Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПЗУ УКРАЇНА» (надалі за текстом - ПРАТ СК «ПЗУ УКРАЇНА») звернулося до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення витрат по виплаті страхового відшкодування та судові витрати, посилаючись на те, що 14 серпня 2016 року з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль марки «RENAULT KANGOO», державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON], отримав механічні пошкодження. Постановою Малиновського районного суду м.Одеса від 12.10.2016р. відповідач був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 122-4, 124 КУпАП. Вищевказаний автомобіль був застрахований на підставі договору комплексного добровільного страхування приватного майна, загальної цивільно-правової відповідальності перед третіми особами, транспортного засобу та багажу, що ним перевозиться № 008585 від 15.07.2016р. на виконання якого, на підставі страхового акту, власнику пошкодженого вказаного транспортного засобу позивачем було сплачено страхове відшкодування у розмірі 5110,61 грн. Вказана сума відповідачем у справі в добровільному порядку позивачу не сплачується у звязку з чим позивач змушений звернутися до суду з зазначеним позовом. Представник позивача в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, у разі повторної неявки відповідача у судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у\~судове засідання\~не зявився,\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи двічіповідомлявся належним чином. Так, судом, відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України, надсилалися судові повістки про виклик до суду за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованого у встановленому законом порядку, однак, згідно з конвертами з судовими повістками, що повернулися до суду з довідкою відділення «Укрпошти» «адресат не проживає», що свідчить про неможливість вручення відповідачу судової повістки та відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України в цьому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачу належним чином. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету [PERSON] Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, що викладена у її письмовій заяві, суд вважає за можливе, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню і такий висновок суду ґрунтується на наступному. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із договору страхування, пов'язані з правом особи, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між ПрАТ СК «ПЗУ УКРАЇНА» (а.с. 43-52) та [PERSON] (а.с. 6) 15 липня 2016 року був укладений договір комплексного добровільного страхування приватного майна, загальної цивільно-правової відповідальності перед третіми особами, транспортного засобу та багажу, що ним перевозиться № 008585, на підставі якого позивач взяв на себе зобовязання у разі настання страхового випадку виплатити страхову суму в порядку, визначеному договором (а.с. 7). У звязку з укладенням зазначеного вище договору, [PERSON] було видано поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на транспортний засіб марки «RENAULT KANGOO», державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 8). Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля марки «RENAULT KANGOO», державний реєстраційний номер [NUMBER], є [PERSON] та має право керувати зазначеним автомобілем [PERSON] (а.с. 6). З довідки, виданої Управлінням патрульної поліції у м.Одесі МВС України вбачається, що автомобіль марки «RENAULT KANGOO», державний реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав механічні пошкодження (а.с. 9). Згідно звіту № PZU/2555/16 від 06 вересня 2016р. про оцінку вартості матеріального збитку, спричиненого пошкодженням транспортного засобу, розмір матеріальних збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу марки «RENAULT KANGOO», державний реєстраційний номер [NUMBER], складає 5610,61 грн. (18-19). Зазначена обставина підтверджується також Звітом № 2555/16 від 06 вересня 2016 року з оцінки вартості матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля [NUMBER], пошкодженого в результаті ДТП, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту зазначеного транспортного засобу становить 5610,61 грн. (а.с. 20-39). Як вбачається з Заяви про настання страхового випадку від 14.08.2016р., власник транспортного засобу «RENAULT KANGOO», державний реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON] звернувся до позивача за виплатою страхового відшкодування (а.с. 11-17). Відповідно до\~страхового акту\~№ UA2016081500040/д01/01\~від 09\~вересня 2016\~року,\~а також\~з урахуванням\~розрахунку страхового\~відшкодування до\~зазначеного вище\~страхового акту,\~підлягає відшкодуванню\~за договором\~страхування страхове\~відшкодування,\~з урахуванням\~франшизи в\~розмірі 5110,61\~грн.\~(а.с.\~40,\~41). Згідно платіжного доручення № 45776 від 09.09.2016р. ПрАТ СК «ПЗУ УКРАЇНА» на підставі договору № 008585 від 15.07.2016р. перераховано страхове відшкодування в порядку регресу власнику пошкодженого транспортного засобу «RENAULT KANGOO», державний реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON] 5110,61 грн. (а.с. 42). Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Отже, у позивача виникло право вимоги, до особи, відповідальної за завдані збитки. Згіднопостанови Малиновського районного суду м.Одеси від 12.10.2016р. [PERSON], відповідача у наявній справі, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за те, що він 14 серпня 2016 року, приблизно о 01 год. 50 хв., по вул.Добровольського м.Одеси, керуючи автотранспортним засобом марки «ВАЗ 21011», державний реєстраційний номер [NUMBER], будучи причетним до ДТП з транспортним засобом марки ««RENAULT KANGOO», державний реєстраційний номер [NUMBER], залишив місце ДТП, чим порушив п. 2.10 Правил дорожнього руху України. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди транспорті засоби отримали механічні пошкодження (а.с. 10). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обовязковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, зазначена норма закону встановлює преюдиційні обставини, від доказування яких звільняються сторони та інші особи, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 29 Закону України Закону України\~«Про обовязкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів»у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати повязані з поновлюваним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання власника або законного користувача транспортного засобу. Якщо транспортний засіб необхідно за поважними причинами розташувати на стоянку, до розміру шкоди додаються також затрати по евакуації транспортного засобу до стоянки та сплата за услуги стоянки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.\~\~\~\~\~\~ Як передбачено ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Судом с достовірністю встановлено, що згідно Звіту № 2555/16 від 06 вересня 2016 року з оцінки вартості матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля [NUMBER], пошкодженого в результаті ДТП, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту зазначеного транспортного засобу становить 5610,61 грн. (а.с. 20-39). ПрАТ СК «ПЗУ УКРАЇНА» являючись страховиком, виплатив позивачу страхове відшкодування на підставі договору № 008585 від 15.07.2016р. за пошкоджений в результаті спричиненої відповідачем ДТП транспортний засіб «RENAULT KANGOO», державний реєстраційний номер [NUMBER] в сумі 5110,61 грн. (а.с. 42). Таким чином, до позивача переходить право відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу у розмірі фактично сплаченого позивачем страхового відшкодування у звязку з пошкодженням зазначеного транспортного засобу з вини відповідача. Після виплати страхового відшкодування у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні повністю знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що позивач, який відшкодував шкоду, завдану відповідачем у справі, має право зворотної вимоги (регресу) до [PERSON] у розмірі виплаченого відшкодування і відповідач по справі має відшкодувати позивачу понесені позивачем збитки, сплачені Страхувальнику при настанні страхового випадку. Однак, оскільки відповідач свідомо ухилився від виконання свого обовязку, покладеного на нього законодавством, сума страхового відшкодування підлягає стягненню з нього в примусовому порядку в розмірі, зазначеному позивачем. Відповідно до ст. 141 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки його позов задоволено та понесені витрати підтверджені відповідним платіжним дорученням (а.с. 4). На підставі ст. ст. 22, 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved