Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] та малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про витребування майна з незаконного чужого володіння. Посилався на те, що 07.05.2004 року [PERSON] набув у власність земельну ділянку, площею 0,0361 га в [ADDRESS]. В подальшому, [INFO] року [PERSON] помер. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки [ADDRESS]. Спадкоємцями даного майна за законом першої черги спадкування є дружина покійного [PERSON] та малолітні діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Проте, рішенням Чернівецької міської ради №1269 від 30.03.2010 року зазначена земельна ділянка була передана у власність [PERSON] Зазначив, що рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 14.02.2014 року було визнано незаконним п.1 рішення Чернівецької міської ради №1269 від 30.03.2010 року в частині надання земельної ділянки [ADDRESS] у власність [PERSON] та скасовано його. Також було визнано недійсним державний акт серії ЯЕ №683994 від 09.08.2010 року, виданого на підставі скасованого рішення. Крім того, рішенням суду від 14.02.2014 року було визнано право власності за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на спадкове майно за законом, а саме на земельну ділянку, площею 0,0361 га в [ADDRESS]. Також, прокурор вказував на те, що на даний час спірна земельна ділянку перебуває у володінні та користуванні [PERSON], якій дану земельну ділянку продала [PERSON] Просив повернути земельну ділянку [ADDRESS] із незаконного чужого володіння [PERSON] у власність [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Прокурор та позивач у судовому засіданні позов підтримали та підтвердили, викладені в ньому обставини. Просили позов задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про день та місце слухання справи. Разом з тим, суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення присутніх учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як обставини, викладені в позовній заяві, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Так, судом встановлено, що рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 14.02.2014 року було визнано незаконним п.1 рішення Чернівецької міської ради №1269 від 30.03.2010 року в частині надання земельної ділянки [ADDRESS] у власність [PERSON] та скасовано його. Також було визнано недійсним державний акт серії ЯЕ №683994 від 09.08.2010 року, виданого на підставі скасованого рішення. Крім того, рішенням суду від 14.02.2014 року було визнано право власності за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на спадкове майно за законом, а саме: на земельну ділянку, площею 0,0361 га в [ADDRESS] (а.с.6-12). Відповідно до ст. 61 ч.3 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Засади захисту права власності передбачені положеннями Цивільного кодексу України. Зокрема, ст. 387 ЦК України власнику надано право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Оскільки добросовісне набуття у розумінні ст. 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком правочину, укладеного з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна із незаконного володіння. Так, як було встановлено судом, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу 28.12.2012 року продала земельну ділянку [ADDRESS] - [PERSON], у володінні та користуванні якої на даний час і перебуває спірна земельна ділянка. За змістом ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як роз'яснив Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до статей 330, 334 ЦК право власності на нерухоме майно, відчужене особою, яка не мала на це права, виникає у добросовісного набувача з моменту реєстрації права на таке майно, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу воно не може бути витребувано у нього. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред'явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов Прокурора м.Чернівці в інтересах [PERSON] та малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про витребування майна з незаконного чужого володіння обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved