Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

Представник публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі Банк) звернувся з позовом, в якому просив стягнути з відповідача 16840 грн. 80 коп. заборгованості по кредиту та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн. В обґрунтування вимог представник позивача зазначав, що відповідач 19.02.2014 року уклав з Банком договір б\\н, згідно якого отримав кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] не виконав свій обов`язок щодо своєчасного повернення кредиту, тому з нього підлягають стягненню борг по неповернутому кредиту, проценти, пеня, комісія та штрафи, а також судові витрати. Відповідач, у встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження від 10 січня 2018 року строк, відзив на позовну заяву не подав. Тому, відповідно до ст.280 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що [PERSON] 19.02.2014 року уклав з Банком договір б\\н, згідно якого отримав кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не виконав свій обов`язок щодо повернення кредиту, чим порушив вимоги, встановлені кредитним договором. Згідно зі ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. В силу ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до п.2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг встановлено, що позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.1.1.1.50 Умов та Правил надання банківських послуг погашення заборгованості по кредиту визначено щомісячними платежами до закінчення строку дії картки. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, Тарифів банку, положень вказаного кредитного договору, а також ст.ст.526, 1050 ЦК України з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість по кредитному договору, котра станом на 04.12.2017 року становить 16840 грн. 80 коп. та складається з: 4901 грн. 72 коп. тіло кредиту; 4271 грн. 99 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 6388 грн. 96 коп. нараховано пені; 500 грн. штраф (фіксована частина); 778 грн. 13 коп. штраф (процентна складова). Однак на думку суду позов підлягає частково виходячи з наступного. Згідно з п. 2.1.1.12.6.1. при порушенні Позичальником будь-якого зобовязання з передбачених п 2.1.1.12.6.2., п. 2.1.1.12.8.1. даних Умов і правил (сплата кредиту, процентів, винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу) Банк має право нарахувати, а Позичальник зобовязується сплатити Банку пеню. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов і правил при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених Кредитним договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобовязаний сплати Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання(ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України) \~ Отже, відповідно до ст.549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року (справа № 6-2003цс15). Відтак позовні вимоги в частині стягнення штрафів задоволенню не підлягають. Також з відповідача підлягає стягненню, сплачений позивачем судовий збір пропорційно частині задоволених вимог в сумі 1478 грн. 57 коп., згідно ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial