Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

Представник позивача Колодійчук Н.В. в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить постановити рішення, яким припинити стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 14 травня 2020 року, справа № 156/1184/19. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що від спільного подружнього проживання [PERSON] та [PERSON] у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 07 грудня 2020 року шлюб між сторонами було розірвано. На підставі рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 14 травня 2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. починаючи з 20 листопада 2019 року до досягнення дитиною повноліття. З пенсії позивача, щомісячно стягуються аліменти в розмірі 927 грн. на утримання дочки [PERSON] . Починаючи з 17 грудня 2020 року дочка сторін у справі, [PERSON] проживає разом із позивачем за адресою його зареєстрованого місця проживання. Відповідач з вказаного часу життям та здоров`ям дитини не цікавиться, участі у її вихованні та утриманні не приймає. Незважаючи на те, що дочка сторін проживає разом із позивачем, з останнього стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] на користь відповідача, яка аліменти витрачає для задоволення власних потреб, а не на утримання дитини. 23 серпня 2021 року рішенням виконавчого комітету Іваничівської селищної ради № 116 визначено місце проживання малолітньої [PERSON] разом з батьком [PERSON] , який зареєстрований в [ADDRESS] . Позивач є інвалідом 2 групи по зору, офіційно ніде не працює, єдиний його офіційний дохід є пенсія, частину якої сплачує на аліменти для дитини, однак утримує та забезпечує дитину він сам, а не відповідач. Позивачем створено всі належні та комфортні умови для фізичного та духовного розвитку дитини. Враховуючи, що відповідач участі у житті дитини не бере, коштів на її утримання не надає, а сплачені позивачем аліменти для дочки [PERSON] використовує для власних потреб, то позивач змушений звернутися до суду із вказаним позовом. В судове засідання представник позивача Колодійчук Н.В. не з`явилася, однак від неї надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задоволити повністю. Відповідач в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи повідомлялася своєчасно, шляхом направлення судових повісток. Також, відповідач викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Іваничівського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи про що свідчить розписка, яка міститься в матеріалах справи. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подала, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи, при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази, надані позивачем на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обґрунтування своїх позовних вимог, та, з`ясувавши фактичні обставини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову виходячи з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 07 грудня 2020 року розірвано.(а.с.19-21). Від спільного подружнього проживання у сторін по справі народилася дочка [PERSON] , [INFO] . (а.с.22). Згідно копії постанови про відкриття виконавчого провадження Головного державного виконавця Іваничівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Микитюка М.М. від 29 жовтня 2020 року слідує, що на виконанні у Іваничівському ВДВС перебуває виконавчий лист № 156/1184/19, який виданий 14 травня 2020 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. на дитину починаючи з 20 листопада 2019 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.24-25) Довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 30 червня 2021 року стверджується, що позивач [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] . (а.с.26). Рішенням виконавчого комітету Іваничівської селищної ради від 23 серпня 2021 року № 116 «Про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] », визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Зобов`язано [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у спілкуванні з малолітньою дочкою [PERSON] та у її вихованні. (а.с.35). Відповідно до акту обстеження умов проживання позивача [PERSON] , жителя [ADDRESS] складеного 25 травня 2021 року щодо обстеження умов проживання та виховання малолітньої дитини [PERSON] , умови проживання хороші, кімнати повністю умебльовані, прибрано, охайно, затишно. Наявні необхідні електроприлади , посуд є в достатній кількості. На момент обстеження малолітня [PERSON] проживає разом із батьком [PERSON] . Для дитини облаштоване спальне місце, є дитяче ліжко, постільна білизна чиста. Дочка має охайний вигляд, забезпечена одягом та взуттям відповідно до віку та сезону, забезпечена засобами гігієни, повноцінним харчуванням. [PERSON] має багато яскравих іграшок. Для дівчинки відведено досить місця. Стосунки у сім`ї родинні, безконфліктні. Зі слів [PERSON] мати [PERSON] , [PERSON] не проживає з дочкою, не займається її вихованням та не забезпечує її матеріально (а.с.30-31). Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, позивач [PERSON] є інвалідом другої групи по зору з дитинства довічно. (а.с.36). Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. З аналізу статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Судом встановлено, що з 17 грудня 2020 року дитина [PERSON] не проживає з матір`ю [PERSON] на користь якої були стягнуті аліменти з позивача - батька дитини, а проживає зі своїм батьком [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Іваничівської селищної ради від 23 серпня 2021 року № 116 місце проживання малолітньої [PERSON] визначено разом із батьком [PERSON] . Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Судом належно встановлено, що дитина проживає з батьком - позивачем по справі та повністю знаходиться на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явилася, відзив стосовно позовних вимог із зазначенням заперечень щодо позову на адресу суду не надіслала. У зв`язку з наведеним, відповідачем протилежного змісту позовних вимог не доведено. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання дочки [PERSON] , які стягуються на підставі рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 14 травня 2020 року. Припинення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з нею не проживала і знаходилась у платника аліментів, то припинення стягнення аліментів має бути з дати подання позову до суду, тобто з 13 вересня 2021 року. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів, є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 вище вказаної статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За таких обставин з відповідача в дохід держави необхідно стягнути 908 грн. судових витрат зі сплати судового збору. Також до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати за надану професійну правничу допомогу в розмірі 2500 грн. понесення яких підтверджується, договором про надання правничої допомоги від 14 травня 2021 року; копією квитанції № 0.0.22577553072.1 від 08 вересня 2021 року на суму 2500 грн.; копією акту надання послуг № 59 від 09 вересня 2021 року; ордером ПТ № 088529 про надання правової допомоги від 10 вересня 2021 року. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved