Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявленого позову зазначає, що 03.10.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та фізичною особою - резидентом України, [PERSON], було укладено кредитний договір № 001-29048-031011, згідно з умовами якого, позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у сумі 2 240,68 грн. на придбання певного майна/послуг на умовах, визначених договором, зі сплатою відсотків, виходячи зі ставки 0,01% в рік. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, а відповідач, в свою чергу, порушив умови договору щодо повернення кредиту, у зв'язку з чим, станом на 19.07.2013 року утворилася заборгованість в розмірі 2 240,77 грн., з яких 2 240,68 грн. - заборгованість за сумою кредиту, 0,09 грн. - заборгованість за відсотками. На підставі вищевикладеного, просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 2 240,77 грн.; стягнути з [PERSON] на користь АТ «Дельта Банк» судовий збір в сумі 229,40 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіславши до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без участі представника, свої позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча про час і місце розгляду справи була сповіщена належним чином, у встановленому законом порядку. Суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 224 ЦПК України. На підставі наявних у справі письмових доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Частиною 1 статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ, передбачено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Судом встановлено, що 3 жовтня 2011 року між сторонами було укладено кредитний договір № 001-29048-031011 (а.с. 5-8). Згідно з п.п. 1.1, 1.2 Договору, кредитор надав позичальнику грошові кошти на придбання нею майна (послуг) у сумі 2 240,68 грн., з кінцевим терміном повернення та сплати всіх плат не пізніше ніж 2 липня 2012 року на умовах, визначених договором. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 2 240,68,00 грн., про що свідчить меморіальний ордер № 35759113 від 04.10.2011 року (а.с. 9). Відповідно до п.п. 3.1, 3.2, 3.7 договору, відповідач зобов'язався щомісяця сплачувати платежі в строки, визначені договором; виконати своєчасно та в повному обсязі зобов'язання за цим договором не пізніше кінцевого терміну повернення кредиту; в разі порушення будь-якої з умов цього договору, на вимогу кредитора у терміни вказані кредитором, достроково виконати прийняті на себе зобов'язання за цим договором (а.с. 5-8). Не виконуючи належним чином свої зобов'язання за кредитним договором, станом на 19.07.2013 року за відповідачем утворилася заборгованість на загальну суму 2 240,77 грн., з яких 2 240,68 грн. - заборгованість за сумою кредиту, 0,09 грн. - заборгованість за відсотками (а.с. 10). Згідно з ст. 526 ЦК, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог представника позивача та їх задоволення в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved