Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом і просить стягнути із відповідача заборгованість за спожиту електричну енергію за Договором № 400127675 від 01 січня 2019 року в розмірі 39341 грн 48 коп. та судовий збір в розмірі 2270 грн 00 коп. Посилається на те, що відповідач є споживачем електричної енергії за адресою: Київська область, м. Переяслав, вул.Дружби, 36. До 01 січня 2019 року постачальником електроенергії було ПрАТ «Київобленерго», яке перейменоване у ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі». З 01 січня 2019 року постачальником електроенергії стало ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія». Договір між сторонами по справі був укладений шляхом приєднання відповідача до умов Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого на веб-сайті позивача, шляхом фактичного споживання відповідачем електричної енергії та часткової сплати рахунків за її споживання. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. Відповідач кошти за спожиту електроенергію не сплачувала, внаслідок чого станом на 31 липня 2021 утворилася заборгованість в розмірі 39341 грн 48 коп. Ухвалою від 10 вересня 2021 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою від 04 жовтня 2021 року справу було призначено до розгляду в судовому засіданні, для можливості належного повідомлення відповідача про день і час розгляду справи. В судове засідання представник позивача не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день і час розгляду справи повідомлена через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відзиву на позов не направила. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи та вирішити її на підставі наявних доказів. Судом встановлено наступне. Відповідач [PERSON] є власником житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу, посвідченого 01 липня 2003 року державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької міської державної нотаріальної контори Київської області, реєстровий номер 1917 (а.с.12). До 01 січня 2019 року постачальником електроенергії було ПрАТ «Київобленерго», яке перейменоване у ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі». З 01 січня 2019 року постачальником електроенергії стало ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія». Між сторонами по справі був укладений договір № 400127675 від 01 січня 2019 року шляхом приєднання відповідача до умов Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого на веб-сайті позивача. Відповідач, споживаючи електричну енергію та частково оплачуючи рахунки за її споживання, фактично погодився з умовами вищезазначеного Договору, що передбачено п.13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» та п.1.2.15 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, № 312 від 14 березня 2018 року. Із особової картки споживача [PERSON] (а.с.18) вбачається, що за період із 01 березня 2019 року по 31 липня 2021 року відповідачем кошти за використану електроенергію частково сплачувалися, що свідчить про визнання нею вищезазначеного Договору та фактичне споживання послуг, що надаються позивачем. Однак відповідач кошти за споживання електроенергії сплачувала частково, внаслідок чого станом на 31 липня 2021 року утворилася заборгованість в розмірі 39 341 грн 48 коп. (а.с.18). Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями ЦК України щодо порядку укладення правочинів, виконання зобов`язань, відповідальності за його невиконання, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст.203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до п.2.1 Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, відповідач в порушення вищезазначених вимог не виконує обов`язок щодо сплати коштів використану електроенергію, борг має місце і виник з підстав, зазначених позивачем. За таких обставин, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. В силу ст.141 ЦПК України судові витрати слід стягнути із відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 202, 203, 205, 207, 509, 526, 626,

Outcome: approved