Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду із позовом, в якому зазначає, що між позивачем [PERSON] та ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» був укладений кредитний договір №677016/2013 від 11.11.2013 року. 11.11.2014 року у позивача закінчився депозитний договір на суму 5000,00 доларів США. 11.11.2014 року позивачем до відділення філії №102 була надана заява про припинення пролонгації договору №677016/2013 від 11.11.2013р. та повернення коштів Позивач неодноразово звертався до Публічного акціонерного товариства «ВіЄйБі Банк» з вимогою повернення суми вкладу, але останній відмовлявся повертати кошти. 13.02.2015 року у відділенні ПАТ «Альфа-банк» позивач отримав грошові кошти у розмірі 2248,74 грн. і 79972,45 грн., що загалом складає суму у розмірі 82221,19 грн. За станом на 13.02.2015 року курс долара склав 25,918523 грн., що в еквіваленті на долари склало суму знято депозиту у розмірі 3172,30у.е. Згідно виписки по осбоврму рахунку , сформованому 11.11.2014 року сума заборгованості складає 5280,0202 доларів США А сума заборгованості , що залишалася за депозитним договором у розмірі 2107,72 у.е. відповідачі відмовляються повертати. На підставі викладеного просила визнати дії відповідача неправомірними та стягнути з відповідача [PERSON] адміністрації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» на користь позивача [PERSON], заборгованість за строковим договором банківського вкладу у загальному розмірі 2107,72 доларів США в еквіваленті на гривні згідно курсу НБУ на день винесення рішення, суму в розмірі 1000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, судові витрати у розмірі 2300,00 грн., які складаються з витрат на правову допомогу 2000,00 грн., витрати на нотаріальну довіреність 300,00 грн. 06.08.2015 року представник позивача по довіреності [PERSON] подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій остаточно просила визначити дії відповідача неправомірними та стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] заборгованість за строковим договором банківського вкладу у розмірі 48879,32 гривні, три проценти річних від простроченої суми за період з 20.03 2015 року по день винесення рішення, суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час просрочення з 20.03.2015 року по день винесення рішення. Стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 1000 гривень та судові витрати у розмірі 2300 гривень: витрати на правову допомогу у розмір 2000 гривень та витрати на нотаріальну довіреність у розмірі 300,00 гривень. Позивач та його представник до суду нез»явилися, від позивача [PERSON] надійшла заява з проханням розглянути справу за його відсутністю та відсутністю його представника [PERSON], позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Представник ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» в судове засідання нез»явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, надав клопотання про закриття провадження по справі, мотивуючи її тим, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи, повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Так, судом встановлено, що [PERSON] та ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» був укладений кредитний договір №677016/2013 від 11.11.2013 року та позивач розмістив вклад в іноземній валюті в сумі 5000 доларів США, виплата процентів 9% річних, строком на 13 місяців з дня укладання договору до 11 грудня 2014 року. 11.11.2014 року позивачем до відділення філії №102 була надана заява про припинення пролонгації договору №677016/2013 від 11.11.2013р. та повернення коштів. 13.02.2015 року у відділенні ПАТ «Альфа-банк» позивач отримав грошові кошти у розмірі 2248,74 грн. і 79972,45 грн., що загалом складає суму у розмірі 82221,19 грн. 16.02.2015 року позивач звернувся до Фонду Гарантування вкладів Фізичних осіб із вимогами про повернення несплаченої суми вкладу у розмірі 2107,72 доларів США. Згідно постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 року № 733 «Про віднесення Публічного [PERSON] товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» віднесено до категорії неплатоспроможних». Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 20.11.2014 року №123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», прийнято рішення про запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк». Згідно з ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Пунктом 1 ч.6 ст.36 цього Закону передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п»ятої цієї статті, не поширюється на зобов»язання банку щодо виплати коштів вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», так як відкликання ліцензії відповідача та прийняття рішення про ліквідацію банку прийнято 20.11.2014року, тобто у період дії цього Закону. Так, процедура повернення вкладу у разі ліквідації банку встановлена спеціальним Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за положеннями якого з дня призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст..46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст..52 вказаного Закону. Зокрема, вимоги вкладників фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.4 Закону України основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду, здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації банків, організовує відчуження активів і зобов»язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку. Відповідно до постанови Правління НБУ від 20 листопада 2014 року №733 ПАТ « «ВАБ» віднесено до категорії неплатоспроможних та рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.11.2014 року №123, згідно з яким з 21.11.2014 року запроваджено адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію. Згідно з ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі по тексту ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб») обмеження, встановлене пунктом 1 частини 5 цієї статті (щодо не здійснення виплат під час тимчасової адміністрації), не поширюється на зобовязання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Такі зобовязання банку виконуються банком у межах його фінансових можливостей у порядку, встановленому нормативно-правовими актами Фонду. З метою забезпечення виконання зобовязань банку Фонд має право надати банку цільову позику. Як вбачається з матеріалів справи 13.02.2015 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було сплачено [PERSON] грошові кошти в розмірі 2248,74 гривні та 79972,45 грн., що загальм складає 82221,19 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону. А отже, оскільки офіційний курс НБУ за станом на 20.11.2014 року (постанова Правління НБУ № 733 «Про віднесення ПАТ «ВАБ» до категорії неплатоспроможних») становив 1514,6067 грн. за 100 доларів США, суд дійшов висновку, що позивач отримав вклад та відсотки на нього у розмірі 82221,19 грн. в повному обсязі у відповідності до вимог ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Посилання позивача на те, що за відповідачем рахується заборгованість перед ним за неповернення банківського вкладу у розмірі 2107,72 доларів США є безпідставними, оскільки залишок грошових коштів у визначеному ним розмірі розрахований за офіційним курсом НБУ станом на день їх виплати, зокрема на 13.02.2015 року (25,918523 грн.), а не на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, що не відповідає вимогам Закону. На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що належних та допустимих доказів у розумінні стст. 58, 59 Цивільного процесуального кодексу України на підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивачем не надано, наведені обставинами свідчать про виконання відповідачем перед позивачем вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тому його дії слід визнати правомірними, а відтак позов в цій частині є необґрунтованим та не підлягає задоволенню. Також відповідно до п.3 ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), а також зобовязань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобовязань банку. У звязку з чим відмовити позивачу у задоволенні позову в частині стягнення трьох процентів річних від простроченої суми та індексу інфляції. У звязку з відмовою у задоволенні позовних вимог у повному обсязі суд також відмовляє у відшкодуванні моральної шкоди та стягнень витрат на правову допомогу та витрат на нотаріальні дії. Оскільки суд прийшов до такого висновку, за ст.88 ЦПК України йому слід відмовити у відшкодуванні понесених судових витрат. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з позивача підлягають стягненню на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн. за вимоги майнового характеру та 243,60 грн. за вимоги немайнового характеру, а всього 487,20 грн.

Outcome: approved