Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом. В своїй заяві представник позивача зазначив, що [INFO] року помер брат позивача - [PERSON]. Позивач є спадкоємцем за законом. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, який вона не має можливості успадкувати через відсутність відповідних правовстановлюючих документів, у зв'язку з чим державний нотаріус Градизької державної нотаріальної контори Глобинського району Полтавської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину. Інші спадкоємці відсутні. Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд, визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] року брата - [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання позивач, представник позивача не з'явилися, подали до суду заяви, в яких просили справу розглядати за їх відсутності та вказали, що позовні вимоги підтримують. Представники відповідача та третьої особи -Сектору державної реєстрації Глобинської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, подали до суду заяви в яких просили справу розглядати за їх відсутності та вказали, що заперечень проти позову не мають. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи - Градизької державної нотаріальної контори Глобинського району Полтавської області в судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причину своєї неявки, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України,якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без повідомлення причин неявки. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об'єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія [NUMBER], виданого Святилівською сільською радою Глобинського району Полтавської області 26 квітня 2013 року (а.с. 7). Згідно довідки виконавчого комітету Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області №1249 від 07.12.2017 року за померлим [PERSON] згідно із записом №0329-1 в погосподарській книзі №4 сільської ради значиться нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями, 1962 року побудови, розташований по [ADDRESS] на не приватизованій земельній ділянці площею 0,25 га ( а.с.13). [PERSON] (позивач) є рідною сестрою померлого [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження та укладення шлюбу (а.с 8,9,10). [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Градизької державної нотаріальної контори Глобинського району Полтавської області із заявою про видачу на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] року [PERSON] 01 рудня 2017 року нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва, оскільки позивачем не було надано правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.12). Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи№217/2013, заведеної після померлого [INFO] року [PERSON], заяву про прийняття спадщини подала рідна сестра померлого - [PERSON], яка є спадкоємцем за законом. Нотаріусом визначено коло спадкоємців та встановлено, що єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після померлого [PERSON] є його рідна сестра - [PERSON], на ім'я якої видавалися свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 37-48). Згідно довідок виконавчого комітету Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області №55 від 06.02.2014 року та № 956 від 18.10.2013року [PERSON] на день смерті - [INFO] року був зареєстрований та постійно проживав один за адресою: [ADDRESS] (а.с. 43,44). Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] від 21 листопада 2017 року та висновку по будівництву №792/02-03 від 08.12.2017 року, житловий будинок літ. «А», загальна площа 59,7 кв.м; житлова площа 41,3 кв.м; погріб з шийкою літ. «В», прибудова літ. «а», гараж літ. «Б», сарай літ. «Г», убиральня літ. «Д», №1 ворота з хвірткою, №2 огорожа - збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм та правил (а.с. 16-20). Як вбачається із довідки КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради» №61/5064 від 28.11.2017 року, за даними архівного обліку станом на 31.12.2012 року право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано (а.с. 14). Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №111215545 від 22.01.2018 року, за житловим будинком [ADDRESS] право власності, інші речові права, іпотеки та обтяження не зареєстровані (а.с. 49). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тому позивач позбавлена можливості отримати дублікат правовстановлюючого документу на ім'я померлого. На час будівлі будинку в якому розташована квартира (у 1962 році) питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків». Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Запис в погосподарській книзі сільської ради про належність домоволодіння певній особі, був офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 статті 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до положень ч. 1,2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS], позивач є спадкоємцем за законом другої черги, яка прийняла спадщину після померлого брата у встановленому законом порядку. Спадкоємці першої черги, які прийняли спадщину відсутні, а отже позивач [PERSON] має право на успадкування названого майна. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позов є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved