Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Прокурор Петриківського району Дніпропетровської області звернувся до суду в інтересах малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], з позовом до [PERSON] та просить накласти заборону на відчуження нерухомого майна, а саме: ? частини житлового будинку, загальною площею 28,3 кв.м., вартістю 99984 грн., який належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності, розташованого по [ADDRESS], до досягнення малолітньою [PERSON] повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Петриківського райсуду Дніпропетровської області від 30.01.2012 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON], [INFO] Розпорядженням голови Петриківської РДА від 19.03.2012 року № 235-р-12 малолітній [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, а також [PERSON] призначено опікуном над [PERSON] Відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.11.1993 року ? частина будинку, загальною площею 28,3 кв.м., по [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 71 ЖК України, ч. 3 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт, позбавлених батьківського піклування», п. 3 ч. 1 ст. 247 СК України [PERSON], [INFO], має право на збереження права користування житлом, в якому вона проживала до встановлення опіки. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» при вирішенні питання про позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON], [INFO], суд мав накласти заборону на відчуження майна та житла дитини. Проте, при винесенні Петриківським райсудом 30.01.2012 року рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її доньки [PERSON], [INFO], питання щодо накладення заборони на відчуження житла дитини вирішено не було. За таких обставин, з метою захисту інтересів дитини прокурор Петриківського району і звернувся з вказаним позовом до суду. Прокурор Сухомлин В.В. в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги з посиланням на вищевказані обставини та уточнивши їх просив задовольнити. Відповідачка [PERSON] та третя особа [PERSON], у судове засідання не з'явилися, про день, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчить оголошення про виклик до суду в газеті «Вісті придніпров'я» № 29-30 (1624-1625) від 16.04.2015 року (а.с. 56), причину неявки суду не повідомили. Треті особи: представник органу опіки і піклування Петриківської районної державної адміністрації - Дарадан А.С., Іванівська сільська рада Петриківського району, [PERSON] та [PERSON], надали до суду заяви про визнання позову та з проханням розглядати справу у їх відсутності (а.с. 50-54). У зв'язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутність відповідача та ухвалення заочного рішення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що [PERSON] народилася [INFO]. Її матір'ю в свідоцтві про народження зазначена [PERSON]. Батько дитини записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 17). Рішенням Петриківського райсуду Дніпропетровської області від 30.01.2012 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 6-8). Розпорядженням голови Петриківської РДА від 19.03.2012 року № 235-р-12 малолітній [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, а також [PERSON] призначено опікуном над [PERSON] (а.с. 9-10). Відповідно до ч. 4 ст. 17, ч. 3 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» у разі позбавлення батьків батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дитини, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. У разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх у опікунів чи піклувальників незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім'ї. Частиною 1 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт, позбавлених батьківського піклування» визначено, що за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 247 Сімейного кодексу України дитина, над якою встановлено опіку або піклування, має право на збереження права користуватися житлом, у якому вона проживала до встановлення опіки або піклування. Як вбачається з рішення Петриківського райсуду від 30.01.2012 року на час вирішення питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] та до встановлення опіки, [PERSON], [INFO], проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9), та значиться зареєстрованою за вказаною адресою і на теперішній час, що підтверджується інформацією Іванівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області № 80 від 03.03.2015 року (а.с. 18). Житловий будинок по [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] - як голові домогосподарства, який не заперечував проти накладення заборони на відчуження житлового будинку (а.с. 54), та [PERSON], яка є дружиною голови домогосподарства, і також не заперечувала проти накладення заборони на відчуження житлового будинку до досягнення онукою [PERSON], [INFO], повноліття (а.с. 53), а також їхнім дітям: синові - [PERSON] та дочці - [PERSON], які до суду не з'явилися, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 18.11.1993 року (а.с. 16). Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне накласти заборону на відчуження житлового будинку по [ADDRESS], співвласником якої є [PERSON] до досягнення [PERSON], [INFO], повноліття. Відповідно ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, з відповідачки [PERSON] слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн на користь держави.

Outcome: approved