Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Представник позивачки звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «АльфаЕксперт» про відшкодування збитків, завданих порушенням прав споживача у розмірі 1500 гривні та моральної шкоди в сумі 1000 гривень. Предстаник позивача позовні вимоги обґрунтував тим, що [PERSON] у жовтні 2014 року звернулася до Відповідача по справі, як до приватної юридичної особи, що має кваліфікаційний сертифікат на відповідний вид діяльності, із заявою - завданням про розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1,2000 га, розташованої на території Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства та надала всі необхідні для цього матеріали. За надання послуг було сплачено 1500,00 грн, що підтверджується відповідною квитанцією . Представник позивача посилається на те, що відповідно до умов Договору вона виконала всі покладені на неї зобовязання, а саме сплатила вартість робіт і послуг в повному обсязі, натомість, відповідачем без жодних правових підстав і погодження з Позивачкою-замовницею, поділив запропоновану земельну ділянку на два окремих об'єкти: площею 0,5723 га та 0,6277 га. Це стало причиною присвоєння даним земельним ділянкам окремих кадастрових номерів. Неправомірними діями відповідача її були завдані значні душевні страждання, що призвели до погіршення стану здоров»я. Моральну шкоду вона оцінює в 1000 гривень. В ході розгляду справи представник позивача підтримала позовні вимоги і обгрунтування, просила суд позов задовольнити в повному обсязі, з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні просив відмовити в позові, вважає, що всі роботи були проведені вірно, порушень з боку виготовлення проекту не було. Вислухавши представника позивача, позивача, та відповідача дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 10-11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та суд вирішує справу в межах заявлених вимог та підставі наданих йому доказів. Відповідно до ст. 60 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обовязків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті. Вирішуючи даний спір суд повинен застосовувати норми цивільного законодавства, які регулюють зазначені правовідносини та Конституцію України. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України однією підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є завдання матеріальної шкоди іншій особі, згідно з ч.2 ст.16 цього Кодексу одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків Судом встановлено, що 23.10.2014 року між [PERSON] та Приватним підприємством «АльфаЕксперт» відповідно до клопотання позивачки(а.с.32а) було зазначено розробити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність загальною площею 1.2000 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу Бургунскої сельської ради Бериславського районну Херсонської області. Звернення з даним клопотанням та виконання виконавцем робіт з виготовлення проекту землеустрою було на підставі розпорядження голови Бериславської районної державної адміністрації №1180 від 27.11.2012 року та №512 від 10.09.2013 року ( а. с. 13 13а). Виконавець зобовязався виконати дане клопотання але, Приватне підприємство« [PERSON] Експерт» розділив запропоновану земельну ділянку на два окремих об'єкти: площею 0,5723 га та 0,6277 га. Це стало причиною присвоєння даним земельним ділянкам окремих кадастрових номерів ( а.с.40-41) 31 грудня 2014 року на адресу позивачки надійшов лист від управління, в якому повідомлялося, що згідно статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. Статтею 116 Земельного кодексу України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Мною надано на затвердження проект на 1,2000 га, а тому їй відмовлено у затвердженні проекту землеустрою ( а.с. 39) На виконання умов даного клопотання позивач 30.11.2014 р. сплатив відповідачу кошти в розмірі 1500 гривень, що підтверджується копіями квитанцій(а.с.7). Судом встановлено, що на момент звернення позивачки до суду вона виготовила та оплатила проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність загальною площею 1.2000 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу Бургунскої сельської ради Бериславського районну Херсонської області, який виготовив ФОП [PERSON] Відповідно до ст..4 Закону України «Про захист прав споживачів» . споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону;6) звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів. Згідно з ст..10 ч.3 зазначеного Закону «Про захист прав споживачів». У разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. На підставі ст..10 ч.4 зазначеного Закону «Про захист прав споживачів» За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Якщо істотні недоліки було виявлено в роботі (послузі), виконаній з матеріалу споживача, споживач має право вимагати на свій вибір або виконання її з такого ж матеріалу виконавця, або розірвання договору і відшкодування збитків. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи викладене, оцінюючи всі зібрані і досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування її коштів в розмірі 1500 гривні, що були сплачені на виконання умов Договору, який не був виконаний, є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 216 ч. 2 ЦК України, якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Внаслідок дій відповідача, які були вчинені, позивачу була заподіяна матеріальна шкода в сумі 1500 гривень., що підтверджується копіями платіжних чеків ( а.с. 7) і підлягає відшкодуванню за рахунок винної особи, а саме відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Проте задоволення такої вимоги за умови її пред'явлення можливе з урахуванням положень п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», який передбачає право споживачів на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією (товар, робота чи послуга, що виготовляється, виконується чи надається для суспільних потреб), у випадках, передбачених законом. Оскільки позивача поновлено у порушених його законних правах та інтересах, суд вважає цю обставину достатньою щодо задоволення моральних вимог. Це також дає суду підстави відмовити у стягненні моральної шкоди. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial