Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Представник позивача звернулася в суд із даним позовом та просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , та стягнути аліменти на їхнє утримання у розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення їхнього повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.02.2019р. в службу у справах дітей Сокальської РДА надійшло повідомлення про неналежне виховання гр. [PERSON] батьківських обов`язків, після чого малолітніх [PERSON] та [PERSON] було поставлено на профілактичний облік служби. Так працівниками служби було встановлено, що [PERSON] є одинокою матір`ю, зловживає спиртними напоями, вихованням дітей не займається, не працевлаштована, тому було прийнято рішення щодо здійснення обстеження та визначення умов проживання, стану виховання дітей за участі працівників служби та управління соціального захисту населення Сокальської РДА та працівників поліції. За результатами такого обстеження було визнано, що стан виховання малолітніх дітей їхньою матір`ю є незадовільним, тому на комісія з питань захисту прав дитини Сокальської РДА прийшла до висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її дочок. Оскільки відповідач свідомо не виконує своїх батьківських обов`язків та з метою захистів інтересів дітей представник позивач змушений звернутися до суду з даною позовною заявою. Представник позивача в судове засідання не прибула, однак надала суду заяву у якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, в судове засідання повторно не прибула та не повідомила суд про причини неявки, хоча належним чином повідомлявся про місце та час судового розгляду справи. Заяви про розгляд справи у її відсутності суду не поступало. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За таких обставин, та зі згоди позивача судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Як встановлено з матеріалів справи [PERSON] є матірю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що свідчать надані копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] та № [NUMBER] . Із копії акту обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] від 15.02.2019р. Сілецької сільської ради, відомо, що у [ADDRESS] проживає сім`я [PERSON] , однак остання з листопада 2018 року дітей не провідує, не цікавиться їхнім життям. Із довідки характеристики виданої 15.02.2019р. Сілецькою сільською радою встановлено, що [PERSON] являється одинокою матір`ю, має на утриманні малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , однак не займається їхнім вихованням, зловживає спиртними напоями. 18.02.2019р. службою у справах дітей Сокальської РДА було повідомлено [PERSON] про відповідальність, яка передбачена за неналежне виховання дітей, ухилення від навчання та догляду за дітьми. Із повідомлення начальника поліції Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області від 25.03.2019р. вбачається, що працівниками поліції було проведено профілактичну бесіду із [PERSON] щодо недопустимості в подальшому залишення своїх малолітніх дітей без нагляду та догляду, зловживання останньою алкогольних напоїв, а також притягнуто її до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП. Із службової записки начальника служби у справах дітей Сокальської РДА встановлено, що [PERSON] самостійно усунулася від виконання батьківських обов`язків по догляду за малолітніми доньками, тому її діти проживають із бабусею у м. Соснівка, Львівської області. На підставі вказаних фактів 24.04.2019р. комісія з питань захисту прав дитини Сокальської РДА прийнято Рішення №42 та вирішила здійснювати систематичне обстеження умов проживання, утримання та стану виховання дітей та взяти під соціальний супровід сім`ю [PERSON] . На підставі зібраних доказів комісія з питань захисту прав дитини Сокальської РДА прийняла Рішення №48 від 22.05.2019р. про те, що стан виховання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] є незадовільним, та вважають за доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх доньок. 27.05.2019 року орган опіки та піклування Сокальської РДА прийнято висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дочок [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей. У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню до дітей, матеріально їх не забезпечує, а тому підлягає позбавленню батьківських прав. Крім того, судом встановлено, що обов`язок по утриманню та вихованню дітей взяла на себе їхні бабуся, із якою проживають діти. Крім того слід зазначити, що згідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.4 ст.166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Конвенція ООН чч. 1, 2 ст. 27 про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно роз`яснень наданих в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину, а тому суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітніх дітей підлягає до задоволення. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положенням ст. 166 СК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Оскільки на даному етапі щодо малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] не встановлено опіки, не визначено інших законних представників дітей, не визначено кому будуть передані діти то суд приходить до висновку про доцільність стягнення аліментів на користь дітей. Згідно ст.ст. 79, 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Так, згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову на відповідача. Враховуючи наведене та

Outcome: approved