Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», діючи на підставі довіреності від 11.01.2016 року та в інтересах ПАТ „Укрсоцбанк звернувся до суду з позовом до [PERSON] і просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 18 травня 2007 року № 941/6-15, яка станом на 21.01.2016 року становить 31056,59 доларів США. В еквіваленті за курсом НБУ на 21.01.2016 року ця сума дорівнює 765887,95 грн. Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати в сумі 11488,32 грн., які були понесені позивачем при сплаті судового збору. Позовні вимоги мотивовані тим, що 18 травня 2007 року між сторонами було укладено кредитний договір № 941/6-15 на суму 15250 доларів США зі сплатою 13,5 % річних. Відповідно до п. 1.2 умов договору кредит видавався відповідачу для оплати придбаного автомобіля марки Dong Feng DFA 1064, 2006 р.в. 15 вересня 2009 року між відповідачем та позивачем було укладеного договір № 941/6-15/2 про внесення змін до договору кредиту № 941/6-15 від 18.05.2007 року, на підставі якого було збільшено відсоткову ставку з 13,5 % річних до 16 % річних. Відповідач порушив умови договору і має прострочену заборгованість по кредиту в сумі 31056,59 доларів США. В перерахунку на гривню в еквіваленті за курсом НБУ станом на 21.01.2016 року сума заборгованості склала 765887,95 грн. У зв'язку з істотним порушенням відповідачем умов договору позивач просить стягнути суму заборгованості в примусовому порядку. У судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. І таке клопотання задоволено судом. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Останнє відоме зареєстроване місце проживання [PERSON], [INFO], значилось за адресою : м. Городня, вул.1-го Травня, буд. 80. За даними довідки від 22.04.2016 року АДП УДМС України в Чернігівській області [PERSON] 07.12.2012 року з вказаної адреси знято з реєстрації в м.Чернігів. Теперішнє зареєстроване місце проживання чи перебування відповідача [PERSON] ні позивачу, ні суду не відоме. Частина 9 ст. 74 ЦПК України передбачає, що відповідач, зареєстроване місце проживання ( перебування ), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. 11.06.2016 року у газеті «Урядовий курєр» № 110 (573 ) опубліковано оголошення про виклик відповідача [PERSON] у судове засідання, яке відбудеться 22.06.2016 року, у цивільній справі за позовом ПАТ „Укрсоцбанк до [PERSON] про стягнення заборгованості ( а.с. 62-63 ). Таким чином, виходячи з положень ч. 9 ст. 74 ЦПК України, відповідач [PERSON] вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Дослідженням письмових доказів справи судом встановлено, що 18 травня 2007 року між сторонами укладено кредитний договір № 941/6-15 на суму 15250 доларів США зі сплатою 13,5 % річних. Відповідно до п. 1.2 умов договору кредиту, кредит видався відповідачу для оплати придбаного автомобіля марки Dong Feng DFA 1064, 2006 р.в. 15 вересня 2009 року між відповідачем та позивачем було укладеного договір № 941/6-15/2 про внесення змін до договору кредиту № 941/6-15 від 18.05.2007 року, на підставі якого було збільшено відсоткову ставку з 13,5 % річних до 16 % річних. (а.с.4-14) Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідач виконував грошові зобов'язання по договору неналежним чином. (а.с. 17-18) Відповідно до п. 4.1 договору кредиту, у разі прострочення відповідачем строків погашення кредиту (його частини) та/або сплати процентів, комісій, зазначених в п. 1.1, 2.4, 2.5, 3.3.16, 3.3.17 кредитного договору, відповідач сплачує позивачу пеню у національній валюті в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період невиконання зобовязання за кредитним договором, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, починаючи з наступного дня за днем прострочення. Відповідно до п.4.2 кредитного договору позичальник сплачує кредитору протягом 30 календарних днів з дати прострочення строку (порушення зобовязання) штраф за кожний випадок порушення умов кредитного договору (а.с.4). Згідно приписів ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою /штрафом, пенею/ є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. На підставі ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. У відповідності до вимог ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами /з розстроченням/, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У відповідності до ст.1052 ЦК України, у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. З розрахунку заборгованості по кредитному договору, укладеному з [PERSON] вбачається, що заборгованість відповідача за кредитом станом на 21.01.2016 року складає: заборгованість за кредитом 11016,98 доларів США, що становило по курсу НБУ станом на 21.01.2016 року 271690,22 гривень; заборгованість по відсоткам - 10603,69 доларів США, що становило по курсу НБУ станом на 21.01.2016 року 261498,07 гривень; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 5757,60 доларів США, що становило по курсу НБУ станом на 21.01.2016 року 141988,33 гривень; пеня за несвоєчасне повернення відсотків 3678,33 доларів США, що становило по курсу НБУ станом на 21.01.2016 року 90711,33 гривень. Загальна сума заборгованості - 31056,59 доларів США, що становило по курсу НБУ станом на 21.01.2016 року 765887,95 гривень (а.с.17-18). За правилами ст. 10, 60 ЦПК України сторони повинні довести суду ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем не надано заперечень на позов та доказів того, що сума заборгованості по кредитному договору № 941/6-15 від 18.05.2007 року на момент розгляду справи повернута повністю або частково. Враховуючи наведене, суд вважає доведеними позовні вимоги ПАТ «Укрсобанк», тому висунуті позовні вимоги підлягають задоволенню в межах заявленого у повному обсязі, оскільки відповідачем істотно порушено умови кредитного договору. Згідно статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачений судовий збір в сумі 11488 гривень 32 коп. (а.с.1) Оскільки позов задовольняється, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Що стосується вимоги позивача про відшкодування витрат на оплату оголошення у пресі, яка викладена в заяві від 21.06.2016 року (а.с.60), то суд вважає її необгрунтованою, оскільки позивачем не надано доказів того, що саме, позивачем, а не іншою особою сплачено рахунок за розміщення оголошення у газеті. Так, платіжного документу про сплату вартості оголошення у пресі позивачем не надано. При цьому суд не приймає до уваги наданий позивачем до справи рахунок №7357 від 06.06.2016 року на суму 630,0 грн., оскільки замовником послуги в даному рахунку зазначене ТОВ „Тріада-Бізнес, яке не є учасником у даній справі. (а.с.61)

Outcome: approved