Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за [PERSON] право власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS], зазначивши, що батьками [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартири в [ADDRESS] адреса проживання відповідачів. Відповідачам в рівних частках належала квартира [ADDRESS]. В березні 1996 року між батьками [PERSON] та відповідачем [PERSON], яка діяла у власних інтересах та в інтересах відповідача [PERSON] , яка на той час була неповнолітньою, було досягнуто домовленість про обмін квартир. Згідно цієї домовленості право власності на квартиру в м. Севастополі належну [PERSON] та [PERSON] переходить до відповідачів, а право власності на квартиру в м. Мелітополі переходить до моїх батьків [PERSON] Для реалізації досягнутої домовленості відповідач [PERSON] отримала рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради народних депутатів яким було дозволено [PERSON] продаж квартири [ADDRESS]. Також [PERSON] отримала в Мелітопольській міській державній нотаріальній конторі довідку про відсутність заборон і арештів на квартиру. 8 жовтня 1996 року [PERSON] та [PERSON] виселились із спірної квартири та оселились в квартирі в м. Севастополі. В той же день в м. Севастополі батьки [PERSON] та [PERSON] обмінялись нотаріально посвідченими довіреностями. Так 8.10.1996 року [PERSON] довіреністю уповноважила [PERSON] продати кв.№28 в буд.264 по вул..Фрунзе в м. Мелітополі на умовах на його власний розсуд , підписати договір купівлі-продажу, отримати гроші, підписувати документи та вчинювати всі інші дії повязані з даним дорученням. Аналогічну довіреність видали батьки [PERSON] на розпорядження належній їм квартирі в м. Севастополь. В той же день 8.10.1996 року [PERSON] та [PERSON] переїхали до м. Мелітополь і на підставі наявної у них довіреності правомірно заволоділи квартирою № 28 в буд.264 в м. Мелітополі, так як оселились в квартирі. З 8.10.1996 року батьки [PERSON] відкрито володіли цією квартирою до своєї смерті. При цьому, всіма питаннями з оформлення квартири займався особисто [PERSON], який після оформлення у нотаріуса довіреності 8.10.1996 року повідомив [PERSON], що всі документи на квартиру оформлені і квартира належить їм на праві власності. Таким чином, [PERSON] не знала і не могла знати, що квартира № 28 по вул.Фрунзе в м. Мелітополі в буд.264 залишається належати відповідачам, так як батьки [PERSON] відкрито оселились в квартирі, зареєструвались в цьому житлі, особові рахунки за комунальні послуги було оформлено на [PERSON] і вони сплачували рахунки за житлового-комунальні послуги. Крім того,у встановленому законом порядку зареєструвались в квартирі, укладали договори з комунальними підприємствами та сплачували комунальні послуги, особові рахунки в комунальних підприємствах м. Мелітополя було відкрито на імя [PERSON] 10.02.2015 року помер [PERSON] На час смерті [PERSON] разом з ним проживала та була зареєстрована в спірній квартирі [PERSON] 10.07.2015 року померла [PERSON] Від дня смерті спірна квартира перейшла в розпорядження і користування [PERSON] 9.12.2015 року у строк визначений законом, [PERSON] подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті своєї матері і при цьому виявила, що квартира ні батьку ні матері не належить у звязку з чим нотаріусом було відмовлено [PERSON] в оформлені спадщини з тих підстав, що спірна квартира не належала спадкодавцю. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, від її представника [PERSON] надійшла заява з проханням розглянути справу за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час і дату судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчить оголошення в газеті «Урядовий курєр» яке є в матеріалах справи, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за їх відсутності від них не надходило, тому суд визнає їх неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за їх відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на імя голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, ч.1 ст. 224 ЦК України урегульовує питання ухвалення заочного рішення. При цьому, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не зявився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за його відсутності та в звязку з неявкою відповідачів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно копії свідоцтва про право власності на житло № 1494 від 08.02.1996 року, квартира що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] на праві приватної, спільної власності в рівних долях /а.с.7/. Відповідно копії рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради народних депутатів від 19.03.1996 року № 102\\13, [PERSON] було дозволено продаж квартири [ADDRESS] /а.с.21/. Згідно довідки Мелітопольської міської державної нотаріальної контори від 22.08.1996 року заборони і арешти на квартиру [ADDRESS] відсутні /а.с.20/. 08.10.1996 року [PERSON] довіреністю уповноважила [PERSON] продати [ADDRESS] на умовах на його власний розсуд , підписати договір купівлі-продажу, отримати гроші, підписувати документи та вчинювати всі інші дії повязані з даним дорученням. Строк дії довіреності до 08.10.1997 року. Довіреність посвідчена державним нотаріусом Першої Севастопольської державної нотаріальної контори, реєстровий номер 1-Д-1938 /а.с.22/. Відповідно довідки КП «Мелітопольське МБТІ від 13.01.2016 року № 42, станом на 01.01.2013 року право власності на квартиру розташовану за адресою [ADDRESS] зареєстровано в рівних частках за [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло б/н від 08.02.1996 року /а.с.29/. Згідно заяви [PERSON], [PERSON], вони зверталися до МБТІ з заявою про видачу довідки характеристики для відчуження (продажу) належної їм квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] /а.с.23/. Згідно копій квитанції на оплату житлово-комунальних послуг з ТОВ «Ремондіс-Мелітополь, КП «Житломасив, КП «Водоканал» особові рахунки зі сплати послуг за квартиру [ADDRESS] відкриті на імя [PERSON]Ф./а.с.9/. Відповідно копії листа ТОВ «Ремондіс-Мелітополь» на імя [PERSON] були надіслані листи про сплату заборгованості за квартиру [ADDRESS] /а.с.10/. Згіно інформації КП «Водоканал» від 05.07.2016 року № 1010, особистий рахунок № 28269 за адресою [ADDRESS] на оплату послуг водопостачання та водовідведення був відкритий по заяві абонента [PERSON] /а.с.17/. 25.06.2009 року судовим наказом Мелітопольського міськрайонного суду з [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які мешкають за адресою [ADDRESS] на користь Мелітопольського орендного підприємства теплових мереж було стягнуто заборгованість у розмірі 1970,98 гривень, витрати по забезпеченню ІТП в розмірі 250 гривень та судовий збір в розмірі 25 гривень, в солідарному порядку /а.с.18/. Відповідно до Інформаційної довідки від 05.12.2015 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна інформація щодо власника квартири [ADDRESS] відсутня /а.с.30/. Отже судом було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] правомірно заволоділи та проживали у [INFO] з 1996 року і до моменту смерті. 04.02.2015 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського МУЮ у Запорізькій області, актовий запис № 267 /а.с.24/. 10.07.2015 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського МУЮ у Запорізькій області, актовий запис № 1180 /а.с.25/. Відповідно повідомлення начальника Мелітопольського МВ УДМС від 26.12.2015 року [PERSON] та [PERSON] були зняті з реєстрації зі спірної квартири у звязку зі смертю /а.с.32/. Відповідно до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до п.8 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного Кодексу України, який набув чинності з 1 січня 2004 року правила\~статті 344\~Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 7.02.2014 року: ураховуючи положення\~пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК\~про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Тому на підставі наведених правових норм, [PERSON] має право приєднати до часу свого володіння спірним майном час володіння цим майном її батьками з 01.01.2001 року до дня смерті матері 10.07.2015 року. Таким чином, строк який підлягає врахуванню за давністю володіння становить з 01.01.2001 року і по день подання позову 01.07.2016 року Тобто загальний строк володіння [PERSON] квартирою для набувальною давності становить на день подання позову 15 років 7 місяців . Враховуючи,що ч.1 ст.344 ЦК України передбачає 10 річний строк відкритого, та безперервного строку володіння майном, вважаю, що у суду є підстави для задоволення позову. Тому на підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити позов та визнати за Визнати за [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER] право власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS].

Outcome: approved