Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

Прокурор Голопристанського району Херсонської області, діючи в інтересах держави звернувся до суду з позовом до Голопристанської районної адміністрації Херсонської області, Товариства з обмеженою відповідальністю агропромислова фірма «Югагросервіс», Відділу Держземагенства у Голопристанському районі Херсонської області, в якому просить визнати недійсними (незаконними) та скасування розпорядження голови Голопристанської РДА, державний акт на право власності на земельну ділянку, скасувати державну реєстрацію земельної ділянки та повернути земельну ділянку. У судове засідання сторони не зявилися, належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду справи, письмових клопотань щодо перенесення слухання справи від учасників процесу на адресу суду не надходило, свою позицію представником відповідача ТОВ АФ «Югагросервіс» було викладено в наданих на адресу письмових запереченнях проти позову. Суд вважає можливим розглянути позов у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. \~ Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд проходить до висновку, що позовні вимоги\~\~підлягають задоволенню за наступних підстав. Дослідженими матеріалами справи було встановлено, що Розпорядженням голови Голопристанської районної державної адміністрації № 460 від 30.11.2005 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на землю громадянам-власникам сертифікатів», затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на землю громадянам-власникам сертифікатів із земель колективної власності колишнього КСП ім. Комінтерну всього 236 громадянам, 243,5 паїв, загальною площею 1750,68 га на території Чорноморської сільської ради. Пунктом 4 даного Розпорядження передано у власність земельні ділянки, виділені в натурі (на місцевості), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чорноморської сільської ради громадянам-власникам земельних часток (паїв) у розмірах згідно списку, що додається. Згідно з додатком до розпорядження голови районної державної адміністрації №460 від 30.11.2005, зокрема за номером 80 списку громадян-власників земельних часток (паїв), яким передаються у власність земельні ділянки, виділені в натурі (на місцевості), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чорноморської сільської ради, [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 6,47 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чорноморської сільської ради. Також, розпорядженням голови Голопристанської районної державної адміністрації №496 від 20.12.2005 «Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації від 30 листопада 2005 року № 460» внесено зміни до розпорядження голови районної державної адміністрації від 30 листопада 2005 року №460 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на землю громадянам-власникам сертифікатів», а саме додаток до розпорядження, зазначений в пункті 4, викладено в новій редакції. У додатку до розпорядження голови районної державної адміністрації №496 від 20.12.2005, зокрема за номером 1 списку громадян-власників земельних часток (паїв), яким передаються у власність земельні ділянки, виділені в натурі (на місцевості), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чорноморської сільської ради, [PERSON] передано у власність земельну ділянку рілля зрошувана, площею 6,47 га, кадастровий номер 6522385500:10:028:0009, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чорноморської сільської ради (сертифікат ХС 0150612, номер ділянки 28-9). На підставі розпорядження голови Голопристанської районної державної адміністрації від 30.11.2005 р. № 460 на імя [PERSON] видано державний акт ЯА № 695632 на право власності на земельну ділянку площею 6,47 га кадастровий номер 6522385500:10:028:0009 на території Чорноморської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 24.03.2006 р. за № 1АА001963-010672100030. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть, [PERSON], 27.12.1924 р. н., померла 04 лютого 2005 року в м. Ржищів Київської області (актовий запис про смерть, складений відділом реєстрації актів цивільного стану Ржищівського міського управління юстиції Київської області №20 від 09.02.2005), тобто до дня винесення розпорядження про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на землю громадянам-власникам сертифікатів та передачі земельної ділянки у власність. Згідно ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Отже, земельна ділянка надається громадянину особисто. Таким чином, п. 4 розпорядження голови Голопристанської районної державної адміністрації від 30.11.2005 №460 та розпорядження голови Голопристанської районної державної адміністрації від 20.12.2005 №496 у частині передачі у власність земельної ділянки [PERSON] суперечить вимогам чинного законодавства, так як на момент його прийняття остання померла, не встигши скористатись правом на отримання земельної ділянки. Згідно із ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків. Частиною 1 ст. 155 Земельного кодексу України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно із ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади АРК або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до вимог ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає нормам закону і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним і скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акту. Частина 2 статті 321 ЦК України передбачає, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із вимогами ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Таким чином, підлягає визнанню недійсним і державний акт ЯА №695632 на право власності на земельну ділянку площею 6,47 га кадастровий номер 6522385500:10:028:0009 на території Чорноморської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 24.03.2006 р. за №1АА001963-010672100030, виданий [PERSON] Голопристанським районним відділом земельних ресурсів на підставі розпорядження голови Голопристанської районної державної адміністрації від 30.11.2005 р. №460, оскільки державний акт являється документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку та є похідним від рішення уповноваженого органу про передачу земельної ділянки у власність, а також виданий після смерті [PERSON] Згідно із п. 2.3 Постанови №6 від 17.05.11 Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» у спорах, пов'язаних з правом власності або постійного користування земельними ділянками, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти про право власності чи постійного користування. Відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Також, згідно із ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому іде майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Встановлено, що на підставі типового договору оренди земельної ділянки (паю), укладеного між [PERSON] (Орендодавець) та Малим колективним підприємством агропромислової фірми «Югагросервіс» (на даний час ТОВ Агропромислова фірма «Югагросервіс» (Орендар) та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних ділянок (паїв) Чорноморської сільської ради за № 51 14.07.2000 p., Орендодавець передав, а Орендар прийняв в оренду земельну ділянку (пай) розміром 8,15 умовних кадастрових одиниць на підставі сертифікату на право на земельну ділянку (пай) ХС0150612. Відповідно до преамбули Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» цей Закон визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками. Частина 2 статті 5 вищезазначеного Закону передбачає, що сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації за межами населених пунктів. Оскільки земельні частки (паї) не відносяться ні до земель державної, ні до комунальної власності, повноваження щодо передачі цих земель у власність громадянам власникам сертифікатів на земельну частку (пай), а також надання цих земель у користування залишаються у районних державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування. Відповідно до Інформаційних довідок зі Спадкового майна, наданих Голопристанською районною державною нотаріальною конторою та Ржищівською міською державною нотаріальною конторою, за місцем знаходження земельної ділянки та місцем смерті, спадкові справи та видані свідоцтва про право на спадщину відсутні. Підставою представництва прокуратурою району інтересів держави є наявність земельної ділянки, власник якої помер, а спадкоємці до цього часу або не звернулися за оформленням спадщини, чи взагалі відсутні. Даний позов предявляється з метою вирішення питання щодо визначення правового статусу земельної ділянки, законні власники якої на даний час відсутні, а також подальшої передачі її у власність держави. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», після виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання державного акта на право приватної власності на землю зобов'язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства. З часу отримання особою державного акта на право приватної власності на землю вона набуває статусу власника земельної ділянки, у зв'язку з чим змінився предмет оренди та статус сторін договору, а тому договір оренди земельної частки (паю) припиняється. Позовна давність, відповідно до ст. 256 ЦК України, це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Враховуючи, що про факти, які являються підставами для визнання недійсними (незаконними) та скасування розпоряджень, державного акту на право власності на земельну ділянку та повернення земельної ділянки у державну власність, позивачеві (прокуратурі району) стало відомо у січні 2015 року, у звязку з проведенням перевірки, прокурором строк звернення до суду пропущено з поважних причин, а тому, на думку суду, строк для звернення з позовною заявою прокурору може бути поновлений. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved