Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» - Даценко С.В. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що згідно умов кредитного договору №P51.325.70250 від 11.01.2016 року, укладеного між ПАТ «Ідея банк» та відповідачем [PERSON], остання отримала кредит в розмірі 16 833 грн. зі сплатою 19,5 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Банк повністю виконав свої зобов'язання згідно кредитного договору та надав відповідачу [PERSON] кредитні кошти. Вказує, що станом на 17.11.2016 року відповідач не повернула банку отриманий кредит в встановлений договором термін та не сплатила нараховані відсотки та комісію, на загальну суму 19 190,85 грн. Зазначає, що 17.11.2016 року між ТОВ «Факторингова компанія «РАНТЬЄ» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу №17/11-1, згідно умов якого клієнт відступив факторові з 17.11.2016 року, а позивач набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. 28.02.2017 року між ТОВ «Факторингова компанія «РАНТЬЄ» та ТОВ «Фінансова компанія «Серет», яке в подальшому змінило найменування на ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС», укладено договір факторингу №28/02-1, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №P51.325.70250 від 11.01.2016 року, за яким відповідач являється боржником. Станом на 28.02.2017 року загальна заборгованість за кредитним договором №P51.325.70250 становила 17 990,85 грн. Після відступлення права вимоги відповідачем [PERSON] не здійснено жодних сплат. Станом на 11.01.2018 року її заборгованість за кредитним договором становить 17 990 грн. 85 коп. Враховуючи наведене, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 17 990, 85 грн. заборгованості за кредитним договором №P51.325.70250 від 11.01.2016р. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, в матеріалах справи наявне клопотання про слухання справи за його відсутності за наявними в матеріалах справи доказами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, у судове засідання не з'явилася без поважних причин, клопотань про відкладення або про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Як вбачається із матеріалів справи судова повістка відповідачу надсилалась рекомендованим листом з повідомленням за адресою місця її проживання та була вручена особисто відповідачу [PERSON] Тобто у справі наявні докази належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи. Враховуючи положення ст.280 ЦПК України, а також те, що відповідач належним чином повідомлена про дату, і час і місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомила, а також враховуючи те, що позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності сторін, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Як вбачається із матеріалів справи, 11.01.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №P51.325.70250. Згідно із кредитним договором відповідач отримала кредит в розмірі 16 833 грн., зі сплатою 19,5% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Банк повністю виконав свої зобов'язання згідно кредитного договору, та надав відповідачу кредитні кошти, що підтверджується меморіальним ордером №P51.325.70 від 11.01.2016 року. Однак, відповідач [PERSON], отримавши грошові кошти на умовах повернення, стала не виконувати взяті на себе зобов'язання за вказаним договором, а саме не виконувала умов договору щодо повернення заборгованості за кредитом, не сплачувала нарахованих відсотків за користування кредитними коштами та комісій. Станом на 17.11.2016р. загальна сума заборгованості відповідача [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» становила 19 190, 185 грн. 17.11.2016 року між ТзОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «РАНТЬЕ» та публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» укладено договір факторингу №17/11-1. Згідно умов договору факторингу клієнт (первісний кредитор, банк) відступив (передав у власність) факторові (новому кредитору) з 17.11.2016 року, а позивач, відповідно до договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. 28.02.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СЕРЕТ», яке змінило найменування на ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС», був укладений Договір факторингу № 28/02-1, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №P51.325.70250 від 11.01.2016р., за яким відповідач являється боржником. Відповідно до витягу з додатку №2 до договору факторингу № 28/02-1 від 28.02.2017 року, ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» станом на 28.02.2017р. набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №P51.325.70250 від 11.01.2016р. на загальну суму заборгованості 17 990 грн. 85 коп. Після відступлення права вимоги відповідачем [PERSON] не здійснювалася сплата за вказаним договором. Станом на 11.01.2018 року загальна заборгованість відповідача за кредитним договором №P51.325.70250 становить 17 990 грн. 85 коп., що підтверджується випискою по особовому рахунку № [NUMBER] та розрахунком заборгованості станом на 11.01.2018 року. Відповідно до п.1 ч. 2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 611, 625, 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання або розірвання договору, зміна умов договору, сплата неустойки чи відшкодування збитків. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.512 ЦК України підставами заміни кредитора у зобов'язанні є, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст.1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога). Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі викладеного, оскільки відповідач [PERSON] порушила взяті на себе зобов'язання згідно кредитного договору, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача ґрунтуються на законі, позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню та з відповідача в користь позивача слід стягнути суму боргу за кредитним договором у розмірі 17 990 грн. 85 коп., тобто в межах заявлених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір у сумі 1762,00 грн.

Outcome: approved