Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» звернувся з позовом до [PERSON] про зобов'язання відповідача надавати доступ представникам ПАТ «Дніпрогаз» до своїх житлових та підсобних приміщень, де розташовані газові прилади і пристрої, лічильники газу. В обґрунтування заявлених вимог послався на те, що правовідносини між ПАТ «Дніпрогаз» та відповідачами оформлювались шляхом видачі розрахункової книжки і відкриттям особового рахунку [NUMBER]. Згідно положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року №2246 «Про затвердження правил надання населенню послуг з газопостачання», ПАТ «Дніпрогаз» надає фізичній особі - споживачу житлово-комунальні послуги, що полягають у постачанні природного газу за його місцем проживання. Однак в порушення зазначених вимог, зобов'язання відповідачами виконуються неналежним чином - оплата отриманих послуг здійснювалася несвоєчасно та не в повному обсязі, про що свідчить наявність заборгованості у розмірі 2492,52 гривень. 21 лютого 2011 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська винесено судовий наказ №2н-272/11 про солідарне стягнення заборгованості за спожитий природний газ з [PERSON] в розмірі 1041,08 гривень та судових витрат в розмірі 30 гривень. 21 лютого 2011 року судовий наказ був направлений до Відділу державної виконавчої служби Самарського району м.Дніпропетровська для стягнення заборгованості. 04.09.2012 року ВДВС Самарського району винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачові. Якщо споживач не оплатив надані послуги з газопостачання протягом 10 днів після строку, зазначеного в договорі чи платіжному документі, а газопостачальне підприємство протягом наступних п'яти днів не отримало повідомлення про оплату, споживачеві надсилається письмове попередження про припинення газопостачання, на підставі п. 19 Правил. У разі несплати наданих послуг з газопостачання протягом 10 днів після отримання споживачем письмового попередження (з позначкою про його вручення) газопостачальне підприємство має право відключити споживача від газопостачання. Але всупереч вищевказаного відповідач перешкоджає представникам ПАТ «Дніпрогаз» скористатися своїм правом зазначеним в Правилах та Постанові, що підтверджується актом від 19.03.2014 року про не допуск до житлового приміщення, щодо припинення газопостачання за вказаною адресою, на підставі наявності заборгованості за надані послуги і газопостачання. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, згідно письмової заяви позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розгляд справи провести без його участі, на підставі документів, наявних в матеріалах справи. Проти розгляду справи в заочному порядку також не заперечував. Відповідачі в судові засідання які відбулись 28.04.2014р., 28.05.2014р., 06.06.2014р., не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, за таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Крім того, враховуючи викладене у заяві прохання представника позивача про розгляд заяви без його участі, суд вважає за можливе на підставі ст. 169 ч. 4 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи без участі сторін, обмежившись дослідженням письмових доказів, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України. Дослідивши надані письмові докази, суд встановив наступні обставини та визначив відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що правовідносини між позивачем ПАТ «Дніпрогаз» та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] оформлювались шляхом видачі розрахункової книжки і відкриттям особового рахунку [NUMBER] укладено договір про надання населенню послуг з газопостачання, на підставі якого відкрито особовий рахунок [NUMBER]. Зобов'язання відповідачем виконувалися неналежним чином - оплата отриманих послуг здійснювалася несвоєчасно та не в повному обсязі, про що свідчить наявна заборгованість (а.с. 9-11). 21 лютого 2011 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська було винесено судовий наказ №2н-272/11 про солідарне стягнення заборгованості за спожитий природний газ з [PERSON] в розмірі 1041,08 гривень та судових витрат в розмірі 30 гривень (а.с.13). 21 лютого 2011 року судовий наказ був направлений до Відділу державної виконавчої служби Самарського району м.Дніпропетровська для стягнення заборгованості. 04.09.2012 року ВДВС Самарського району винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачові (а.с. 14-15). Якщо споживач не оплатив надані послуги з газопостачання протягом 10 днів після строку, зазначеного в договорі чи платіжному документі, а газопостачальне підприємство протягом наступних п'яти днів не отримало повідомлення про оплату, споживачеві надсилається письмове попередження про припинення газопостачання, на підставі п. 19 Правил, що й було зроблено позивачем (а.с. 7). У разі несплати наданих послуг з газопостачання протягом 10 днів після отримання споживачем письмового попередження з позначкою про його вручення (а.с. 7) газопостачальне підприємство має право відключити споживача від газопостачання. Але всупереч вищевказаного відповідач перешкоджає представникам ПАТ «Дніпрогаз» скористатися своїм правом зазначеним в Правилах та Постанові, що підтверджується актом від 14 березня 2014 року про не допуск до житлового приміщення, щодо припинення газопостачання за вказаною адресою, на підставі наявності заборгованості за надані послуги і газопостачання (а.с. 8). Правовідносини, що виникли між сторонами законодавчо врегульовані наступним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Так, відповідно до положень ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного цивільного права, одним із способів захисту якого є примусове виконання обов'язку в натурі. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 526, 527 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України, плата за комунальні послуги, зокрема, за постачання газу, береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленими порядку тарифами. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги -результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Нормою ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено розподіл житлово-комунальних послуг залежно від їх функціонального призначення. Зокрема, до житлово-комунальних послуг віднесено окрім іншого комунальні послуги - газопостачання. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За змістом п.п. 11, 17, 29 «Правил надання населенню послуг з газопостачання», у разі відсутності лічильників газу плата за послуги з газопостачання розраховується відповідно до встановлених законодавством норм споживання та цін на газ. Споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання. Розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору на постачання природного газу (шляхом оформлення і видачі розрахункової книжки і відкриттям особового рахунку) та «Правил надання населенню послуг газопостачання» (п. 29) споживач зобов'язаний вносити своєчасно і в повному розмірі плату за надані послуги по газопостачанню. Пунктом 8 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що виконавець має право доступу в приміщення, будинки і споруди для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань засобів обліку в порядку, визначеному законом. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 19 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» № 2467-VI від 08 липня 2010 року, споживач зобов'язаний забезпечувати доступ представників підприємства/організації, що обслуговує систему газопроводів, до якої під'єднаний споживач, до вузлів обліку газу (у тому числі для встановлення вузлів обліку газу), які розміщуються на території споживача. Частиною 12 п. 29 «Правил надання населенню послуг газопостачання» визначено, що споживач зобов'язаний безперешкодно допускати у свої житлові та підсобні приміщення, де розташовані газові прилади і пристрої, лічильники газу, представників газопостачального (газорозподільного) підприємства після пред'явлення ними відповідних службових посвідчень. Згідно п. 6 «Правил надання населенню послуг газопостачання», газопостачання припиняється у разі порушення споживачем строків сплати за надані послуги з газопостачання. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, суд доходить висновку, що відповідачем було порушено законодавство у сфері житлово-комунальних послуг та «Правил надання населенню послуг газопостачання». З урахуванням положень зазначених норм, а також приймаючи до уваги те, що відповідач перешкоджає працівникам ПАТ «Дніпрогаз» скористатися своїм правом, суд вважає за можливе позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити. Визначаючись в питанні розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 243,60 гривень, що підтверджується квитанцією. На підставі викладеного та

Outcome: approved