Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

представник позивачів адвокат [PERSON] звернувся в інтересах [PERSON], яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до відповідачів [PERSON], [PERSON], з позовом про визнання осіб такими, що втратили право на житло, визнання права на житло та зобовязання укласти договір найму, просив: -визнати [PERSON], 1967р. народження та [PERSON] [INFO] такими, що втратили право на користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS]; -визнати право на житло у квартирі [ADDRESS] за [PERSON] [INFO], разом з неповнолітніми дітьми [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]; [PERSON] [INFO]; [PERSON] [INFO]; -зобов'язати виконавчий комітет Стрийської міської ради укласти договір найму квартири [ADDRESS] з [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що [PERSON] з 02 вересня 1999р. перебуває з [PERSON] у зареєстрованому відділом РАЦС м.Стрия Стрийського МУЮ шлюбі. За час шлюбу у них народилось четверо дітей: [PERSON] 29.11.1999р. народження, [PERSON] [INFO], [PERSON] 01.08.2010р. народження, [PERSON] 24.10.2013р. народження. До 2007 року сім'я проживала за адресою: [INFO]. Дана квартира складається з двох житлових кімнат, житловою площею 26,6 кв. м. У цій квартирі також проживає мати позивачки - [PERSON] та брат - [PERSON] [INFO], який є інвалідом II групи. Відповідно до медичного заключения позивачка за станом здоров'я не може проживати в комунальній квартирі, в одній кімнатці з членами своєї сім'ї. У звязку з тим, що сімя разом проживала у неналежних житлових умовах та потребувала їх покращення, [PERSON] зверталась до виконкому Стрийської міської ради із заявою про покращення житлових умов шляхом надання іншого житла. 29.08.2006р. отримала відповідь за № К-2107/3.22, в якій вказано, що заява розглянута, але у зв'язку з гострим дефіцитом вивільненого житлового фонду покращити житлові умови на даний час немає можливості. При цьому порадили самим вишукувати вільне помешкання. В кінці 2007 р. сім'я позивачки вселилась у квартиру [ADDRESS] (попередня адреса вул.Замкова,6/14) в м.Стрий. На момент вселення у даній квартирі ніхто не проживав, нею часто користувалися безпритульні. Квартира була у занедбаному стані розбиті вікна, вибиті двері, залита нечистотами, які часто потрапляли у розташоване поверхом нижче помешкання. Позивачка разом із чоловіком [PERSON] провели у квартирі капітальний ремонт: замінили вікна та двері, провели побілку стін, відремонтували внутрішні комунікації, встановили унітаз та ванну, завезли свої меблі та почали проживати у даній квартирі, погасили борг за комунальні послуги, який існував на день вселення та продовжують оплачувати вартість таких. 15 квітня 2014р. [PERSON] виготовила технічний паспорт на спірну квартиру, з якого вбачається, що квартира складається з однієї житлової кімнати житловою площею 17,4 кв. м, кухні 9,8 кв. м, вбиральні площею 3,3 кв. м та коридору площею 2,9 кв. м. Загальна площа квартири 33,4 кв. м. Квартира обладнана водопроводом, каналізацією, газопостачанням, пічним опаленням, електроосвітленням. Таким чином дана квартира забезпечує мінімальні потреби для комфортного проживання сім'ї [PERSON] З моменту вселення у квартиру [ADDRESS] по даний час ніхто не пред'являв жодних претензій щодо проживання [PERSON] з сім'єю у даній квартирі. Позивачка повторно звернулась до виконкому міської ради із заявою про закріплення самовільно зайнятої квартири за її сім'єю, на яку отримала відповідь за № К-88/3.22ж від 02.12.2013 р., що для вирішення питання закріплення спірного житла за сімєю позивачки та захисту своїх цивільно-майнових прав необхідно звернутися із позовною заявою до Стрийського міськрайонного суду. [PERSON] від 23.07.2008 року, складеного комісією КП «Світанок», у даній квартирі проживали і були зареєстровані: квартиронаймач - [PERSON] 1967р.н., місце перебування якого невідоме; дружина - [PERSON] [INFO], яка померла 08.10.1997р.; син - [PERSON] [INFO] (зі слів мешканців будинку проживає на території Росії); мати - [PERSON] [INFO], яка померла 24.06.2008р. Оскільки виконком Стрийської міської ради не звернувся до суду з позовом про визнання осіб такими, що втратили право на користування спірним житлом, відмовляється укладати договір найму на спірну квартиру, [PERSON] для захисту своїх конституційних прав на житло змушена звертатись до суду з даним позовом. Враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] померли, а [PERSON] та [PERSON] до 23.07.2008р. понад півроку не проживали у квартирі та з 23.07.2008р. по час звернення до суду не проживають ній, їх слід визнати такими, що втратили право на користування спірним житлом. Реєстрація [PERSON] та [PERSON] у вище вказаній квартирі є перешкодою в укладенні договору найму з позивачкою. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON], покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, позов підтримали. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON], покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, позов підтримали, з огляду на те, що відповідно до інформації, наданої суду відділом АДР ГУ ДМС України у Львівській області від 10.04.2016р. за №5/85/16 відповідач [PERSON] не значиться зареєстрованим у спірній квартирі, зменшили позовні вимоги - просили визнати таким, що втратив право на користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS] лише [PERSON] 1967р. народження. Представник виконавчого комітету Стрийської міської ради [PERSON] в судовому засіданні ствердила, що позивачка дійсно перебуває на пільговій черзі на отримання житла як особа, яка потребує поліпшення житлових умов. На даний час надати їй будь-яке житло через відсутність такого. Щодо вирішення даного спору покладалася на думку суду. Відповідач [PERSON] згідно з вимогами ч.9 ст.74 ЦПК України викликався в судове засідання через оголошення у пресі (газета «Високий замок» від 9-11.12.2016р.), але на виклик суду повторно не зявились, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, тому суд розглянув справу за відсутності останнього та ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Органу опіки та піклування Стрийської міської ради, належним чином повідомлявся про місце і час розгляду справи, однак в судове засідання не зявився. Неявка останнього не перешкодила судовому розгляду. Заслухавши позивачку та її представника, представника відповідача - виконавчого комітету Стрийської міської ради, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.55 Конституції України та положень ст.ст.3, 11, 15, 59, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін самостійно, на власний розсуд розпоряджається своїми правами й зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Законодавець у ч.1 ст.16 ЦК установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених ст.16 ЦК з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення. Позивачка, вважаючи свої житлові права порушеними, просила їх захистити, визнавши на підставі ст.ст.71,72 ЖК України відповідача\~[PERSON] таким, що\~втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою №14 в будинку № 6 по вул.Героїв Небесної Сотні в м.Стрий; визнати за нею та її неповнолітніми дітьми право на житло у зазначеній квартирі та зобовязати виконавчий комітет Стрийської міської ради укласти з нею договір найму цієї квартири. Судом встановлено, що [PERSON] згідно із свідоцтвом про шлюб серія 1-СГ №002561 від 03.02.2005р. (а.с.6), з 02 вересня 1999р. перебуває з [PERSON] у зареєстрованому відділом РАЦС м.Стрия Стрийського МУЮ шлюбі, від якого має пятеро дітей: [PERSON] 29.11.1999р. народження, [PERSON] [INFO], [PERSON] 01.08.2010р. народження, [PERSON] 24.10.2013р. народження, [PERSON] 25.07.2016р. народження, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження: серія 1-СГ №002367 від 03.02.2005р., серія 1-СГ №072051 від 12.09.2006р., серія 1-СГ №255227 від 05.08.2010р., серія 1-СГ №387658 від 29.10.2013р., серія 1-СГ №507112 від 27.07.2016р. Як вбачається з копії паспорту громадянина України (а.с.3), позивачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. [PERSON] з довідкою МСЕК серія 10 ААВ №756599 остання є інвалідом другої групи. Відповідно до довідки за №718 від 10.03.2016р., виданої КП «Мрія» м.Стрий [PERSON] 1975р. народження, останній зареєстрований та проживає [INFO] і має склад сімї: мати [PERSON] 1954р. народження; брат [PERSON] 1977р. народження, дружина брата [PERSON] 1978р. народження, племінник Калин О-Д.В. 1997р. народження, племінник [PERSON] 1974р. народження, сестра [PERSON] [INFO]. Допитані судом свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] ствердили, що позивачка протягом 10 років проживає у спірній квартирі. Попередні мешканці вели аморальний спосіб життя, зловживали алкоголем, в результаті чого привели помешкання у непридатний для проживання стан. Де на даний час ці мешканці їм невідомо. Позивачка з чоловіком зробили ремонт у квартирі та придбали меблі. Свідок [PERSON] пояснила, що позивачка змушена була самовільно вселитися у спірну квартиру, оскільки міська рада не надавала їй іншого житла. Проживати за місцем реєстрації позивачка немає можливості так як на її ([PERSON]Г.) знаходиться син, який страждає психічним захворюванням і якого вона змушена доглядати. Відповідно до вимог ст.34 ЖК України, громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду та вносяться до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, порядок ведення якого визначає Кабінет Міністрів України. Суд вважає, що передбачені ст.34 ЖК України житлові права позивачки як особи, яка потребує поліпшення житлових умов, не порушені, оскільки остання відповідно