Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.11.2005р. між ВАТ «[PERSON] Аваль»(який змінив назву на ПАТ «[PERSON] Аваль») та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/0010/84/40144, відповідно до якого їй було надано кредит в розмірі 27000,00 доларів США із сплатою процентів у розмірі 12,5% з остаточною датою повернення 10.11.2025р. Також, 10.11.2005р. між позивачем та [PERSON], [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до якого [PERSON] прийняла на себе зобовязання відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] його зобовязань перед позивачем. Станом на 16.03.2016р. відповідачі не виконують умови погашення кредиту, як наслідок утворилася заборгованість у розмірі 27815,99 доларів США, з них: заборгованість за кредитом 24276,00 доларів США; заборгованість по сплаті відсотків 3539,99 доларів США. Позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь вказану суму. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити повністю. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали. [PERSON] надала суду відзив на позов, в якому зазначила, що порука за вказаним договором поруки припинена на підставі ч.4 ст. 559 ЦК України, оскільки кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявив вимог до поручителя. Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст.280,281 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, 10.11.2005р. між ВАТ «[PERSON] Аваль»(який змінив назву на ПАТ «[PERSON] Аваль») та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/0010/84/40144, відповідно до якого їй було надано кредит в розмірі 27000,00 доларів США із сплатою процентів у розмірі 12,5% з остаточною датою повернення 10.11.2025р. З метою забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором, 10.11.2005р. між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] відповідають перед позивачем як солідарні боржники. Судом встановлено, що в порушення умов кредитного договору, погашення частин кредиту та сплати процентів не відбувається, про що свідчить розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором №014/0010/84/40144 від 10.11.2005р. Таким чином, станом на 16.03.2016р. сума заборгованості [PERSON] та [PERSON] складає 27815,99 доларів США, з них: заборгованість за кредитом 24276,00 доларів США; заборгованість по сплаті відсотків 3539,99 доларів США. Згідно із ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами(ч.1 ст.252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати(ч.2 ст.251 та ч.2 ст.252 ЦК України). Слід зазначити, що строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки(6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який встановили сторони в договорі). Тому навіть якщо в межах строку дії поруки була пред'явлена претензія, і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право(Правова позиція зазначена у постановах ВСУ №6-170цс13, 6-41цс14). Як вбачається з вищевказаного договору поруки, в ньому не встановлено строку, після якого порука [PERSON] припиняється, а умова про його дію до моменту закінчення забезпеченого ним зобовязання, не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки цей строк дії суперечить ч.1 ст.251 та ч.1 ст.252 ЦК України. Отже, в даному випадку підлягають застосуванню норми ч.4 ст.559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Таким чином, враховуючи те, що строк виконання зобовязанням за кредитним договором настав з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням(правова позиція Верховного Суду України у справах 6-53цс14, 6-1265цс16, 6-272цс16), тобто з 15.02.2015р., суд доходить висновку, що шестимісячний строк для пред'явлення вимоги до поручителя [PERSON] закінчився 15.08.2015р. При цьому, банк звернувся до суду з позовними вимогами 30.06.2016р. За таких обставин, суд приходить до висновку, що банк звернувся до суду з пропуском шестимісячного строку, встановленого ч.4 ст.559 ЦК України, як наслідок поруку [PERSON] слід вважати припиненою. Разом з тим, згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами(з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно ст.1054 ЦК України по кредитному договору банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязується надати грошові кошти(кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, передбачених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Враховуючи вищевикладені фактичні обставини, а також факт припинення поруки [PERSON], суд вважає, що позов слід задовольнити частково, а саме стягнути заборгованість за кредитним договором тільки з [PERSON] Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача сплачені ним і документально підтвердженні судові витрати у загальному розмірі 11217,67грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial