Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» (далі - ПрАТ «ПРОСТО-страхування», позивач або страховик) звернулось до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 20 912,23 грн. в порядку регресу та вирішити питання про судові витрати, мотивуючи свої вимоги наступним. 01.10.2013 між ПрАТ «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] було укладено договір, поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Volkswagen Golf», д.н.з. [NUMBER] (поліс АС/7952640) 05.06.2014 в м. Києві по вул. Гетьмана відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю забезпеченого транспортного засобу, яким керував [PERSON], та автотранспортного засобу «Toyota Land Cruiser», д.н.з. [NUMBER], який належить [PERSON], і яким керував [PERSON], внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження. Постановою Солом?янського районного суду м. Києва від 25.07.2014 року винним у вчиненні вищезазначеної ДТП від 05.06.2014 року було визнано [PERSON] 12.12.2014 власнику автомобіля «Toyota Land Cruiser», д.н.з. [NUMBER], [PERSON] позивачем за наслідками проведеного страхового розслідування вищезазначеної ДТП було виплачено страхове відшкодування в розмірі 20 912,23 грн. Позивач посилається, як на підставу звернення з позовом саме до відповідача, на п.п. а) п. 38.1.1 ч. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Оскільки, постановою Солом?янського районного суду м. Києва від 25.07.2014 року встановлено, що [PERSON] керував автотранспортного засобу «Toyota Land Cruiser», д.н.з. [NUMBER], з явними ознаками наркотичного сп?яніння. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до положень ст. 74 ЦПК України (а.с.51-53). Оскільки неодноразово належним чином повідомлений відповідач до суду не з?явився, на підставі наданої представником позивача інформації про місце роботи відповідача, його було також повідомлено через роботодавця (а.с. 65) Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, окремо зазначив, що позовні вимоги підтримує та проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 66) Зважаючи на викладене та враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення дійсних взаємовідносин між сторонами, суд вважає за можливе за згодою позивача постановити рішення у справі на підставі наявних доказів в порядку заочного провадження згідно ст. ст.224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ним позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В свою чергу, статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка в частині 1 вказує на підстави звільнення від доказування, зокрема, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, постановою Солом?янського районного суду міста Києва від 25.07.2014 року [PERSON], [INFO], було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, а саме в тому, що 05.06.2014 року о 18 годині 20 хвилин [PERSON] керуючи автотранспортного засобу «Volkswagen Golf», д.н.з. [NUMBER], по бул. Чоколівському в м. Києві, під час вибору у встановлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, не впорався з керуванням, в результаті чого здійснив зіткнення з автотранспортним засобом «Toyota Land Cruiser», д.н.з. [NUMBER], який рухався в попутньому напрямку попереду. Крім цього, [PERSON] 05.06.2014 року о 18 годині 20 хвилин, керував автотранспортним засобом «Volkswagen Golf», д.н.з. [NUMBER], в м. Києві по бул. Чоколівський з явними ознаками наркотичного сп?яніння, а саме: звужені зіниці, які погано реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження медогляду у встановленому порядку у лікаря нарколога в присутності двох свідків відмовився. (а.с. 10-11) Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалена постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно відомостей № 9396512 про дорожньо-транспортну пригоду сформованої АІПС ДТП станом на 04.07.2014 року автотранспортним засобом «Volkswagen Golf», д.н.з. [NUMBER], під час вищезазначеної ДТП керував [PERSON] (а.с. 9) На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була забезпечена полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС / 7952640 від 01.10.2013 року, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Volkswagen Golf», д.н.з. [NUMBER]. Внаслідок зазначеного страхового випадку настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом) 06.06.2014 [PERSON] звернувся до позивача (ПрАТ «ПРОСТО-страхування») із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку, надавши всі необхідні для виплати страхового відшкодування документи, із зазначеням що власником транспортного засобу є [PERSON] (а.с. 5) 15.09.2014 [PERSON] звернулась до позивача (ПрАТ «ПРОСТО-страхування») із заявою про виплату страхового відшкодування у зв?язку із страховим випадком, який мав місце 05.06.2014 року (а.с. 27) Згідно звіту № 12115/98470 від 10.06.2014 року з оцінки транспортного засобу, складеного суб'єктом підприємницької діяльності ФОП «[PERSON]», вартість матеріального збитку, завданого власнику автотранспортного засобу «Toyota Land Cruiser» д.н.з. [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП склала 25 094,67 грн. (а.с.12-16) 30.09.2014 співробітниками ПрАТ «ПРОСТО-страхування» (експертом управління виплат) був складений страховий акт № 98470 про визнання вищезазначеної ДТП страховим випадком і видано відповідне розпорядження про необхідність сплатити страхове відшкодування в розмірі 20 912,23 грн. (а.с. 28) 12.12.2014 згідно виписки з рахунку позивача ПрАТ «ПРОСТО-страхування» док. № 10560, останнім було перераховано на рахунок [PERSON] виплату страхового відшкодування в розмірі 20 912,23 грн. (а.с. 31) В даному випадку позивач звертається до суду з позовними вимогами до відповідача в порядку регресу, які підпадають під регулювання ст.1191 ЦК України, а також ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-ІV) Роз`яснення про застосування вищезазначених понять також наведені у п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, згідно з яким при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика слід розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права, зокрема, ст. 1191 ЦК України, а також ст. 38 Закону України №1961-ІV, а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК і ст. 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. Відповідно до ст. ст. 1191, 1192 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закону№1961-ІV) встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов. Так, регресний позов подається до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він, зокрема, керував транспортним засобом у стані наркотичного сп'яніння. Позивач зазначає, що відповідач, як водій забезпеченого транспортного засобу «Volkswagen Golf», д.н.з. [NUMBER], керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп?яніння, що знайшло своє відображення в постанові Солом?янського районного суду м. Києва від 25.07.2014 року. Так, відповідач, як зазначалось судом вище, своїм правом з'явитись в судове засідання і спростувати або підтвердити доводи позивача не скористався, відтак суд, виходячи зі встановлених обставин справи, підтверджених належними та допустимими доказами по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі і з відповідача на користь позивача належить стягнути 20 912,23 грн. суми страхового відшкодування в порядку регресу. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору в розмірі 1 218 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved