Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання відмови в приватизації комунального житлового приміщення та зобов`язання вчинити дії. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що в квартирі [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] була заресєтрована у вищезазначеній квартирі з 11 липня 2003 року з дозволу основного квартиронаймача - [PERSON] та після його смерті на неї було переоформлено ліцевий рахунок на дану квартиру та станом на 19 жовтня 2015 року у зазначеній квартирі вона постійно проживала та залишилася зареєстрованою. 19 жовтня 2015 року вона подала до КП «ТЖКП» заяву, встановленого зразка, з необхідними документами для реалізації наданого їй Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» права на приватизацію зайнятого житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . Того ж дня [PERSON] було повідомлено про необхідність виготовлення технічної документації на квартиру для отримання в подальшому розпорядження органу приватизації та свідоцтва про право власності на житло. 29 січня 2016 року - на замовлення [PERSON] КП «Тернівське БТІ» було виготовлено технічний паспорт на вищезазначену квартиру. У зв`язку з сімейними обставинами - хворобою матері, яка потребувала сторонньої допомоги - [PERSON] була змушена тимчасово переїхати до м. Павлоград на початку лютого 2016 року, а 16 лютого 2016 року вона за власним бажанням знялася з реєстраційного обліку в м.Тернівка та з 04 березня 2016 року зареєстрована у м. Павлограді. При цьому, [PERSON] була впевнена, що вона скористалася правом на приватизацію житла у м. Тернівка та у зв`язку з чим вважала, що право отримати свідоцтво про право власності вона може у будь - який час. З травня 2016 року вона знову переїхала на постійне місце проживання в м. Тернівка за вищезазначеною адресою та весь цей час продовжувала сплачувати комунальні послуги за житло. Жодних дій щодо виселення або попередження [PERSON] про те, що вона втратила право користування житловим приміщення ані з боку КП «ТЖКП», ані органів місцевого самоврядування не вчинялося. У зв`язку із сімейними обставинами [PERSON] була вимушена протягом трьох років постійно приїзджати до м. Павлоград та на деякий час залишати місце проживання у місті Тернівці. У грудні 2019 року [PERSON] , повернувшись за місцем свого проживання у м. Тернівка дізналася, що квартиру [ADDRESS] за її відсутності було відключено від електропостачання у зв`язку з наявною заборгованістю по оплаті за користування електроенергію. У січні 2020 року під час звернення до електропостачальної компанії із заявою на підключення електроенергії у квартирі [ADDRESS] [PERSON] було повідомлено про необхідність подання документів, які підтверджують її право власності або право користування вищезазначеною квартирою. Тому, [PERSON] звернулася до КП «ТЖКП» з питанням отримання документу, який підтверджує її право власності на вищезазначене житло та надала технічну документацію на квартиру, яка була виготовлена на її замовлення 29 січня 2016 року. Однак, їй було відмовлено у наданні їй розпорядження органу приватизації та свідоцтва про право власності у зв`язку з тим, що під час подання технічної документації у 2020 році [PERSON] та її неповнолітня дитина втратила право користування житловим приміщенням у зв`язку із зняттям з реєстрації місця проживання в 2016 році за власним бажанням. В зв`язку з чим, представник позивача, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати незаконною відмову КП «Тернівське житлово комунальне підприємство» в приватизації [PERSON] , [INFO] комунального житлового приміщення - квартири [ADDRESS] у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та зобов`язати КП «Тернівське житлово комунальне підприємство» оформити приватизацію квартири [ADDRESS] на ім`я [PERSON] . Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, представником позивача подано письмову заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій просив слухання справи провести без участі представника КП «ТЖКП». У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників судового процесу, які належним чином повідомлені про день та час розгляду справи та подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] з 11 липня 2003 року по 16 лютого 2016 року була зареєстрована в квартирі [ADDRESS] , про що свідчить виписка з адресної картки від 04 серпня 2020 року № 2024 та копія паспорта серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] (а.с. 7-8, 15). Відповідно до витягу з рішення виконавчого комітету Тернівської міської ради від 10 грудня 2014 року № 291, фінансово-лицевий рахунок кв. [ADDRESS] переоформлено на [PERSON] , в зв`язку з тим, що основний квартиронаймач [PERSON] виписаний по смерті (а.с. 14). 29 січня 2016 року на ім`я [PERSON] , КП «Тернівське БТІ» було виготовлено технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] (а.с. 13). Відповідно до листа КП «ТЖКП» від 03 червня 2020 року № 817, [PERSON] було відмовлено в укладенні договору на комунальні послуги по [ADDRESS] , оскільки за данними обліку [PERSON] не є власником (наймачем) зазначеного приміщення (а.с. 9). Згідно з ст. 47 Конституції України, громадяни мають право на житло та держава створює умови для придбання його у власність, в тому числі шляхом приватизації, що передбачено статтею 9 Житлового кодексу України. Пунктом 11 статті 8 цього ж Закону передбачено, що спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Згідно з вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Частиною четвертою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства), а частиною третьою цієї ж статті Закону встановлено, що передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. За частиною другою статті 8 зазначеного вище Закону, передача займаних квартир (будинків, кімнат у гуртожитках), здійснюється у спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку, кімнаті в гуртожитку), в тому числі тимчасово відсутні, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири, будинку, кімнати в гуртожитку. Відповідно до пунктів 4, 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396, передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність громадян на підставі заяви та документів, передбачених пунктом 18 цього ж Положення, а саме: довідки про склад сім`ї та займані приміщення; копії ордеру про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитках); документу, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копії документу, що підтверджує право на пільгові умови; заяви-згоди тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири(будинку) жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах. Судом встановлено, що 19 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до керівника органу приватизації Мамедова Г.Г. з заявою щодо оформлення в приватну власність квартиру [ADDRESS] , що займає вона разом з членами сім`ї на умовах найму, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», яка була прийнята відповідальною особою (а.с. 12) Крім того, згідно відповіді КП «ТЖКП» від 03 червня 2020 року № 821, на адвокатський запит від 03 червня 2020 року № 02/06, видно, що [PERSON] дійсно у 2015 році зверталася до відділу приватизації КП «ТЖКП» з заявою про оформлення права власності житлового приміщення по [ADDRESS] , якій було відповлено у приватизації, оскільки до переліку документів, які були підготовлені та подані для приватизації не надано технічну документацію. Крім того, зазначено, що під час подання технічної документації до відділу приватизації КП «ТЖКП» у 2020 року [PERSON] було також відмовлено, оскільки на цей час остання та її неповнолітня дитина втратили право користування житловим приміщенням в зв`язку із зняттям з реєстрації місця проживання в 2016 рокці за власним бажанням (а.с. 11). Також судом встановлено, що письмової відмови у приватизації вищезазначеної квартири по заяві від 19 жовтня 2015 року [PERSON] від органу приватизації не отримувала. Відповідно до п. 10 ст. 8 цього ж Закону, органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Підстави для відмови у приватизації житла передбачені частиною другою статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», а саме не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду відповідно до положень частин 1 і 2 ст. 61 ЖК УРСР здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. В судовому засіданні встановлено, що наймачем вказаної вище квартири був [PERSON] , який помер [INFO] , а [PERSON] є членом сім`ї наймача, та була зареєстрована у цій квартирі з 11 липня 2003 року по 16 лютого 2016 року, крім того, 10 грудня 2014 року на її ім`я було переоформлено фінансово-лицьовий рахунок, а з заявою про оформлення приватизації [PERSON] звернулася 19 жовтня 2015 року, тобто в період її реєстрації в даній квартирі. Крім того, судом встановлено, що відповідачем не надано суду будь-яких доказів щодо правомірної відмови у приватизації квартири, після подання [PERSON] заяви від 19 жовтня 2015 року та квартира, яку бажає приватизувати [PERSON] не відноситься до житла, що не підлягає приватизації, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання, що, з урахуванням всіх наявних доказів та обставин, за яких позивач позбавлена можливості оформити приватизацію квартири, враховуючи, те, що представником відповідача відзив або заперечення на позовну заяву не надано, суд доходить до висновку, що відмова відповідача у приватизації квартири є незаконною, а також вважає необхідним зобов`язати відповідача вчинити необхідні дії з приватизації кв. [ADDRESS] . Судові витрати залишити за [PERSON] .

Outcome: approved