Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з позовом про зобовязання вчинити певні дії покликаючись на те, що будинок №27а на вул. Бр.Міхновських у м. Львові перебуває на балансі ЛКП «Граніт». Відповідач є власником квартири №2 у даному будинку, у яку систематично приносить зі смітника речі, тримає десятьох котів і неприємний запах проникає до квартири [PERSON] Працівники ЛКП «Граніт» неодноразово хотіли отримати доступ у квартиру для складання акту обстеження на предмет виявлення неприємного запаху, однак відповідач його так і не надала. Просить зобовязати відповідача надати доступ до квартири №2 на вул. Бр.Міхновських, 27а у м. Львові для проведення обстеження квартири для виявлення причин неприємного запаху з квартири та належного санітарного стану. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча належно була повідомлена про час та місце слухання справи, наслідки неявки, а тому згідно ст. 169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у її відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обовязки та взаємовідносини сторін. Третя особа у судовому засіданні позов підтримав, зазначив, що відповідач постійно приносить у квартиру №2 на вул. Бр.Міхновських, 27а у м. Львові речі зі смітника та утримує десятьох котів, що створює неприємний запах та антисанітарну обстановку. Крім того, вона тримає такі речі на балконі загального користування. Заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що квартира №2 на вул. Бр.Міхновських, 27а у м. Львові належить на праві приватної власності [PERSON] та перебуває на балансі ЛКП «Граніт». /а.с. 8/ Згідно постанови №275 Адміністративної комісії при Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради від 16 грудня 2015 року на [PERSON] накладено адміністративне стягнення за засмічення балкону загального користування в будинку №27а на вул. Бр.Міхновських у м. Львові. /а.с. 10/ Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець має право вимагати від споживача дотримання вимог правил експлуатації жилих приміщень та прибудинкової території, санітарно-гігієнічих і протипожежних правил та інших нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг. Як зазначено у п. 7 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний допускати у приміщення, будинки і споруди представників виконавця, виробника в порядку, визначеному законом і договором, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку. Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЖК України громадяни зобовязані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до обєктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в підїздах, кабінах ліфтів, на сходових клітинах та в інших місцях загального користування. Як вбачється із протоколу про адміністративне правопорушення №39 від 31 березня 2016 року /а.с. 12/, постанови про адміністративне правопорушення №275 від 16 грудня 2015 року /а.с. 10/, заяви від 26 лютого 2016 року /а.с. 11/ відповідач [PERSON] не дотримує санітарних норм та правил утримання своєї квартири №2 на вул. Бр.Міхновських, 27а у м. Львові та не надає доступу позивачу до квартири для її обстеження та приведення до належного санітарного стану, що додатково стверджується попередженням №2/252 від 30 березня 2016 року /а.с. 9/, а відтак суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх обєктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved