Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Прокурор Фрунзенського району м. Харкова в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, який у подальшому уточнив, та просив визначити ідеальні частки у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS]; визначити 1/3 частку права приватної власності за [PERSON] з 2/3 часток спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] у вищевказаній квартирі; визнати за [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], право власності в порядку спадкування за законом по 1/3 частці квартири [ADDRESS] за кожним після смерті матері [PERSON]; зобовязати матір-виховательку [PERSON] зареєструвати право власності за [PERSON] та [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20.05.2014 року померла [PERSON], після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з 2/3 часток квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її діти [PERSON] та [PERSON] Відповідно до рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради № 618 від 15.10.2014 року [PERSON] та [PERSON] надано статуси діткй-сиріт. На даний час діти влаштовані у дитячий будинок сімейного типу сімї [PERSON] та перебувають на первинному обліку в Службі у справах дітей Фрунзенського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики [PERSON] міської ради. Однак, до теперішнього часу місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їх компетенції, визначеної законом, прийомними батьками, не вжито заходів щодо визнання та збереження за малолітніми [PERSON] та [PERSON] права власності на спадкове майно, що є порушенням їх майнових та житлових прав. Враховуючи викладене, позивач був вимушений звернутися до суду із вказаним позовом. У судовому засіданні прокурор прокуратури Фрунзенського району м. Харкова [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] позовні вимоги визнала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала заяву суду, у якій зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, також просила розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування. Крім того, зазначив, що позовну заяву підтримує. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 20 травня 2014 року померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-ВЛ № 443891, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції 22.05.2014 р. на а.с. 34). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/3 частки квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON] на праві приватної власності, та 2/3 частки цієї квартири, які належали на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. Вказане підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 01.03.1996 року, видане [PERSON] міським центром приватизації державного житлового фонду, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 14.07.2004 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.08.2004 року, інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 14.02.2015 року (а.с. 9, 10, 11, 24-26). Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження, видане міським відділом реєстрації актів громадянського стану [PERSON] обласного управління юстиції 27.03.2003 року, та свідоцтво про народження, видане відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 3 [PERSON] міського управління юстиції 22.08.2008 року). Відомості про батька дітей внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 29-30, 31-32). Відповідно до рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради № 618 від 15.10.2014 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], надано статуси дітей-сиріт. (а.с. 13). Діти влаштовані у дитячий будинок сімейного типу сімї [PERSON] та перебувають на первинному обліку в Службі у справах дітей Фрунзенського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики [PERSON] міської ради. (а.с. 18-20). Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 20 Закону України «Про прокуратуру» при виявленні порушень закону прокурор або його заступник у межах своєї компетенції мають право звертатися до суду із заявою про захист прав і законних інтересів громадян, держави, а також підприємств та інших юридичних осіб. Частиною 2 ст. 45 ЦПК України встановлено, що з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Статтею 1 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, встановлено, що для цілей цієї Конвенції дитиною є кожна людська істота до досягнення 18-річного віку, якщо за законом, застосовуваним до даної особи, вона не досягає повноліття раніше. Згідно ст. 3 Конвенції «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров'я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду. Стаття 27 Конвенції «Про права дитини» дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку.Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, до складу спадщини після померлої [PERSON], входить 1/3 частка квартири [ADDRESS], яка належала їй на праві приватної власності, та 2/3 частки цієї квартири, які належали на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] Відповідно до відповіді 12 [PERSON] державної нотаріальної контори від 18.03.2015 року за запит суду, після смерті [PERSON], померлої 20.05.2014 року, заяви про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходили, спадкоа справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Зазначене також підтверджується Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру № 39922575 та № 39922581 від 19.03.2015 року. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця і той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, спадкоємцями першої черги після [PERSON] є її малолітні діти - [PERSON] та [PERSON] Згідно\~\~положень ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених\~\~частинами другою четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як розяснено у п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» за № 5 від 07.02.2014 року частка суб'єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до положень ч. 2 ст. 370 ЦК України вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Пленум Верховного Суду України надав розяснення у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» про те, що у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Таким чином, частка померлої [PERSON] у спільному майні (квартира [ADDRESS]), яка є об'єктом спадкування, становила 1/3. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги прокурора є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved