Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору на постачання теплової енергії укладеним (на основі типового). В обґрунтування позовних вимог посилається на те, відповідно договору дарування 16.02.2008 року відповідач прийняв у дар приміщення, яке розташоване за адресою:[ADDRESS]. Нежитлове приміщення яке займає відповідач розташоване на першому поверсі багатоповерхового будинку та є невід'ємною частиною опалення будинку. Представники КПТМ неодноразово виходи за цією адресою даного приміщення для вручення акту припису на укладення договору на постачання теплової енергії, але приміщення зачинено. В 2016 року позивач звертався до суду з позовом про спонукання відповідача укласти договір купівлі продажу теплової енергії, позов задоволено, але рішення було скасовано Апеляційним судом в наслідок того, що запропонований договір не відповідає типовому. 04.01.2018 року на адресу відповідача направлено два примірники договору на постачання теплової енергії, які повернуті за закінченням строку зберігання. Тому позивач просить суд визнати укладеним договір № 5005 від 03.01.2018 року між КПТМ «Криворіжтепломережа» та [PERSON] Ухвалою судді від 13.04.2018 року вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження в даній цивільній справі, відповідачу надано строк на подання відзиву на позовну заяву - 15 днів з дня вручення копії ухвали. Відповідачем надано відзив на позовну заяву в якому просив відмовити в задоволенні повному обсязі посилаючись на те, що вже було розглянуто судом той самий предмет спору та ухвалено рішення про задоволення позову, яке ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області скасовано. Тому вважає, що провадження по даній справі має бути закрите. Крім того, зазначив що він як споживач має право вибирати теплопостачальну організацію, оскільки він не отримує послуги з опалення, тому не бажає укладати даний договір. Також зазначив, що позивачем не надано належних доказів того, що на його адресу було направлено проект типового договору. Представником надано відповідь на відзив, який залучено до матеріалів справи. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з'ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що Рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради №492 від 13.08.2004 року Про переведення житлових приміщень у нежитлові вирішено перевести житлове приміщення по [ADDRESS] у нежитлове - магазин не продовольчих товарів (а.с. 10). Розпорядження голови обласної державної адміністрації від 19 травня 2016 року № Р-223/0/3-16 «Про перейменування топонімів у населених пунктах області» [ADDRESS]» змінено на [ADDRESS]». З статуту КПТМ «Криворіжтепломережа» вбачається, що основним предметом діяльності комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» є виробництво теплової енергії (а.с. 22 зворот). Нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] розташоване на першому поверсі багатоквартирного житлового будинку та є невід'ємною частиною системи опалення. Згідно з п. 23 Правил, розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. 04.01.2018 року позивачем , [PERSON] було направлено рекомендованою поштою два примірники Договору на постачання теплової енергії № 5005 від 03.01.2018 року (а.с. 13, 14 -16, 17). Частиною 1 ст. 19 ЗУ «Про теплопостачання» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Пунктом 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України передбачено, що правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Пунктом 14 Правил користування тепловою енергією передбачений обов'язок Споживача укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання. Але, укладання договору на постачання теплової енергії передбачено статтями 24-25 Закону України «Про теплопостачання» та є обов'язковим для сторін на підставі закону. Так, приписами статті 25 цього Закону визначено, що теплогенеруюча, теплотранспортна та теплопостачальна організації мають право, укладати договори купівлі-продажу теплової енергії із споживачами, водночас приписами статті 24 Закону встановлено, що своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії є основними обов'язками споживача теплової енергії. Укладення даного договору є обов'язковим для сторін, оскільки він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язковим для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. Тому можна розцінювати запропонований позивачем відповідачу до підписання договір, як такий що набув юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства і є обов'язковим для сторін. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено імперативний обов'язок щодо доказування і подання доказів у цивільному процесі, а саме зазначеною нормою вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Зокрема, згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. До того ж, суд не погодився з доводами відповідача, щодо закриття провадження по справі в наслідок того, що такий предмет спору вже було вирішено в судовому порядку, з прийняття рішення суду, за наступного. Так дійсно, 25.04.2017 року заочним рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу позов задоволеною та визнано укладеним між КПТМ «Криворіжтепломережа» та [PERSON] договір № 5005 від 16.01.2016 року про купівлю про купівлю продаж теплової енергії. Ухвалою Апеляційного суду дане рішення скасовано та в задоволенні позову відмовлено. Однак, вказаним рішенням вирішувалося питання визнання укладеним договору купівлі-продажу теплової енергії від 16.01.2016 року. В даному ж провадженні підприємство просить суд визнати укладеним договір на постачання теплової енергії (на основі типового договору) від 03.02.2018 року. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд задовольняє позовні вимоги позивача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по справі, суд, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, з огляду на те, що позовні вимоги КПТМ «Криворіжтепломережа» задовольняються в повному обсязі, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1762,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved