Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Прокурор Бродівського району Львівської області в інтересах соціально-незахищеного пенсіонера [PERSON] звернувся до [PERSON] з позовною заявою, у якій в своїх вимогах просить суд визнати недійсним договір дарування від 05 грудня 2008 року № 4487 та визнати нечинним державний акт про право державної власності на земельну ділянку № 586003 серії ЯЖ від 14 грудня 2009 року виданого [PERSON] та зобов?язати [PERSON] звільнити незаконно отримані будинок та земельну ділянку. В обґрунтування позову посилається на те, що 03.03.2012 року розглянуто кримінальну справу № 152-0040 за фактом вчинення службовими особами Підкамінської селищної ради Бродівського району злочинів, передбачених ст..ст. 364 ч.2,366 ч.2 КК України. Встановлено, що службові особи Підкамінської селищної ради, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи всупереч інтересам служби, в інтересах третіх осіб на початку грудня 2008 року склали та засвідчили завідомо неправдиву довіреність № 265 від 16.10.2008 року у відповідності до якої житель [ADDRESS] [PERSON] уповноважив [PERSON] подарувати від його імені належний йому на праві приватної власності житловий будинок [ADDRESS], а також земельну ділянку для обслуговування цього житлового будинку своїй дочці [PERSON] В подальшому, на підставі вказаної довіреності [PERSON], діючи від імені [PERSON], всупереч волі останнього, подарувала, а [PERSON] прийняла в дарунок житловий будинок з дворовими будівлями та спорудами за [ADDRESS] вартістю 147043 грн. та земельну ділянку для обслуговування цього житлового будинку та господарських споруд площею 0.1078 га. вартістю 7092 грн., чим завдали матеріальної шкоди [PERSON] на загальну суму 154165 грн. Внаслідок злочинних дій, посадових осіб Підкамінської селищної ради, Бродівського району пенсіонер [PERSON] позбавлений права вільно розпоряджатись своїм нерухомим майном. Доручення від імені [PERSON] №265 від 16 жовтня 2008 року підроблено то укладений на його підставі договір дарування від 05 грудня 2008 року необхідно визнати недійсним. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] (що діє на підставі доручення від 23.12.2013 року) позов підтримали та вважають, що договір дарування укладений особою, яка не була уповноважена власником майна на відчуження такого майна, тому просять позов задовільнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] (що діє на підставі доручення від 07.11.2013 року) в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що в момент укладення договору дарування була жива мати [PERSON] і батьки порадившись вирішили подарувати будинок [PERSON], оскільки остання постійно допомагала батькам та погодилась дотримати їх до смерті. Стосовно довіреності, то оформленням її займалася мати, вона повинна була дати на підпис батькові, оскільки він за станом здоров'я не зміг з'явитись у селищну раду для оформлення документу. Тому відповідачці невідомо хто саме підписав довіреність, однак вона була впевнена, що підпис на довіреності поставив батько. Крім цього будинок був побудований у шлюбі, тому матері також належала частка і вона в нотаріальній конторі давала свою згоду на дарування будинку. Після оформлення договору дарування позивачка не користується ні будинком, ні земельною ділянкою. В будинку залишився проживати її брат - позивач по справі. Також пояснила, що вона набула право власності на майно, як добросовісний набувач. А тому, відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідач [PERSON], яка залучена як свідок за клопотанням представника відповідача [PERSON] пояснила, що її батько [PERSON], хотів їй подарувати будинок за адресою [ADDRESS]. Вона з своїм чоловіком, закінчувала будову будинку. Під час підписання договору дарування вона була присутньою, однак при посвідченні довіреності від імені [PERSON] на двоюрідну сестру [PERSON] присутньою не була, бачила лише у нотаріуса довіреність. У спірному будинку вона не проживає і не є зареєстрованою, у цьому будинку є її меблі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із таких міркувань. Встановлено, що 05.12.2008 р. було укладено договір дарування за яким [PERSON] від імені якого по довіреності, посвідченої виконкомом Підкамінської селищної ради 16.10.2008 р., реєстр №265 діє [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар будинок з дворовими будівлями та спорудами [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,1078 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка розташована там же (а.с.11). На підставі договору дарування був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №586003 від 14.12.2009 р. [PERSON] (а.с.20). Постановою суду від 03.03.2012 р. було встановлено, що [PERSON], працюючи секретарем Підкамінської селищної ради Бродівського району неналежно перевірила достовірність підпису [PERSON] та самовпевнено думаючи, що довіреність №265 від 16.10.2008 р. підписана [PERSON], у відповідності до якої [PERSON] уповноважив [PERSON], подарувати від його імені належний йому на праві власності житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку своїй дочці [PERSON] і не з'ясовуючи особисто волю [PERSON] щодо вчинення таких дій засвідчила цю довіреність (а.с.25-31). Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи від 09.11.2011р. №6/473, яка була проведена в межах кримінальної справи про обвинувачення [PERSON] за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, та який був досліджений в судовому засіданні, рукописні тексти та підписи від імені [PERSON] в довіреності від 16.10.2008р., в довіреності від 16.10.2008р., - виконані не [PERSON], а іншою особою. [INFO] [PERSON] помер, що стверджується відповідним свідоцтвом про смерть (а.с. 36). Спадкоємцем майна [PERSON] за заповітом є його син [PERSON], що стверджується дослідженим в судовому засіданні оригіналом заповіту від 11.08.2011р.. Відповідно до ч. 3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Проте оформлення довіреності №265 від 16.10.2008 р., а в подальшому договору дарування від 05.12.2008 р. будинку з дворовими будівлями та спорудами [ADDRESS] та земельної ділянки не могло відповідати внутрішній волі [PERSON], так як останній не підписував вищевказаної довіреності, і тим самим не уповноважував [PERSON] на укладення договору дарування житлового будинку та земельної ділянки від його імені. А тому, суд вважає, що є підстави для визнання недійсним договору дарування від 05.12.2008 р., який зареєстровано в реєстрі №4487. Визнання недійсним договору тягне за собою скасування реєстрації права власності на майно, що було передане за недійсним правочином. З цих підстав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №586003 від 14.12.2009 р. виданого на ім'я [PERSON] слід визнати нечинним. Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до ч. 3 ст. 388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Як встановлено [PERSON] набула вищевказані будинок та земельну ділянку добросовісно і є добросовісним набувачем, оскільки не знала, що особа, яка від імені [PERSON] укладала договір дарування не була ним уповноважена на здійснення такого правочину. Однак, [PERSON], як добросовісний набувач, не може вважатися такою, що набула право власності на вказане майно, так як таке майно вона набула безвідплатно - на підставі договору дарування, і таке майно могло б бути витребуване його власником. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. [PERSON], як спадкоємець усього майна покійного [PERSON], є заінтересованою особою, право та законний інтерес якого порушено оспорюваним правочином. Оскільки право [PERSON] порушено, таке підлягає захисту. Позовна вимога в частині зобов?язання [PERSON] звільнити незаконно отримані будинок та земельну ділянку задоволення не підлягає, оскільки як встановлено судом, у зазначеному житловому будинку [PERSON] не проживає і не є зареєстрованою, а тому зобов?язти звільнити особу житлове приміщення, в той час як вона його не займала, не має підстав.

Outcome: partial