Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Представник позивача Стародуб Н.А. звернувся до суду 26.12.2013р. з позовною заявою до [PERSON], в якій просить стягнути з відповідача на користь ПАТ «ВТБ Банк» в особі відділення «Донецька регіональна дирекція» заборгованість за кредитним договором №R53413219234B від 26.03.2012р. в розмірі 68023,84грн. В позові зазначено, що 26.03.2012р. між сторонами був укладений договір, згідно якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 85000грн зі строком повернення до 26.03.2015р. з відсотковою ставкою за користування кредитом в розмірі 22% річних. Кредитні кошти надавались на споживчі цілі. Повернення кредиту та процентів мало відбуватись щомісячно відповідно до графіку повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості сукупних послуг. Пунктом 7.1 договору передбачалося, що у разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту, процентів за його користування, інших платежів згідно з умовами договору, позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення. У зв'язку з порушенням відповідачем умов повернення грошових коштів за кредитним договором, позивач вимагає стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка складається з наступного: ь неповернутий кредит - 44733,66грн; ь прострочений борг за кредитом з урахуванням індексу інфляції - 11547,70грн; ь прострочені відсотки по кредиту з урахуванням індексу інфляції - 4072,76грн; ь непрострочені відсотки за користування кредитом за період з 28.11.2013р. до 18.12.2013р. - 710,20грн; ь пеня за прострочення кредиту - 4865,99грн; ь пеня за прострочення сплати відсотків за користування кредитом - 1980,99грн; ь сума трьох відсотків річних від суми простроченого кредиту - 79,99грн; ь сума трьох відсотків річних від суми прострочених відсотків за користування кредитом - 32,55грн. Представник позивача Новомлинська Л.П., яка діє на підставі довіреності №465/11.5.2 від 14.11.2013р., надала суду клопотання, в якому зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач позовні вимоги та обставини позову визнав повністю про що надав суду відповідну письмову заяву, в якій також просив розглянути справу у його відсутність. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставини, викладені в позовній заяві обидві сторони визнають, а тому суд вважає їх доведеними. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст.548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором. Видами забезпечення виконання зобов'язання, в контексті ст.ст.546,549 ЦК України є неустойка у вигляді штрафу або пені. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а ст.624 ЦК України передбачено, що якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Зі змісту ч.2 ст.1054 ЦК України випливає, що до кредитних відносин застосовуються положення законодавства, які регулюють позичкові відносини (параграф 1 глави 71 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 625 ЦК передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільно-процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий збір в розмірі 680,24грн, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved