Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (далі: СГ ТАС) звернулося до суду із позовом про стягнення з відповідача [PERSON] 23625грн. 50коп. в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування. У судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, погодився на винесення заочного рішення. В позовній заяві позивач вказав, що 29 серпня 2016 року о 15 годині 55 хвилин на вулиці Авраамівській в місті Ізмаїл Одеської області з провини відповідачки [PERSON], яка керувала автомобілем «Фольксваген», держ.номер ВН2523ЕК, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений автомобіль «Шевроле», держ.номер ВН7278ЕС, що належить [PERSON] Відповідачка [PERSON] визнана винною у скоєні ДТП по ст.124 КпАП України згідно постанови Ізмаїльського міськрайонного суду від 26 грудня 2016 року. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Фольксваген», держ.номер ВН2523ЕК, що належить [PERSON] була застрахована позивачем, тому власник автомобіля «Шевроле», держ.номер ВН7278ЕС, [PERSON] звернувся до СГ ТАС із заявою про відшкодування шкоди, позивач СГ ТАС 1 лютого 2017 року сплатило страхове відшкодування в сумі 47251грн. Однак, враховуючи, що забезпеченим автомобілем управляла інша особа відповідачка, то позивач мав сплатити лише 50 відсотків шкоди, тому половину шкоди в сумі 23625грн. 50коп. позивач просить стягнути з відповідачки в порядку регресу та судові витрати. Відповідачка [PERSON] у судове засідання викликалася належним чином, але не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не надходило. Враховуючи думку позивача, у відповідності до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. У відповідності зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Перевіривши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованими і такими, що має бути задоволеним. В судовому засіданні встановлено, що 29 серпня 2016 року о 15 годині 55 хвилин на вулиці Авраамівській в місті Ізмаїл Одеської області з провини відповідачки [PERSON], яка керувала автомобілем «Фольксваген», держ.номер ВН2523ЕК, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений автомобіль «Шевроле», держ.номер ВН7278ЕС, що належить [PERSON] Відповідачка [PERSON] визнана винною у скоєні ДТП по ст.124 КпАП України згідно постанови Ізмаїльського міськрайонного суду від 26 грудня 2016 року (а.с.5). Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Фольксваген», держ.номер ВН2523ЕК, що належить [PERSON] була застрахована позивачем (а.с.4), тому власник автомобіля «Шевроле», держ.номер ВН7278ЕС, [PERSON] звернувся до СГ ТАС із заявою про відшкодування шкоди (а.с.11), позивач СГ ТАС 1 лютого 2017 року сплатило страхове відшкодування в сумі 47251грн. (а.с.13) Відповідно до ст.ст.22,1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Автомобілем на час ДТП законно володів [PERSON] Згідно ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Відповідно до ст.ст.979,988,990 ЦК України збиток повинна сплатити страхова компанія. СГ ТАС сплатило шкоду [PERSON] власнику автомобіля «Шевроле» в сумі 47251грн., що підтверджено платіжним дорученням № 33761 від 1 лютого 2017 року. Але суд враховує, що відповідно до ст.38-1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов'язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Відповідно до ч.2 ст.13 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, інвалід II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об'єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. Але, згідно до матеріалів справи - постанови Ізмаїльського міськрайонного суду від 26 грудня 2016 року (а.с.5) за кермом забезпеченого автомобілю «Фольксваген» під час ДТП в порушення умов полісу страхування (а.с.4) знаходився не страхувальник [PERSON], а відповідачка [PERSON] Відповідно до ст.1191 ЦК України особа, що відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, а тому, відповідно до вищезазначених норм, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача СГ ТАС 50 відсотків сплаченого страхового відшкодування. Тому суд доходить висновку, що вимоги позивача базуються на нормах ст.ст.988,993,1191 ЦК України та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується положеннями ст.141 ЦПК України, відносить до них витрати на сплату судового збору в сумі 1600грн., які слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved