Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

Представник позивача просить визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) реформованого КСП «КІМ» розміром 5,72 умовних кадастрових нектарів, розташованої на території Андріївської сільської ради Кегичівського району Харківської області, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0032510, зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) під №510 від 24 жовтня 1996 року. Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не зявились, надали заяви про розгляд справи без їх участі та: представник позивача про підтримання позову, залишення судових витрат за позивачем, представники відповідачів про його визнання. Згідно з позовом, позивач, як член КСП «КІМ» була включена до списку громадян, які мають право на земельну частку (пай) та, відповідно, отримала сертифікат на земельну частку (пай) серії ХР №0032510, зареєстрований під №510 від 24 жовтня 1996 року. Зазначений сертифікат було втрачено позивачем, про що надане відповідне оголошення в газеті «Наш край» №104 (9780) від 31 грудня 2016 року. З часу публікації пройшло більше двох місяців, але можливий держатель (володілець) сертифікату не обявився, сертифікат не повернуто. Згідно з довідкою Андріївської сільської ради від 13 лютого 2017 року №96/02-29 позивач дійсно була включена в список громадян-членів КСП «КІМ» під номером 510. У лютому 2017 року позивач звернулась до Кегичівської районної державної адміністрації із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), але отримала відмову, в звязку з відсутністю у неї документу, що посвідчує право на земельну частку (пай). В обґрунтування позовних вимог представник позивача, серед іншого, посилається на ст. ст. 41, 55 Конституції України щодо права володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, гарантування права на судовий оспорюваних або не визнаних прав; ст. 392 Цивільного кодексу України, п. п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» щодо визначення правовстановлюючого документа на земельну частку (пай) та права звернення до суду у разі його втрати. У судовому засіданні досліджені: копія паспорта та ІПН позивача (а.с.4); копія довідки Андріївської сільської ради від 13 лютого 2017 року №96/02-29 щодо включення позивача у список членів КСП «КІМ» (а.с.5); копія листа Кегичівської районної державної адміністрації від 20 лютого 2017 року №01-37/625 щодо відмови у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою (а.с.6); відповідь відділу Держгеокадастру у Кегичівському районі від 15 березня 2017 року №29-20.22-0.3-214/14-17 на адвокатський запит щодо отримання позивачем сертифікату на земельну частку (пай) (а.с.7); копія газети «Наш край» від 31 грудня 2016 року №104 (9780) (а.с.8,9); інші документи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту п.п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельні частки (паї), одержані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на виділення земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості). Пунктом 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720 від 08 серпня 1995 року визначено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства є рівними. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай). Також документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Оскільки відповідачі позов визнали, суд виходить з того, що це визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, підстав для відмови у прийнятті цього визнання не вбачає, а тому, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до п.24 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року, у разі визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення про його задоволення, обмежившись у рішенні посиланням на визнання позову, без зясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи заяву представника позивача, підстав для розподілу судових витрат немає.

Outcome: approved