Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», в інтересах якого діє представник Василенко В.Ю., звернулось до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди, мотивуючи її тим, що між ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» («АРКС») і [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за №тп374257а7зд, відповідно до якого було застраховано транспортний засіб марки «Tоyota» д.н.з. [NUMBER] . Зазначає, що 07.06.2018 року, о 16 год. 13 хв., в м.Ужгороді, по вул. Гагаріна, 53, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю вищевказаного транспортного засобу, яким керував водій [PERSON] та транспортним засобом марки «Mazda» д.н.з. [NUMBER] , яким керувала [PERSON] , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль марки «Tоyota» д.н.з. [NUMBER] . Згідно Відомості № [NUMBER] про ДТП та Постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.07.2018 р., дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] п.13.1 ПДР України, яку було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Страхувальник [PERSON] звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» («АРКС») з повідомленням про настання події, що має ознаками страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №АХА 2388008 від 21.06.2018 року та умов Договору страхування №тп374257а/7зд від 10.11.2017 р. розмір страхового відшкодування склав 86 853,60 грн., яке АТ «СУ «АХА Страхування» («АРКС») було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу, згідно заяви Страхувальника на СТО згідно платіжного доручення. 27.09.2018 р. на адресу відповідача було надіслано вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди, однак [PERSON] проігнорувала дану вимогу. За таких обставин, позивач просить суд, в порядку регресу, стягнути з [PERSON] на користь ПАТ Страхова компанія «АХА Страхування» («АРКС») суму в якості страхового відшкодування в розмірі 86 853,60 грн. та стягнути витрати на оплату судового збору. В судове засідання представник позивача ПАТ «СК «АХА Страхування» («АРКС») не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. [PERSON] про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно і належним чином, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка відповідачки. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній доказ, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» («АРКС») і [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за №тп374257а7зд, відповідно до якого було застраховано транспортний засіб марки «Tоyota» д.н.з. [NUMBER] , за яким ПАТ «СК «АХА Страхування» взяло на себе обов`язок, в разі настання події, яка є страховим випадком, і внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором, здійснити виплату страхового відшкодування. Страхувальник, в свою чергу зобов`язався, дотримуватись умов договору страхування, передбачених ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до п. 20.1 вказаного договору, Страховик бере на себе зобов`язання компенсувати Страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками. З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що 07.06.2018 року, о 16 год. 13 хв., в м.Ужгороді по вул. Гагаріна, 53 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Tоyota» д.н.з. [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] та транспортним засобом марки «Mazda» д.н.з. [NUMBER] , яким керувала [PERSON] , в результаті ДТП вищевказані автомобілі було пошкоджено. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Зазначена правова норма також кореспондується зі статтею 993 Цивільного кодексу України. В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 №6 визначено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Згідно постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.07.2018 року, що міститься у матеріалах справи, особою винною внаслідок ДТП визнано [PERSON] та притягнуто її до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Частинами 3 та 4 статті 61 ЦПК України передбачено, що обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці факти. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно пп.33.1.4 п.33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочий днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомити про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Судом встановлено, що 11.06.2018 року страхувальник [PERSON] звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» з повідомленням про настання події, що має ознаками страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу, які містяться в матеріалах справи. Частиною 2 статті 8 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Положеннями статті 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. З розрахунку страхового відшкодування до страхового акту №АХА 2388008 від 21.06.2018 року та платіжного доручення №№ВИР0009993 від 18.06.2018 року вбачається, що ПАТ «СК «АХА Страхування» сплатило - 86 853,60 грн. страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб [PERSON] Ч.1 ст. 1191 ЦК України, передбачає, що особа яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Встановлено, що 27.09.2018 року за №СУ/00532/4-1 на адресу відповідачки було надіслано вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди, однак остання проігнорувала дану вимогу. Частиною 3 ст.10, ст.57 - 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.Засобами доказування у цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. За приписами ч.1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідачки [PERSON] суми завданої майнової шкоди в розмірі 86853,60 грн. є обґрунтованою, та підлягає до задоволення. У відповідності до вимог ч.1ст.141 ЦПК Україниз відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 1921,00 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved