Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Представник позивача, - ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» звернувся 12 квітня 2017 року до суду із вищезгаданим позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь товариства заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в сумі 5081,03 гривня, інфляційні витрати 609,32 гривень, 3% річних, - 145,02 гривень, суму сплаченого судового збору. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що з 01 січня 2015 року ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» є управителем будинків, споруд та прибудинкових територій у Металургійному районі м. Кривого Рогу та за період з 01 січня 2015 року по 01 лютого 2017 року надав відповідачам [PERSON] та [PERSON], які є власниками квартири за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Степана Тільги, буд.№8, кв.№12, житлово-комунальні послуги на суму 5081,03 гривня. Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 06 лютого 2017 року було відмовлено у прийнятті заяви ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості із [PERSON] та [PERSON] Представник позивача при розгляді справи присутнім не був, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судовому засіданні присутніми також не були, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяви про розгляд справи за їх відсутності, відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі, - балансоутримувач), - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» з 01 січня 2015 року є управителем будинків, споруд та прибудинкових територій у Металургійному районі м. Кривого Рогу, в тому числі будинку 8 по вул. Степана Тільги в м. Кривому Розі. Судом встановлено, що квартира за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Степана Тільги, буд.№8, кв.№12, перебуває у спільній приватній власності відповідачів. На імя [PERSON] та [PERSON] відкрито особовий рахунок 17420012113 за зазначеною адресою (а.с.5, 6). Згідно ст.322 Цивільного кодексу України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації. Відповідно до ст.ст.66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Згідно інформації про стан особового рахунку 17420012113 за період з 01 січня 2015 року по 01 лютого 2017 року відповідачами оплата за житлово-комунальні послуги не сплачувалася, у звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на 01 лютого 2017 року складає 5081,03 гривня (а.с.5, 6). Згідно ч.ч.1, 2 ст.17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах . Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 1 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено обовязок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки укладення договору є обовязком споживача. Згідно ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Станом на день розгляду справи заборгованість має місце, тому підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача заборгованість за період з 01 січня 2015 року по 01 лютого 2017 року в розмірі 5081,03 гривня, три проценти річних від простроченої суми в розмірі 145,02 гривень та сума індексу інфляції в розмірі 609,32 гривень. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved