Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача та третьої особи, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з газопостачання у розмірі 2148 грн., 3% річних в розмірі 94,39 грн., інфляційні витрати в розмірі 243,60 грн., та судові витрати в розмірі 1921 грн., посилаючись на те, що правовідносини між споживачем та постачальником природного газу врегульовані Законом України «Про ринок природного газу», Правилами постачання природного газу, які затверджені постановою НКРЕ КП від 30.09.2015 року №2496 (надалі Правила), Правилами безпеки систем газопостачання України, що затверджені наказом Міністерства вугільної енергетики та вугільної промисловості від 15.05.2015 №285 тощо. Відповідно до п.2 розділу III Правил постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Типовий договір постачання природного газу з побутовим споживачем затверджено постановою НКРЕКП від 01.12.2015 року №2500 «Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам», яка набрала чинності з 01.12.2015 року (Опубліковано: Офіційний вісник України від 01.12.2015-2015 року, №93, стор.315, стаття 3187, код акта 79516/2015). Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633,634,641 та 642 Цивільного кодексу України, шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Відповідно до п.4 розділу III Правил для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам було офіційно опубліковано ТОВ «Харківгаз збут» в газеті «Слобідський край» №156 від 31.12.2015 року та розмішений на офіційному сайті Товариства (httvs://kheaszbut.104.ua). Відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «Харківгаз збут», оскільки факт фактичного споживання відповідачем природного газу та оплата споживачем рахунку (квитанції) постачальника ТОВ «Харківгаз збут» свідчать про приєднання (акцептування) відповідачем умов типового договору постачання природного газу з ТОВ «Харківгаз збут». Таким чином, зазначене свідчить, що між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Згідно з п.5 ч.3 ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004 р. споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. П.14 Розділу IIІ Правил закріплено, що розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць. П.17 Розділу III Правил, встановлює, що якщо побутовий споживач не здійснив оплату за спожитий природний газ протягом десяти днів після строку, визначеного договором постачання природного газу, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання природного газу споживачу шляхом направлення споживачу письмового повідомлення. Відповідно до абз.2 п.22 Розділу III Правил побутовий споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору. Відповідно до п.2 розділу III Правил постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Внаслідок систематичного нехтування відповідачем своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати послуг з газопостачання утворилася заборгованість, яка з урахуванням сум часткової оплати, за період з 01.08.2016 року по 26.09.2018 року, складає 2148 грн. та не погашена станом на 16.12.2019 року. Оператором ГРМ 26.09.2018 року здійснено відключення газоспоживаючих приладів споживача. Вимога ТОВ «Харківгаз збут» про оплату заборгованості залишилась споживачем без відповіді та оплати. Крім цього, у відповідності до вимог п.2 ст.625 ЦК України, сума на яку збільшився основний борг, за період з 01.12.2016 року по 26.09.2018 року, внаслідок інфляційних процесів становить 234,60 грн., 3% річних складають 94,39 грн. Представники позивача [PERSON] , [PERSON] , в судове засідання не з`явилися, неодноразово на адресу суду надавали заяви про розгляд справи за їх відсутності та додаткові пояснення по справі, [PERSON] , [PERSON] , в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягали з наведених у позові підстав. Адвокат Романенко О.М. в судове засідання не з`явився, надав пояснення по справ, згідно яких на позовних вимог наполягав, виходячи з наступного, так відповідно до п.4 діючих правил у відповідний час Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року №2246, де зазначено, що послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому законодавством порядку, між ПАТ «Харківгаз», код ЄДРПОУ 03359500 та [PERSON] було укладено Типовий Договір про надання населенню послуг з газопостачання від 13.06.2012 року №144143, щодо надання послуг з газопостачання за адресою: [ADDRESS] . АТ «ХАРКІВГАЗ» надає [PERSON] послуги з розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] - на ім`я відповідача за вказаною адресою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідачем не було надано/повернуто АТ «ХАРКІВГАЗ» як оператору ГРМ Заяви- приєднання до Типового договору розподілу природного газу. Проте, відповідач є фактичним споживачем послуг за адресою домоволодіння споживача оскільки здійснювала фактичне споживання природного газу про що свідчить, зокрема, Довідка з особового рахунку Оператора ГРМ. Відповідач фактично користувалася послугами з розподілу газопостачання, вчиняла дії щодо акцептування Типового договору з розподілу природного газу визнаючи таким чином наявність правовідносин, а відтак взаємних прав та обов`язків, що з них випливають, що свідчить про прийняття нею (акцептування) умов договору про надання послуг з розподілу природного газу з АТ «Харківгаз» на умовах Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2498. Об`єм та обсяг розподілу та споживання природного газу визначений АТ «Харківгаз» (оператором ГРМ) і який в силу вимог виконання вимог положень вимог п.7 глави 3 розділу 6 Кодексу ГРМ та п.6 ст.11 Закону України «Про ринок природного газу» АТ «Харківгаз» доведений споживачу у виставлених Постачальником на оплату рахунках за спожитий газ, а також в особистому кабінеті споживача на сайті Оператора ГРМ. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала, оскільки на даний час послугами з газопостачання не користується, бо постачання газу працівниками позивача були відключене, відзиву на позов не подавала. Судом встановленні такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] є побутовим споживачем послуг з розподілу природного газу, що надаються їй за адресою: [ADDRESS] . З акту про відключення газоспоживаючих приладів №577 від 26.09.2018 року вбачається, що, за адресою: [ADDRESS] , в присутності [PERSON] здійснено відключення газоспоживаючих приладів абонента та встановлено пломбу R21695245. З 01.07.2015 року відповідно до Постанови НКРЕКП від 21.05.2015 №1588 постачання природного газу побутовим споживачам Харківської області здійснює підприємство ТОВ «Харківгаз збут», як гарантований постачальник, що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Харківгаз збут». З довідки про заборгованість за природний газ ТОВ «Харківгаз збут» вбачається, що станом на листопад 2019 року, заборгованість відповідача [PERSON] (особовий рахунок [NUMBER] ) перед ТОВ «Харківгаз збут», з урахуванням сум сплачених останньою, складає 2476,99 грн., з яких: 2148 грн. - сума основного боргу, 234,60 грн. - інфляційні витрати, 94,39 грн. - 3% річних. 06.12.2019 року вих.№61009-лв-25233-1219 на адресу відповідача [PERSON] позивачем ТОВ «Харківгаз збіт» була направлена вимога про оплату заборгованості, яка останньою залишена без уваги. Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку природного газу визначалися Законом України від 08.07.2010 року №2467Л/І «Про засади функціонування ринку природного газу» (далі - Закон №2467). Згідно зі статтею 16 Закону №2467 передбачено відокремлення функцій транспортування, розподілу та постачання природного газу. Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №2467 встановлено, що з метою забезпечення поступового та послідовного переходу до повномасштабного ринку природного газу, передбаченого цим Законом, встановлюється перехідний період, який включає такі етапи: перший етап, під час якого здійснюються відокремлення функцій з розподілу та постачання природного газу, визначення споживачів, які набувають статусу кваліфікованих, та визначення Кабінетом Міністрів України гарантованих постачальників, починає діяти з 1 січня 2012 року; другий етап, під час якого всі категорії споживачів набувають статусу кваліфікованих споживачів, починає діяти з 1 січня 2015 року. Згідно з частиною першою статті 6 Закону №2467 діяльність, пов`язана, зокрема з постачанням або розподілом природного газу за регульованим тарифом провадиться за умови отримання відповідної ліцензії. Відповідно до пункту 3.1 діючих у відповідний час Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом, затверджених постановою НКРЕКП від 12.01.2015 N 9, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.03.2015 року за №289/26734, ліцензіат повинен, зокрема провадити ліцензовану діяльність лише на території ліцензованої діяльності, затвердженій НКРЕКП. Територія ліцензованої діяльності визначається як територія адміністративно-територіальної одиниці, де знаходяться споживачі, які включені до абонентської бази споживачів природного газу. При цьому територія провадження господарської діяльності з постачання природного газу за регульованим тарифом із зазначенням переліку адміністративно-територіальних одиниць затверджується постановою НКРЕКП про видачу відповідної ліцензії по кожному постачальнику. Враховуючи вищезазначене, на кожній окремій території діє лише один постачальник природного газу за регульованим тарифом, з яким споживачі (у тому числі бюджетні установи та організації) можуть укласти договір на постачання природного газу за регульованим тарифом. На виконання вимог Закону №2467 з 01.07.2015 року відбулося юридичне відокремлення суб`єктів господарювання ринку природного газу, що входять до складу вертикально інтегрованої господарської організації, що полягає у створенні окремих юридичних осіб-суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність з постачання природного газу за регульованим тарифом окремо від діяльності пов`язаної з розподілу природного газу. З 01.07.2015 року ТОВ «Харківгаз збут» (код ЄДРПОУ 39590621) здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на території Харківської області на підставі ліцензії на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом, виданої Національною Комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України, згідно постанови №1588 від 21.05.2015 р. (переоформлена на безстрокову постановою від 08.09.2015 р. №2283), та згідно постанови від 11.05.2017 року №633 (виданої на постачання природного газу на території України). До цього часу, постачання природного газу природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом на території Харківської області здійснювало ПАТ «Харківгаз» (код ЄДРПОУ 03359500) на підставі ліцензій виданих НКРЕКП, зокрема згідно постанови НКРЕКП №268 від 22.03.2010 року, постанови НКРЕКП №789 від 13.03.2015 року (на новий термін) та анульованої згідно постанови НКРЕКП №1587 від 21.05.2015 року. На ТОВ «Харківгаз збут» покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу населенню Харківської області згідно Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (затверджено Постановою КМУ N9 758 від 01.10.2015, з 01.04.2017 - відповідно до Постанови КМУ №187 від 22.03.2017, з 01.11.2018 - відповідно до Постанови КМУ №9867 від 19.10.2018). ПАТ «Харківгаз» (код ЄДРПОУ 03359500) в контексті обставин справи провадить господарську діяльність з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ на території Харківської області, тобто, є Оператором ГРМ, на підставі ліцензій виданих НКРЕКП згідно постанови від 22.03.2010 року №268, постанови №789 від 13.03.2015 року (переоформлена на безстрокову постановою від 08.09.2015 року №92284), постановою від 19.06.2017 року №809 (виданої в межах території, де знаходиться газорозподільна мережа АТ «Харківгаз», зі внесеними змінами постановою НКРЕКП від 06.03.2018 року №290 та від 02.07.2019 №1322. 22.05.2019 року ПАТ «Харківгаз» змінило тип організаційно правової форми з публічного акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство, а також найменування підприємства на АТ «оператор газорозподільної системи «Харківгаз» (реєстраційний запис щодо зміни назви від 22.05.2019 року). У даному випадку саме заміна особи у відносинах, щодо яких виник спір, не відбулася, і є підстави просто зміни найменування Третьої сторони. Аналогічні роз`яснення викладенні в р.1.4. Пленуму Вищого Господарського Суду України від 26.12.2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції». Враховуючи зазначене використовується нова назва третьої сторони, а саме: АТ «оператор газорозподільної системи «Харківгаз». З 01 жовтня 2015 року введено в дію Закон України «Про ринок природного газу» від 09 квітня 2015 року №329-VIII, яким визначено правові засади функціонування ринку природного газу України. В своїй діяльності АТ «Харківгаз» керується законодавством (нормативно-правовими актами), якими здійснюється Державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг з газопостачання: Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2494, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30 вересня 2016 року №2496. Кодексом газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30 вересня 2015 року, визначено, що оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Пунктом 2 глави 1 Розділу 6 Кодексу ГРМ передбачено, що доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до газорозподільної мережі для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2498. 01.12.2015 року набрали чинності постанова НКРЕКП №2498 «Про затвердження типового договору розподілу природного газу» від 30.09.2015 року та постанова НКРЕКП від 30.09.2015 №2500 «Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам». З цього часу відносини між споживачем та газорозподільним підприємством регулюються типовим договором розподілу природного газу з урахуванням вчинення дій Споживачем щодо акцептування його умов. Вказаний договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633,634,641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. (п.1.3.Договору). Згідно пункту 4 глави 3 Розділу 6 Кодексу, договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу. Окрім цього, в пункті 7 глави 3 розділу 6 Кодексу зазначено, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. Згідно довідки по особовому рахунку відповідача [PERSON] від 04.09.2020 року №617-Сл-72020-0920 ТОВ «Харківгаз Збут» за період з 01.07.2015 року по 31.07.2016 року відповідачу нараховано до сплати за розподілений/поставлений/спожитий природній газ 1578,15 грн. в обсязі 232,23 м.куб., а сплачено за цей період - 1311,95 грн., крім того перераховано субсидією 266,20 грн., а всього 15578,15 грн. Вказане в силу вимог п.7 глави 3 розділу 6 Кодексу ГРМ та п.6 ст.11 Закону України «Про ринок природного газу» свідчить про приєднання (акцептування) відповідачем умов типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2498, з АТ «ХАРКІВГАЗ» та факт приєднання (акцептування) відповідачем умов типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2500, з ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ», оскільки фактично платежі за розподіл та за постачання природного газу були розподілені лише з 01.01.2020 року за наслідком внесених змін до Кодексу ГРМ постановами НКРЕКП №2080 від 07.10.2019 року, №580 від 06.03.2020 року, та затвердження регулятором тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Харківгаз» постановою №3044 від 24.12.2019 року. Типовий договір розподілу природного газу є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2494. Відповідно до предмету типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2498, оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором. Згідно першого речення п.2.3. розділу II умов Типового Договору розподілу газу, при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом газорозподільних систем. Відповідач фактично користувалася послугами з розподілу газопостачання, вчиняла дії щодо акцептування Типового договору з розподілу природного газу визнаючи таким чином наявність правовідносин, а відтак взаємних прав та обов`язків, що з них випливають, що свідчить про прийняття нею (акцептування) умов договору про надання послуг з розподілу природного газу з АТ «Харківгаз» на умовах Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2498. Обсяги споживання природного газу побутовому споживачу визначаються згідно з Правилами комерційного обліку природного газу в газорозподільній системі, визначеними розділом IX Кодексу ГРМ. Пунктом 1 глави 4 Розділу IX Кодексу ГРМ визначено, що визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу оператора ГРМ. У разі відсутності лічильника газу в оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань. У разі встановлення лічильника газу у комунальній квартирі об`єм споживання природного газу розраховується відповідно до кількості мешканців квартири та займаної ними площі. Вимогами п.2 глави 5 Розділу IX передбачено, що у разі наявності ВОГ природного газу, встановленого для ведення такого обліку в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків або гуртожитків, визначення об`єму спожитого природного газу мешканцями зазначених об`єктів здійснюється відповідно до Тимчасового положення ПРО порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року №620. Відповідно до п.3 глави 4 вищевказаного розділу якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу не забезпечений лічильником газу, фактичний об`єм спожитого (розподіленого) природного газу по об`єкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання. Відповідно до вимог п.6 глави 3 Розділу VI Кодексу ГРМ від Відповідача до АТ «ХАРКІВГАЗ» не надходило будь-яких заяв (документів) щодо зміни персонофікованих даних. Також, відповідно до вимог абзацу третього та четвертого п. З глави 4 розділу IX Кодексу ГРМ від Відповідача не надходило повідомлень (заяв) до АТ «ХАРКІВГАЗ» як оператора ГРМ про зміни, що стосуються видів споживання газу, та/або опалювальної площі, та/або кількості осіб, зареєстрованих на його об`єкті та довідок відносно тимчасово не проживаючих. Згідно облікових даних по особовому рахунку № [NUMBER] зареєстровано (мешкає) три особи, числиться газове обладнання ПГ4-1шт (плита газова), (довідка «фінансовий стан» додається). Враховуючи вищезазначене, обсяг спожитого природного газу відповідачем визначено за обліковими даними відповідача по особовому рахунку та діючими у відповідний час нормами у разі використання плити газової та відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача на 1 людину в місяць, а саме: за період з 01.08.2016 року по 18.08.2017 року - 7,1 куб.метрів (3 люд.*7,1=21,3 куб.метрів в місяць) (з 01.02.2016 року по 18.08.2017 року - діяла норма 7,1 куб. метрів (24.03.2016 року набрала чинності постанова КМУ від 23.03.2016 року N9203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників». Згідно додатку до зазначеної постанови норма споживання природного газу населенням складає 7,1 куб.метрів. 30.04.2016 року набрала чинність постанова КМУ від 27.04.2016 року №316 «Про внесення змін до пункту 2 постанови КМУ від 23.03.2016 року N»203, згідно внесених змін, застосування норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених п.1 постанови КМУ від 23.03.2016 року №203 здійснюється з 01.02.2016 року); за період з 19.08.2017 року по 26.09.2018 року - 5,4 куб.метрів (3 люд.*5,4=16,2 куб.метрів в місяць) (з 19.08.2017 року по 07.02.2019 року - діяла норма 5,4 куб. метрів (зазначена норма була встановлена п.3 Змін, що вносяться до постанов КМУ, затверджених постановою КМУ від 18.08.2017 року №609 шляхом внесення змін до додатку постанови КМУ від 23.03.2016 року №203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» (дата набрання чинності постанови КМУ від 18.08.2017 року №609 - 19.08.2017 року). Відповідно до ч.1,2 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають з дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства. Підставами для виникнення цивільних прав і обов`язків, крім договору, можуть бути і інші юридичні факти (наприклад, фактичне надання житлово-комунальних послуг). Цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, органів державної влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов на допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 67 Житлового кодексу Української РСР, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг само по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказаний висновок міститься у Постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у цивільній справі №6-59цс13, що відповідно до ст.360-7 ЦПК України має враховуватись судами всіх інстанцій при здійсненні ними правосуддя. В ході судового розгляду встановлено, що договір про надання комунальних послуг між сторонами не укладався. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з наданням позивачем комунальних послуг та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг. Доказів, які б спростовували зазначену суму заборгованості або обов`язок щодо її погашення, відповідачем не надані. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. За змістом статті 141 ЦПК України відшкодуванню підлягають судові витрати, заявлені позивачем до відшкодування.

Outcome: approved