Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Представник позивача публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль звернувся до суду з позовом, де просить винести рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль в особі Полтавської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль достроково заборгованість за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0937/82/0096324 від 22 жовтня 2013 року в сумі 44825,92 грн. та стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль в особі Полтавської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль . В судове засідання представник позивача не зявився, але завчасно надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі з підстав викладених в позові та з урахуванням здобутих в справі доказів, а також зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, зі згоди представника позивача, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши і проаналізувавши представлені докази, приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що 22.10.2013 року між публічним акціонерним товариством «Райффайзен банк Аваль та позичальником укладено кредитний договір № № 014/0937/82/0096324 відповідно до якого позивач надав позичальнику кредит в сумі 29635,90 грн. зі строком користування до 22.10.2019 року. Згідно з умовами договору, [PERSON] зобовязувався належним чином виконувати взяті на себе зобовязання. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідачем допущено неналежне виконання умов кредитного договору. Внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 44825,92 грн., що складається з простроченої заборгованості за кредитом, прострочену заборгованість по сплаті відсотків, пені за невчасну сплату кредиту та відсотків. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 (Позика) глави 71 (Позика. Кредит. Банківський вклад), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Із положень частини 1 статті 1048 ЦК України вбачається, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплата процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль підлягають задоволенню в повному обсязі. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення суд, присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтвердженні судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved