Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Україна» (далі - позивач, ПрАТ «Україна») звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON].), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 4 724,57 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 243,60 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 12.02.2013 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мітсубісі», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], та автомобіля «Тойота», державний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Тойота», державний номер [NUMBER], було пошкоджено. Постановою суду винним у дорожньо-транспортній пригоді визнано [PERSON] На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «Україна». 25.02.2013 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування та в квітні 2014 року позивач виплатив потерпілому страхове відшкодування в розмірі 4 724,57 грн. Оскільки [PERSON] протягом трьох днів не повідомив письмово про настання дорожньо-транспортної пригоди, то він зобов'язаний відшкодувати позивачу понесені витрати. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.03.2015 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Україна» до [PERSON] про стягнення коштів в порядку регресу та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи, в порядку ст.ст. 74. 76 ЦПК України, повідомлений належним чином, в письмовому клопотанні просив розглядати справу за його відсутності, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи, в порядку ст.ст. 74. 76 ЦПК України, повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд, згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача, який повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 12.02.2013 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Тойота», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля «Мітсубісі», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Автомобіль «Тойота», державний номер [NUMBER], внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено, про що свідчить довідка (а. с. 8). Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.03.2013 року, що набрала законної сили, винним у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] (а. с. 9). Згідно п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Як визначено ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/5139787, цивільно-правова відповідальність [PERSON] у період з 20.09.2012 року по 19.09.2013 року щодо автомобіля «Мітсубісі», реєстраційний номер [NUMBER], була застрахована у ПрАТ «Україна». Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Отже, ПрАТ «Україна» відшкодовує шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю [PERSON] 25.02.2013 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування (а. с. 11). Згідно звіту № 2013-02-12/008 про оцінку автомобіля TOYOTA CAMRY, номерний знак [NUMBER], вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Тойота», державний номер [NUMBER], внаслідок його пошкодження з урахуванням ПДВ за винятком робіт складає 5 724,57 грн. (а. с. 18-26). Згідно затвердженого ПрАТ «Україна» страхового акту, страхове відшкодування, що належить до виплати [PERSON], становить 4 724,57 грн. (а. с. 15, 16). Вказана сума була перерахована ПрАТ «Україна» на рахунок [PERSON], що підтверджується платіжними дорученнями від 11.04.2014 року № 8478, № 8479 (а. с. 16, 17). Як визначено у пп. ґ п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно п. 33.1.2 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний, зокрема, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Оскільки [PERSON] у визначений законом трьохденний строк не повідомив письмово ПрАТ «Україна» про настання дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля «Мітсубісі», реєстраційний номер [NUMBER], та не підтвердив документально неможливість виконати зазначений обов'язок, то у ПрАТ «Україна» виникло право регресу до нього. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження сплати позивачеві регресної заборгованості, що утворилась внаслідок виплати страхового відшкодування потерпілій особі, відповідач не надав. Таким чином, позовні вимоги ПрАТ «Україна» щодо стягнення в порядку регресу з [PERSON] грошових коштів в розмірі 4 724,57 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, згідно платіжного доручення від 23.01.2015 року № 60, позивач при зверненні до суду сплатив 243,60 грн. судового збору. Отже, оскільки суд задовольняє позовні вимоги, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 243,60 грн. у відшкодування судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved