Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариства Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON]. На підтвердження позовних вимог представник позивача в судовому засіданні зазначив, що 08.11.2010 року між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № КС-451Г, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 166168,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 04.11.2011 року. У звязку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобовязань з повернення кредиту станом на 04.03.2016 року виникла заборгованість у розмірі 609773,65 грн., яка складається з: 166192,77 грн. заборгованості за кредитом; 33284,71 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 410296,17 грн. пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Від цієї суми заборгованості за кредитним договором Банк віднімає суму заборгованості, яка була стягнута з відповідача за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.07.2013 року у розмірі 271374,21 грн. Таким чином, заборгованість за кредитним договором на час звернення до суду з цим позовом становить 391373,76 грн. та складається із: пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 382373,76 грн.; штрафів 1000,00 грн. (фіксованої частини); 8000,00 грн. (процентної складової). Тому представник ПАТ КБ «ПриватБанк» просив суд стягнути на користь позивача із [PERSON] заборгованість за кредитним договором у зазначеному розмірі. Відповідач в судове засідання двічі поспіль не зявився, на адресу суду повернулися конверти із рекомендованими повідомленнями із позначкою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 27). Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За таких обставин, суд вважає відповідача належним чином повідомленим. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08.11.2010 року сторони уклали кредитний договір № КС-451Г, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 166168,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 04.11.2011 року (а.с. 6-10). Втім, відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору, в результаті чого виникла заборгованість. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.07.2013 року з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 271374,21 грн. (а.с. 113). На даний час відповідно до виписки по рахунку заборгованість становить 391373,76 грн., яка складається із: пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 382373,76 грн.; штрафів 1000,00 грн. (фіксованої частини); 8000,00 грн. (процентної складової) (а.с. 143-182). За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. З огляду на зазначене, суд вважає, що заборгованість за пенею має бути стягнута з відповідача в межах строку позовної давності, тобто за період з 24.03.2015 року по 24.03.2016 року у розмірі 80898,40 грн. Суд вважає, що штраф (фіксована частина) у розмірі 1000,00 грн. не може бути стягнута з відповідача, оскільки дана сума як штрафна санкція була стягнута з [PERSON] рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.07.2013 року (а.с. 113). Суд вважає, що сума штрафу (процентна складова) у розмірі 8000,00 грн. підлягає стягненню з відповідача, оскільки це передбачено пунктом 5.8 кредитного договору, де указано, що при порушення позичальником строків платежів за будь-яким з грошових зобовязань, передбачених цим Договором, більш ніж на тридцять днів, що потягло звернення Банку в судові інстанції, позичальник сплачує Банку штраф: 1000,00 грн. + 5% від суми установленого в пункту А.2 ліміту на цілі, відмінні від сплати страхових платежів і платежів для сплати за реєстрацію предмета застави. Тож, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за прострочення виконання зобовязань за договором у розмірі 80898,40 грн., штраф (процентна складова) у розмірі 8000,00 грн., а всього 88898,40 грн. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1333, 48 грн.

Outcome: partial