Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

представник позивача просить суд встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], а саме, що [PERSON] є рідним сином [PERSON], встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], а саме, що [PERSON] є рідною матір'ю [PERSON], встановити факт прийняття [PERSON] спадщини після [PERSON], визнати за [PERSON] в порядку спадкування після [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 3,85 умовних кадастрових гектарів який належав їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія КВ № 005420 від 28.06.1996 р., посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON]. За життя [PERSON] була членом КСГП «Переможець». У зв'язку з тим, що [PERSON] була членом КСГП «Переможець» їй належало право на земельну частку (пай) розміром 3,85 умовних кадастрових гектарів, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія КВ №005420 від 28.06.1996 р. Згідно п. 2 Указу Президента №720/95 від 08.08.1995 р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Отже, [PERSON] мала право на земельної частки (паю) члена КСГП «Переможець». Таким чином, до складу спадщини [PERSON] входить право на земельну частку (пай) розміром 3,85 умовних кадастрових гектарів. За життя [PERSON] на все майно, в тому числі і земельну частку (пай), заповіт складено не було. Згідно ст. 527 Цивільного кодексу Української PCP 1963 року (який діяв на час відкриття спадщини) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно ч. 2 ст. 529 Цивільного кодексу Української PCP 1963 року онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому батькові. Із спадкоємців [PERSON] залишився онук [PERSON], який успадковує частку свого батька [PERSON], який помер [INFO], тобто до смерті [PERSON] Інших спадкоємців першої або інших черг після [PERSON] не залишилось. Отже, оскільки на момент смерті [PERSON] її син [PERSON] помер, відповідно до ч. 2 ст. 529 Цивільного кодексу Української PCP 1963 року, спадщину [PERSON] успадковує її онук, тобто позивач. У зв'язку з відкриттям спадщини [PERSON] він у встановлений ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу Української PCP 1963 року шестимісячний строк не подавав заяви до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини [PERSON] Однак відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу Української PCP 1963 року вважається таким, що прийняв спадщину, так як постійно проживав із померлою бабою [PERSON] до її смерті та після, що підтверджується довідкою Кадомської сільської ради №324 від 14.12.2013 р. Він звернувся до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори з метою оформлення права на спадщину на земельну частку (пай), яка залишилась після баби [PERSON] У Кагарлицькій районній державній нотаріальній конторі його попросили надати оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серія КВ № 005420 від 28.06.1996 р. на ім'я [PERSON] Однак, він не зміг надати оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), оскільки він був втрачений. У зв'язку з чим, державний нотаріус його повідомила, що оскільки відсутній сертифікат на право на земельну частку (пай) серія КВ №005420 від 28.06.1996 р. на ім'я [PERSON], він не може у встановленому порядку через державному нотаріальну контору оформити право на отримання земельної частки (паю), що належало [PERSON] У зв'язку з чим питання визнання права спадкоємців на земельну частку (пай) необхідно вирішувати в судовому порядку згідно Цивільного кодексу України. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України (який діє на час розгляду справи) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, через відсутність правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), він не може оформити своє право на спадщину на таку земельну частку (пай). Також, державним нотаріусом було відмовлено в оформленні спадщини, оскільки не можливо встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], тому що відсутнє свідоцтво про народження [PERSON] та відсутній актовий запис про його народження. Крім цього, не можливо встановити факт родинних відносин між ним та [PERSON], оскільки у його свідоцтві про народження по батькові [PERSON] вказано як [PERSON], а в свідоцтві про смерть [PERSON]. У зв'язку з чим йому порекомендували також звертатись до суду для вирішення питання про встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], а саме, що вони є син та мати, а також факту родинних відносин між ним та [PERSON], а саме що вони є син та батько. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно ст. 257 Цивільного процесуального кодексу України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Згідно п. 7 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про становлення фактів, що мають юридичне значення» відповідно до п. 1 ст.273 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Те, що [PERSON] та [PERSON] є син та мати підтверджується доданими до позовної заяви документами. Представник відповідач в особі Кадомської сільської ради Кагарлицького району Київської області в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, а тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі матеріалів. Представник третьої особи в особі - Управління Держземагенства у Кагарлицькому районі в судове засідання не з'явився та подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у відсутність Управління. Представник третьої особи в особі Кагарлицької районної державної нотаріальної контори Київської області в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена завчасно, про що свідчить розписка про отримання судової повістки, а тому суд вважає ухвалити рішення на підставі наявних в справі матеріалів. Суд, вислухавши представника позивача, яка не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та свідків, вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги позивача задовольнити. В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно з ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 234 Цивільного-процесуального кодексу України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових прав. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами. Юридичне значення встановлення вказаних вище фактів має з огляду на необхідність встановлення родинних стосунків, що впливає на можливість оформлення свідоцтва про право на спадщину. Згідно із роз'ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.05.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про на спадщину. [INFO] померла [PERSON]. За життя [PERSON] була членом КСГП «Переможець». У зв'язку з тим, що [PERSON] була членом КСГП «Переможець» їй належало право на земельну частку (пай) розміром 3,85 умовних кадастрових гектарів, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія КВ №005420 від 28.06.1996 р. Згідно п. 2 Указу Президента №720/95 від 08.08.1995 р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Отже, [PERSON] мала право на земельної частки (паю) члена КСГП «Переможець». Таким чином, до складу спадщини [PERSON] входить право на земельну частку (пай) розміром 3,85 умовних кадастрових гектарів. За життя [PERSON] на все майно, в тому числі і земельну частку (пай), заповіт складено не було. Згідно ст. 527 Цивільного кодексу Української PCP 1963 року (який діяв на час відкриття спадщини) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно ч. 2 ст. 529 Цивільного кодексу Української PCP 1963 року онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому батькові. Із спадкоємців [PERSON] залишився онук [PERSON], який успадковує частку свого батька [PERSON], який помер [INFO], тобто до смерті [PERSON] Інших спадкоємців першої або інших черг після [PERSON] не залишилось. Отже, оскільки на момент смерті [PERSON] її син [PERSON] помер, відповідно до ч. 2 ст. 529 Цивільного кодексу Української PCP 1963 року, спадщину [PERSON] успадковує її онук, тобто позивач. У зв'язку з відкриттям спадщини [PERSON] він у встановлений ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу Української PCP 1963 року шестимісячний строк не подавав заяви до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини [PERSON] Однак відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу Української PCP 1963 року вважається таким, що прийняв спадщину, так як постійно проживав із померлою бабою [PERSON] до її смерті та після, що підтверджується довідкою Кадомської сільської ради №324 від 14.12.2013 р. Отже, позивач, як спадкоємець за законом першої черги, що прийняв спадщину, може успадкувати спадщину [PERSON] Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що знали померлих [PERSON] та [PERSON], оскільки проживали поряд з ними і позивач є сином [PERSON], [PERSON] є сином [PERSON]. Встановлення факту родинних відносин для позивача має юридичне значення, оскільки надасть йому можливість оформити спадщину. Таким чином, враховуючи, що факт про встановлення якого просить представник позивача, має для нього юридичне значення, адже тягне виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав, і законом не визначено іншого порядку встановлення такого юридичного факту, суд вважає, що позовна заява щодо встановлення фактів родинних відносин підлягає задоволенню. Відповідно до п. 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою КМУ №703 від 22.06.2011 р. визначено перелік документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Враховуючи те, що у позивача відсутні правовстановлюючий документ, визначений 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державна реєстраційна служба не може зареєструвати право власності та видати йому правовстановлюючий документ на його земельні ділянки. Тому, позивачу було рекомендовано звернутись до суду для вирішення питання про визнання права власності на земельні ділянки. При цьому, відповідно до 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є документом що підтверджує виникнення права власності на земельні ділянки. Таким чином, у зв'язку з тим, що у позивача відсутній втрачений правовстановлюючий на земельну частку (пай) позивач не може у встановленому порядку зареєструвати своє право власності на отримати документ, що посвідчує право власності на земельну частку (пай). Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, який посвідчує його право власності. Суд вважає, що представником позивача достатньо наведено підстав, щоб задовольнити його позовних вимог, а тому суд визнає за [PERSON] в порядку спадкування після [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 3,85 умовних кадастрових гектарів який належав їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія КВ №005420 від 28.06.1996 р. На підставі викладеного та

Outcome: approved