Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

Прокурор Татарбунарського району Одеської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства в Одеській області з позовом до [PERSON] про припинення права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, посилаючись на наступні обставини. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВКЕ 403013 від 25.01.2008 р., [PERSON] отримав у власність земельну ділянку загальною площею 3,1367 га та вартістю 102664,73 грн., яка ро-зташована на території Борисівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідачу на підставі зазначеного свідоцтва про право на спадщину за заповітом 07.11.2011 р. зареєстровано та видано держав-ний акт на право власності на згадану земельну ділянку. Відповідач є громадянином Молдови та не є громадянином України. У відповідності до чинного законодавства, землі сільськогосподарського призначення, прий-няті у спадщину іноземними громадянами, а також особами без громадян-ства, протягом року підлягають відчуженню. Невідчуження земельної ді-лянки зазначеними особами у встановлений строк є однією з підстав для припинення права власності на землю. Оскільки відповідачу не може на-лежати на праві власності земельна ділянка сільськогосподарського при-значення і на теперішній час він у добровільному порядку не здійснив її відчуження, то є підстави для примусового припинення його права власності на згадану земельну ділянку. Представник позивача та представник Головного управління Дерзем-агенства в Одеській області у судовому засіданні позовні вимоги під-тримали у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча судом двічі докла-дались зусилля через компетентний суд Молдови повідомити відповідача про розгляд справи та вияснити його ставлення до позову і двічі дору-чення про виконання окремих процесуальних дій поверталось без виконан-ня у зв'язку з неможливістю виконати певні дії стосовно відповідача, який залишив постійне місце проживання та разом з сім'єю вибув до ін-шої держави, адреса його перебування невідома. А тому суд вважає за можливе розглянути справи за відсутності відповідача. Заслухавши пояснення і доводи представників: позивача та зацікав-леної особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Із копії свідоцтва про про право на спадщину за заповітом серії ВКЕ 403013 від 25.01.2008 р. (а.с.5) слідує, що [PERSON] отримав у власні-сть земельну ділянку загальною площею 3,1367 га та оцінкою спадкового майна на момент посвідчення 46609,58 грн., яка розташована на терито-рії Борисівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно повідомлення Татарбунарського РС ГУ ДМС України в Одеській області (а.с.6), [PERSON] на території Татарбунарського району в реє-страції, знятті з реєстраційного обліку та отриманні паспорта гро-мадянина України не значиться. Копією паспорту громадянина Молдови та перекладом до нього (а.с. 7,8) підтверджується, що відповідач є громадянином Молдови. Відповідачу на підставі згаданого свідоцтва про право на спадщину за заповітом ВКЕ 403013 від 25.01.2008 р., зареєстрованого за № 307, 08.11.2011 р. зареєстровано та видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії Ял № 330035, що вбачається із його копії (а. с.10). Згідно інформації відділу Держземагенста у Татарбунарському районі Одеської області (а.с.11), нормативна грошова вартість земельної діля-нки, що знаходиться у власності [PERSON], станом на 01.01.2013 р. становить 102664,73 грн. Відповідно до ч.5 ст.22 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. Як передбачено ч.4 ст.81 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземними громадянами, а також осо-бами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Згідно п.«е» ст.140 ЗК України, однією з підстав припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки інозем-ними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випад-ках, визначених цим Кодексом. У відповідності до п.«д» ст.143 ЗК України, примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі невід-чуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадян-ства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Частинами 1,2 ст.145 ЗК України встановлено: якщо до особи перехо-дить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У випадках, коли земе-льна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду. Таким чином, відповідачу, як іноземному громадянину, не може на-лежати на праві власності земельна ділянка сільськогосподарського призначення. Він, отримавши у спадок зазначену земельну ділянку, у встановлений законом строк не здійснив її відчуження, отже, є під-стави для примусового припинення його права власності на згадану зе-мельну ділянку. На підставі викладеного,

Outcome: approved