до інформації, наданої виконкомом Стрийської міської ради, перебуває на квартирному обліку при міськвиконкомі на загальній черзі та на пільговій черзі під №683, як інвалід ІІ групи згідно з рішенням виконкому №373 від 24.11.2005р. З виготовленого 15 квітня 2014р. на замовлення [PERSON] технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], така складається з однієї житлової кімнати житловою площею 17,4 кв. м, кухні 9,8 кв. м, вбиральні площею 3,3 кв. м та коридору площею 2,9 кв. м. Загальна площа квартири 33,4 кв. м. Квартира обладнана водопроводом, каналізацією, газопостачанням, пічним опаленням, електроосвітленням. Відповідно до вимог ст.51 ЖК України , жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих [PERSON] народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської [PERSON] народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів [PERSON], представників громадських організацій, трудових колективів. Відповідно до вимог ст.58 ЖК України, єдиною підставою для заселення в приміщення є ордер, який видається на підставі про надання жилого приміщення в будинках житлового фонду місцевих рад, тому заселення без відповідного рішення виконкому та ордера, вважається самоуправним. [PERSON] із ст.61 ЖК України , користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Такими, що самоуправно зайняли жиле приміщення, вважаються особи, які вселилися в нього самовільно без будь-яких підстав або незважаючи на заборону про вселення. Позивачка в судовому засіданні ствердила, що, потребуючи поліпшення житлових умов, самоправно разом з сімєю у 2008р. вселилася у квартиру [ADDRESS] та проживає в ній до цього часу. Зазначені обставини підтверджені й [PERSON] від 23.07.2008р., що складений комісією КП «Світанок», з якого вбачається, що у квартиру по вул.Героїв Небесної Сотні (колишня вул. Замкова),6/14 в м.Стрий шляхом підбору ключів заселилася [PERSON] 1976р. народження, яка зареєстрована за адресою: [INFO]. Останній дано попередження про звільнення самовільно зайнятої квартири. Окрім цього комісією встановлено, у зазначеній квартирі проживали і були зареєстровані: квартиронаймач - [PERSON] 1967р.н., місце перебування якого невідоме; дружина - [PERSON] [INFO], яка померла 08.10.1997р.; син - [PERSON] [INFO] (зі слів мешканців будинку проживає на території Росії); мати - [PERSON] [INFO], яка померла 24.06.2008р. Відповідно до інформації, наданої суду відділом АДР ГУ ДМС України у Львівській області від 10.04.2016р. за №5/85/16, відповідач [PERSON] не значиться зареєстрованим у спірній квартирі. Отже, судом встановлено, що з числа мешканців, які були зареєстровані та проживали у [INFO] (колишня вул. Замкова),6/14 в м.Стрий, єдиним зареєстрованим на час судового розгляду значиться [PERSON] 1967р.н., місце перебування якого невідоме. [PERSON] з ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За змістом даної норми питання визнання особи такою, що втратила право на жиле приміщення, вирішується виключно в судовому порядку. Позивачем в даній категорії справ може бути наймодавець житла або один з наймачів житла. Особи, які користуються жилою площею тимчасово, тобто не мають самостійного права на нього (піднаймачі, тимчасові мешканці), не мають права на пред'явлення такого позову. Позивачем може бути також наймодавець (житлово-експлуатаційна організація тощо). Відповідно відповідачем по справі буде особа, яка втратила право користування житлом. Враховуючи наведене, суд вважає, що [PERSON], яка самоправно вселилася в спірну квартиру, не має права на пред'явлення позову про визнання відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS], оскільки згідно з чинним законодавством такий позов в даному випадку може бути предявлений лише наймодавцем, яким в даному випадку є виконком, або ж житлово-експлуатаційною організацією. У спорах про визнання права користування житловим приміщенням з позовом може звернутися особа, яка вважає, що набула право користування житловим приміщенням або наймач житла. Відповідачем у даній справі може бути лише наймодавець житла. Постанова Пленуму Верховного суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»\~\~зазначає, що вирішуючи питання про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен зясувати чи дотриманий порядок при їх вселення (п.9 постанови). Оскільки позивачка та члени її сімї самовільно вселилися у спірну квартиру, в якій значиться зареєстрованим [PERSON], тобто самоуправно зайняли жиле приміщення, суд не знаходить підстав визнати за останніми право на житло у спірній квартирі та зобов'язувати виконавчий комітет Стрийської міської ради укласти з позивачкою [PERSON] договір найму цієї квартири. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову представника позивача [PERSON] адвоката [PERSON] слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed