Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

Представник позивача подав до суду позовну заяву, в якій просив стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором №8861 від 20.12.2016 року в загальному розмірі 51132\~грн. 15 коп. та витрати зі сплати судового збору. В обґрунтування вимог представник позивача вказав, що 20.12.2016 року між Харківською обласною Кредитною спілкою «Слобожанська» та [PERSON] був укладений кредитний договір №8861, відповідно умов якого [PERSON] були надані кредитні кошти зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Крім того, 20.12.2020 року було укладено договір поруки між позивачем та [PERSON] , відповідно якого останній поручився як солідарний боржник за виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором №8861 від 20.12.2020 року. За весь час користування кредитними коштами [PERSON] здійснила декілька платежів на виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, але вони були зроблені в порушення умов графіку повернення кредиту, що призвело до утворення заборгованості. Відповідно довідки нарахованої заборгованості за [PERSON] перед Харківською обласною Кредитною спілкою «Слобожанська» утворилася заборгованість за кредитним договором, яка становить 51132 грн. та складається з наступного; заборгованість по процентам - 32140, 93 грн., заборгованість по сумі кредиту - 18\~991, 07 грн. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 25.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. \~ \~ \~ \~В судове засідання учасники процесу не з`явилися. Представник позивача надав суду заяву в якій підтримав позовні вимоги та просив розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачам були направлені як копії ухвал про відкриття провадження у справі разом з копіями позовної заяви з додатками, так і судові виклики з зазначенням дати, часу та місця розгляду справи. Також на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет 07.07.2021 року були викладені судові повідомлення, в яких зазначено, що в провадженні суду знаходиться вказана вище справа та роз`яснено відповідачам наслідки неявки в судове засідання, передбачені ст.ст.147,148, 223, 372 ЦПК України. Крім того, відомості про дати та час судових засідань знаходяться у вільному доступі на офіційному сайті Судової влади за адресою в мережі Інтернет https://court.gov.ua/fair/ та сайті Орджонікідзевського районного суду м. Харкова. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подавали. Заяв чи клопотань від відповідача до суду не надходило. Згідно ч.1\~ст.44 ЦПК України\~учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. На момент розгляду справи відповідачами суду не було надано жодних відомостей щодо зміни місця проживання/перебування. Приймаючи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідачі обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надали, суд вважає за доцільне проводити судовий розгляд за відсутності відповідачів. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації №R (84)\~5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Відповідно до\~ч.8\~ст.178\~ЦПК України\~у разі ненадання відповідачами відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Таким чином, судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідачів про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак вони не скористалися процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, відтак, за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню ст.178 Цивільного процесуального кодексу України. За таких обставин, у відповідності до положень ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України, ч.3\~ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 20.12.2016 року між Харківською обласною кредитною спілкою «Слобожанська» та [PERSON] , яка є членом вказаної кредитної спілки, був укладений кредитний договір №8861, відповідно до умов якого [PERSON] надано кредитні кошти в сумі 20000 грн. терміном користування на 24 місяці з 20.12.2016 року по 20.12.2018 року. Сума платежу по кредиту та процентах в місяць складала 1311 грн.74 коп. Проте, отримавши кредитні коштів, [PERSON] свої зобов`язання з погашення кредиту та відсотків за його використання належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилася сума заборгованості за договором кредиту. Крім того, 20.12.2020 року було укладено договір поруки №ДП-8861 між Харківською обласною Кредитною спілкою «Слобожанська» та [PERSON] , який поручився як солідарний боржник за виконання зобов`язань [PERSON] за кредитними договором №8861 від 20.12.2020 року. Наведені вище обставини встановлені на підставі копії кредитного договору №8861 від 20.12.2016 року, копії заяви-анкети позичальника від 16.11.2016 року, копії анкети поручителя від 20.12.2016 року, копією договори поруки №ДП-8861 від 20.12.2016 року, копією видаткового касового ордеру від 20.12.2016 року. Відповідно до положень ч.ч.1, 2\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). [PERSON] підтвердила свою згоду з умовами кредитного договору, що підтверджується підписом у заяві-анкеті та зобов`язалася повернути кредитні кошти відповідно до умов договору. Наявність заборгованості за кредитним договором №8861 від 20.12.2010 року підтверджується копією наданого позивачем розрахунку, з якого вбачається, що станом на 31.10.2020 року заборгованість [PERSON] перед позивачем становить в загальному розмірі 51132 грн. 00 коп. та складається з наступного: 18991 грн. 07 коп. - заборгованість за кредитом; 32140 грн. 93\~коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Таким чином, аргументи позивача, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, підтверджуються наведеними вище та дослідженими судом доказами. Для захисту порушеного права позивача суд застосовує наступні норми права. Частиною 1 ст.526, ст.ст.527, 530 ЦК України, встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями\~610,\~612 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно з положеннями\~ст.525 ЦК України\~однобічна відмова від виконання прийнятих зобов`язань не допускаються. Відповідно ч.1, ч.2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 611 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Заявою-анкетою [PERSON] підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування, які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Відповідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Ч.1 ст. 553 та ч.1, ч.2 ст. 554 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно ст.ст.12,13,\~81 ЦПК України\~\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених\~ЦПК\~випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Крім того, в обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Кошти отримані за умовами кредитного договору та використані [PERSON] , нею в добровільному порядку позивачеві не повернуті. За змістом частини другої\~статті 530 ЦК України\~якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що й позичальник. При укладенні як кредитного договору, так і договору поруки було дотримано всіх передбачених законом істотних умов договору, які були обумовлені згодою сторін, як узгоджені сторонами, так і прийняті ними, таким чином, суд стягує солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Позивачем надано належним чином завірені копії відповідних документів. Згідно розрахунку, наданому представником позивача, який знаходиться в матеріалах справи заборгованість [PERSON] та [PERSON] перед позивачем становить в загальному розмірі 51132 грн. 00 коп. та складається з наступного: 18991 грн. 07 коп. - заборгованість за кредитом; 32140 грн. 93 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Відповідно до ч.1\~ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідачами не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували посилання позивача про надання ним кредитних коштів, наявності заборгованості та її розміру. Оскільки відповідачі, не виконали зобов`язання за кредитним договором та в односторонньому порядку припинили виконувати взяті на себе зобов`язання, не погашають заборгованість за договором кредиту добровільно, суд доходить висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядку\~ст.141 ЦПК України\~ та стягує в дольовому співвідношенні з відповідачів на користь позивача витрати зі сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved