Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Прокурор Новоселицького району звернувся з позовом в інтересах комунальної установи «Центр первинної медико-санітарної допомоги Новоселицького району» до відповідачів про стягнення коштів, які були витрачені на оплату рецептів, що видавалися для отримання ліків на суму 30851,73 гривень за рахунок бюджету, що було встановлено під час кримінального провадження. В судовому засіданні прокурор просив задовольнити позов. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та дав пояснення, що до 01.02.2013 року виписку та оплату рецептів на безкоштовні ліки здійснювала КУ «Новоселицька ЦРЛ», а надалі після її поділу - Центр первинної медико-санітарної допомоги Новоселицького району, які отримували кошти на їх оплату із районного бюджету. Незважаючи на те, що кошти були сплачені лише частково ними, однак лише вони в даний час уповноважені виписувати такі рецепти, то вважає, що саме на рахунок Центру слід стягувати завдані відповідачами збитки. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково на суму 1000 гривень та дала пояснення, що вона дійсно виписувала рецепти хворій, однак вони без печатки головного лікаря були недійсні, а тому в цьому порушенні винна не тільки вона. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та пояснила, що вона дійсно потребувала ліків, які їй виписувала [PERSON] для лікування від цукрового діабету, однак не мала змоги стояти в чергах до лікаря ендокринолога, якого постійно немає на місці, а тому зі згоди головного лікаря брала рецепти саме у відповідачки та після проставляння гербової печатки йшла отримувати їх у аптеку. Оскільки із доходів має пенсію, то має можливість сплачувати по 100 гривень на місяць, бо решта коштів не вистачає на проживання та лікування. Суд, вислухавши пояснення прокурора, представника позивача, відповідачів, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що вироком Новоселицького районного суду від 18.02.2015 року відповідачі були визнані винними у скоєнні злочинів, зокрема [PERSON] за ст.ст.190 ч.2, 366 ч.1, 358 ч.1 КК України та [PERSON] за ст.ст.190 ч.2, 358 ч.4 КК України. З мотивувальної частини вироку встановлено, що [PERSON] впродовж часу із 24.04.2012 року по 31.03.2014 року видала на руки [PERSON] підроблені рецепти для отримання безкоштовних ліків, вартість яких була оплачена із загального фонду Новоселицького районного бюджету Чернівецької області. Таким чином, фактично шкода була заподіяна саме Новоселицькій районній раді як головному розпоряднику та власнику коштів районного бюджету, яка і є належним позивачем по справі, а не комунальній установі «Центр первинної медико-санітарної допомоги Новоселицького району». Крім того, Центр отримавши кошти із районного бюджету сплатив лише частину із заявлених сум , які були перераховані із 01.02.2013 року на рахунок аптеки. Посилання представника позивача на те, що кошти слід стягувати на його рахунок є безпідставними, оскільки вони повинні стягувати на рахунок головного розпорядника бюджетних коштів, як це визначено Бюджетним кодексом України та Законами про бюджет на 2012-2014 роки. Посилання прокурора в позові на ст. 1206 ЦК України є помилковим, оскільки нею визначено лише окремий випадок відшкодування шкоди, яка заподіяна злочином у формі витрат на стаціонарне лікування потерпілого, однак до даних правовідносин її застосовувати не можна. На підставі ст.2, 22 Бюджетного кодексу України, ст.ст.208, 213, 215, 218 ЦПК України, -

Outcome: dismissed