Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за кредитним договором №KF49968 від 11 червня 2008 року, покликаючись на те, що відповідно до даного кредитного договору відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 235000,00 доларів США, строком до 09 червня 2023 року, зі сплатою процентів у розмірі 12,50% річних. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 12 червня 2008 року було укладено договір поруки між банком та [PERSON], відповідно до якого він на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язаннях відповідача [PERSON], які виникають з умов кредитного договору. Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 08 листопада 2012 року було укладено договір поруки №KF49968 між банком та [PERSON], відповідно до якого вона на добровільних засадах взяла на себе зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язаннях відповідача [PERSON], які виникають з умов кредитного договору. У порушення ст. 526 ЦК України та умов кредитного договору відповідач [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 10 жовтня 2016 року загальна заборгованість відповідача перед ПАТ «ВіЕс Банк», правонаступником якого є ТзОВ «Траст Фінанс», становить 156748,07 доларів США, що еквівалентно 4050508,85 грн. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на їх користь суму заборгованості за кредитним договором №KF49968 від 11 червня 2008 року в розмірі 156748,07 доларів США, що еквівалентно 4050508,85 грн., з відповідача [PERSON], який є соладірним боржником в сумі 156748,07 доларів США, що еквівалентно 4050508,85 грн. та з відповідача [PERSON], яка є солідарним боржником в сумі 63146,21 доларів США, що еквівалентно 1457504,51 грн. та 14666,79 грн., а також стягнути солідарно з відповідачів сплачений судовий збір у розмірі 60757,63 грн. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом про визнання кредитного договору недійсним, покликаючись на те, що при укладенні кредитного договору №KF49968 від 11 червня 2008 року банк не виконав вимоги закону про дотримання істотних умов договору, щодо надання позичальнику об'єктивної, повної та достовірної інформації, про умови кредиту під час укладення договору про надання споживчого кредиту забезпеченого іпотекою, які є істотними для такого виду договорів а також те, що банк в умовах кредитного договору, приховав фактичне значення реальної процентної ставки та фактичне значення подорожчання кредиту, які суттєво відрізняються від тієї реальної процентної ставки за користування кредитом та, того розміру подорожчання кредиту, які були обумовлені та узгодженого між сторонами кредитного правочину в його умовах, що на переконання позивача, є ознаками введення його банком в оману. Просить визнати недійсним кредитний договір №KF49968 від 11 червня 2008 року. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, дала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просить первісний позов задовольнити, у задоволенні зустрічного позову відмовити. Відповідачі та представник відповідача первісний позов заперечили у повному обсязі, з мотивів, викладених у зустрічній позовній заяві. Просять у задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний позов задовольнити. 07 серпня 2017 року представником відповідача заявлено клопотання про витребування доказів у позивача, яке судом задоволено. 07 серпня 2017 року представником відповідача заявлено клопотання про призначення у справі судово-економічної експертизи, яке судом задоволено. 03 жовтня 2018 року представником позивача заявлено клопотання про заміну позивача у справі, яке судом задоволено. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що у задоволенні первісного позову слід відмовити за безпідставністю, зустрічну позовну заяву слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що згідно кредитного договору №KF49968 від 11 червня 2008 року, укладеного між ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого є позивач ТзОВ «Траст Фінанс» і [PERSON], позичальник [PERSON] отримав кредит для споживчих потребу розмірі 235000,00 доларів США з процентом за користування кредитом у розмірі 12,5% річних, строком до 09 червня 2023 року. На забезпечення виконання кредитного договору №KF49968 від 11 червня 2008 року між банком та [PERSON] 12 червня 2008 року було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель [PERSON] відповідає перед банком солідарно із боржником [PERSON] за виконання його зобов'язань за кредитним договором №KF49968 від 11 червня 2008 року. Також, на забезпечення виконання кредитного договору №KF49968 від 11 червня 2008 року між банком та [PERSON] 08 листопада 2012 року було укладено договір поруки № KF49968/S-4, відповідно до якого поручитель [PERSON] відповідає перед банком солідарно із боржником [PERSON] за виконання його зобов'язань за кредитним договором №KF49968 від 11 червня 2008 року. Ч. 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. У відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою . Згідно з п. 2.8 кредитного договору №KF49968 від 11 червня 2008 року позичальник зобов'язаний сплатити в день надання кредиту комісію в розмірі 2,0% від суми виданих коштів позичальнику. У відповідності до п. 2.9 кредитного договору №KF49968 від 11 червня 2008 року позичальник зобов'язаний сплатити у день підписання договору застави комісію банку за перевірку заставного майна в сумі 250,00 грн. Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень п.п. 22, 23 ст. 1, ст. 11 ,ч. 8 ст. 18, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв»язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) визначено, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. У частині 4 пункту 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»та ч.1 ст.6 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» встановлено: «У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством. Відповідно до ч.5 ст.11, стПро захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. З матеріалів кредитного договору №KF49968 від 11 червня 2008 року, судом встановлено, що в його змісті є відсутніми встановлені законодавством обов'язкові умови, які необхідні для його укладення, а саме банк, при укладанні спірного кредитного договору з позичальником не здійснив належно детальний, достовірний та об'єктивний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту згідно імперативних вимог п.2 ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.3 «Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року N 168; не зазначив належно вид і предмет кожної супутньої послуги з обґрунтуванням їх вартості згідно вимоги п.3.4 Правил; не визначив належно реальну процентну ставку в порушення вимоги п.3.3 Правил; не визначив та не вказав належно про абсолютне значення подорожчання кредиту в грошовому вигляді, згідно вимоги п.3.3 Правил, шляхом підсумовування всіх платежів здійснених споживачем як на користь банку, так і на користь третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту; в порушення вимоги п. 3.8 Правил, банк не встановив застереження, щодо попередження позичальника про настання валютних ризиків; згідно вимог п.3.4 Правил, не зазначив про усі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у зв'язку з отриманням кредиту, його обслуговування і погашенням. У відповідності до ст.638 ЦК, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір є неукладеним (не відбувся), коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б однієї його істотної умови, передбаченої законодавцем. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», підставою недійсності правочину, відповідно до ч.1 ст.215 ЦК, є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст.203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Зокрема, не є укладеним правочин (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). У відповідності до висновку експерта №4204 від 12 березня 2018 року згідно з вимогами «Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року N 168, згідно з умовами кредитного договору №KF49968 від 11 червня 2008 року сукупна вартість кредиту складає 483895,34 доларів США, в тому числі: погашення основної суми кредиту - 235000,00 доларів США, відсотки за користування кредитом - 223001,18 доларів США, платежі за надані супутні послуги на користь банку - 4751,51 доларів США, платежі за надані супутні послуги на користь третіх осіб - 21142,65 доларів США. Чиста сума кредиту становить 228838,98 доларів США. Абсолютне значення подорожчання кредиту складає 248895,34 доларів США, реальна процентна ставка складає 14,87%. Розрахунок заборгованості позичальника перед банком станом на 31 жовтня 2016 року не відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору та розрахунковим документам за кредитним договором №KF49968 від 11 червня 2008 року. Згідно з розрахунком заборгованості [PERSON] за кредитним договором №KF49968 від 11 червня 2008 року станом на 10 жовтня 2016 року загальна заборгованість [PERSON] становить 156748,07 доларів США, що еквівалентно 4050508,85 грн., однак відповідно до висновку експерта №4204 від 12 березня 2018 року такий розрахунок не відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору та розрахунковим документам за кредитним договором №KF49968 від 11 червня 2008 року, а відтак, суд не бере до уваги вказаний розрахунок. Крім того, враховуючи наведене, а також правову позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі №569/19957/14-ц, суд вважає, що банк ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого є позивач ТзОВ «Траст Фінанс», скористався тим, що відповідачу [PERSON] об'єктивно бракувало знань необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного кредитного договору №KF49968 від 11 червня 2008 року і він був введений в оману при отриманні кредитних послуг, а банк, в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» не надав [PERSON] відомості, які потрібні клієнту при укладенні кредитного договору та не зазначив їх в його змісті, а також під час укладання договору, банк приховав від позичальника повну та об'єктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту, чим ввів позичальника в оману, щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту, яку сплатив би позичальник банку, погашаючи кредит у порядку, визначеному графіком погашення заборгованості, внаслідок чого, на переконання суду, виходячи з положень ст.ст. 203,215,230,548 ЦК України, в момент підписання кредитного договору між сторонами, [PERSON] був введений в оману ВАТ «Електрон Банк» щодо істотних умов договору, ціни та відсоткової ставки, загальної сукупної вартості та абсолютного значення подорожчання кредиту, а відтак, у задоволенні первісного позову слід відмовити за безпідставністю, зустрічну позовну заяву слід задовольнити повністю. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги первісного позову не знайшли своє повне ствердження у судовому засіданні, оскільки представником позивача не надано суду достатніх, належних, достовірних та допустимих доказів у їх підтвердження, а тому у задовленні первісного позову слід відмовити, однак позовні вимоги зустрічного позову знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення у повному обсязі. А також, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, суд вважає, що з ТзОВ «Траст Фінанс» на користь [PERSON] 640,00 грн. сплаченого судового збору та 14880,00 грн. на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON] витрат, пов'язаних із залученням експерта.

Outcome: approved