Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

прокурор звернулася до суду з даним позовом в інтересах держави в особі Вишгородської районної ради, Комунального закладу «Вишгородська центральна районна лікарня», в якому просить стягнути з відповідача заподіяну злочином матеріальну шкоду в розмірі 7 245 грн. 75 коп. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вироком цього ж суду від 17 серпня 2018 року [PERSON] засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України. З цих підстав на відшкодування витрат закладові охорони здоров`я за лікування потерпілої [PERSON] просить стягнути з відповідача вказану суму. Прокурор подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Представник Вишгородської районної ради подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] відбуває покарання в Бориспільській виправній колонії (№119), про розгляд справи повідомлений належним чином в порядку ч. 7 ст. 130 ЦПК України. Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи на підставі ст. 223 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 210 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як убачається з матеріалів справи, вироком Вишгородського районного суду Київської області від 17 серпня 2018 року [PERSON] засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України. 01 листопада 2018 року вирок набрав законної сили. Вказаним вироком встановлено, що 06 квітня 2017 року близько 00 год. 15 хв. [PERSON] , будучи в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання, за адресою: [ADDRESS] , де проживав разом з колишньою дружиною потерпілою [PERSON] , на ґрунті ревнощів виник конфлікт з останньою, в ході якого у [PERSON] виник прямий умисел направлений на заподіяння смерті потерпілій. З метою реалізації якого, [PERSON] усвідомлюючи та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій, бажаючи настання зазначених наслідків, з мотивів ревнощів, в кухонній кімнаті взяв зі столу у праву руку кухонний ніж та поводячись агресивно попрямував до [PERSON] для реалізації свого злочинного умислу. Однак [PERSON] побоюючись за своє життя, намагалась захиститись від суспільно-небезпечного посягання, та схопилась обома руками за лезо ножа, який тримав обвинувачений [PERSON] . Однак, обвинувачений вирвавши ніж подолав її супротив та наніс 6 ударів лезом ножа [PERSON] , два з яких в грудну клітину, один в ліве плече, один в передпліччя лівої руки та по одному удару в колінні суглоби обох ніг. Саме після ударів в грудну клітину потерпіла [PERSON] впала на підлогу. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 66/Д-2017р від 23.05.2017 року [PERSON] отримала наступні тілесні ушкодження: різані рани грудної клітини, проникаюче поранення в праву плевральну порожнину. Правосторонній пневмоторакс. Різані рани лівого плеча, передпліччя обох колінних суглобах. Такого характеру тілесні ушкодження могли виникнути від дії гострого предмету володіючи ріжучими (колото-ріжучими властивостями) в строк і при обставинах викладених в постанові про призначення даної експертизи і в своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечні для життя. Відтак, судом встановлено, що [PERSON] умисно заподіяв потерпілій [PERSON] тяжкості тілесні ушкодження. Згідно листа головного лікаря Комунального закладу «Вишгородська центральна районна лікарня» №734 від 18 червня 2019 року вбачається, що з 06 по 12 квітня 2017 року в хірургічному відділенні лікарні знаходилася хвора [PERSON] , вартість лікування хворої становить 7 245 грн. 75 коп., що складається з: заробітної плати обслуговуючого персоналу в розмірі 1 027 грн. 75 коп., нарахувань на заробітну плату в розмірі 226 грн. 11 коп., харчування в розмірі 77 грн. 10 коп., медикаментів в розмірі 4 468 грн. 04 коп., медичних послуг в розмірі 691 грн. 58 коп., енергоносіїв в розмірі 97 грн. 37 коп. та інших витрат в розмірі 658 грн. 80 коп. Як вбачається з листа Комунального закладу «Вишгородська центральна районна лікарня», остання до суду із позовом про відшкодування шкоди не зверталася. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно роз`яснень даних у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6, шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини, крім випадків, передбачених ст. 456 ЦК. Оскільки вироком Вишгородського районного суду Київської області відповідача визнано винним у заподіянні [PERSON] тяжких тілесних ушкоджень, на нього слід покласти цивільну відповідальність по відшкодуванню матеріальної шкоди. Таким чином, пред`явлений позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved