Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» за довіреністю Савіхіна А.М. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором № б/н від 03.12.2013 та судових витрат. 23 червня 2018 року ухвалою судді Токмацького районного суду Запорізької області Ушатого І.Г. відкрите провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті судом розпочато не було. Відповідно до розпорядження заступника керівника апарату Токмацького районного суду Запорізької області від 03.10.2018 №11 у зв'язку з відставкою судді Токмацького районного суду Запорізької області Ушатого І.Г. призначено повторний автоматизований розподіл даної справи на підставі п.п.2.3.49, 2.3.50 п.2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, в результаті якого справу розподілено судді Коваленко П.Л. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 03.12.2013 [PERSON] отримала кредит в розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну відповідно до п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим станом на 28.05.2018 має заборгованість в сумі 29 081 грн. 01 коп., яка складається з наступного: 179 грн. 06 коп. - заборгованість за кредитом; 22 945 грн. 95 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4095 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн.00 коп. - штраф (фіксована частина), 1361 грн. 00 коп. - штраф (процентна складова). Сторони по справі в судове засідання не з'явилися. Відповідач через канцелярію суду надала письмову заяву про застосування позовної давності. В заяві відповідач просить застосувати у справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості строк позовної давності та відмовити в позовних вимогах в повному обсязі. Справу розглянути без її участі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити в повному обсязі. До суду надано також відзив на заяву про застосування позовної давності, в якому зазначено, що по даному кредитному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов'язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредиту. Кредитна картка є поновлюваною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту, клієнт використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки. Картка діє до останнього дня 05.2017 року. Тобто позивачем дотримано строк позовної давності при зверненні до суду. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом було встановлено наступне. З матеріалів справи вбачається, що 03.12.2013 відповідачем [PERSON] заповнено та підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку № б/н, згідно з якою відповідач виявила бажання отримати у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитний ліміт за платіжною карткою «Універсальна». У Анкеті-заяві зазначено, що позичальник ознайомлена і згодна з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, що разом із цією заявою становлять договір про надання банківських послуг. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором та не заперечується позивачем, останній платіж за вказаним кредитним зобов'язанням відповідачем здійснено 12.12.2014, шляхом поповнення її карткового рахунку на суму 15,00 грн. Згідно із наданим позивачем розрахунком заборгованості відповідача за цим кредитним зобов'язанням станом на 28.05.2018 у відповідача перед банком виникла заборгованість у загальному розмірі 29 081 грн. 01 коп., яка складається з наступного: 179 грн. 06 коп. - заборгованість за кредитом; 22 945 грн. 95 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4095 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн.00 коп. - штраф (фіксована частина), 1361 грн. 00 коп. - штраф (процентна складова). Відповідач заявила про застосування строків позовної давності та просила відмовити в задоволені позовних вимог. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність, зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до п.1.1.1.50 Умов та правил надання банківських послуг мінімальний обов'язків платіж - розмір боргових зобов'язань Клієнта, які щомісячно підлягають до сплати клієнтом протягом строку дії Карти. Даний платіж розраховується як сума Овердрафту і сума щомісячного Платежу, який складається із нарахованих до сплати процентів і частки заборгованості по кредиту. Відповідно до Витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» розмір щомісячних платежів складається не лише із процентів, а також включають плату за використання кредитних коштів у звітному періоді 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, термін внесення щомісячних платежів відповідно до картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» - до 25 числа місяця, наступного за звітним. Відповідно до п. 1.1.3.2.2. Умов та правил надання банківських послуг у випадку порушення утримувачем або довіреною особою умов даного договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань за Договором. Таким чином, оскільки договором передбачено щомісячна сплата як відсотків, так і тіла кредиту (мінімальний розмір 7% від заборгованості), а відповідач з дня отримання кредитних коштів несвоєчасно вносила платежі, а з 13 грудня 2014 року взагалі не вносила таких платежів, у позивача виникло право на пред'явлення цього позову з 13 грудня 2014 року, однак позов був поданий лише у червні 2018 року, тобто поза межами позовної давності. На позивача покладається обов'язок доводити позовні вимоги. З письмових пояснень банку вбачається, що строк дії картки закінчувався в травні 2017 року. Однак ці пояснення та надана позивачем довідка не є належним доказом і не можуть бути прийняті до уваги судом, так як не містить підпису відповідача. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом із тим, в даній справі не має вирішального значення строк дії картки, оскільки право на пред'явлення вимоги у позивача виникло саме з часу першого порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо щомісячного погашення заборгованості і сплаті процентів. За змістом ч.3 ст.254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України у постановах цього суду від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16 та від 09 серпня 2017 року у справі № 6-2322цс16. Установивши, що останній платіж за договором про надання банківський послуг відповідач здійснила 12.12.2014, а з позовом банк звернувся до суду у червні 2018 року, суд дійшов висновку про сплив строку позовної давності. Кредитор, у свою чергу, зобов'язаний цікавитись своїми майновими правами та, у випадку їх порушення, звертатись до суду за їх захистом. Враховуючи компетенцію та повноваження банку щодо моніторингу стану рахунків своїх клієнтів-позичальників, позивач міг довідатись та довідався про порушення своїх прав, як кредитора, ще у березні 2014 року, однак не здійснив жодних дій, спрямованих на їх відновлення. Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в ст.261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов'язку особи знати про стан своїх майнових прав. Початок перебігу строку позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення) дії договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). Особа повинна знати про стан своїх майнових прав, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові цього суду від 16 листопада 2016 року у справі № 6-2469цс16. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Таким чином, з'ясувавши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов обґрунтованого висновку, про те, що АТ КБ «Приватбанк звернувся до суду в червня 2018, тобто через більше ніж 3 роки від дня (12.12.2014) останнього внесення часткового платежу і дня настання строку остаточного повернення кредиту, внаслідок чого звернення Банку за захистом своїх прав був за межа ми позовної давності. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір не відшкодовується. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed