Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеною позовною заявою та просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] майнову шкоду в розмірі 4989 грн 22 коп, моральну шкоду в розмірі 25000, 00 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що внаслідок протиправних дій відповідача [PERSON] , які виразилися в тому, що останній, 29.10.2017 кинув фрагмент цеглини в бік [PERSON] , влучивши останній в голову, тим самим наніс їй середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді: синця голови та шиї, садна голови, струс головного мозку. Внаслідок зазначеного удару каменем позивачка не втрималася на ногах, впала та отримали тілесні ушкодження у вигляді: переломів шилоподібних відростків променевої та ліктьової кісток праворуч, які відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. Вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 01.07.2019, який набрав законної сили 01.08.2019, [PERSON] визнано винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ст. 128 КК України. Унаслідок злочинних дій відповідача [PERSON] було госпіталізовано у нейрохірургічне відділення 2 міської лікарні м. Кривого Рогу, де остання проходила стаціонарне лікування з 31.10.2017 по 10.11.2017, а згодом була вимушена лікуватися амбулаторно. Під час лікування, на придбання ліків позивачка витратила кошти в сумі 4989 грн 22 коп, які просить стягнути з відповідача. Крім того, злочинними діями [PERSON] позивачці завдано моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких позивачка зазнала у зв`язку із ушкодженням здоров`я, а саме: болісний удар в голову каменем, перелом кісток та накладання гіпсу, госпіталізація до нейрохірургічного відділення та стаціонарне лікування, подальше звернення до лікарів з приводу отриманих тілесних ушкоджень та душевних стражданнях, яких зазнала [PERSON] у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї, що призвело до позбавлення звичайного укладу життя (перебування у лікувальному закладі), зверненні до поліції, судово-медичного експерта, участі в судових засідань при розгляді кримінального провадження на протязі майже 2 років та подальше звернення до юриста для складання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, у зв`язку із чим розмір завданої моральної шкоди оцінюється позивачкою в 25000,00 грн, які представник позивача також просить стягнути на користь позивачки. Крім того просить стягнути витрати на правову допомогу, які складають 3000,00 грн. Ухвалою судді від 18.09.2019 позовна заява прийнята судом та призначена до судового розгляду. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні, кожен окремо, підтримали вимоги заявлені у позовній заяві до відповідача [PERSON] та наполягали на їх задоволенні у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, обґрунтовуючи тим, що позивачем не додано до позову достатніх та допустимих доказів на підтвердження спричинення їй матеріальної та моральної шкоди в розмірах, зазначених у позовній заяві, у зв`язку із чим, просив відмовити в задоволені позову, а провадження у справі закрити. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши учасників судового провадження, надавши оцінку їх поясненням та доказам наданим позивачем на обґрунтування своїх вимог, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 01.07.2019,у справі №177/2322/17, [PERSON] визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. 128 КК України, за фактом нанесення 29.10.2017 необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілій [PERSON] . Вказаним вироком встановлено, що 29.10.2017, під час конфлікту між позивачкою та відповідачем [PERSON] , останній кинув фрагмент цеглини в бік позивачки, влучивши їй в голову та яка від удару впала та отримала тілесні ушкодження у вигляді синців голови та шиї, садна голови, струс головного мозку, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень та тілесних ушкоджень у вигляді переломів шилоподібних відростків променевої та ліктьової кісток праворуч, які за своїм характером відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я, більше 21 доби. Зазначений вирок суду не оскаржений, не скасований та набрав законної сили 01.08.2019 ( а.с. 15-17). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України, факт заподіяння відповідачем позивачу [PERSON] тілесних ушкоджень під час подій, які відбувалися 29.10.2017 є встановленим вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 01.07.2019 і не підлягає додатковому доказуванню. За умовами пункту 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею ст. 1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Заявляючи цивільний позов позивач вказувала, що нею понесено матеріальні збитків у розмірі 4989,22 грн на придбання ліків, як у період перебування на стаціонарному лікуванні в «Криворізькій міській клінічній лікарні №2»ДОР» з 31.10.2017 по 10.11.2017, так і під час амбулаторного лікування. Копією виписки з медичної карти стаціонарного хворого №У-13560, виданої «Криворізькою міською клінічною лікарнею №2»ДОР» підтверджується факт перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні у вищезазначеному медичному закладі, у період з 31.10.2017 по 10.11.2017, з подальшим наглядом у невролога, з діагнозом: струс головного мозку, забій м`яких тканей завушної області, закритий перелом шиловидних відростків променевої кості правого передпліччя без зміщення та отримання лікування такими медичними препаратами як ксефокам, фіз.розчин, сульфат магнезії, димедрол, л-лизин, есцинат, лира, вазопро (а.с.9). Виходячи з роз`яснень, наданих у п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6 (зі змінами та доповненнями) при вирішенні вимог про відшкодування витрат на лікування, посилене харчування та сторонній догляд судам належить виходити з того, що розмір витрат на ліки, лікування, предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість. Так, позивачем заявлено вимоги про відшкодування витрат на лікування у сумі 4989,22 грн 48 коп. Разом з тим, підтвердженою належними доказами: випискою з медичної карти з зазначенням призначень, касовими чеками є сума 662 грн. 96 коп. Чеки на придбання палива, продуктів харчування та ліків, які відсутні у виписці з медичної карти, суд до уваги не бере, як такі, що не є належними доказами понесених витрат саме на лікування позивача. За змістом частини першої та п`ятої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частина 2 ст. 23 ЦК України). Відповідно до ч.. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Під моральною шкодою, згідно з пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, слід розуміти: втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з п. 9 Постанови Пленуму ВС України від 31.03.95 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин. Суд також враховує визнання Європейським Судом з прав людини існування спростовної презумпції завдання моральної шкоди у разі порушення окремих прав і свобод людини. Так, у рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі» зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які зіткнулися з проблемами можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин. Зважаючи, що внаслідок неправомірних дій [PERSON] [PERSON] заподіяно тілесні ушкодження середньої тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я, фізичний біль і страждання, моральні переживання, порушення звичайного життєвого укладу, спричинення останньому моральної шкоди є безсумнівним. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує характер і обсяг заподіяних моральних та фізичних страждань, їх тривалість і, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] суму моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 59 Конституції України гарантується право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Представництво інтересів в суді, як форма правничої допомоги полягає у сприянні особи у здійсненні нею права на захист, що є способом реалізації нею її прав та обов`язків, у разі неможливості з певних причин взаємодіяти із учасниками правових відносин. Одним із видів представництва є представництво за договором, тобто письмовою угодою, якою особа уповноважує іншу особу представляти її інтереси у правових правовідношеннях, як із судом так і з учасниками судового процесу. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. У даному випадку представництво інтересів позивача [PERSON] здійснював адвокат Умріхін О.В. на підставі Договору про надання правової допомоги від 16.08.2019 року (а.с.18) . Згідно зі ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У матеріалах цивільної справи наявний розрахунок сум гонорару, який є додатком до Договору про надання правової допомоги від 16.08.2019, укладеного між [PERSON] та адвокатом Умріхіним О.В., в якому вказаний опис наданих послуг, що складається з: первинної зустрічі з клієнтом, отримання інформації, вивчення наданих документів у справі тривалістю 1 година; складання позовної заяви тривалістю 2 години; подання позову до суду тривалістю 1 година і участю у судових засідання загальною тривалістю 2 години, вказана загальна кількість витраченого часу, 6 годин, з розрахунком гонорару 3000,00 грн, оплата якого підтверджується квитанцією від 16.08.2019 (а. с. 21). З урахуванням наведеного, витрати на професійну правничу допомогу, що понесено [PERSON] під час вирішення судом цивільної справи, відповідно до ст. 138 ЦПК України, з огляду на їх обґрунтованість та співмірність, підлягаються стягненню з відповідача. Позивач [PERSON] відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при подачі позову про відшкодування шкоди, завданої злочином. Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1536,80 грн.

Outcome: partial