Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

Представник позивача Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість у розмірі 13403,21 грн. за договором про споживчий кредит від 10.07.2018 року № 58_0140. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем [PERSON] , 10.07.2018 року був укладений договір про споживчий кредит № 58_0140, на умовах якого позивач надав, а відповідач отримала 12400,00 грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 09 липня 2023 року, з фіксованою процентною ставкою за кредитом в розмірі 56 % річних, зі сплатою комісійної винагороди за надання кредиту в розмірі 620,00 грн. протягом одного банківського дня з моменту підписання даного договору. Відповідно до кредитного договору, відповідач зобов`язаний здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 206,67 грн. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно, до 05 числа місяця наступного за звітнім, починаючи з серпня 2018 року, в разі порушення строку платежів відповідач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, але не більше 15 % суми простроченого платежу. Позивач виконав свої зобов`язання, проте, відповідач порушила умови щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені строки та порядку, у зв`язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту, процентів та пені, яка станом на 15.02.2019 року становить 13403,21 грн., яка складається з: 11512,36 грн. - загальна сума заборгованості по кредиту (основного боргу); 1664,83 грн. - загальна сума заборгованості по процентам; 190,36 грн. - загальна сума пені за несвоєчасну сплату кредиту та процентів; 19,78 грн. - загальна сума інфляційних втрат від простроченої заборгованості по основному боргу та процентам; 15,88 грн. - загальна сума 3 % річних від прострочених сум заборгованості по кредиту та процентам. У зв`язку з чим банк звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь банку заборгованість до договором та судові витрати по справі. 15 травня 2019 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] не скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 15 травня 2019 року строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до положень ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 1054 Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що віднесення кредитних договорів до договорів приєднання за тією ознакою, що позичальник позбавлений можливості запропонувати свої умови договору, можливе у разі укладення такого договору між банком (іншою фінансовою установою) та фізичною особою, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності. При цьому предметом такого договору є споживче кредитування. Судом встановлено, що 10.07.2018 року між ПАТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладений договір про споживчий кредит № 58_0140, на умовах якого позивач надав, а відповідач отримала 12400,00 грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 09 липня 2023 року, з фіксованою процентною ставкою за кредитом в розмірі 56 % річних, зі сплатою комісійної винагороди за надання кредиту в розмірі 620,00 грн. протягом одного банківського дня з моменту підписання даного договору. Відповідно до п. 3.3 кредитного договору, [PERSON] зобов`язалась здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 206,67 грн. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно, до 05 числа місяця наступного за звітнім, починаючи з серпня 2018 року. Відповідно до п. 8.3 кредитного договору, в разі порушення строку платежів боржник зобов`язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, але не більше 15 % суми простроченого платежу (а.с. 7-15). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України) Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України) Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту. Позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві відповідну суму коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Якщо позичальник не виконав цього зобов`язання, він повинен сплатити пеню (у вигляді процентів) від дня, коли настав строк виконання, до дня повернення коштів кредитодавцеві, незалежно від сплати процентів за умовами договору. Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України) Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту. Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту, суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. З огляду на викладене, в розрізі даного спору убачається, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеним договором про споживчий кредит № 58_0140 від 10.07.2018 року, та у зв`язку із неналежним виконанням боржником умов зазначеного договору, у позивача, як кредитора за спірними зобов`язаннями виникло право вимоги стягнути з відповідача заборгованість по кредиту, по відсоткам за користування кредитом, а також по передбаченим договором санкціям. Згідно наданого позивачем розрахунку, перевіреного судом та не оспореного відповідачем, станом на 15.02.2019 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 13403,21 грн., яка складається з: 11512,36 грн. - загальна сума заборгованості по кредиту (основного боргу); 1664,83 грн. - загальна сума заборгованості по процентам; 190,36 грн. - загальна сума пені за несвоєчасну сплату кредиту та процентів; 19,78 грн. - загальна сума інфляційних втрат від простроченої заборгованості по основному боргу та процентам; 15,88 грн. - загальна сума 3 % річних від прострочених сум заборгованості по кредиту та процентам (а.с. 5-6). Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості підлягає до задоволення в повному обсязі. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1921,00 грн., сплачений позивачем під час звернення з даним позовом до суду. На підставі вищевикладеного, відповідно ст. ст. 526, 530, 536, , 610-612, 614-615, 625, 1048-1050, 1054, 1057 ЦК України та

Outcome: approved