Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 13791,83 грн. за договором б/н від 28.04.2006 року, а також стягнути судовий збір. В обґрунтування свої позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 28.04.2006 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 2500 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами банку» які викладені на сайті банку, складає між ним та банком Договір., що підтверджується підписом в заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості за кредитом здійснюється щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Відповідач своїх обовязків належним чином не виконує, у звязку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 09.08.2016року складає 13791,83 грн., з яких: 2271,70 грн. заборгованість за кредитом, 10387,19 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 632,94 грн. штраф (процентна складова), у звязку з чим позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити та стягнути суму заборгованості. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, просив застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позову. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши та оцінивши докази, надані сторонами, встановив наступні обставини справи та визначив відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами кредитного договору та ЦК України. Позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 28.04.2006 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 2500,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджується письмовою заявою відповідача від 09.04.2008 року (а.с.7), в якій вона погодилася, що заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. (а.с. 8-13). Згідно розрахунку заборгованості відповідача за договором, наданого позивачем, станом на 09.08.2016 року нарахована заборгованість за кредитним договором б/н від 28.04.2006 року у розмірі 13791,83 грн.(а.с.5-6) Суд, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно зясувавши обставини цієї справи, вислухавши пояснення сторін, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог за наступних підстав. З копії анкети-заяви [PERSON] від 28.04.2006 р. вбачається, що в ній не зазначено та не помічено в графі «кредитна карта» тип карти, її валюту, процентну ставку та строк дії. Крім того, відсутня відмітка [PERSON] в графі, в якій вона приєднується і підписує що погодилася, що заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с.7 та на звороті) Таким чином, судом не встановлено, що нараховані позивачем відсотки та штрафи позивачу відповідають умовам договору, укладеного сторонами 28.04.2006 року. Крім того, представник відповідача наполягав на застосуванні правових наслідків пропуску строку позовної давності. Згідно розрахунку заборгованості, з 29.04.2011 року відповідач не здійснювала операцій за рахунком б/н від 28.04.2006 р., не сплачувала кредитних коштів та відсотків. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта\~статті 267 ЦК України). Згідно постанови Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року в справі № 6-116цс13, для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у\~статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання ( ч. 1\~ст. 261 ЦК України). Згідно постанови Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14 цс 14, предметом якої був спір за позовом банківської установи про стягнення заборгованості за кредитним договором, вбачається, що відповідно до правил користування платіжною картою, які є складовою кредитною договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної даності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору. Судом враховано, що позивач звернувся до суду із позовом 22 серпня 2016 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності, в межах якого позивач міг звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з розрахунку заборгованості за договором №б/н від 28.04.2006 року відповідач здійснив останній платіж 31.03.2011 року, та 29.04.2011 року залишок поточної заборгованості склав 00 грн., а залишок простроченої заборгованості за кредитом склав 2\~271,7 грн. (колонка 5). Таким чином, суд вважає, що строк позовної давності для звернення позивача до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 28.04.2006 року сплив 29.04.2014 року, тобто три роки після несплати чергового платежу. Враховуючи викладене, суд вважає, що в позові слід відмовити в звязку із пропуском позивачем строку позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права. Враховуючи те, що позов не підлягає задоволенню, судові витрати, сплачені за подання позову, відшкодуванню не підлягають на підставі\~ст. 88 ЦПК України.. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed