Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

Представник психіатричного закладу свою заяву мотивує тим, що [PERSON], [INFO], 20.05.2018 р. о 11 год. 50 хв. повторно надійшов до гострого психіатричного відділення, за самозверненням у супроводі батька у звязку з погіршенням психічного стану: неадекватний в поведінці, сам з собою розмовляє, на зауваження не реагує, йде з дому, просить відвезти його у психіатричну лікарню. [PERSON] оглянуто комісією лікарів-психіатрів та складено висновок, що він страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. У звязку з тим, що у пацієнта виявлено загострення тяжкого психічного захворювання, лікування якого на теперішній час можливе лише в стаціонарних умовах, а також ненадання необхідної психічної допомоги призведе до подальшого погіршення психічного стану та неспроможність забезпечувати свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, він позбавлений дієздатності, тому потребує госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». У судовому засіданні представник психіатричного закладу - [PERSON] заяву підтримала. Зазначила, що [PERSON] на даний час потребує стаціонарного лікування у звязку з погіршенням психічного стану, у нього наявна галюценаторна симптоматика - голоса у голові при яких він тікає з дому. [PERSON] зазначив, що хоче у лікарню. Законний представник [PERSON] підтримала заяву, оскільки у сина посилилися галюцинації, почав з собою розмовляти, сміятися, вночі не спав, 20.05.2018 р. зранку став вимагати вести до лікарні, у іншому випадку у нього починається агресія, починає тікати з будинку. Представник [PERSON] за дорученням [PERSON] не заперечував проти задоволення заяви. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді заяви, думку прокурора, яка підтримала заяву, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Зважаючи на Рішення Конституційного Суду України від 01.06.2016 р. у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) (справа № 1-1/2016), особа яка визнана в установленому порядку недієздатною може бути госпіталізована до психіатричного закладу тільки за рішенням суду і за наявності підстав визначених ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Судовим розглядом встановлено наступні обставини. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 09.07.2007 р. [PERSON], [INFO], визнано недієздатним та призначено опікуном [PERSON]. 20.05.2018 р. [PERSON] у супроводі батька звернувся до психіатричного закладу у звязку з погіршенням стану здоровя. 20.05.2018 р. після проведення огляду [PERSON] комісією лікарів психіатрів комунального закладу Сумської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер» складено Висновок, відповідно до якого останній страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. У звязку з тим, що у пацієнта виявлено загострення тяжкого психічного захворювання, лікування якого на теперішній час можливе лише в стаціонарних умовах, а також ненадання необхідної психіатричної допомоги призведе до подальшого погіршення психічного стану та неспроможність пацієнта самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, він потребує госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Відповідно до ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов'язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. З огляду на встановлені факти, оскільки [PERSON] відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів від 21.05.2018 р. страждає тяжким психічним захворюванням, лікування якого в даний час можливо тільки в стаціонарних умовах, неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, у звязку з визнанням рішенням суду його недієздатним, на даний час у нього наявне загострення захворювання неадекватна поведінка, сам з собою розмовляє, на зауваження не реагує, йде з дому та становить безпосередню небезпеку для себе, суд дійшов висновку, що [PERSON] потребує госпіталізації до психіатричного стаціонару у примусовому порядку. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення.

Outcome: approved