Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Прокуратура Приморського району м. Одеси звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом в інтересах держави в особі Одеської міської ради до [PERSON], [PERSON] та просить витребувати із чужого незаконного володіння відповідачів нежитлове підвальне приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], визнати за Одеською міською радою право власності на вказане нежитлове приміщення, а також скасувати реєстрацію права власності за відповідачами на дане підвальне приміщення. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житлове приміщення від 23.06.1993 р. набули право власності на ? квартири [ADDRESS] та відповідно до договору дарування від 20.08.2008 р. набули право власності на ? квартири [ADDRESS], тобто є власниками по ? квартири [ADDRESS]. Під приміщенням квартири [ADDRESS], розташоване нежитлове підвальне приміщення загальною площею 56,8 кв. м. Згідно рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2011 року за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності в рівних частинах на квартиру [ADDRESS], загальною площею 121, 2 кв. м. з урахуванням підвального приміщення (58, 3 кв. м. - житлове приміщення квартири). В подальшому, вищевказане рішення скасовано рішенням апеляційного суду Одеської області від 14 травня 2012 року. Проте в результаті проведення перевірки за актом обстеження від 14 січня 2014 року та довідкою від 15 січня 2014 року, наданих ЖКС «Порто-Франківським» було встановлено, що нежитловим підвальним приміщення, яке розташовано за адресою: [ADDRESS], загальною площею 56.8 кв. м., продовжують незаконно користуватись [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні представник прокуратури Приморського району м. Одеси та представник Одеської міської ради підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог прокуратури Приморського району м. Одеси. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки до суду не повідомляла. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житлове приміщення від 23 червня 1993 року та відповідно до договору дарування від 20 серпня 2008 року. Під вказаною квартирою розташоване нежитлове підвальне приміщення загальною площею 56, 8 кв. м., що підтверджується технічним паспортом виданого КП «ОМБТІ та РОН» від 11 жовтня 2012 року. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2011 року за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності в рівних частинах на квартиру [ADDRESS], загальною площею 121, 2 кв. м., з урахуванням підвального приміщення (58, 3 кв. м. - житлове приміщення квартири). В подальшому, вищевказане рішення суду скасовано рішенням апеляційного суду Одеської області від 14 травня 2012 року. Разом з тим, в результаті проведення перевірки за актом обстеження від 14 січня 2014 року та довідкою від 15 січня 2014 року, наданих ЖКС «Порто-Франківським» встановлено, що вказаним нежитловим підвальним приміщенням продовжують незаконно користуватись [PERSON] та [PERSON] У відповідності до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Згідно ст. 346 ч. 1 п. 3 ЦК України право власності припиняється у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У судовому засіданні доведено, що право власності на нежитлове підвальне приміщення, яке розташовано за адресою: [ADDRESS], загальною площею 56, 8 кв. м, на яке суд визнав право власності у складі житлового приміщення, припинено рішенням апеляційного суду Одеської області від 14 травня 2012 року. У відповідності до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно ст. 319 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується та розпоряджається належним йому майном. Пунктом 1 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», якими встановлено, що правовий статус місцевого самоврядування визначається Конституцією України, цим та іншими законами, які не повинні суперечити положенням цього Закону, то були порушені права та обов'язки Одеської міської ради, як власника спірних нежилих приміщень підвалу. Згідно зі ст. ст. 317, 319 Цивільного кодексу України, Одеська міська рада володіє, користується і розпоряджається належним їй майном. Статтею 321 зазначеного Кодексу передбачено, що власник не може бути позбавлений своїх прав на майно. Згідно з п. п. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виняткової компетенції органів місцевого самоврядування відносяться правомочності щодо володіння, користування і розпорядження об'єктами комунальної власності, у тому числі питання, пов'язані з визначенням доцільності, порядку й умов надання в оренду об'єктів комунальної власності. Більш того, згідно п. 8 ст. 60 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилученими у територіальних громад та передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади чи відповідного рішення ради чи уповноваженого органу. Відповідно до п. 9 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», нежилі приміщення житлового фонду, які використовуються підприємствами торгівлі, громадського харчування, житлово-комунального та побутового обслуговування населення на умовах оренди, при приватизації житлового фонду передаються у комунальну власність міських, селищних, сільських Рад народних депутатів. Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що спірне приміщення-підвал відноситься до категорії нежилих приміщень, тобто є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Одеси. У відповідності до рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 за № З-рп/99 «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор або його заступник у кожному випадку самостійно визначає в чому саме полягає порушення інтересів держави в конкретних правовідносинах, які підлягають вирішенню в судовому порядку. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. Відповідно до пункту 2 ст. 121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках зазначених законом. Згідно ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» підставою представництва органами прокуратури в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень державних інтересів внаслідок противоправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою. Прокурор відповідно до ст. 45 ЦПК України здійснює представництво на будь-якій стадії процесу та може вступити у справу, порушену за позовом інших осіб, на захист інтересів держави. Інтереси територіальної громади є складовою частиною державних інтересів. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на житловий фонд, нежитлові приміщення, інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Приймаючи до уваги, що нежиле підвальне приміщення площею 56, 8 кв. м., яке розташовано за адресою: [ADDRESS] є комунальною власністю, що належить територіальній громаді міста в особі Одеської міської ради, в прокуратури Приморського району м. Одеси є підстави для представництва інтересів держави в суді. На підставі вищевикладеного, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача щодо витребування із чужого незаконного володіння [PERSON], [PERSON] нежитлове підвальне приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. Проте, суд вважає необґрунтованою вимогу позивача щодо визнання за Одеською міською радою права власності на вищевказане нежитлове приміщення, оскільки дане приміщення перебувало у комунальній власності Одеської міської ради ще до винесення Приморським районним судом м. Одеси рішення від 01 грудня 2011 року. Тому така вимога є зайвою. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідачів підлягає до стягнення солідарно в дохід держави сума судового збору у розмірі 243, 60 грн. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги прокуратури Приморського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial