Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

Представниця позивача [PERSON], що діє за довіреністю в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом, який пізніше уточнила, до [PERSON] про визнання за [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], право власності на будинок № 11/36, розташований по вул. Чкалова в смт. Мангуш Мангушського району Донецької області, загальною площею 58,0 кв.м., житловою площею 36,0 кв.м., як за спадкоємцем за заповітом після смерті батька - [PERSON], померлого 13.02.2011 року, вказавши наступне. Позивачка по справі є рідною донькою [PERSON] і онукою [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження. [PERSON], відповідачка по справі, є її рідною тіткою, сестрою [PERSON] і дочкою [PERSON], що також підтверджується її свідоцтвом про народження, випискою про підтвердження дошлюбного прізвища, свідоцтвом про шлюб батьків. [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № 735 від 10.11.1984 року, зареєстрованого в БТІ, належав житловий будинок розташований в смт. Мангуш по вул. Чкалова, 11/36. За життя нею був складений заповіт, яким вона заповіла вказаний будинок своїм дітям [PERSON] і [PERSON] 25.06.1997 року [PERSON] померла, після смерті якої Першотравневою державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу, однак свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок видано не було. 13.02.2011 року помер батько позивачки [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді вищевказаного будинку в смт. Мангуш по вул. Чкалова, 11/36 (даний будинок перейшов йому у спадок від матері, він спадок прийняв, але свідоцтво про право на спадщину не оформив). У встановленому законом порядку [PERSON] звернулася в Першотравневу державну контору з заявою про прийняття спадщини і нотаріус завів спадкову справу. У травні 2017 року, [PERSON] звернулася в Першотравневу державну контору з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок після смерті [PERSON] на ім'я позивачки. Однак, вивчивши подані документи нотаріус повідомила про те, що видати спадщину не представляється можливим у зв'язку з тим, що спадкова справа здана в архів, а архів знаходиться в м. Донецьку, який і нині є окупованою територією і доступу до нього немає. Отже, [PERSON], як спадкоємиця після смерті батька, не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом набудинок № 11/36, розташований по вул. Чкалова в смт. Мангуш Мангушського району Донецької області, у звязку з чим була змушена звернутися до суду. В судове засідання позивачка не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Представниця позивача, яка діє за довіреністю, в судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивача, вважає їх законними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідачка у судове засідання також не зявилася, до суду надала письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. У відповідності до вимог ст.ст.169,\~197\~ч.2\~ЦПК України, суд розглядає справу без участі сторін, які належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вислухавши представницю позивача, з урахуванням доказів, що є у матеріалах цивільної справи, приходить до наступного. Так, дійсно [PERSON] є рідною донькою [PERSON] і онукою [PERSON], а [PERSON] є її тіткою, що підтверджується свідоцтвами про народження, випискою про підтвердження дошлюбного прізвища, свідоцтвом про шлюб батьків(а.с.5-9). На підставі свідоцтва про право власності № 735 від 10.11.1984 року зареєстрованого в БТІ, [PERSON] належав житловий будинок розташований в смт. Мангуш по вул. Чкалова, 11/36 (а.с.14-16). За життя нею був складений заповіт, яким вона заповіла вказаний будинок своїм дітям [PERSON] і [PERSON] (а.с.12). Як вбачається зі свідоцтв про смерть серії І-НО №227112 від 16.09.1997 року та серії І-НО №520679 від 14.02.2011 року [PERSON] померла 25.06.1997 року, а [PERSON] помер 13.02.2011 року (а.с.10-11). Після смерті [PERSON] Першотравневою державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу, однак свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок видано не було. Після смерті батька позивачка звернулася в Першотравневу державну контору з заявою про прийняття спадщини, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №257/02-31 від 24.05.2017 року її представниці [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що спадкова справа заведена на [PERSON] здана в архів, а архів знаходиться в м. Донецьку, який нині є окупованою територією і доступу до нього немає (а.с.18). Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В п. 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, що при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: - місце відкриття спадщини; -\~коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України. Згідно із положенням ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. У відповідності до\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст.61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд не в змозі встановити коло спадкоємців у звязку з відсутністю спадкової справи, а тому приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. У силу вимог\~ст.60 ЦПК України\~позивачем не надано інших доказів на спростування встановлених судом обставин, у звязку з чим суд вважає що взадоволенні позовних вимог [PERSON], в інтересах якої діє за довіреністю представник [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно слід відмовити у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed