Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

Представник Рівненської міської ради звернувся з позовом до [PERSON] про визнання укладеним додаткового договору про внесення змін до договору оренди землі. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що Рішенням Рівненської міської ради від 11 березня 2010 року № 3272 відповідачу надано в оренду строком на 49 (сорок дев`ять) років земельну ділянку площею 2080 м2 на [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлово-адміністративного центру. Між відповідачем та Рівненською міською радою був укладений договір оренди землі від 29 березня 2010 року строком на 49 (сорок дев`ять) років (номер запису про інше речове право № 041058300070). При проведені нормативно-грошової оцінки даної земельної ділянки та видачі розрахунку розміру орендної плати коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), був прийнятий у розмірі 0,5 (на період будівництва). Відповідно до наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25 листопада 2016 року №489, яким затверджено Порядок нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, коефіцієнт у розмірі 0,5, передбачений для земель, зайнятих поточним та відведених під майбутнє будівництво, відсутній. Відповідно до ст.21 Закону України «Про оренду землі» розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Право на оренду земельної ділянки та зміни істотних умов виникають після укладення договору оренди землі і державної реєстрації такого права. Однак, відповідач ухиляється від оформлення належного права користування земельною ділянкою. З метою внесення змін до договору оренди землі, Рівненська міська рада, надіслала пропозицію від 12.09.2018 року №08-1458, а саме додатковий договір про внесення змін до договору оренди землі від 29 березня 2010 року № 041058300070, укладений між Рівненською міською радою та фізичною особою підприємцем [PERSON] , для розгляду та підписання. Відповідач, одержавши підписаний позивачем договір про поновлення договору оренди земельної ділянки, зобов`язаний був у 20-денний термін забезпечити його підписання або надати позивачу два примірники протоколу розбіжностей з підписаним договором. Відповідачем у встановлений строк не підписано пропозицію. Просить позов задовольнити, визнати укладеним додатковий договір про внесення змін до договору оренди землі від 29 березня 2010 року № 041058300070 у запропонованій редакції. Представник позивача Українець М.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів викладених у позовній заяві просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до приписів ст.16 Закону України «Про оренду землі» особа, яка бажає отримати земельну ділянку в оренду із земель державної або комунальної власності, подає до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування за місцем розташування земельної ділянки заяву (клопотання), розгляд якої і надання земельної ділянки в оренду проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, при цьому, сторони укладають договір оренди землі лише у разі згоди орендодавця передати земельну ділянку в оренду. Згідно ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками з земель державної та комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Ст.144 Конституції України встановлено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Ст.25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що міські ради правомочні розглядати та вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законам до їх відання. Ч. 1 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що рада в межах повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Відповідно до Земельного кодексу України і Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення питань щодо передачі земель комунальної власності у власність чи користування, оренду громадянам та юридичним особам є виключним правом міської ради, як суб`єкта права власності на землю. Ст.12 Земельного кодексу України визначає повноваження міських рад у галузі земельних відносин на території міст, і пункт «а» передбачає розпорядження землями територіальних громад. Ст.71 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що територіальні громади, органи та посадові особи місцевого самоврядування самостійно реалізують надані їм повноваження. Статтею 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Згідно ч.1 ст.122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Норми Закону України «Про оренду землі» та Земельного кодексу України передбачають обов`язок для особи, яка бажає отримати земельну ділянку в оренду здійснити певні дії з метою юридичного оформлення права користування земельною ділянкою. Рішенням Рівненської міської ради від 11 березня 2010 року № 3272 відповідачу надано в оренду строком на 49 (сорок дев`ять) років земельну ділянку площею 2080 м2 на [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлово-адміністративного центру. Між відповідачем та Рівненською міською радою був укладений договір оренди землі від 29 березня 2010 року строком на 49 (сорок дев`ять) років (номер запису про інше речове право № 041058300070). При проведені нормативно-грошової оцінки даної земельної ділянки та видачі розрахунку розміру орендної плати коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), був прийнятий у розмірі 0,5 (на період будівництва). Відповідно до наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25 листопада 2016 року №489, яким затверджено Порядок нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, коефіцієнт у розмірі 0,5, передбачений для земель, зайнятих поточним та відведених під майбутнє будівництво, відсутній. Відповідно до ст.21 Закону України «Про оренду землі» розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Право на оренду земельної ділянки та зміни істотних умов виникають після укладення договору оренди землі і державної реєстрації такого права, при цьому примус до укладення договору за рішенням суду за відсутності волевиявлення відповідача на укладення договору оренди землі відповідає вимогам ч.І ст.187 Господарського кодексу України щодо обов`язковості укладення такого договору, оскільки суд вправі задовольнити позов про укладення договору в разі, якщо встановить, що існує правовідношення, в силу якого сторони . зобов`язані укласти договір, але одна із сторін ухилилася від цього. Однак, відповідач ухиляється від оформлення належного права користування земельною ділянкою. За ч.2 ст.638 Цивільного кодексу України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч.1, 2 ст.641 Цивільного кодексу України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. З метою внесення змін до договору оренди землі, Рівненська міська рада, в силу вимог ст. 188 Господарського кодексу України та ст. 19 Господарського процесуального кодексу України, 13.09.2018 надіслала пропозицію від 12.09.2018 року №08-1458, а саме додатковий договір про внесення змін до договору оренди землі від 29 березня 2010 року № 041058300070, укладений між Рівненською міською радою та фізичною особою підприємцем [PERSON] , для розгляду та підписання. За ч.5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно ст.126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Проект договору містить усі істотні умови договору оренди землі, передбачені ст. 15 Закону України «Про оренду землі». Відповідно до ч.3-4 ст. 181 Господарського кодексу України, відповідач, одержавши підписаний позивачем договір про поновлення договору оренди земельної ділянки, зобов`язані були у 20-денний термін забезпечити його підписання або надати позивачу два примірники протоколу розбіжностей з підписаним договором. Відповідачем у встановлений строк не підписано пропозицію. Ст.35 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що спори, пов`язані з орендою землі, вирішуються в судовому порядку. Згідно ст. 145 Конституції права органів місцевого самоврядування захищаються у судовому порядку. Враховуючи положення ст.13 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та досягнення загальногосподарського інтересу, відповідач неправомірно ухиляється від оформлення права користування земельною ділянкою і, від підписання надісланих позивачем примірників додаткових договорів про поновлення договору оренди землі оренди, чим порушується загальний порядок укладення договорів. У відповідності до ст. 648 Цивільного кодексу України, зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов`язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту. Особливості укладення договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування встановлюються актами цивільного законодавства. За ч.1 ст. 649 Цивільного кодексу України, розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом, вирішуються судом. На підставі викладеного та

Outcome: approved