Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

представник позивача просить суд припинити заборону на відчуження нерухомого майна, що належить [PERSON], [INFO], яка внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 4155291 від 02.12.2006 року Звенигородською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення без номеру та без видавника від 05.09.1970 року та просить зобовязати Звенигородську державну нотаріальну контору провести реєстрацію припинення заборони на відчуження нерухомого майна, що належить [PERSON] [INFO], яка внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 4155291 від 02.12.2006 року Звенигородською державною нотаріальною конторою нв підставі повідомлення без номеру та без видавника від 05.09.1970 року посилаючись на те, що 03.03.2012 року померла мати позивача [PERSON] [PERSON], про що в книзі реєстрації смертей виконано відділом державної реєстрації актів цивільного стану актовий запис за №59 від 06.03.2012 року. Після померлої [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: квартира за адресою: [ADDRESS] та недоотримана пенсія в розмірі 1006,09 грн.. [PERSON] в установлений законом строк звернувся до Ватутінської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, та отримав Витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі №30149052 від 10.04.2012 року. 13.11.2012 року позивачу було видано Свідоцтво про право на спадщину стосовно недоотриманої пенсії. Однак, при оформленні прав на спадкове майно було виявлено в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна заборону на нерухоме майно за реєстраційним номером 4155291 від 02.12.2006 року внесену Звенигородською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення без номеру та без видавника від 05.09.1970 року. При зверненні до Звенигородської державної нотаріальної контори з заявою про зняття даного обтяження, будь яких інших відомостей про цю заборону встановити не вдалось, а державним нотаріусом [PERSON] винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 18.09.2015 року із зазначенням права звернення до суду за захистом своїх інтересів. Будь-яких інших відомостей з приводу вказаної вище заборони на відчуження нерухомого майна всановити не вдалось. За понад 45 років існування цього обтяження жодна з фізичних або юридичних осіб не вчинила ніяких дій щодо його реалізації. Підстави для накладення обтяження на майно [PERSON], а також вигодонабувачі (бенефіціари) невідомі. Виходячи зі значної тривалості заборони, відсутності стягувача та будь-яких дій щодо реалізації обтяження позивач приходить до справедливого висновку про помилковість накладення заборони на відчуження або про втрату підстав для її подальшої дії. Про це свідчить також і факт видачі Державним нотаріусом Ватутінської державної нотаріальної контори [PERSON] свідоцтва про право на спадщину в частині недоотриманої пенсії [PERSON]. Тобто жодною особою не зверталось стягнення на її доходи у вигляді регулярних платежів пенсії, заробітної плати. В будь-якому випадку встановлений ч.1 ст.22 ЗУ «Про виконавче провадження» строк в 1 рік для предявлення виконавчого документа для виконання пропущений, а підстави для його переривання, викладені в ч.1 ст.23 ЗУ «Про виконавче провадження» відсутні. Однак, заборона на відчуження нерухомого майна перешкоджає позивачу належним чином оформити та вступити у право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], що належала його покійній матері [PERSON] в порядку спадкування. Таким чином, вищезазначені факти свідчать про необхідність зняття заборони відчуження нерухомого майна, яке належить [PERSON], оскільки підстави та бенефіціари цього обтяження відсутні, а строки предявлення виконавчих документів до виконання збігли. За даних обставин позивач і змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник відповідача позовні вимоги позивача визнала повністю і не заперечує проти їх задоволення. Представник третої особи в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву, в якій просить дану справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги позивача визнає повністю та не заперечує проти задоволення даного позову. Заслухавши представника позивача та представника відповідача, які не заперечують проти розгляду справи у відсутності представника третьої особи, вивчивши матеріали справи суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити повністю, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є законними, обгрунтованими та стверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Відповідно до ст.ст.3,15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що 03.03.2012 року померла мати позивача [PERSON] [PERSON], про що в книзі реєстрації смертей виконано відділом державної реєстрації актів цивільного стану актовий запис за №59 від 06.03.2012 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: квартира за адресою: [ADDRESS] та недоотримана пенсія, що стверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, копією технічного паспорта (а.с.7-9) та копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.11.2012 року(а.с.10). Позивач [PERSON] в установлений законом строк звернувся до Ватутінської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, та отримав Витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі №30149052 від 10.04.2012 року (а.с.11). 13.11.2012 року позивачу було видано Свідоцтво про право на спадщину стосовно недоотриманої пенсії, що стверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.10). Однак, при оформленні прав на спадкове майно було дійсно виявлено в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна заборону на нерухоме майно за реєстраційним номером 4155291 від 02.12.2006 року внесену Звенигородською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення без номеру та без видавника від 05.09.1970 року. При зверненні до Звенигородської державної нотаріальної контори з заявою про зняття даного обтяження будь яких інших відомостей про цю заборону встановити не вдалось, а державним нотаріусом [PERSON] винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 18.09.2015 року (а.с.5) із зазначенням права звернення до суду за захистом своїх інтересів. Будь-яких інших відомостей з приводу вказаної вище заборони на відчуження нерухомого майна всановити не вдалось. Ї Виходячи зі значної тривалості заборони, відсутності стягувача та будь-яких дій щодо реалізації обтяження суд приходить до висновку про помилковість накладення заборони на відчуження або про втрату підстав для її подальшої дії. В будь-якому випадку встановлений ч.1 ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» строк в 1 рік для предявлення виконавчого документа для виконання пропущений, а підстави для його переривання, які викладені в ч.1 ст.23 ЗУ «Про виконавче провадження» відсутні. Однак, заборона на відчуження нерухомого майна перешкоджає позивачу належним чином оформити та вступити у право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], що належала його покійній матері [PERSON] в порядку спадкування. За таких обставин, встановлені факти свідчать про неоюхідність зняття заборони відчуження нерухомого майна, яке належить [PERSON], оскільки підстави та бенефіціари цього обтяження відсутні, а строки предявлення виконавчих документів до виконання збігли. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Належна оцінка зібраних у справі доказів вказує на наявність підстав для припинення заборони на відчуження нерухомого майна. А тому враховуючи вищенаведене суд вважає за необхідне припинити заборону на відчуження нерухомого майна, що належить [PERSON], яка внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 4155291 від 02.12.2006 року Звенигородською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення без номеру та без видавника від 05.09.1970 року та зобовязати Звенигородську державну нотаріальну контору провести реєстрацію припинення заборони на відчуження нерухомого майна, що належить [PERSON] [INFO], яка внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 4155291 від 02.12.2006 року Звенигородською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення без номеру та без видавника від 05.09.1970 року. На підставі наведеного ст.ст.22, 23 Закону України «Про виконавче провадження», ч.1 ст.321 ЦК України та

Outcome: approved