Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що у відповідності до договору купівлі-продажу від 06.05.1997 р. відповідач № 1 - [PERSON] відповідач № 2 - [PERSON], відповідач № 3 - [PERSON] є співвласниками [ADDRESS], який належить позивачу - ЖБК «Академічний-15» згідно до п. 1,5 Статуту. Як вказано у позові, згідно довідки форми № 3 від 04.06.2015 р. в квартирі зареєстровані відповідачі. На підставі встановлених належним чином тарифів КП ГІОЦ формує для мешканців ЖБК квитанції на сплату житлово-комунальних послуг відповідно до укладеного Договору № 3194 від 15.01.2014 р. Відповідачі користувались усіма наданими послугами, претензій неякісного, неповного чи несвоєчасного надання послуг не пред'являли, проте рахунки на сплату за надані житлово-комунальні послуги не сплачували, в зв'язку із чим виникла значна заборгованість в сумі 42231,01 грн. При цьому рішенням Апеляційного суду м. Києва з відповідачів було стягнуто 30190,23 грн. боргу за житлово-комунальні послуги, що утворилася станом на 01.03.2014 р. з врахуванням сплачених боржником 2160 грн. в липні 2012 р. Оскільки Відповідачі продовжують не сплачувати вартість житлово-комунальних послуг, станом на серпень 2015 р. заборгованість складає різницю між стягнутою в сумі 30190, 23 грн. та сумою боргу, сформованою КП ГІОЦ станом на 01.09.2015 р., яка складає 12040,78 грн. Як вказує позивач, 31.07.2015 р. позивач ЖБК «Академічний-15» подав заяву про видачу судового наказу про стягнення із відповідача боргу за житлово-комунальні послуги, що утворився станом на серпень 2015 р. Ухвалою суду від 07.08.2015 р. у видачі судового наказу було відмовлено в зв'язку із наявністю спору про право та необхідністю вирішувати вимоги щодо стягнення заборгованості шляхом подання позовної заяви. При цьому відповідачі категорично відмовляються сплачувати вартість житлово-комунальних послуг, проте відповідач № 1 [PERSON] подає заяву до Управління соціального захисту про призначення житлової субсидії, яке доручило позивачу - ЖБК «Академічний-15» отримати в ЖЕД № 502 та передати Довідку про склад сім'ї та розмір платежів для нарахування субсидії. Позивачем також у позові вказано, що із відповідачів (на думку позивача) потрібно стягнути інфляційні втрати за 2014 рік у сумі: 3880,43424,9/100-3880,43=966,23 грн.; за 2015 рік у сумі: 12040,78*143,3/100-12040,78=5213,65, а всього 20589,72 грн. Також представник просить суд стягнути із відповідачів 3% річних від суми 30190,23 грн., яка складається за 10 міс. 2014 р.: 30190,23 *3/365*306/100=759,30 грн.; та за 2015 р.: 30190,23*3/100=905,70 грн., а всього 1665 грн. Тому представник позивача просить суд стягнути солідарно із відповідачів на свою користь суму боргу за житлово-комунальні послуги в сумі 12040,78 грн., інфляційні втрати в розмірі 26769,60 грн., 3% річних в сумі 1665 грн., а всього 40475,38 грн. та судовий збір в сумі 1218 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні неодноразово заявляв клопотання щодо залишення позову без розгляду, але пояснень щодо визнання або невизнання позовних вимог так суду і не надав. Інші відповідачі у судове засідання так і не з'явились. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши інші докази по справі, суд встановив наступне. Судом встановлено, що у відповідності до договору купівлі-продажу від 06.05.1997 р. відповідач № 1 - [PERSON] відповідач № 2 - [PERSON], відповідач № 3 - [PERSON] є власниками [ADDRESS], який належить позивачу - ЖБК «Академічний-15» згідно до п. 1,5 Статуту. Згідно ст. 64, 67, 68, ст. 145 ЖК України, мешканці багатоквартирного будинку зобов'язані брати участь в оплаті витрат по експлуатації і ремонту будинку, своєчасно вносити плату за житлово-комунальні послуги: водопостачання, газ. теплову енергію. які вони отримують, прибирання сходових клітин, вивезення сміття та утримання прибудинкової території. У відповідності до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені законом або договором. Як з'ясовано судом, у відповідності до укладеного договору № 3194 від 15.01.2014 р. відповідачі користувались усіма наданими послугами, претензій неякісного, неповного чи несвоєчасного надання послуг не пред'являли, проте рахунки на сплату за надані житлово-комунальні послуги не сплачували, у зв'язку із чим виникла значна заборгованість в сумі 42231,01 грн. При цьому рішенням Апеляційного суду м. Києва з відповідачів було стягнуто 30190,23 грн. боргу за житлово-комунальні послуги. При цьому відповідачі продовжують не сплачувати вартість житлово-комунальних послуг, і станом на серпень 2015 р. заборгованість складає різницю між стягнутою раніше сумою 30190, 23 грн. та сумою боргу, сформованою КП ГІОЦ станом на 01.09.2015 р., яка складає 12040,78 грн. Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги підлягають задоволенню. Також як з'ясував суд, ст. 23, 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», позивач - ЖБК «Академічний-15» як власник має право тримати на балансі та управляти належним йому майном. На праві балансоутримувача ЖБК має право укладати договори на надання житлово-комунальних послуг; звертатися до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг. При цьому ЖБК зобов'язаний забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі. Відповідно до ст. 319, 322 ЦК України, власність зобов'язує. Тягар утримання майна лежить на власникові і він зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатиш суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому на підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення інфляційних витрат у сумі 20589,72 грн. (а не 26769,60 грн., як вказано у позові) та 3% річних у сумі1 665 грн. підлягають також частковому задоволенню. Судовий збір необхідно солідарно стягнути із відповідачів на користь позивача у відповідності зі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial