Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Прокурор Макарівського району звернувся до суду з позовом про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та договору дарування землі, посилаючись на те, що рішенням Макарівського районного суду Київської області від 18.05.2007 встановлено факт передачі у власність [PERSON] земельної ділянки загальною площею 1,5 га який дає право отримати Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку. На підставі вказаного судового рішення [PERSON] 02.10.2007 року отримано державний акт на право власності на землю серії ЯЕ №810532 з кадастровим номером 3222780600:06:015:0021 щодо земельної ділянки площею 1,5 га в с. Бишів, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010733000545. Водночас встановлено, що ухвалою апеляційного суду Київської області від 26.01.2009 року рішення Макарівського районного суду від 18.05.2007 року скасовано, а заяву [PERSON] про встановлення юридичного факту залишено без розгляду. У звязку з тим, що правова підстави для видачі [PERSON] державного акту на право власності на землю на сьогодні скасована, звернувся з відповідним позовом до суду, а також просив визнати недійсним договір дарування землі. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідачів та відповідачі в судовому засіданні проти позову заперечили, подавши письмові заперечення. Заслухавши думки учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи суд встановив наступні обставини. Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 18.05.2007 встановлено факт передачі у власність [PERSON] земельної ділянки загальною площею 1,5 га який дає право отримати державний акт на право власності на вказану земельну ділянку. На підставі вказаного судового рішення [PERSON] 02.10.2007 року отримано державний акт на право власності на землю серії ЯЕ №810532 з кадастровим номером 3222780600:06:015:0021 щодо земельної ділянки площею 1,5 га в с. Бишів, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010733000545. Водночас встановлено, що ухвалою апеляційного суду Київської області від 26.01.2009 року рішення Макарівського районного суду від 18.05.2007 року скасовано, а заяву [PERSON] про встановлення юридичного факту залишено без розгляду. Таким чином, правова підстава для видачі [PERSON] державного акту на право власності на землю на сьогодні скасована. Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 23.10.2013 року у справі №6-93цс-13, слідує, що державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядуванню або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема ст. ст. 116, 118 ЗК України. За аналогією, в даному випадку оскаржуваний державний акт видано відповідачу на підставі судового рішення і правомірність його видачі також залежить від законності судового рішення. Стаття 153 Земельного кодексу України визначає, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Так, встановлено, що 20.02.2010 року на підставі договору дарування [PERSON] відчужив своє право власності на земельну ділянку [PERSON], що зареєстрований в реєстрі за №182. Земельну ділянку, що була предметом договору дарування згідно його тексту оцінено в 219600 грн. Частиною 3 статті 388 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. За змістом ч. 1 ст. 388 ЦК України майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Враховуючи викладене, спірна земельна ділянка вибула з власності держави з порушенням вимог чинного законодавства, а тому існують всі правові підстави для витребування їх з незаконного володіння [PERSON] на користь держави на підставі ст. ст. 387, 388, 396 Цивільного кодексу України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідачами та їх представником не було подано жодного доказу, що б спростовував обставини, наведені у позові прокурора. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд також вважає за доцільне відхилити клопотання відповідачів про застосування строку позовної давності, оскільки як слідує з поданої прокурором постанови про проведення перевірки від 21.07.2014 року за №114, про обставини відчуження земельної ділянки на підставі цивільно-правової угоди прокурору стало відомо лише в липні 2014 року, що свідчить про те, що строк позовної давності прокурором не пропущено. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Виходячи з вищевикладеного, позов прокурора є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved