Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

Представник ТОВ «Ключове рішення» звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просить суд винести рішення, яким виселити [PERSON] із квартири №56, що розташована в будинку №11 по вул. Чумацький Шлях ([PERSON]) в м.Кременчуці Полтавської області зі зняттям з реєстраційного обліку у органі МВС України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири, без надання іншого житлового приміщення. Свої вимоги мотивував тим, що 11.11.2009 року між ТОВ «Ключове рішення» та [PERSON] було укладено попередній договір №395_1_1 та договір оренди квартири №56, що розташована в будинку №11 по вул. Чумацький Шлях ([PERSON]) в м.Кременчуці Полтавської області, з пільговою ставкою орендної плати з метою фінансового сприяння виконання відповідачем зобовязань за попереднім договором. Позивач здійснив намагання отримати доступ до житла, однак перешкодою для вчинення зазначених дій стала реєстрація та проживання у ньому [PERSON]. Позивачем було направлено [PERSON] письмову претензію про добровільне звільнення приміщення та зняття з реєстраційного обліку, однак останнім законні вимоги позивача було проігноровано та нерухомість не була передана позивачу у вільне користування, а тому Товариство змушене була звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, що зазначені в позові. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не зявився з невідомих суду причин. Суд, вислухавши думку представника позивача, яка не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів у відсутність відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне: Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку встановлених законом. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до закону № 175/97-ЕР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до договору купівлі продажу квартири від 11.11.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального договору [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №13838 та витягу про реєстрацію права на нерухоме майно №24671214 від 03.12.2009 року, сформованого державним реєстратором 03.12.2009 року, квартира №56, що розташована в будинку №11 по вул. Чумацький Шлях ([PERSON]) в м.Кременчуці Полтавської області належить на праві власності ТОВ «Ключове рішення». 11 листопада 2009 року між ТОВ «Ключове рішення» то [PERSON] укладено попередній договір №395_1_1, відповідно до якого ТОВ «Ключове рішення» зобов»язалося у строк не пізніше 01.01.2019 року продати [PERSON] квартиру №56, що розташована в будинку №11 по вул. Чумацький Шлях ([PERSON]) в м.Кременчуці Полтавської області. Згідно ст..759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. 11 листопада 2009 року між ТОВ «Ключове рішення» то [PERSON] укладено договір оренди квартири №395_1_1. Відповідно до п. 1.2 договору оренди, [PERSON] передано в оренду квартиру №56, що розташована в будинку №11 по вул. Чумацький Шлях ([PERSON]) в м.Кременчуці Полтавської області, загальною площею 76,2 кв.м., яка складається з трьох кімнат і належить ТОВ «Ключове рішення» на підставі Договору купівлі продажу від 11.11.2009 року. Згідно п. 1.4 квартира надається [PERSON] для проживання. Відповідно до акту здачі приймання до Договору оренди квартири №395_1_1, ТОВ «Ключове рішення» передало, а [PERSON] прийняв у користування квартиру №56, що розташована в будинку №11 по вул. Чумацький Шлях ([PERSON]) в м.Кременчуці Полтавської області , загальною площею 76,2 кв.м.. Згідно ст..763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк. Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк. Відповідно до ст. 168 ЖК України укладений на визначений строк договір найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, припиняється після закінчення цього строку, і його може бути продовжено лише за угодою між наймачем і наймодавцем. Дострокове розірвання договору найму жилого приміщення з ініціативи наймодавця можливе лише за згодою наймача. Договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім'ї. У цьому випадку власник будинку (квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяц Договір найму жилого приміщення, укладений як на визначений так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо наймач або особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи одному будинку, а також у разі систематичного невнесення наймачем квартирної плати і плати за комунальні послуги. Відповідно до п.7.1 договору оренди №395_1_1, договір укладається на строк до 10.11.2010 року. У разі якщо не пізніше трьох місяців до закінчення дії договору жодна із сторін не повідомить про припинення його дії іншу сторону, він вважається продовженим на тих самих умовах на строк, встановлений при укладенні договору. Як вбачається із матеріалів справи, 10.06.2016 року за вих..№30.1.0.0/2 029 ТОВ «Ключове рішення» на адресу [PERSON] направлялася вимога про звільнення протягом 30 днів з моменту отримання даної претензії квартири [ADDRESS] ([PERSON]) в м.Кременчуці Полтавської області, з одночасним зняттям з реєстраційного обліку, яка в добровільному порядку відповідачем задоволена не була. Відповідно до ст..785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Згідно ст..169 ЖК України у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов'язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини справи, а також те, що як встановлено судом, строк дії договору оренди, що укладений між сторонами, закінчився та після закінчення строку його дії відповідач не звільнив спірну квартиру, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині виселення [PERSON] із квартири №56, що розташована в будинку №11 по вул. Чумацький Шлях ([PERSON]) в м.Кременчуці Полтавської області без надання іншого житлового приміщення є законними та обгрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. Що стосується позовних вимог про зняття відповідача з реєстраційного обліку у органі МВС України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири, то суд приходить до наступних висновків. Згідно ст..7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Таким чином, як випливає із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду про: позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до адресної довідки Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 14.09.2016 року, місце проживання відповідача у встановленому порядку зареєстровано за адресою: [INFO] ([PERSON]), 19, тобто не за адресою знаходження спірної квартири. Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини справи, а також те, що порядок зняття з реєстрації визначений Законом, саме рішення про виселення є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання та відповідач за адресою: Полтавська область м.Кременчук вул.Чумацький Шлях ([PERSON]) б.11 кв.56 не зареєстрований, то суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому враховуючи те, що позов підлягає частковому задоволенню з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати.

Outcome: partial