Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Прокурор Генічеського району звернувся до суду в інтересах держави в особі комунального закладу Генічеська ЦРЛ з позовом до [PERSON], який мотивує тим, що відповідачем скоєно злочин передбачений ч. 1 ст.286 КК України, а саме скоєння ДТП внаслідок порушення вимог п.2.3 Правил дорожнього руху України. В результаті злочину, потерпіла [PERSON] після вчиненого злочину перебувала на стаціонарному лікуванні у комунальному закладі Генічеській ЦРЛ, в неврологічному відділенні з 15.09.2011 по 30.09.2011, тобто провела 15 ліжко-днів. Всього за цей час на лікування потерпілої районною лікарнею витрачено грошові кошти в сумі 2 551 грн. 95 коп., які до цього часу залишаються невідшкодованими лікарні. У зв'язку з вищевикладеним позивач просить суд стягнути з відповідача на користь Генічеської ЦРЛ витрати понесені у зв'язку з лікуванням [PERSON] в розмірі 2 551 грн. 95 коп. та покласти на відповідача судові витрати. Прокурор прокуратури Генічеського району в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просить позов задовольнити. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, не з'явився в судове засідання, причин своєї неявки не повідомив, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення прокурора прокуратури Генічеського району, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Постановою Генічеського районного суду від 11.12.2013 по справі № 653/3385/13-к [PERSON] від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.286 КК України звільнено в зв'язку з дійовим каяттям, на підставі ст. 45 КК України. Відповідно до п.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до довідки № 51/07 від 28.04.2014 наданої КЗ Генічеська ЦРЛ, потерпіла [PERSON] [INFO] знаходилась на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні з 15.09.2011 по 30.09.2011, тобто провела 15 ліжко-днів. Всього за цей час на лікування потерпілої районною лікарнею витрачено грошові кошти в сумі 2 551 грн. 95 коп., які до цього часу залишаються невідшкодованими лікарні. Згідно ч.І ст.1206 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до п.1,4. Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545 (далі - Порядок), сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та щоденної вартості його лікування. Відповідно до п.З Порядку, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи,яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. Отже, вина [PERSON] встановлена постановою суду, що відповідно до приписів цивільного законодавства України є підставою цивільної відповідальності останнього. Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи ту обставину, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, позивач звільнений від сплати судового збору, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судові витрати у сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.. На підставі ст.ст.. 22, 23, 61, 1206 ЦК України та

Outcome: approved