Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

прокурор Сихівського району м.Львова в інтересах держави в особі Комунальної 8-ої міської клінічної лікарні м.Львова звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Комунальної 8-ої міської клінічної лікарні м.Львова 2\~587 грн. 24 коп. витрат на лікування потерпілого від злочину [PERSON] В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вироком Сихівського районного суду м.Львова від 15.01.2015р., за результатами розгляду кримінального провадження про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, останнього визнано винним у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення та призначено покарання один рік обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробовуванням, призначено іспитовий строк 1 рік. Під час судового розгляду кримінальної справи встановлено, що [PERSON] 12.10.2014 р. близько 21 год. 45 хв., знаходячись в квартирі [ADDRESS], перебуваючи в стані алкогольного спяніння, на кухні вказаної квартири розпочав побутовий конфлікт з [PERSON], присутній при цьому потерпілий [PERSON], втрутився у вказаний конфлікт з метою його припинення, для чого відвів [PERSON] від [PERSON] в іншу кімнату. Після цього, повертаючись на кухню потерпілий підійшов до підсудного та схопивши його руку намагався вихопити ніж, який [PERSON] тримав у правій руці. В цей момент [PERSON], тримаючи ножа у руці, послабив свою руку, тоді коли [PERSON] намагаючись відібрати ніж потягнув її на себе, таким чином, необережно спричинив потерпілому проникаюче ножове поранення передньої черевної стінки, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження. Того ж дня, 12.10.2014 р., [PERSON] був доставлений в реанімаційне відділення Комунальної 8-ої міської клінічної лікарні м.Львова. Згідно листа Комунальної 8-ої міської клінічної лікарні м.Львова №700 від 13.05.2015р. [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у реанімаційному відділенні Комунальної 8-ої міської клінічної лікарні м.Львова з 12.10.2014р. по 13.10.2014р., з 13.10.2014р. по 20.10.2014р. у хірургічному відділенні. Загальна сума затрачених Комунальною 8-ою міською клінічною лікарнею м.Львова коштів на лікування [PERSON] становить 2\~587 грн. 24 коп. Оскільки вина [PERSON] у вчинені кримінального правопорушення встановлена в судовому порядку та визнана повністю останнім, прокурор Сихівського району м.Львова, як представник інтересів держави в суді, просить на підставі ст.1206 ЦК України, стягнути з [PERSON] в користь медичного закладу понесені витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні змісту позову, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, копію позовної заяви з додатками отримав та був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, жодних письмових пояснень, щодо розгляду вказаної справи ним подано не було, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи наведене та відсутність заперечень зі сторони представника позивача, суд вважає за можливе на підставі ст.224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення прокурора, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені цією особою. Вироком Сихівського районного суду м.Львова від 15.01.2015р. у справі №464/12419/14-к обвинуваченого [PERSON], 10.05.1981р.н., визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України та засуджено на один рік обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробовуванням, призначено іспитовий строк 1 рік. Як вбачається зі змісту вищевказаного судового рішення, при розгляді кримінального провадження судом було встановлено, що [PERSON] 12.10.2014 р. близько 21 год. 45 хв., знаходячись в квартирі [ADDRESS], перебуваючи в стані алкогольного спяніння, на кухні вказаної квартири розпочав побутовий конфлікт з [PERSON], присутній при цьому потерпілий [PERSON], втрутився у вказаний конфлікт з метою його припинення, для чого відвів [PERSON] від [PERSON] в іншу кімнату. Після цього, повертаючись на кухню потерпілий підійшов до підсудного та схопивши його руку намагався вихопити ніж, який [PERSON] тримав у правій руці. В цей момент [PERSON], тримаючи ножа у руці, послабив свою руку, тоді коли [PERSON] намагаючись відібрати ніж потягнув її на себе, таким чином, необережно спричинив потерпілому проникаюче ножове поранення передньої черевної стінки, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження. Того ж дня, 12.10.2014 р., [PERSON] був доставлений в реанімаційне відділення Комунальної 8-ої міської клінічної лікарні м.Львова (а.с.3). Статтею 1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995р. №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров?я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993р. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. Як передбачено п.1 вказаного Порядку, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоровя, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Згідно листа Комунальної 8-ої міської клінічної лікарні м.Львова №700 від 13.05.2015р. [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у реанімаційному відділенні Комунальної 8-ої міської клінічної лікарні м.Львова з 12.10.2014р. по 13.10.2014р., з 13.10.2014р. по 20.10.2014р. у хірургічному відділенні. Загальна сума затрачених Комунальною 8-ою міською клінічною лікарнею м.Львова коштів на лікування [PERSON] становить 2\~587 грн. 24 коп., з яких реанімація 1\~252 грн. 43 коп.; хірургія 988 грн. 80 коп.; медикаменти 346 грн. 01 коп. (а.с.4) Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов підставним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідач дійсно вчинив злочин, внаслідок якого потерпілий [PERSON] перебував на лікуванні у Комунальній 8-ій міській клінічній лікарні м.Львова, закладом охорони здоровя були понесені витрати, а тому такі підлягають стягненню з останнього на користь медичного закладу. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання вказаного позову, відповідно до ст.88 ЦПК України, із відповідача слід стягнути на користь держави 243 грн 60 коп. судового збору.

Outcome: approved