Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Приватне Акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» (надалі «Позивач») звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] ( надалі-«Відповідач»), в якому просить стягнути з Відповідача на користь Приватного Акціонерного товариства « Українська пожежно-страхова компанія» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 7 226 грн. 99 коп. та сплачений судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. 21 жовтня 2015 року представником Позивача подано до суду клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника. Позовні вимоги представник Позивача підтримував в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON], в судове засідання повторно не зявився, явку уповноваженого представника до суду не забезпечив, про причини неявки суд не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином. Письмового відношення Відповідача до заявлених позовних вимог до суду не надходило. Частиною 4 статті 169 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, виходячи зі змісту частини 4 статті 169 та частини1 статті 224 ЦПК України, а також того, що Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подав, зважаючи на заяву Позивача, в якій він не заперечував проти винесення заочного рішення, з огляду на подання Позивачем достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. 15.03.2014 року між [PERSON] та Філією Івано- Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» було укладено Договір про відкриття карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово- кредитною схемою № 351673 (надалі «Договір»). Згідно положень вищезазначеного Договору Філія Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» надала Відповідачу, кредит в розмірі 7000 грн. 00 коп. за умов, передбачених п. 1.1 вказаного договору. 01.08.2014 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (надалі - ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» або Страховик) та Філією Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (надалі- АТ «Ощадбанк» або Страхувальник) був укладений Договір добровільного страхування кредитів № 055/01 (на далі «Договір страхування» або «Договір добровільного страхування кредитів»). Умовами Договору страхування встановлено, що АТ «Ощадбанк» застрахувала свої майнові інтереси, повязані з матеріальним збитком внаслідок повного або часткового неповернення Позичальником суми кредиту (п. 2 Договору страхування). Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Загальні умови виконання зобовязань визначено статтею 526 ЦК України. Так, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частина 1, 2 статті 612 ЦК України). Згідно ст. 979 Цивільного кодексу України за Договором страхування одна сторона Страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (Страхувальникові) або іншій особі, визначеній у Договорі, грошову суму (страхову виплату), а Страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови Договору. Статтею 8 Закону України «Про страхування» визначено, що страховий випадок - це подія, передбачена Договором страхування або законодавством, яка відбулася та з настанням якої, виникає обовязок Страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) Страхувальнику або іншій третій особі. Пунктом 4.3 Договору добровільного страхування кредитів передбачено, що страховим випадком є невиконання або часткове виконання Позичальником своїх зобовязань по поверненню суми кредиту та/або комісій за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені в кредитній угоді. При настанні страхового випадку, Страховик зобовязувався оплатити розмір страхового відшкодування в межах страхової суми. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення виплат страхового відшкодування проводиться Страховиком згідно Договору страхування на підставі заяви Страхувальника та страхового акта, який складається Страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що визначається Страховиком. Як встановлено Судом, 23.10.2014р. ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на підставі Заяви- повідомлення про виплату страхового відшкодування та Страхового акту № 055/01/001/14 здійснила оплату на користь АТ «Ощадбанк» суму страхового відшкодування за Договором страхування кредитів в розмірі 7226( сім тисяч двісті двадцять шість) грн. 99 коп. Відтак, як встановлено судом Відповідач (Позичальник) належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання по Кредитному договору, у звязку з чим, станом на 08.10.2014 року виникла заборгованість в розмірі 7226 (сім тисяч двісті двадцять шість) грн. 99 коп. Відповідно до норм ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за Договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збитки. Згідно ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений Законом. Згідно п. 9.6 Договору страхування до Страховика, який виплатив страхове відшкодування в межах суми виплати переходить право вимоги, яке Страхувальник має до Позичальника, внаслідок невиконання Позичальником своїх зобовязань за Кредитним договором. Проаналізувавши матеріали справи, враховуючи вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що вимога Позивача про стягнення з Відповідача на користь Приватного Акціонерного товариства « Українська пожежно-страхова компанія» сумb сплаченого страхового відшкодування в розмірі 7 226 грн. 99 коп. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки наявні в матеріалах справи докази невиконання Відповідачем своїх зобовязань з Кредитним договором не спростовані Відповідачем. Відповідно до частини 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищезазначене, Суд дійшов висновку про необхідність стягнення з Відповідача на користь Приватного Акціонерного товариства « Українська пожежно-страхова компанія» витрат по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 993, 979, 1187, ч. 1 ст. 1191 ЦК України,

Outcome: approved