Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] звернувся до суду з позовом до Ламбрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області, де третьою особою є Тарутинська районна державна адміністрація Одеської області в якому просить: встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №029898, виданого на імя «Гайвець Ользі Федорівні» - [PERSON], померлій 06 жовтня 2011 року; визнати за позивачкою право власності на земельну ділянку площею 2.36 га, яка розташована на території Ламбрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлої 06 жовтня 2011 року. Свої вимоги мотивує тим, що її матері [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №029898, виданого 25 листопада 2003 року на підставі розпорядження Тарутинської райдержадміністрації №311/А-2003 від 13 серпня 2003 року належала земельна ділянка площею 2.36 га, розташована на території Ламбрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області. 06 жовтня 2011 року [PERSON] померла, про що 06 жовтня 2011 року складено відповідний актовий запис №09. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді вказаної вище земельної ділянки, у звязку з чим позивачка звернулась до Тарутинської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Заповіту на вказане майно складено не було. 30 березня 2017 року [PERSON], державний нотаріус Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області своєю постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій відмовила позивачці в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю документу, що посвідчує право власності на спадкове майно. Дійсно, оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №029898, виданого 25 листопада 2003 року на підставі розпорядження Тарутинської райдержадміністрації №311/А-2003 від 13 серпня 2003 року на теперішній час втрачено, що підтверджується оголошенням в газеті «Знамя труда» №30 (8647) від 19 квітня 2017 року. Крім того, у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ОД №029898 в графі «прізвище, імя, по батькові» було допущено помилку, а саме вказано «Гайвець Ользі Федорівні», замість вірного «Гаєвець Ользі Федорівні». При видачі документів [PERSON] не звернула уваги на цю помилку та не виправила її. На даний час виправити помилку в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ОД №029898 не можливо. У звязку з викладеним виникла необхідність звернутися до суду з даною позовною заявою. Позивачка в судове засідання не зявилась. На розгляд суду надійшла заява від представника позивачки з проханням розглянути справу в їх відсутність, на позовних вимогах наполягає (а.с.34). Представник відповідача - виконавчого комітету Ламбрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області сільський голова в судове засідання не зявився, на розгляд суду від нього надійшла заява з проханням розглянути справу в його відсутність, з позовними вимогами згоден (а.с.29), що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України. Представник третьої особи- Тарутинської районної державної адміністраціі Одеської області в судове засідання не зявився, на розгляд суду від нього надійшла заява з проханням розглянути справу в його відсутність, з позовними вимогами згоден (а.с.30). Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо це не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Так, з матеріалів справи вбачається, що 25 листопада 2003 року на підставі розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації №311/А-2003 від 13 серпня 2003 року [PERSON] отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД №029898, де в графі «прізвище, імя, по батькові» було вказано «Гайвець Ользі Федорівні», замість вірного «Гаєвець Ользі Федорівні» (а.с.11). З листа Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області №Д-898 від 05 жовтня 2017 року вбачається, що виправити помилку у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ОД №029898 неможливо (а.с.14). З копії свідоцтва про смерть серії І-ЖД №482167, виданого 28 лютого 2017 року Тарутинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області вбачається, що 06 жовтня 2011 року померла [PERSON] (а.с.10). З показів свідків [PERSON] (а.с.16) та [PERSON] (а.с.17) вбачається, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД №029898 де в графі «прізвище, імя, по батькові» помилково вказано «Гайвець» дійсно належить [PERSON]. За таких обставин, суд вважає встановленим факт належності [PERSON] Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №029898, виданого 25 листопада 2003 року на підставі розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації №311/А-2003 від 13 серпня 2003 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ст.ст. 1217, 1220, 1221, 1268 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право на спадщину або має право не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк в шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №029898, виданого 25 листопада 2003 року на підставі розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації №311/А-2003 від 13 серпня 2003 року належала земельна ділянка площею 2.36 га, розташована на території Ламбрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області. 06 жовтня 2011 року [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ЖД №482167, видане 28 лютого 2017 року Тарутинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області за актовим записом №09 (а.с.10). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді вказаних вище земельних ділянок. Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є її донька (позивачка по справі) [PERSON], що підтверджується: свідоцтвом про народження серії І-ЖД №508026, виданим 28 лютого 2017 року Тарутинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.8); свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІІ-ЖД №255977, виданим 17 квітня 1991 року (а.с.9). З довідки виконавчого комітету Ламбрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області №225 від 10 квітня 2017 року вбачається, що [PERSON], яка померла 06 жовтня 2011 року була зареєстрована на день смерті в будинку №39 по вулиці Садова села Ламбрівка Тарутинського району Одеської області разом з донькою [PERSON] (а.с.15). 30 березня 2017 року позивачка [PERSON] звернулась до Тарутинської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 30 березня 2017 року [PERSON], державний нотаріус Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області своєю постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій відмовила позивачці в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю документу, що посвідчує право власності на спадкове майно (а.с.7). Оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №029898, виданого 25 листопада 2003 року на підставі розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації №311/А-2003 від 13 серпня 2003 року на теперішній час втрачено, що підтверджується оголошенням в газеті «Знамя труда» №30 (8647) від 19 квітня 2017 року (а.с.12). Таким чином, позивачка, як спадкоємиця за законом, фактом подання заяви до нотаріальної контори прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON]. На підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування, позивачка набула право на це майно. При таких обставинах, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved