Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

Представник позивача Смірнов С.М. звернувся до суду з цим позовом в інтересах позивача [PERSON] і просив стягнути з відповідача [PERSON] 3958,74 грн матеріальної шкоди та судові витрати на загальну суму 5378,80 грн (а.с.1-7). Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач є матір`ю учня 5-А класу НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів-ліцей» [PERSON] . Однокласником [PERSON] є [PERSON] , який є сином відповідача [PERSON] 04.10.2019 року о 08.20 год. відповідач зайшла до класного кабінету 5-А класу НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів-ліцей», взяла до рук мобільний телефон «Samsung SM-A105FZKGSEK», яким користувався син позивача та кинула його на підлогу, після чого наступила на нього ногою. Внаслідок таких дій відповідача мобільний телефон розбився і ремонту не підлягає. З цього приводу позивач звернулася до Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області, однак їй було повідомлено, що в діях відповідача відсутній склад кримінального правопорушення, а тому запропоновано звернутися до суду в порядку цивільного судочинства. Представник позивача вказує, що мобільний телефон був придбаний позивачем 03.08.2019 року, його вартість на момент придбання склала 3699,90 грн, а вартість комплектуючих, які були придбані в цей же день - 258,84 грн. З метою досудового врегулювання спору позивач надіслала відповідачу листа з вимогою відшкодувати заподіяну їй матеріальну шкоду, однак на такий лист відповідач жодним чином не відреагувала. Тому позивач змушена звернутися до суду для захисту свого порушеного права. Судові витрати позивача складаються з 4610,40 грн витрат на правничу допомогу та 768,40 грн сплаченого судового збору. Ухвалою від 14 січня 2020 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Смірнов С.М. позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] підтримала наданий нею відзив та додатково пояснила, що 02.10.2019 року її син [PERSON] прийшов додому зі школи та не повідомив, що його телефон розбили. Розповів про це відповідачу лише 03.10.2019 року. У зв`язку з цим відповідач прийшла до школи 04.10.2019 року. На її запитання для чого він так вчинив, [PERSON] почав поводитись зухвало, говорив, що він розіб`є свій телефон і скаже всім, що це зробила вона. Через тиждень після цього відповідача викликали до поліції для з`ясування обставин пошкодження телефону, який знаходився в користуванні [PERSON] .. Після цього позивач підійшла до неї і просила повернути гроші за пошкоджений телефон, а на зустрічну вимогу відшкодувати вартість пошкодженого телефону, який перебував в користуванні [PERSON] позивач не відреагувала. Пояснення надані працівникам поліції відповідач дійсно підписала, однак насправді вона не визнає себе винуватою у пошкодженні телефону позивача. Крім того, відповідач [PERSON] у своєму відзиві на позов, який надійшов до суду 31.01.2020 року позовні вимоги не визнала повністю. Вказала, що обставини, які викладені в позові не відповідають дійсності, оскільки вона дійсно 04.10.2019 року о 08.20 год. зайшла до класного кабінету 5-А класу НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів-ліцей» для того, щоб з`ясувати у сина позивача для чого останній 02.10.2019 року розбив мобільний телефон її сина [PERSON] марки «Meizu Mx 5», вартістю 7617 грн. З даного приводу відповідач 29.11.2019 року зверталася до Жмеринського ВП. В свою чергу син позивача [PERSON] почав зневажливо відповідати відповідачу та повідомив, що вона все рівно нічого не зможе довести та почав погрожувати, що зараз умисно розіб`є свій телефон і скаже, що це зробила [PERSON] . Саме це і реалізував син позивача, тому вважає, що вимоги позивача про відшкодування їй майнової шкоди є необґрунтованими та безпідставними. Відповідач вважає, що додані до позовної заяви копія квитанції 35498 від 30.10.2019 року сервісного центру про несправність мобільного телефону та копія акту виконаних робіт №00000005498 від 30.10.2019 року ФОП [PERSON] про несправність мобільного телефону не є належними доказами, оскільки не підписані замовником. Крім цього, відповідач вважає, що жодним нормативним актом не дозволяється користування учнями загальноосвітніх шкіл мобільними телефонами. Тому вчителі та керівництво школи, які дозволяють учням користуватися телефонами повинні забезпечити умови зберігання та використання мобільних телефонів, оскільки саме вони повністю відповідають за учнів та їх безпеку. Просила повністю відмовити в задоволенні позову (а.с.42-44). Малолітній свідок [PERSON] в судовому засіданні надала пояснення, згідно з якими вона навчається в одному класі з [PERSON] та [PERSON] .. Пам`ятає, що [PERSON] прийшов зі своїм телефоном в руках. Тоді прийшла мама [PERSON] і почала зі [PERSON] розмовляти про те, що останній побив телефон її сина. Хід розмови [PERSON] не пам`ятає. Врешті мама [PERSON] вихопила телефон у [PERSON] , кинула його на підлогу та почала топтати. При цьому інших дорослих у поруч не було, оскільки була перерва, подія відбулась на коридорі біля класу. Пізніше прийшла класний керівник. [PERSON] зателефонувала матері і розповіла про те, що сталося. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є класним керівником в 5-А класі НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів-ліцей». Очевидцем події, яка відбулась 4 жовтня 2019 року [PERSON] не була. Учні класу [PERSON] та [PERSON] підійшли до неї, віддали їй корпус телефону та розтрощені елементи, пояснили, що приходила мама [PERSON] і побила телефон [PERSON]. [PERSON] зайшла в клас, побачила, що діти плачуть і намагалась з`ясувати що трапилось. Відповідач при цьому не заперечувала, що це вона розбила телефон, пояснювала, що [PERSON] пошкодив майно її дитини, тому вона вирішила так вчинити. Всі були збентежені поведінкою відповідача. [PERSON] часто пропускає школу. Явних суперечок між ним та [PERSON] не було. