник отримав в кредит грошові кошти в сумі 17599,59 доларів США. Відповідно до п.2.2 кредитно-заставного договору для забезпечення повного і своєчасного виконання позичальником зобов'язань за договором, позичальник надає банку предмет застави: автомобіль марки Subaru Legacy, [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. 17.042012 державним виконавцем ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві при примусовому виконанні постанови ВП №30698735 накладено арешт на автомобіль марки Subaru Legacy, реєстраційний номер [NUMBER]. Позивач вважає, що на вказане майно не може бути накладено арешт у зв'язку з тим, що вказаний автомобіль знаходиться в заставі банку. У випадку невиконання відповідачкою [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки чи застави для погашення суми заборгованості за кредитом, нарахованих відсотків, пені та штрафу. Отже, у випадку звернення стягнення на предмет застави за будь-якою іншою вимогою, крім банку, ПАТ КБ «Приват Банк» понесе значні збитки, не отримає доходу, які мав намір отримувати, не буде мати можливість повернути суму кредиту, за рахунок предмету іпотеки чи предмету застави, у випадку несплати боргу, не поверне штрафи та пеню. Вважає, що жодний документ, постанова або ж рішення суду не можуть порушувати прав інших сторін, враховуючи першочерговість права на погашення заборгованості та відповідно до ч.3 ст.588 ЦК України банк має переважне право на задоволення вимог із заставленого рухомого майна, крім того заставлене майно не може бути повторно предметом застави за іншими договорами відповідно до умов договору застави підписаного між сторонами. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву з проханням розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи. Згідно зі ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, врахувавши письмову заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Відповідно до ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Закладом є застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом - у володіння третьої особі. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюється законом. Згідно ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. У відповідності до положень ст.19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих простроченою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойкою), необхідні витрати за утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Судом встановлено, 04.06.2008 між ЗАТ КБ «Приват Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір №К2НСА800000423, відповідно до умов якого, позичальник отримав в кредит грошові кошти в сумі 17599,59 доларів США. Відповідно до п.2.2 кредитно-заставного договору для забезпечення повного і своєчасного виконання позичальником зобов'язань за договором, позичальник надає банку предмет застави: автомобіль марки Subaru Legacy, [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що 04.06.2008 між ЗАТ КБ «ПРИВАБАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даних договорів. Встановлено, що [PERSON] зобов'язання перед ПАТ «Приват Банк» за кредитно-заставним договором №К2НСА800000423 від 04.06.2008 не виконані. Відповідно до умов договору застави, у разі не повернення суми кредиту в повному обсязі, заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави для задоволення вимог у повному обсязі. Встановлено, що на виконанні у ДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві перебуває виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду м.Києва №11/299 від 09.12.2011. В рамках даного виконавчого провадження було накладено арешт на майно боржника в тому числі автомобіль марки Subaru Legacy, [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Відповідно до ч.3, 4 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Відповідно до ч. 7 цієї ж статті спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. З кредитно-заставного договору №К2НСА800000423 від 04.06.2008 вбачається обтяження банком автомобіля Subaru Legacy, [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно ст. 1 Закону України «Про заставу» застава - вид забезпечення виконання зобов'язання майном, що залишається у володінні і користуванні застовадавця, згідно з яким заставодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Таким чином, жодний документ, постанова або ж рішення суду не можуть порушувати прав інших сторін, враховуючи першочерговість права на погашення заборгованості. Відповідно до ч.3 ст.588 ЦК України ПАТ «Приват Банк» має переважне право на задоволення вимог із заставленого рухомого майна. Крім того, заставлене майно не може бути повторно предметом застави за іншими договорами відповідно до умов договору застави підписаного між сторонами. Оскільки, постанова старшого державного виконавця Євдокімової К.М. від 17.04.2012 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження унеможливлює виконання умов договору кредитно-заставним договором №К2НСА800000423 від 04.06.2008 шляхом звернення стягнення на рухоме майно та позбавляє можливості скористатись своїм правом ПАТ КБ «Приват Банк» на продаж заставленого майна у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку про задоволення вищевказаних позовних вимог. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Частина 4 цієї ж статті передбачає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів солідарно на користь позивача суми сплаченого судового збору 114,70 грн.

Outcome: approved