Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

Представник позивача Таволжанський М.В., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою, яка 31.10.2018 року була уточнена, в якій просив суд: виключити з актового запису №1271 від 12.12.2013 року, зробленого Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області зробленого 12.12.2013 року; виключити з графи «батько» - запис про [PERSON] , у графі прізвище вказати « [PERSON] » та видати нове свідоцтво про народження. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що [INFO] у [PERSON] народився син [PERSON] , на момент народження дитини вона у шлюбі не перебувала. 12.12.2013 року вона отримала свідоцтво про народження, видане Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби КМУ юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1271. З 2014 року вона з [PERSON] не бачилась та не спілкуються, у зареєстрованому шлюбі також не перебували. У зв`язку із чим, на підставі ч.2 ст. 136 СК України та ст.138 СК України він звернувся до суду. Відзив відповідач до суду не надав. Ухвалою суду від 05.11.2018 року матеріали позовної заяви [PERSON] прийнято до провадження суддею Гринем Н.Г. з призначенням до розгляду в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження. Ухвалою суду від 23.08.2019 року закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. [PERSON] правом на участь в судовому засіданні не скористалася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та просить позовні вимоги задовольнити. 28.03.2019 року [PERSON] надала додаткові пояснення в яких вказала, що будучи батьком дитини він повинен був мати бажання бачитись з дитиною та допомагати можливими способами у піклуванні за дитиною. Однак, одне волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні наполягав на задоволенні позову та просив задовольнити позовні вимоги. При цьому зазначив, що не має клопотань, в тому числі і про призначення генетичної експертизи, оскільки його довірителька постійно проживає в Російській Федерації. Відповідач у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає їх необґрунтованими. Зазначив, що проживав із позивачем однією сім`єю до кінця 2017 року і від цих стосунків у них народився син. На даний час позивач проживає в РФ, тому останній раз він бачив сина в листопаді 2018 року. Категорично заперечує проти позовних вимог, оскільки впевнений у своєму батьківстві щодо сина і готовий пройти відповідну експертизу ДНК. Дослідивши\~ письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1\~ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані із фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Отже, актом цивільного стану фіксується подія та дія, яка сталася. Так, згідно з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, [INFO] народився [PERSON] , у свідоцтві про народження Серії [NUMBER] батьком дитини записаний [PERSON] , а матір`ю [PERSON] (а.с.7). Згідно з вимогами\~ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Пунктом 1 ч. 1\~ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~передбачено, що актовий запис цивільного стану анулюється на підставі рішення суду. Відповідно до п. 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті\~122,124 СК), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (статті\~126,127 СК). \~Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина восьма\~статті 7 СК України). Частиною першою\~статті 126 СК України\~передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Статтею 136 СК України\~передбачено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до\~статті 126 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Не має права оспорювати батьківство, зокрема, особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком. Як роз`яснено у пунктах 11, 12\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (стаття 136 СК України), шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї, як батька, з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (стаття 138 СК України), звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство. Доводити відсутність кровного споріднення з дитиною чоловік може будь-якими допустимими доказами, суттєвими з яких будуть висновки судово-медичної, біологічної, генетичної експертиз, при цьому для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла, тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Частиною першою статті 81 ЦПК України на сторону покладено обов`язок щодо доведення тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи, що актом цивільного законодавства встановлено факт народження [PERSON] батьком якого зазначено відповідача у справі, при цьому позивачем не було доведено відсутність кровного споріднення між [PERSON] та [PERSON] , при цьому останній в суді вказував, що він є батьком їх спільного сина. Таким чином, позивачем не надано, а в судовому засіданні не зібрано достатньо доказів відсутності кровного споріднення відповідача [PERSON] з його сином, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Фактично всі наведені позивачем доводи в рахунок доцільності виключення відомостей про особу, яка батька дитини, побудовані на неприязних особистісних стосунках як між самими сторонами, а факт неспілкування з дитиною відповідача не є підставою для виключення відомостей щодо нього як батька [PERSON] . Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує ухвалення відмову у задоволенні позовних вимог, у зв`язку з чим понесені [PERSON] витрати по сплаті судового збору слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed