Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант-Авто»» звернулося до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 17 червня 2013 року [PERSON], керуючи автомобілем марки ГАЗ/ д/з [NUMBER], допустив зіткнення з автомобілем марки «Опель» д/з [NUMBER], який належить [PERSON], внаслідок чого останній отримав механічні пошкодження. Згідно полісу обов'язкового страхування №АЕ/1444216 цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована у ПАТ «УСК «Гарант-Авто»». Постановою Ананьївського районного суду Одеської області за фактом порушення правил дорожнього руху винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON]. Згідно звіту №204 про оцінку колісного транспортного засобу, складеного оцінювачем, вартість відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу «Опель», д/з [NUMBER], внаслідок ДТП становить 27002 гривні 00 копійок. Позивач зазначає, що на підставі страхового акту ПАТ «УСК «Гарант-Авто»» сплатило власнику пошкодженого транспортного засобу «Опель» д/з [NUMBER], страхове відшкодування у розмірі 17852 гривні. Вимога про добровільне погашення заборгованості залишилась без задоволення, коштів в рахунок погашення заборгованості від відповідача не надходило, тому позивач звернувся до суду та просить задовольнити позовні вимоги. У судове засідання на розгляд справи представник позивача не з'явився, однак ПАТ «УСК «Гарант-Авто»» надало на адресу суду письмову заяву (а.с.42), відповідно до якої наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, та просить справу розглянути за відсутності їх представника. Відповідач - [PERSON] в судове засідання на розгляд справи також не з'явився, причину своєї неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, що відповідає вимогам ч.5 ст.74 ЦПК України, про що свідчать поштові повідомлення, які повернулися на адресу суду (а.с.41,47). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Взявши до уваги заяву позивача, вивчивши документи справи та давши оцінку в сукупності доказам, наданим сторонами, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі і такий висновок суду ґрунтується на наступному. Судом встановлено, що [PERSON] 19 червня 2013 року звернувся до ПАТ «УСК «Гарант-Авто»» з повідомленням потерпілої особи про дорожньо-транспортну пригоду з проханням оглянути його пошкоджений автомобіль марки «Опель-комбо» д/з [NUMBER](а.с.6). З копії пояснення [PERSON] щодо обставин виникнення дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 17 червня 2013 року, встановлено, що [PERSON] на своєму автомобілі марки «Опель-комбо» рухався по вул. Генуезській м. Одеса в напрямку площі 10-го Квітня на швидкості приблизно 30 км/г. в цей момент він відчув сильний удав в задню частину свого автомобіля. Удар було спричинено автомобілем марки «ГАЗ 33021», водія якого пояснив, що не зміг загальмувати з технічних причин (а.с.7). Згідно копії страхового акту №000010938/01 [PERSON] надано страхове відшкодування в сумі 17852 гривні (а.с.9). З копії платіжного доручення №34357 від 13 листопада 2013 року видно, що [PERSON] отримав від ПАТ «УСК «Гарант-Авто»» страхове відшкодування в розмірі 17 тисяч 852 гривні 00 копійок(а.с.14). Згідно копії постанови Ананьївського районного суду Одеської області від 07 серпня 2013 року по справі про адміністративне правопорушення №491/912/13-п р., на [PERSON] накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень, за те, що 17 червня 2013 року 0 14 годині 45 хвилин громадянин [PERSON], керуючи автомобілем марки ГАЗ д/з [NUMBER], в м. Одеса по вул. Генуезська, 1, не дотримав безпечної дистанції руху, в результаті чого допустив зіткнення з попереду рухаючимся автомобілем марки «Опель» д/з [NUMBER], після чого даний автомобіль зіткнувся з автомобілем марки «Тойота» д/з [NUMBER], спричинивши механічні пошкодження транспортних засобів (а.с.15). Відповідно до копії полісу №АЕ/1444216 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14 грудня 2012 року [PERSON] сплатив ПАТ «УСК «Гарант-Авто»» страховий платіж в розмірі 429 гривень 00 копійок для забезпечення транспортного засобу - автомобіля марки «ГАЗ-33021» д/н [NUMBER], 1999 року випуску(а.с.10). Також з'ясовано, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Опель Комбо», дн [NUMBER], складає 38 тисяч 886 гривні 43 копійки (а.с.17-23). Згідно звіту №204 від 16 серпня 2013 року про оцінку автомобіля «Опель Комбо», дн [NUMBER], вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля «Опель Комбо», дн [NUMBER], внаслідок його пошкодження при ДТП, на момент складання звіту складає 27002 гривні 00 копійок (а.с 17-23). Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Згідно ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (Страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом ст..1187 ЦПК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно підпункту «г» пункту 38.1.1. статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Згідно закону (ст.60 ч.1,3,4 ЦПК України) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В зв'язку з наведеним, вина відповідача в скоєні правопорушення встановлена та не підлягає доказуванню. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 2 постанови №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з наступними змінами та доповненнями) шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Таким чином, дослідивши матеріали справи в повному обсязі, враховуючи те, що вина відповідача в скоєні правопорушення (дорожньо-транспортної пригоди) встановлена та не підлягає доказуванню, а встановлені та зазначені в даному рішенні факти, вказують на те, що Публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант-Авто»» після проведення страхового відшкодування на користь [PERSON] набуло право зворотної вимоги до відповідача - [PERSON] в рахунок страхового відшкодування. Тому суд приходить до висновку, що виплачена позивачем сума на користь [PERSON] підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у порядку регресу. Вирішуючи питання про судові витрати, суд приходить до висновку, що вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, що відповідає положенням ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст.11, 16, 22, 979, 988, 990, 1166, 1187, 1191, 1192 ЦК України, Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», Законом України «Про страхування» Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved