Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом в якому просить розірвати договір поставки № 1/1 від 25 серпня 2015 року, укладений між [PERSON] та Фізичною особою-підприємцем [PERSON]. Стягнути з відповідача на користь позивача 14 920,00 грн. суми попередньої оплати, здійсненої на виконання означеного договору поставки, 523,63 грн. - 3 % річних, 1 961,68 грн. інфляційних витрат та 191125,20 грн. пені, передбаченої ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Обґрунтовуючи свої вимоги представник позивача зазначив, що 25 серпня 2015 року між позивачем та відповідачем був укладений договір поставки №1/1, згідно якого відповідач зобов'язався постачати товар, а саме керамічну бруківку та керамічний бордюр у асортименті, а позивач зобов'язався прийняти товар та оплатити його вартість на умовах укладеного договору. Відповідно до договору, постачання товару відбувається за замовленням покупця. Замовлення оформлюється сторонами у вигляді специфікацій, котрі підписуються сторонами зі скріпленням підписів відбитками печаток та є невід'ємною складовою цього договору. Строк погодження замовлення з боку постачальника не повинен перевищувати 1 (одного) робочого дня з моменту надходження. 29 вересня 2015 року відповідачем позивачу була передана (вручена) частина товару, а саме - керамічна бруківка у кількості 133,6 кв.м. 07 жовтня 2015 року позивач здійснив оплату відповідачеві 55000,00 грн. в якості предоплати за товар. Однак, у зв'язку з тим, що відповідачем був переданий товар неналежної якості, позивач направив претензію від 30.09.2015 року, яку відповідач отримав 09.10.2015 року. Проте врегулювати даний спір в досудовому порядку не виявилось можливими. Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 17.01.2017 року у справі №755/21586/15-ц, яке набрало законної сили, встановлено, що між [PERSON] та ФОП [PERSON] був укладений договір поставки №1/1 від 25.08.2015 року, на виконання умов якого ФОП [PERSON] сформував рахунок на оплату №79 від 29.09.2015 року у сумі 55 000,00 грн., а Позивач згідно дублікату чека від 07.10.2015 р. оплатив на рахунок ФОП [PERSON] 55 000, 00 грн. 29 вересня 2015 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] був складений акт про поставку товару неналежної якості, відповідно до якого поставлений 29.09.2015 року ФОП [PERSON] товар не відповідав вимогам якості, що полягали в наступному: було поставлено керамічну бруківку у кількості 133,6 м.кв., при цьому 45% бруківки мали тріщини та крихкість при незначному навантаженні. Оскільки суд апеляційної інстанції не розглядав обставин щодо недопоставки ФОП [PERSON] товару у повній кількості [PERSON] змушений звернутись до суду із даним позовом про розірвання договору поставки №1/1 від 25.08.2015 року, у зв'язку неповною поставкою товару, та стягнення з ФОП [PERSON] передоплати непогашеної виконанням із стягненням 3% річних та інфляційної складової. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, та виходячи з доводів, якими вони обґрунтовуються, просив позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення суду не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи, заперечень проти позову або заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надійшло. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 серпня 2015 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір поставки № 1/1, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується постачати товар (передавати у власність покупця), а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його вартість на умовах укладеного договору (а.с. 8). Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Пунктом 1.2 договору поставки визначено, що постачання товару відбувається за замовленням покупця. Замовлення оформлюється сторонами у вигляді специфікацій, котрі підписуються сторонами зі скріпленням підписів відбитками печаток та є невід'ємною складовою цього договору. Строк погодження замовлення з боку постачальника не повинен перевищувати 1 (одного) робочого дня з моменту надходження. Згідно із п. 2.1 договору поставки, предмет поставки є керамічна бруківка, та керамічний бордюр у асортименті. Відповідно до п. 2.2 договору, у специфікації сторони визначають найменування товару, що постачається у окремій партії, його ціну та кількість, що повинна постачатися, часткове співвідношення (асортимент, номенклатура) за сортами, марками, інші характеристики, котрі сторони визнають за необхідне узгодити. Статтею 632 Цивільного кодексу України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Згідно із п. 4.1 договору поставки, вартість товару, що постачається у окремій партії, узгоджується сторонами у специфікації. Загальна сума цього договору складає вартість усіх укладених та виконаних сторонами специфікацій впродовж строку його дії. Відповідно до п. 4.2 договору, оплата окремої партії товару здійснюється покупцем шляхом передоплати - перерахування безготівкових грошових коштів на рахунок постачальника у сумі, визначеній специфікацією, впродовж 3 (трьох) банківських днів з моменту узгодження специфікації та надання рахунку-фактури. 25 серпня 2015 року сторонами було погоджено найменування, кількість, ціну поставленого товару, а саме: керамічна бруківка у кількості 1000 за ціною 300,00 гривень та загальною ціною 300 000, гривень, керамічний бордюр у кількості 12500 за ціною 15,00 гривень загальною ціною 187 500,00 гривень, що підтверджується специфікацією № 1 та специфікацією № 2 від 25 серпня 2015 року (а.с. 9-10). 29 вересня 2015 року відповідач поставив позивачу керамічну бруківку у кількості 133,6 кв. м (а.с. 15). 29 вересня 2015 року відповідачем було виставлено позивачу рахунок на оплату №79, за яким погоджено оплату за керамічний бордюр та бруківку у розмірі 55 000 гривень, що була сплачена позивачем на рахунок відповідача 07.10.2015 року і підтверджується квитанцією від 13.11.2015 року (а.с. 11, 12 ). За положеннями ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Апеляційного суду м. Києва у справі №755/21586/15-ц від 17 січня 2017 року в задоволені позову [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про захист прав споживачів відмовлено. (а.с. 16-18). Підставами звернення з позовом до суду у справі №755/21586/15-ц було порушення відповідачем умов укладеного договору та попередніх усних домовленостей, [PERSON] просив розірвати договір поставки № 1/1 від 25 серпня 2015 року, стягнути з ФОП [PERSON] на його користь суму сплачених за товар коштів в розмірі 487 500,00 грн., 3 % річних від вказаної суми в розмірі 721,23 грн., проценти за користування чужими грошима в сумі 52 197, 26 грн. Підставами звернення з даним позовом до суду є неналежне виконання відповідачем умов договору поставки 25 серпня 2015 року № 1/1 щодо кількісного складу поставленої продукції та відповідні нарахування за порушення зобов»язання. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 5.1 договору поставки, постачальник зобов'язується поставити покупцеві товар на умовах, визначених цим договором. Згідно із п. 7.1 договору поставки, даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2015 року, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх обов'язків за ним (у т.ч. з сервісного обслуговування та гарантійними зобов'язаннями). Як встановлено судом, відповідачем на виконання умов договору поставки 25 серпня 2015 року № 1/1 було поставлено керамічну бруківку у кількості 133,6 кв.м. Проте за умовами договору відповідач прийняв на себе зобов»язання надати керамічну бруківку у кількості 1000,00 кв. м вартістю 300 000,00 грн. без ПДВ та керамічний бордюр кількістю 1250 кв. м вартістю 187 500,00 грн. без ПДВ. Відповідно до рахунку позивач сплатив на виконання умов договору за продукцію 55000,00 грн. Таким чином, відповідач не виконав в повному обсязі зобов»язання за вказаним договором. Доказів того, що відповідач передав позивачу товар у кількості обумовленій між сторонами, суду не надано. Відповідно до п. 6.1 договору поставки, у випадку порушення своїх зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність визначену цим договором та чинним законодавством. Порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Частинами 1, 2 ст. 651 Цивільного кодексу України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно із ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на: належну якість продукції та обслуговування; відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. В судовому засіданні встановлено, що позивач намагався придбати у відповідача керамічні бруківку та бордюр для оформлення доріжок прибудинкової території, виконавши належним чином свої зобов'язання, а саме: сплативши вартість 183,33 кв.м. керамічної бруківки у сумі 55 000,00 грн. В свою чергу, станом на момент розгляду справи в суді відповідач не виконав свої зобов'язання з передачі товару, поставивши лише 133,6 кв.м. керамічної бруківки, тобто на суму 40 080,00 грн. Сплачені за товар - 49,73 кв.м. керамічної бруківки кошти у сумі 14 920,00 грн. відповідач позивачу не повернув, чим істотно порушив умови договору поставки №1/1 від 25.08.2015 року та права позивача як споживача, а відтак порушене право підлягає захисту судом і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути різницю вартості недоставленого товару у сумі 14 920,00 грн. Відповідачем були порушені умови договору в частині належного виконання зобов'язання, у зв'язку з чим позивач правомірно вимагає розірвати договір поставки № 1/1 від 25 серпня 2015 року, укладений між ним та відповідачем, а тому в цій частині позовні вимоги також обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а також боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку наданого позивачем, правильність якого перевірена судом, за неналежне виконання умов договору із відповідача підлягає стягненню 3% річних у розмірі 523,63 гривень (сума заборгованості 14920,00 гривень) х 3 % х кількість днів прострочення - 427 (кількість днів прострочення з 07 грудня 2015 року по 06 лютого 2017 року) : 365) та інфляційні витрати у розмірі 1961,68 гривень (сума заборгованості 14920,00 гривень) х сукупний індекс інфляції 1,13147978950745). Щодо заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача 191 125,20 грн. пені, передбаченої ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів, слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Частиною 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. Разом з тим, згідно із ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Розмір збитків завданих позивачу неналежним виконанням відповідачем умово укладеного між ними договору поставки становить 14 920,00 грн. Оскільки пеня значно перевищує розмір збитків завданих позивачу, суд вважає за можливе зменшити її розмір до 7460 грн., що становить 50% від суми недоставленого позивачу товару. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON], і договір поставки № 1/1 від 25 серпня 2015 року, укладений між сторонами, підлягає розірванню, а з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума 14 920,00 грн. вартості недоставленого товару, 523,63 грн. - трьох відсотків річних, 1961,68 грн. індексу інфляції та 7 460,00 грн. пені. Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача в дохід держави підлягає сплаті 640,00 грн. судових витрат. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial