Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Представник публічного акціонерного товариства «Маріупольгаз» (далі - ПАТ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за природний газ. В обгрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідачці, яка зареєстрована і проживає по [ADDRESS] в період з 01 листопада 2012 року по 01 листопада 2013 року був наданий природний газ на загальну суму 10 967,17 грн. Однак плата за спожитий природний газ відповідачкою здійснювалася не в повному обсязі, в зв»язку з чим утворилася заборгованість в сумі 8042,59 грн. 15 січня 2013 року відповідачці направлено повідомлення про наявність такої заборгованості з пропозицією сплатити її та попередженням про припинення газопостачання у разі такої несплати. Однак борг відповідачкою не сплачено. 20 березня 2013 року позивач звертався до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачки такої заборгованості, однак ухвалою суду від 13 вересня 2013 року судовий наказ скасовано. Просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за спожитий природний газ в сумі 8042,59 грн. та судовий збір в сумі 229,40 грн. В судовому засіданні представник позивача, Шевцов І.В. підтримав позовні вимоги посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Окрім того, в ході розгляду справи збільшив свої позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідачки заборгованість за спожитий природний газ станом на 01 лютого 2014 року в сумі 23 562,82 грн. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала та пояснила суду, що фактично заборгованості за спожитий природний газ перед відповідачем вона не має. Заборгованість позивачем їй нарахована не за показаннями її лічильника, а за нормами споживання, так як вона не надала свій лічильник на повірку. Лічильник не має наміру подавати на повірку, так як він є її власністю і відповідно до гарантійного талону, гарантійний термін його експлуатації складає 15 років від дати вводу в експлуатацію. Представник відповідачки [PERSON] позов не визнала і пояснила суду, що позивач не повідомляв належним чином відповідачку про необхідність проведення повірки її лічильника. І не довів суду її вини у простроченні періодичної повірки газового лічильника. Також позивач не дотримався вимог Порядку відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання, зокрема, не склав відповідний акт-претензію. Тому просила відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про метрологію і метрологічну діяльність» від 11 лютого 1998 року № 113/98-ВР, постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», постановою Кабінету Міністрів України від 29 травня 2003 року № 475 «Про затвердження Порядку відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання». Відповідачка [PERSON] зареєстрована і проживає по [ADDRESS] (а.с.4). Послуги з постачання природного газу [PERSON] надаються позивачем на підстав договору № 17417-о-11069, укладеного між сторонами. Згідно п.п.6.1,6.2 вказаного договору він діє до 23 лютого 2004 року і якщо за місяць до закінчення строку його дії ні одна зі сторін не заявить про його розірвання, він продовжує діяти на такий же строк і на тих же умовах (а.с.60). Іншого договору між сторонами не укладено. Згідно розрахунку заборгованості за спожитий природний газ за період з 01 листопада 2012 року по 01 лютого 2014 року, розмір заборгованості відповідачки перед позивачем складає 23 562,82 грн. (а.с.46). Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 13 вересня 2013 року скасовано судовий наказ від 29 березня 2013 року, яким стягнуто із [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Маріупольгаз» заборгованості за спожитий природний газ в сумі 3 827,12 грн. за період з 01 листопада 2012 року по 01 березня 2013 року (а.с.5). Надані відповідачкою [PERSON] квитанції свідчать про сплату нею послуг за споживання природного газу в листопаді, серпні, квітні - червні, вересні 2013 року, січні-лютому 2013 року, листопада-грудні 2012 року (а.с.19-20). Правові основи забезпечення єдності вимірювань в Україні, відносини у сфері метрологічної діяльності та захист громадян і національної економіки від наслідків недостовірних результатів вимірювань регулюються Законом України «Про метрологію і метрологічну діяльність» від 11 лютого 1998 року № 113/98-ВР (далі -Закон). Відповідно до ст.1 Закону, повірка засобів вимірювальної техніки - це встановлення придатності засобів вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, до застосування на підставі результатів контролю їх метрологічних характеристик. Згідно ч.2 ст.2 Закону, він поширюється на фізичних осіб, які не є суб'єктами підприємницької діяльності, - власників засобів вимірювальної техніки, результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду. Частинами 1-3 статті 28 Закону, визначено, що засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, на які поширюється державний метрологічний нагляд, підлягають повірці. Засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом ЦОВМ. Підприємства, організації та фізичні особи зобов'язані своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку. Порядок подання фізичними особами, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов'язані з повіркою, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Пунктом 1 наказу Державного комітету з питань технічного регулювання і споживчої політики від 05 жовтня 2004 року № 218/501/537, встановлено міжповірочний інтервал для лічильників газу мембранних, які належать фізичним особам і застосовуються для комерційного обліку газу в побуті - 8 років, враховуючи з дати їх випуску. Відповідно до п.10 абзацу 11 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246 (далі -Правила) з наступними змінами та доповненнями, розрахунок населення за надані послуги з газопостачання здійснюється починаючи з 1 січня 2007 р. за роздрібними цінами, диференційованими залежно від обсягів споживання, що встановлені НКРЕ, за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності - за нормами споживання природного газу. Згідно п.15 Правил справляння плати за нормами споживання у разі наявності лічильника газу не допускається, крім випадків - прострочення планової повірки лічильника газу з вини споживача у разі відмови споживача у доступі до своїх приміщень, де розташовані лічильники газу, для їх демонтажу або монтажу. За п.16-1 Правил, періодична повірка лічильників газу, їх технічне обслуговування та пов'язаний з такою повіркою ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) здійснюються за рахунок газорозподільного підприємства. Таким чином суд не приймає доводи відповідачки [PERSON] про те, що лічильник перебуває у її власності і гарантійний строк його експлуатації 15, а не 8 років, тому він непідлягає повірці. Водночас, згідно п.1.3 постанови Кабінету Міністрів України від 29 травня 2003 року № 475 «Про затвердження Порядку відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання» зі змінами і доповненнями (далі -Порядок), порушенням споживачем Правил, які тягнуть за собою відповідальність з відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству є відмова у доступі до своїх житлових та підсобних приміщень, де розташовані лічильники газу, представникам газопостачального (газорозподільного) підприємства для їх демонтажу та монтажу, пов'язаного з проведенням періодичної повірки лічильників газу. Згідно п.2.6 Порядку у випадку прострочення періодичної повірки лічильників газу з вини споживача (у разі відмови споживача представникам газопостачального (газорозподільного) підприємства у доступі до своїх приміщень, де розташовані лічильники газу, для їх демонтажу та монтажу) нарахування плати за спожитий газ здійснюється за Нормами з дня такої відмови до дня, коли буде забезпечено вільний доступ представникам газопостачального (газорозподільного) підприємства до лічильників та проведено їх періодичну повірку. Факт відсутності вільного доступу має бути засвідчений виборною особою будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоврядування. Відповідно до пункту 3.1 Порядку, у разі виявлення газопостачальною або газотранспортною організацією порушень Правил складається акт-претензія за формою згідно з додатком. Акт-претензія складається за участю споживача та представника газопостачальної або газотранспортної організації і скріплюється їх підписами. Акт-претензія складається у двох примірниках, один з яких залишається у споживача. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови споживача від підписання акта він підписується представниками газопостачальної або газотранспортної організації у кількості не менше трьох осіб та робиться відмітка в ньому про відмову споживача від підпису. Судом встановлено, що 28 грудня 2011 року, 13 березня 2012 року, 29 травня 2012 року та 23 жовтня 2012 року, позивачем відповідачці [PERSON] були направлені повідомлення про те, що працівниками позивача будуть проводитися роботи за місцем її проживання по зняттю газового лічильника на повірку, водночас повідомлено про те, що у випадку недопуска до домоволодіння нарахування за використаний природний газ буде здійснюватися за нормами споживання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України 08 червня 1996 року № 619 і диференціації цін, діючих на даний період. 15 січня 2013 року відповідачці направлено повідомлення про наявність заборгованості за спожитий природний газ з пропозицією сплатити її та попередженням про припинення газопостачання у разі такої несплати. Проте, як свідчать такі повідомлення і поштові конверти, відповідачка їх не отримувала, усі поштові відправлення поверталися позивачу без вручення. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачка [PERSON] не була належним чином повідомлена про необхідність демонтажу лічильника та про можливі наслідки в разі її відмови від такої повірки лічильника. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що представником позивача не доведена при розгляді справи вина відповідачки у не забезпеченні вільного доступу представників публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Маріупольгаз» для демонтажу газового лічильника для повірки. Суд не може взяти до уваги акт, складений 29 березня 2012 року комісією в складі представників позивача [PERSON] і [PERSON], голови квартального комітету [PERSON], слюсаря КПП [PERSON], відповідно до якого при відвідуванні [ADDRESS] вдома нікого не було, господарка [PERSON] була попереджена про відвідування її будинку контролерами дільниці, оскільки він складений в порушення Порядку, а саме -складався без присутності споживача -відповідачки. Також копія акту їй не була вручена. Аналізуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Маріупольгаз» в зв»язку з чим в задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст.ст.2,28 Закону України «Про метрологію і метрологічну діяльність» від 11 лютого 1998 року № 113/98-ВР, постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», п.п.2.6,3.1 п.2.6 постанови Кабінету Міністрів України від 29 травня 2003 року № 475 «Про затвердження Порядку відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання» зі змінами і доповненнями,

Outcome: dismissed