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працює вчителем праці в НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів-ліцей». Вона йшла зранку на робоче місце і проходила повз кабінет 5-А класу і випадково стала свідком того як відповідач кидає телефон на підлогу, потім добиває цей телефон, а хлопчик плаче. При цьому відповідач стояла на порозі класу, а кидала телефон за поріг в клас. Свідок зробила їй зауваження, яке відповідач проігнорувала. Після цього відповідач пішла. Що було далі свідок не бачила. Заслухавши пояснення учасників справи, свідків, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступне. Відповідно до копії свідоцтва про народження, позивач є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Згідно з довідкою НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів-ліцей» [PERSON] навчається в 5-А класі цього навчального закладу (а.с.14). Відповідно до копій квитанцій ТОВ «ТЕХ-ЛАЙН» від 03.08.2019 року, цього ж дня було придбано мобільний телефон марки «Samsung Galaxy- A10 », вартістю 3699,90 грн, чохол та захисне скло до нього на загальну суму 158,94 грн. Послуга з поклейки захисного скла коштувала 99,90 грн (а.с.15). Згідно з копією квитанції №5498 від 30.10.2019 року позивач звернулася до сервісного центру «Reset» для здійснення ремонту пошкодженого телефону. При цьому вказано, що розбитий дисплейний модуль, деформований корпус (а.с.16). Відповідно до копії акту виконаних робіт від 30 жовтня 2019 року телефон не підлягає ремонту. На акті видно підпис та печатку ФОП [PERSON] (а.с.17). Згідно з копією листа начальника Жмеринського ВП від 29.10.2019 року №12714/212/01-2019 відсутні підстави для внесення заяви позивача до ЄРДР за ч.1 ст.194 КК України у зв`язку із відсутністю складу цього кримінального правопорушення. Позивачу рекомендовано звернутися до суду в порядку цивільного судочинства (а.с.18). В судовому засіданні було також досліджено матеріали перевірки звернення позивача до Жмеринського ВП з приводу події 04.10.2019 року по факту пошкодження мобільного телефону. В ході з`ясування обставин вищевказаної події працівниками поліції були допитані малолітній [PERSON] , позивач [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також відповідач [PERSON] .. Зокрема, остання в своїх поясненнях вказувала, що 02.10.2019 року [PERSON] побив її сину [PERSON] мобільний телефон, тому 04.10.2019 року вона прийшла до школи і побила телефон [PERSON]. [PERSON] пояснила, що відшкодує вартість побитого телефону тоді, коли їй відшкодують вартість її пошкодженого телефону. Згідно з копією досудової вимоги, позивач 21.11.2019 року звернулася до відповідача з вимогою відшкодувати заподіяну їй майнову шкоду. Лист було направлено з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу відповідача та отриманий останньою 25.11.2019 року (а.с.19, 20). Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, суд згідно з положеннями ст.ст.77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та недостатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд не приймає до уваги надані відповідачем копію заяви про кримінальне правопорушення за ч.1 ст.296 КК України (а.с.72-73), копію квитанції про прийняття мобільного телефону «Meizu Mx 5» на ремонт (а.с.74) а також копію товарного чеку про придбання цього мобільного телефону (а.с.75), оскільки ці документи є неналежними - не містять жодної інформації щодо предмета доказування. Предметом позову являється матеріально-правова вимога позивача до відповідача про стягнення матеріальної шкоди, завданої пошкодженням майна позивача. Підставою позову є неправомірні дії відповідача, яка умисно пошкодила належне позивачу майно. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно із ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Для настання деліктної відповідальності за ст.ст.1166,1167 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. Верховний Суд звернув увагу на те, що, хоча цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях і передбачає презумпцію вини завдавача шкоди, позивач повинен довести, що протиправні дії вчинено саме тією особою, до якого пред`явлено позов (постанова від 10.06.2019 року в справі № 591/5118/14-ц). Суд констатує, що поданими позивачем та його представником доказами, в тому числі показаннями допитаних в судовому засіданні свідків, повністю доведено поза розумним сумнівом, що саме відповідач 04.10.2019 року пошкодила належний позивачу мобільний телефон, який знаходився в користуванні її малолітнього сина [PERSON] .. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача в цій частині, оскільки вони не узгоджуються з дослідженими в судовому засіданні доказами. Відповідач не надала суду жодного доказу, який би підтвердив її версію події 04.10.2019 року в частині того, що малолітній [PERSON] сам умисно пошкодив мобільний телефон, який знаходився в його користуванні. В даному випадку протиправна поведінка відповідача стала причиною пошкодження мобільного телефону «Samsung SM -A105FZKGSEK», належного позивачу. Цей телефон був придбаний позивачем за два місяці до його пошкодження, ремонту після пошкодження не підлягає. Таким чином це майно для позивача є втраченим повністю. Відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню повна вартість пошкодженого телефону з придбаними комплектуючими. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Як видно з детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для розгляду справи від 06.03.2020 року, представник позивача витратив на надання правової допомоги позивачу 10.30 год. (а.с.124). Відповідно до рахунку №33 від 11.12.2019 року позивач сплатила своєму представнику гонорар за договором про надання правової допомоги 4610,40 грн (а.с.126). Крім цього, позивач при поданні позовної заяви до суду сплатила судовий збір у сумі 768,40 грн (а.с.8). У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати на правничу допомогу в сумі 4610,40 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved