Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловою квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлової квартири [ADDRESS] . Відповідач - [PERSON] є сином позивача, а відповідач [PERSON] є невісткою позивача. З 05.04.2006 року відповідачі не проживають за зареєстрованим місцем проживання у квартирі [ADDRESS] . Будь-які їх речі в квартирі відсутні. Відповідачі не претендують на вказану вище квартиру, не сплачують комунальні платежі, місце проживання позивачу не відомо. У зв`язку з реєстрацією відповідачів позивач не має можливості оформити житлову субсидію. Позивач у судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 10 серпня 2021 року представник відповідача-адвокат Кошеленко А.В. звернулась до суду із заявою, у якій просила розгляд справи проводити без її участі та участі позивача, також зазначила, що на позовних вимогах наполягає та просить задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомленні належним чином. будь-яких заяв чи клопотань до суду не подавали. Враховуючи приписи ст. 128-130 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомлений про час та місце судового засідання. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору у судове засідання не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду була повідомлена належним чином. 10 серпня 2021 року подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити без її участі. Також зазначила, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 64670186, двокімнатна квартира загальною площею 53 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Згідно відомості № 1569/124/16 про склад осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , за даною адресою зареєстровані: [PERSON] , син, [INFO] , [PERSON] , співвласник, [INFO] , [PERSON] , співвласник, [INFO] , [PERSON] , невістка, [INFO] . Відповідно до акту про непроживання особи за місцем реєстрації від 07.04.2021 року, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за адресою [ADDRESS] , підписавши цей акт засвідчили, що за зазначеною вище адресою, починаючи з 24.04.2001 року фактично не проживає [PERSON] та [PERSON] , з 5 квітня 2006 року. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4 ст. 9 ЖК України). Відповідно до ст.ст. 150, 155 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру (будинок), мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Отже, судом встановлено, що відповідачі не проживає у спірній квартирі, власних речей не зберігають, обов`язки по утриманню житла не здійснюють, тому суд вважає, що реєстрація відповідачів в житловому приміщенні за вищевказаною адресою фактично перешкоджає позивачу в реалізації його прав власника жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідачів такими, що втратив право на користування жилим приміщенням. Враховуючи надані позивачем докази, виходячи зі змісту наведених норм права і з урахуванням вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України, а також того, що відповідачі не надали суду доказів, які б вказували на те, що вони не проживають у зазначеному житлі або відсутні у ньому з поважних причин, або за ним відповідно до закону зберігається право користування жилим приміщенням, суд вважає доведеним те, що відповідачі втратили право користування квартирою. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів солідарно на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved