Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, вказавши, що відповідачка, яка проживає в квартирі [ADDRESS], в порушення діючого законодавства, не вносила у повному обсязі квартирну плату, у зв'язку з чим за період з 01.07.2011 року по 01.12.2014 року утворилася заборгованість у розмірі 2395,22 гривень. 14.07.2014 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя за заявою ЖКП «Житло «Центр» було винесено судовий наказ № 2-н/263/696/2014 про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь стягувача заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.07.2011 року по 01.07.2014 року у розмірі 2515,20 гривень та у дольовому порядку судового збору у розмірі 121,80 гривень, по 60,90 гривень з кожного. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 04.11.2014 року вищевказаний судовий наказ було скасовано. До теперішнього часу борг залишається не погашеним, у зв'язку з чим позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідачки на їх користь заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.07.2011 року по 01.12.2014 року у розмірі 2395,22 гривень, а також судовий збір у розмірі 214,60 гривень. Представник позивача Ярошенко І.С. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, наполягала на їх задоволенні у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що послуги з утримання будинку та прибудинкової території не надаються взагалі або надаються неналежної якості, тому просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. У разі прийняття судом рішення про задоволення позовних вимог просила суд розстрочити сплату суми боргу на 5 платежів, по 440 гривень, у зв'язку з тим, що на даний час несе значні затрати на навчання дочки [PERSON], 1996 р.н., у Національному авіаційному університеті. Суд, з'ясувавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 22.07.2000 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1164. Після укладення шлюбу 05.04.2001 року, відповідачка [PERSON] отримала прізвище «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER]. Від 05.04.2001 року. Згідно особового рахунку № 72464 від 01.12.2014 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані та проживають власниця квартири [PERSON], а також [PERSON] та [PERSON] /а.с. 2/. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житло-комунальні послуги» споживачі зобов'язані своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги. Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 7 Закону України «Про житло-комунальні послуги», до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. Згідно ч. 3 ст. 32 Закону, розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою. З 01.11.2006 року, згідно рішення виконкому Маріупольської міської ради № 214 від 16.08.2006 року «Про тарифи на послуги по утриманню житла» та наказу Управління житлового господарства Маріупольської міської ради від 21.08.2006 року №76-1 «Про тарифи на послуги по утриманню житла», введено єдиний тариф для мешканців будинку в залежності від рівня благоустрою житла (три типу) та загальної площі житла. Так, квартира відповідачки відноситься до 3 типу житла. З 01.11.2008 року, згідно рішення виконкому Маріупольської міської ради №351/2 від 17.09.2008 року «Про внесення змін в рішення виконкому міської ради від 16.08.2006 №214 «Про тарифи на послуги по утриманню житла» розмір плати за утримання будинків та прибудинкової території для 3 типу житла складає 1,70 гривні за 1 м2 загальної площі з рентабельністю та ПДВ. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Судом встановлено, що в порушення норм діючого законодавства відповідачка не вносила у повному обсязі плату за утримання будинку та прибудинкової території, у зв'язку з чим за період з 01.07.2011 року по 01.12.2014 року утворилася заборгованість у розмірі 2395,22 гривень, що підтверджується наданим позивачем розрахунком. 14.07.2014 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя за заявою ЖКП «Житло «Центр» було винесено судовий наказ № 2-н/263/696/2014 про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь стягувача заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.07.2011 року по 01.07.2014 року у розмірі 2515,20 гривень та у дольовому порядку судового збору у розмірі 121,80 гривень, по 60,90 гривень з кожного. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 04.11.2014 року вищевказаний судовий наказ було скасовано /а.с. 6/. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підтвердження факту надання послуг на утримання будинку та прибудинкової території позивачем були надані акти виконаних робіт, які містяться у матеріалах справи /а.с. 14-21, 43-91/. Одночасно, суд не може взяти до уваги доводи відповідачки про те, що послуги з утримання будинку та прибудинкової території не надавалися взагалі або надавалися неналежної якості, оскільки, в порушення вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України, останньою не було надано про це жодних підтверджуючих доказів. Таким чином, оскільки факт порушення відповідачкою свого зобов'язання зі сплати послуг за утримання будинку та утримання прибудинкової території знайшов підтвердження у судовому засіданні, з [PERSON] на користь ЖКП «Житло «Центр» підлягає стягненню заборгованість за період з 01.07.2011 року по 01.12.2014 року у розмірі 2395,22 гривень. Крім того, клопотання відповідачки про розстрочку виконання рішення не підлягає задоволенню, оскільки відповідно вимогам ст. 373 ЦПК України, розстрочка є може бути застосована у виключних випадках та при наданні відповідних доказів, які відповідачка суду не надала, а оплата за навчання дочки судом не може враховуватися як виняткова обставина. Також, суду не було надано відомостей про доходи відповідачки та не обґрунтовано її скрутне матеріальне становище. Згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача судові витрати у розмірі 243,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved