Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Представник позивач за дорученням Сафір Ф.О. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 11684 гривні 40 копійок. Свої вимоги мотивує тим, що 01 жовтня 2012 року відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт відповідач отримав кредит в розмірі 8946 гривень 92 копійки у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжні картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0.01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач не виконував умови генеральної угоди, тобто не сплачував щомісяця обов'язковий мінімальний платіж, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 11684 гривні 40 копійок, що стало підставою для звернення представника позивача до суду з вказаним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився. Надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутністю представника банку. Не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку (а.с. 46). Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить зворотнє потові повідомлення з його підписом, який засвідчує отримання ним судової повістки (а.с.43, 48). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. В зв'язку з цим в силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі доказів представлених в матеріалах справи. Судом встановлено, що 01 жовтня 2012 року відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт відповідач отримав кредит в розмірі 8946 гривень 92 копійки у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжні картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0.01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.8-33). Однак відповідач не виконував умови договору, тобто не сплачував щомісяця обов'язковий мінімальний платіж, у зв'язку з чим виникла заборгованість за наданою генеральною угодою. Згідно наданого розрахунку, заборгованість відповідача за вказаною генеральною угодою станом на 06 лютого 2014 року складає 11684 гривні 40 копійок (а.с. 7) в тому числі : · заборгованість за кредитом - 8946 гривень 92 копійки; · заборгованість за відсотками за користування кредитом- 1 гривня 22 копійки; · штраф - 1703 гривні 67 копійок; · штраф (фіксована частина) - 500 гривень 00 копійок; · штраф (процентна складова) - 532 гривні 59 копійок . З оригіналу платіжного доручення №BO1S3B0EJW від 13 лютого 2014 року (а.с.1) вбачається, що за подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Всі умови договору з моменту його підписання стають одинаково обов`язковими для виконання сторонами. Як передбачено ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З вищенаведеного випливає, що позивач та відповідач, підписавши генеральну угоду встановили факт досягнення згоди між собою, щодо всіх істотних умов генеральної угоди. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за Кредитним договором Банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, за частиною 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Таким чином, враховуючи, що відповідач кошти отримав, але своїх зобов'язань за угодою належним чином не виконав, суд вважає, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за генеральною угодою у розмірі 11684 гривні 40 копійок, судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок. На підставі викладеного 610, 611, 623, 629, 638, 1046, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved