Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

Прокурор звернувся до суду з вказаним позовом 03.06.2016 року, який уточнив та просив суд стягнути з відповідача на користь на користь держави в особі Дніпропетровської обласної ради, в особі Комунального закладу «Криворізька міська клінічна лікарня № 8 Дніпропетровської обласної ради, витрати на лікування потерпілого [PERSON], [INFO], в розмірі 2 485, 28 грн. та судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог прокурор вказував, що ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21.04.2016 року, яка набрала законної сили 29.04.2016 року, кримінальне провадження № 12015040450001199 від 14.12.2015 року за обвинуваченням [PERSON], [INFO], на підставі ст.ст. 284,477 КПК України закрито в звязку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Закриття кримінального провадження щодо [PERSON], у звязку з відмовою потерпілого від обвинувачення є нереабілітуючою обставиною для відповідача та не є підставного для визнання його невинуватим у вчинені кримінального правопорушення щодо [PERSON], [INFO]. У звязку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий [PERSON], [INFO], перебував на лікуванні у травматологічному відділенні КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №8» ДОР з 13.12.2015 року по 21.12.2015 року, тобто 8 ліжко-днів, та на його лікування витрачено 2 485,28 грн. Обґрунтовуючи предявлення вимог в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної ради та КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 8» ДОР» прокурор вказував, що кошти витрачені лікарнею, яка фінансується з обласного бюджету, лікарня виконує важливі державні програми щодо охорони здоровя людей, діяльність закладу охорони здоровя має велике соціальне та економічне значення, безпосередньо впливає на життєвий рівень, здоровя та працездатність населення. Відповідно до ч. 3 ст. 128 КПК України позови в інтересах держави предявляються прокурором. У звязку з цим, прокурор позов підтримав в повному обсязі, наполягав на його задоволенні. Проти винесення заочного рішення не заперечував, про що надав заяву (а.с. 34). Представники Дніпропетровської обласної ради та КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 8» ДОР в судове засідання не зявилися, від кожного з них надійшли заяви, в яких вони просили справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі (а.с. 24, 23). Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про що свідчить поштове повідомлення про отримання ним особисто судової повістки 21.06.2016 року (а.с. 22) та поштове повідомлення, про направлення йому за останнім відомим місцем проживання судової повістки яке вернулося на адресу суду (а.с. 33). Отже на підставі ст.ст. 74,76 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомленою. Зі згоди прокурора, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд на місці ухвалив постановити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши прокурора, вивчивши матеріали справи, давши оцінку доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних законних підстав. Судом встановлено, що 13.12.2015 приблизно о 17:00 годині [PERSON], [INFO], з метою з'ясування відносин з сусідом [PERSON], [INFO], зайшов до помешкання останнього за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Красіно, л. Центральна, 63/6, де на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин з потерпілим [PERSON], вчинив сварку під час якої, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень наніс потерпілому [PERSON] рукою, стисненою в кулак, 2 удари по обличчю, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень останньому. Після чого, потерпілий [PERSON], щоб уникнути продовження сварки, вийшов з власної квартири на подвір'я будинку по вул. Центральна, 63, в с. Красіно Криворізького району Дніпропетровської області. 13.12.2015 близько 17-30 годині, продовжуючи протиправні дії, направлені на умисне спричинення тілесних ушкоджень, [PERSON], вийшов на подвір'я за потерпілим [PERSON] та наздогнавши його біля бетонного паркану вздовж дороги поряд з домоволодінням № 63 по вулиці Центральній в с. Красіно Криворізького району Дніпропетровської області, на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно, наніс не менше одного удару рукою, стисненою в кулак, в ліву частину плеча [PERSON], від якого потерпілий впав на ґрунтове покриття. Продовжуючи протиправні дії, направлені на умисне спричинення тілесних ушкоджень [PERSON], ногами, взутими у черевики, умисно наніс потерпілому [PERSON], який знаходився в лежачому стані, не менше 3 ударів по всій поверхні тулубу та кінцівок. В результаті чого, згідно висновку судово-медичної експертизи № 131 від 05.01.2016, [PERSON] заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритого багато скалкового перелому лівої плече в ої кістки в верхній та середній третині зі зміщенням уламків, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я (більше 21 доби). Своїми умисними діями [PERSON] вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України, за ознаками: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров'я, що встановлено обвинувальним актом у кримінальному проваджені за обвинуваченням [PERSON] внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12015040450001199 від 14.12.2015 року (а.с. 27-29). Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21.04.2016 року, яка набрала законної сили 29.04.2016 року, кримінальне провадження № 12015040450001199 від 14.12.2015 року за обвинуваченням [PERSON], [INFO], на підставі ст.ст. 284,477 КПК України закрито в звязку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення (а.с. 13-14). Закриття кримінального провадження щодо [PERSON], у звязку з відмовою потерпілого від обвинувачення є нереабілітуючою обставиною для відповідача та не є підставного для визнання його невинуватим у вчинені кримінального правопорушення щодо [PERSON], [INFO]. У звязку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий [PERSON], [INFO], перебував на лікуванні у травматологічному відділенні КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №8» ДОР з 13.12.2015 року по 21.12.2015 року, тобто 8 ліжко-днів (а.с. 15). Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину. В п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» від 07 липня 1995 року №11, зі змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму ВСУ від 03 грудня 1997 року №12, закріплено, що питання щодо відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року, що також закріплено. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно п. 2 вказаного Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Згідно наявної в матеріалах справи довідки КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 8» ДОР» вартість перебування хворого [PERSON] в стаціонарі за період з 13.12.2015 року по 21.12.2015 року складає 8 ліжко-днів х 310,66 грн. = 2 485,28 грн. (а.с. 15). Отже, суд вважає, що розрахунок витрат на лікування потерпілого [PERSON] виконаний відповідно діючих нормативно-правових актів, підтверджений відповідними належними та допустимими доказами та складає 2 485,28 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення звільняються від сплати судового збору. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позов прокурора задоволено в повному обсязі, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved