Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

Представник позивача Швець С.В. в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, у якій просить встановити, що [PERSON] , [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] , є батьком дитини [PERSON] , [INFO] , а також внести зміни до актового запису №563 від 17 вересня 2003 року, вчиненого Відділом реєстрації актів громадського стану Олександрійського міського управління юстиції Кіровоградської області, а саме: вказати батьком дитини [PERSON] , [INFO] , українця, місце проживання: [ADDRESS] ; в графі «прізвище дитини» змінити з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Також позивач просить стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 усіх видів його заробітку (доходу), але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття дитини. Позов обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 2003 року по 2006 роки. Проживали в будинку [ADDRESS] . [INFO] вона народила сина [PERSON] . Відповідач відмовився подавати спільну заяву до органів РАЦС, тому батько дитини записаний в свідоцтві про народження дитини відповідно до ст. 135 СК України. В подальшому в 2014 році вона уклала шлюб з відповідачем, однак чоловік дізнавшись, що їхній син [PERSON] є інвалідом дитинства і його хвороба є невиліковною, вирішив розірвати подружні стосунки і залишив сім`ю. Відповідач ігнорує фінансові потреби дитини, добровільно не надає їй фінансової допомоги на утримання сина, і матеріальні витрати вона несе сама. Відповідач інших осіб на утриманні не має, має задовільний стан здоров`я та матеріальне становище, а тому має можливість надавати допомогу на утримання сина. 08.02.2019 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] зазначає, що позовні вимоги визначає частково, в частині визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини [PERSON] визнає повністю, щодо вимог про стягнення аліментів визнає частково в розмірі 1/8 частини заробітної плати (доходу), оскільки має на утриманні повнолітнього сина, [PERSON] , який проживає та навчається за межами України у м. Варшава, також його теперішня дружина не працює та перебуває на його повному утриманні, до того ж нещодавно помер його батько і тому він надає матеріальну допомогу на утримання своєї матері, яка проживає одиноко та потребує допомоги. Також зазначає, що на даний час, у зв`язку з великим безробіттям в Україні, вимушений перебиватися приватними заробітками, тому сплачувати аліменти в розмірі 1/4 від заробітку (доходу) не має можливості. 16.04.2019 року від представника позивача надійшла заява, в якій він заявляє про відмову від позовних вимог стосовно внесення змін в графі прізвище дитини актового запису №563 від 17 вересня 2003 року, вчиненого Відділом реєстрації актів громадського стану Олександрійського міського управління юстиції Кіровоградської області, а саме відмовляється від позовних вимог щодо зміни прізвища дитини із [PERSON] на [PERSON] . 03.05.2019 року відповідач подав письмове заперечення на заяву про відмову від частини позовних вимог позивачем, в якому зазначив, що дитина - син [PERSON] є неповнолітнім, тобто особою віком від 14 до 18 років, тому він має бути залучений як третя особа для висловлювання своєї думки з приводу зміни прізвища. Також третьою особою має бути залучений Орган опіки та піклування Олександрійської міської ради, оскільки на засіданні органу повинно бути з`ясовано думку дитини про зміну прізвища. Вимоги про залишення сину [PERSON] прізвища матері не визнає. Просить позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та встановити батьківство по відношенню до [PERSON] , [INFO] і в свідоцтві про його народження внести запис, що батьком є [PERSON] , змінити прізвище сина з [PERSON] на [PERSON] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до його повноліття, тобто до [INFO] . Позивач та її представник адвокат Швець С.В. у судове засідання не з`явились. Він представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, що підтверджується зворотним поштовим повідомленням з- розпискою про отримання, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи начальник Олександрійського МРВ ДРАЦС ГТУЮ у Кіровоградській області подав заяву, у якій просив розглянути справи без участі представника відділу. Вислухавши позивача і відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків [INFO] народився [PERSON] , його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів громадського стану Олександрійського міського управління юстиції 17 вересня 2003 року, актовий запис №563. Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька дитини відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, відомості про батька [PERSON] , [INFO] , а саме [PERSON] записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Згідно довідки №14 Квартального комітету №29 Олександрійської міської ради, [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] . [PERSON] , [INFO] , 28 квітня 2015 року уклав шлюб з [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрія реєстраційної служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №157. У [PERSON] та [PERSON] є син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Олександрійським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №553. Згідно свідоцтва №9951/2018/ZB, [PERSON] , народжений [INFO] в Кіровоградській області, син [PERSON] , є студентом Академії Економіки та Гуманітарій в Варшаві напрямок Адміністрації на 6 семестрі, плановий термін закінчення навчання 30.09.2019. Згідно копії довідки КП Житлогосп №83 від 05.02.2019 року [PERSON] проживає по [ADDRESS] , з дружиною [PERSON] та сином [PERSON] . Згідно копії трудової книжки серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] , 28.04.2006 року звільнена згідно ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Олександрійським МВДРАЦСГТУЮ у Кіровоградській області, актовий запис №725. Згідно копії посвідчення серії [NUMBER] , [PERSON] є пенсіонером за віком. Згідно довідки №53 від 05.02.2019 року про склад сім`ї виданої квартальним комітетом №28, [PERSON] проживає по [ADDRESS] . Згідно копії лікарського свідоцтва про смерть №672 від 19.05.2018 року, [PERSON] , 1942 року народження, помер [INFO] . Розглядаючи позовні вимоги про визнання батьківства, суд застосовує такі норми права. Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року, №96/5, рішення суду про визнання батьківства (материнства) є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до ст. 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Батьки, які мають різні прізвища, можуть присвоїти дитині подвійне прізвище, утворене шляхом з`єднання їхніх прізвищ. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Враховуючи, що відповідач у відзиві визнав позовні вимоги в частині визнання батьківства, позов в частині визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини у частині зазначення батьком дитини [PERSON] підлягає задоволенню. Щодо питання про зазначення у актовому запису прізвища дитини суд вирішує справу у межах заявлених позовних вимог. Так, відповідно до заяви від 16 квітня 2019 року позивач відмовилась від вимоги про внесення змін до актового запису про народження дитини у частині зміни до прізвища дитини із [PERSON] на [PERSON] . Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог. Таким чином, позивач відмовилась від вимоги про внесення змін до актового запису щодо прізвища дитини, а відповідач [PERSON] , хоча у своїх письмових запереченнях наполягає на зміні прізвища дитини, із відповідним позовом щодо вирішення спору щодо прізвища дитини, ні до суду, ні до органу опіки і піклування відповідно до ст.145 СК України не звертався. Отже, враховуючи відмову позивача від зазначених вимог і незаявлення таких вимог відповідачем у передбаченій ЦПК процесуальній формі, суд вважає, що спір щодо прізвища дитини на даний час відсутній. Розглядаючи позовні вимоги про стягнення аліментів суд застосовує, зокрема, такі норми права. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи встановлені у справі обставини і зазначені норми права суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо розміру аліментів підлягають задоволенню. Суд вважає обґрунтованим заявлений позивачем розмір аліментів, а саме 1/4 частку від усіх доходів відповідача. Відповідач не надав суду жодних відомостей про розмір його доходу, олише послався на те, що перебивається приватними заробітками та має інших утриманців. Разом з цим у адресованій суду заяві про відкладення розгляду справі від 29 січня 2019 року він вказує, що перебуває за межами України на роботі. Такі твердження відповідача вказують на те, що він ухилився від надання суду конкретної інформації про розмір свого доходу. Також відповідач ухилився від надання конкретних відомостей про розмір своїх витрат. За таких обставин суд відхиляє доводи відповідача про те, що він має на утриманні повнолітнього сина, який продовжує навчання. По-перше, відповідач надав суду лише незавірену фотокопію перекладу з польської на українську мову свідоцтва, виданого 9 жовтня 2018 року Академії економіки та гуманітарних наук у Варшаві про те, що [PERSON] є студентом та запланований термін закінчення навчання - 30 вересня 2019 року. Цей доказ є недопустимим, оскільки суду не надано оригінал або завірену копію самого свідоцтва. Також відповідач не обґрунтував які саме витрати і у якому розмірі він несе на утримання свого неповнолітнього сина, який згідно з доводами відповідача, завершує навчання у вересні 2019 року, тобто невдовзі після розгляду цієї справи, і яку частину від його доходу ці витрати становлять. Суд також враховує, що сам відповідач у відзиві визнає, що він несе витрати на оплату навчання і утримання свого неповнолітнього сина за кордоном, однак не зазначає розмір цих витрат. Також суд відхиляє доводи відповідача про те, що він зобов`язаний утримувати дружину, оскільки суду не надано доказів того, що дружина є непрацездатною, потребує матеріальної допомоги або у не є інші передбачені главою 9 Сімейного кодексу України підстави отримувати утримання від чоловіка. Суду не надані докази її непрацездатності та її матеріального стану та наявності або відсутності у неї доходу. Також суд відхиляє доводи відповідача про те, що він утримує матір, яка проживає окремо. Суду не надано доказів того, що матір відповідача потребує матеріальної допомоги від відповідача, який розмір її доходів, і докази того, що відповідач цю допомогу надає. Відповідач також не надав суду відомості у якому розмірі і у якій формі він надає матеріальну допомогу своїй матері і яку частку свого доходу він витрачає для надання цієї допомоги. Із наданої суду відповідачем довідки вбачається, що мати проживає одиноко за різними з відповідачем адресами. Також відповідачем не надано належних доказів, що його дружина знаходиться на обліку в центрі зайнятості, щоб підтвердило намагання влаштуватися на роботу. Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини доходів відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved