Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно», яке діє в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних. В обґрунтування позову вказує, що ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі ВП «Черкаська ТЕЦ», на підставі відповідної ліцензії і рішень Черкаської міської ради № 520 від 24.05.2000 року та № 1480 від 31.10.2007 року забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у місті Черкаси. Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в буд. [ADDRESS] здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ». Оскільки в будинку [ADDRESS] встановлений будинковий лічильник загального обліку теплопостачання, то, відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири. В квартирі [ADDRESS] з 03.08.2020 року встановлено лічильник обліку гарячого водопостачання, тому, згідно з п. 20 вказаних вище Правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У період до встановлення лічильника обліку гарячого водопостачання нарахування за послугу здійснювалися згідно з п. 21 Правил надання послуг з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, а саме, у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання на одну зареєстровану особу. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 251584738 від 07.04.2021 року, одноосібним власником квартири [ADDRESS] з 02.12.2003 року є відповідач [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 19.11.2003 року. Крім того, згідно з відповіддю на адвокатський запит [PERSON] № 5100-01-10 від 17.03.2021 року, наданої Управлінням з питань державної реєстрації Черкаської міської ради, за адресою: [ADDRESS] , станом на 17.03.2021 року, зареєстровані три особи - відповідачі: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , з 06.08.2004 року по теперішній час. Також, позивач зазначає, що договір з відповідачами про надання житлово-комунальних послуг не укладався, однак, його відсутність не може бути підставою для звільнення споживачів (відповідачів) від оплати послуг у повному обсязі. Відповідачі, починаючи з січня 2013 року, своєчасно та у повному обсязі не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка, станом на 01.03.2021 року, складає 62 776 грн. 14 грн. Крім того, згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідачам були нараховані 3% річних від простроченої суми 6 806 грн. 22 коп. та інфляційна складова боргу, яка становить 27 232 грн. 69 коп. А тому, просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 6 2776 грн. 14 коп., а також 3% річних в сумі 6 806 грн. 22 коп. та інфляційну складову боргу в сумі 27 232 грн. 69 коп., що разом складає 96 815 грн. 05 коп., а також судовий збір в розмірі 2 270 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.04.2021 року було відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. 18.05.2021 року відповідачем [PERSON] подано до суду заяву, в якій він просить розглядати справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за спожиту теплову енергію за правилами загального позовоного провадження, а також, просить суд застосувати строк позовної давності. Разом з тим, відповідач вказав, що позивачем незаконно розраховуються послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання на площу 70 кв.м., оскільки відповідач набув у власність квартиру опалювальною площею площею 65,6 кв.м., а відтак, нарахування на зайву площу 4,4 кв.м. (70 кв.м. - 65,6 кв.м.) є також незаконним. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити: стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 62 776 грн. 14 коп., а також 3% річних в сумі 6 806 грн. 22 коп. та інфляційну складову боргу в сумі 27 232 грн. 69 коп., що разом складає 96 815 грн. 05 коп., а також судовий збір в розмірі 2 270 грн. В судовому засіданні (23.06.2021 року та 12.07.2021 року) відповідач [PERSON] позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», визнав частково на суму боргу за спожиту теплову енергію з урахуванням трьох відсотків річних та інфляційних втрат, в сумі 20 590 грн. 89 коп., а також в частині стягнення судового збору в розмірі 878 грн. 20 коп. - пропорційно до заявлених позивачем позовних вимог. В подальшому, в судовому засіданні 22.07.2021 року відповідач [PERSON] надав суду відзив на позов та клопотання про поновлення строку на подачу відзиву на позовну заяву. В наданому відзиві відповідач [PERSON] просив суд застосувати до позову Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за спожиту теплову енергію строк позовної давності. Також просив врахувати, що площа квартири, на яку мали здійснюватися нарахування за надані послуги є меншою та складає 65,6 кв.м., тоді як позивач здійснював нарахування на площу 70 кв.м. В судовому засіданні 23.06.2021 року відповідачка [PERSON] позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», визнала частково на суму боргу за спожиту теплову енергію з урахуванням трьох відсотків річних та інфляційних втрат, в сумі 20 590 грн. 89 коп., а також в частині стягнення судового збору пропорційно до даної суми. В судовому засіданні 23.06.2021 року відповідач [PERSON] позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», визнав частково на суму боргу за спожиту теплову енергію з урахуванням трьох відсотків річних та інфляційних втрат, в сумі 20\~590 грн. 89 коп., а також в частині стягнення судового збору пропорційно до даної суми. В судовому засіданні 12.07.2021 року та 22.07.2021 року представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] за довіреністю [PERSON] просив суд застосувати до позову Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за спожиту теплову енергію строк позовної давності. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 5\~ч.\~1\~ст.\~1\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» встановлено,\~що житлово-комунальні\~послуги -\~це результат\~господарської діяльності,\~спрямованої на\~забезпечення умов\~проживання та/або\~перебування осіб\~у житлових\~і нежитлових\~приміщеннях,\~будинках і\~спорудах,\~комплексах будинків\~і споруд\~відповідно до\~нормативів,\~норм,\~стандартів,\~порядків і\~правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно зі статтею 5 вказаного Закону до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга (послуга з управління багатоквартирним будинком) та комунальні послуги (послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами). Статтями 7, 8 вказаного вище Закону визначені права та обов`язки споживачів й виконавця комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством і умовами договорів, а обов`язком споживача - є укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплата наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. При цьому, п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. За змістом ст. ст. 67-68, 162 ЖК України, наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно. Крім того, згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. В судовому засіданні встановлено, що ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі ВП «Черкаська ТЕЦ», на підставі відповідної ліцензії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 374 від 30.11.2012 року (переоформленої рішенням від 29.12.2016 року № 2444), забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у місті Черкаси. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 251584738 від 07.04.2021 року, відповідач [PERSON] є одноосібним власником квартири [ADDRESS] , загальною площею 70 кв. м., житловою площею 38,9 кв. м., на підставі свідоцтва про право власності серія [NUMBER] від 19.11.2003 року, виданого виконавчим комітетом Черкаської міської ради (а.с. 16). Крім того, відповідно до відомостей відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 29.04.2021 року, що надійшли на адресу суду 13.05.2021 року, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 06.08.2004 року по теперішній час (а.с. 47). Таким чином, на відповідача [PERSON] , як на власника майна, покладений обов`язок по його утриманню та оплаті житлово-комунальних послуг, в тому числі, і послуг по опаленню та гарячому водопостачанню, які надавались до квартири [ADDRESS] позивачем ВП «Черкаська ТЕЦ» Публічного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно». Також, з матеріалів справи вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , крім відповідача [PERSON] , зареєстровані і відповідачі: [PERSON] , [INFO] , з 06.08.2004 року по теперішній час, та [PERSON] , [INFO] , з 06.08.2004 року по теперішній час. Вказане стверджується відомостями відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 29.04.2021 року, що надійшли на адресу суду 13.05.2021 року (а.с. 44-45). Відповідно до статті 11\~ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства згідно зі статтею 14 ЦК України. За визначеннями, які зазначені у статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Такі послуги надаються споживачу - фізичній чи юридичній особі, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно з частиною 2, статті 6\~Закону України «Про житлово-комунальні\~послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг. У відповідності до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно з ч. 3 ст.\~9\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Як свідчить тлумачення статті 526\~ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Згідно з частиною 2 п. 5 ст.\~7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. У відповідності до ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, проте у відповідності до п. 1 ч. 1 ст.\~7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає, визначений ч. 2 п. 5 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказана правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 20.04.2016 року у справі № 6-2951цс15 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18). Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За таких підстав, суд приходить до висновку, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] мають нести солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг, в тому числі і оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, нарівні із власником квартири, в якій вони зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] . З розрахунку ціни вимоги про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за вказаною адресою: [ADDRESS] (о/р 11157040) вбачається, що за період з січня 2013 року по 01 березня 2021 року у відповідачів перед ВП «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно» рахується заборгованість за надані послуги в сумі 62 776 грн. 14 коп., оскільки оплата наданих послуг проводилась споживачами несвоєчасно та не в повному обсязі протягом усього періоду, за який розрахована заборгованість. В ході розгляду справи, не погоджуючись із вказаною нарахованою оплатою за послуги ПрАТ «Черкаське Хімволокно», яке діє в інтересах відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», відповідач [PERSON] , вказав, що позивачем було штучно завищено опалювальну площу його квартири на 4,4 кв.м. з 2003 року по серпень 2020 року, тому необхідно розрахунок боргу проводити лише за фактично спожиті послуги з централізованого опалення, виходячи з розміру реальної опалювальної площі 65,6 кв. м. Щодо цих доводів, суд зазначає наступне. Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановю КМУ № 630 від 21.07.2005 року. Пунктом 2 Правил передбачено, що опалювана площа (об`єм) квартири (будинку садибного типу) - загальна площа (об`єм) квартири, а також будинку садибного типу без урахування площі лоджій, балконів, терас. \~\~\~ Відповідно до п. 8 Правил, послуги надаються споживачу згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Пунктом 21 Правил визначено, що, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії, плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб, метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно із законодавством. Пунктами 24,\~25,\~26\~Правил надання\~послуг з\~централізованого опалення,\~постачання холодної\~та гарячої\~води і\~водовідведення передбачено,\~що споживачі\~можуть відмовитися\~від отримання\~послуг з\~централізованого опалення\~та постачання\~гарячої води. Відключення\~споживачів від\~мереж централізованого\~опалення та\~постачання гарячої\~води здійснюється\~у порядку,\~що затверджується\~центральним органом\~виконавчої влади\~з питань\~житлово-комунального\~господарства. Самовільне\~відключення від\~мереж централізованого\~опалення та\~постачання гарячої\~води забороняється. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Як було встановлено в судовому засіданні, договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , між сторонами не укладався, а, відтак, опалювальна площа вказаної квартири погоджена не була. Відповідачі до серпня 2020 року самостійно не повідомляли позивача про розмір опалювальної площі їх квартири. Як вбачається із дослідженої судом інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 07.04.2021 року, загальна площа квартири [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] , становить 70 кв.м. Тому, відповідно позивачем і нараховувалися плата за надані ним послуги саме на вказану площу 70 кв.м. При цьому, суд враховує, що відповідачі до серпня 2020 року не зверталися до відповідача з питання невідповідності розміру опалювальної площі квартири, на яку здійснюються нарахування, дійсній опалювальній площі квартири, хоча щомісячно отримували відповідні платіжки, частково оплачували їх, тому мали знати про таку невідповідність. Суд також враховує, що відомості щодо реальної опалювальної площі вищевказаної квартири, що мають бути зазначені в технічній документації на квартиру, не були надані і суду при розгляді справи, а в силу ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог та на підставі поданих сторонами доказів. Згідно з вимогами пункту 17.2 типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, споживач зобов`язаний повідомляти Виконавця про осіб, строк тимчасового проживання яких у квартирі (будинку садибного типу) перевищив місяць, а також протягом місяця про зміни кількості прописаних осіб та зміни, що відбулися у стані підсобного господарства і санітарно-технічного та інженерного обладнання протягом місяця (за умови проведення розрахунків за надані послуги згідно з нормативами (нормами) споживання. Однак, відповідач [PERSON] по питанню невідповідності опалювальної площі його квартири, за адресою: [ADDRESS] своєчасно до позивача не звертався, а звернувся лише в серпні 2020 року, і вже із 01.08.2020 року на підставі його заяви були внесені відповідні зміни. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Положеннями ст. ст. 13, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). За таких підстав, у суду відсутні правові підстави зобов`язувати позивача ПрАТ «Черкаське хімволокно», в інтересах ВП «Черкаська ТЕЦ», здійснити перерахунок наданих відповідачам послуг з централізованого опалення за період з 2003 року по липень 2020 року включно, оскільки, до серпня 2020 року власник квартири не звертався до нього з відповідним клопотанням. Крім того, такі позовні вимоги, в передбаченому законом порядку, ніким і не заявлялися. Щодо періоду за який підлягає до стягнення заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води суд зазначає наступне. Позивач при зверненні до суду просив стягнути з відповідачів таку заборгованість за період з січня 2013 року по 01.03.2021 року в загальній сумі 62 776 грн. 14 коп. Відповідачем [PERSON] до суду була подана письмова заява про застосування строків позовної давності. Крім того, про застосування наслідків строку позовної давності відповідач [PERSON] та представник інших відповідачів [PERSON] просили і в судовому засіданні (а.с. 47-50). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 257\~ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до ст.\~264\~ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Оскільки в\~судовому засіданні\~встановлено,\~що плату\~за надані\~їм послуги\~з централізованого\~опалення та\~гарячого водопостачання\~відповідачі мали\~здійснювати щомісячно\~за виставленими\~їм позивачем\~рахунками,\~то право\~позивача на\~отримання такої\~плати вважається\~порушеним з\~моменту недотримання\~відповідачами строку\~погашення кожного\~чергового (щомісячного)\~платежу,\~а тому,\~й початок\~перебігу позовної\~давності за\~кожний черговий\~платіж по\~оплаті послуг\~з централізованого\~опалення та\~гарячого водопостачання\~починається з\~моменту порушення\~строку його\~погашення. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачами кожного чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що плата на надані послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання нараховувалася окремо щомісячними платежами та оплачувалася відповідачами також окремо, строки позовної давності до таких щомісячних платежів необхідно рахувати з моменту прострочення щодо кожного чергового платежу за теплопостачання та гаряче водопостачання. Як вбачається із розрахунку заборгованості по о/р № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , оплата за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання періодично вносилась споживачами протягом усього періоду, за який позивачем пред`явлено даний позов, а саме з січня 2013 по лютий 2021 року включно. Крім того, з вказаного розрахунку також вбачається, що відповідачами було сплачено: в травні 2014 року 135 грн. за гаряче водопостачання, при нарахуванні до сплати за цю послугу 132 грн. 77 коп.; в квітні 2015 року 528 грн. за теплопостачання, при нарахуванні до сплати за цю послугу 150 грн. 80 коп.; в лютому 2016 року 802 грн. за гаряче водопостачання, при нарахуванні до сплати за цю послугу 401 грн.; в травні 2016 року 200 грн. за теплопостачання, при нарахуванні до сплати за цю послугу 0 грн.; в червні 2016 року 100 грн. 79 коп. за теплопостачання, при нарахуванні до сплати за цю послугу 0 грн.; в липні 2016 року 75 грн. за теплопостачання, при нарахуванні до сплати за цю послугу 0 грн.; в вересні 2016 року 100 грн. за теплопостачання, при нарахуванні до сплати за цю послугу 0 грн.; в червні 2018 року 107 грн. 12 коп. за теплопостачання, при нарахуванні до сплати за цю послугу 0 грн.; в серпні 2018 року 100 грн. за теплопостачання, при нарахуванні до сплати за цю послугу 0 грн.; в вересні 2018 року 336 грн. 58 коп. за теплопостачання, при нарахуванні до сплати за цю послугу 0 грн.; в травні 2019 року 903 грн. 04 за гаряче водопостачання, при нарахуванні до сплати за цю послугу 893 грн. 04 коп.; в червні 2019 року 24 грн. 61 коп. за теплопостачання, при нарахуванні до сплати за цю послугу 0 грн.; в липні 2019 року 60 грн. за теплопостачання, при нарахуванні до сплати за цю послугу 0 грн. та 900 грн. 04 коп. за гаряче водопостачання, при нарахуванні до сплати за цю послугу 893 грн. 04 коп.; в серпні 2019 року 666 грн. 77 коп. за теплопостачання, при нарахуванні до сплати за цю послугу 0 грн.; у вересні 2019 року 10 грн. за теплопостачання, при нарахуванні до сплати за цю послугу 0 грн. та 900 грн. 04 коп. за гаряче водопостачання, при нарахуванні до сплати за цю послугу 893 грн. 04 коп.; в січні 2020 року 1600 грн. за гаряче водопостачання, при нарахуванні до сплати за цю послугу 893 грн. 04 коп.; в лютому 2020 року 3020 грн. 19 коп. за гаряче водопостачання, при нарахуванні до сплати за цю послугу 893 грн. 04 коп.; в квітні 2020 року 786 грн. 08 коп. за теплопостачання, при нарахуванні до сплати за цю послугу 318 грн. 53 коп.; в травні 2020 року 1018 грн. 53 коп. за теплопостачання, при нарахуванні до сплати за цю послугу 0 грн. та 1093 грн. 04 коп. за гаряче водопостачання, при нарахуванні до сплати за цю послугу 893 грн. 04 коп.; в липні 2020 року 1000 грн. за теплопостачання, при нарахуванні до сплати за цю послугу 0 грн. та 928 грн. 14 коп. за гаряче водопостачання, при нарахуванні до сплати за цю послугу 893 грн. 04 коп.; в серпні 2020 року 893 грн. 23 коп. за гаряче водопостачання, при нарахуванні до сплати за цю послугу 57 грн. 62 коп.; у вересні 2020 року 1000 грн. за теплопостачання, при нарахуванні до сплати за цю послугу 0 грн. та 1028 грн. 62 коп. за гаряче водопостачання, при нарахуванні до сплати за цю послугу 935 грн. 55 коп.; в жовтні 2020 року 1000 грн. за теплопостачання, при нарахуванні до сплати за цю послугу 0 грн. та 935 грн. 55 коп. за гаряче водопостачання, при нарахуванні до сплати за цю послугу 425 грн. 25 коп.; в листопаді 2020 року 1425 грн. 25 коп. за гаряче водопостачання, при нарахуванні до сплати за цю послугу 340 грн. 20 коп.; в лютому 2021 року 2906 грн. 93 коп. за теплопостачання, при нарахуванні до сплати за цю послугу 2358 грн. 89 коп. та 595 грн. 35 коп. за гаряче водопостачання, при нарахуванні до сплати за цю послугу 425 грн. 25 коп. Вищевказані оплати, як за теплопостачання, так і за гаряче водопостачання, відповідачами вносились у більшому розмірі, ніж нарахування за вказані послуги. Відповідно такими платежами строк позовної давності був перерваний, тому підстав для застосування наслідків пропуску строку позової давності немає, а відтак заборгованість за надані позивачем послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання за період з 01.01.2013 року по 01.03.2021 року підлягає до повного стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь позивача в солідарному порядку. Разом з тим, суд враховує, що із вказаного вище листа-розрахунку заборгованості по о/р 11157040 вбачається, що станом на 01.01.2013 року у відповідачів уже існувала заборгованість в сумі 12 952 грн. 50 коп., яка виникла ще до 01.01.2013 року і не підтверджена позивачем належними доказами, тому, така заборгованість не може бути стягнута з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Крім того, і сам позивач, звертаючись з даним позовом до суду просив стягнути існуючу у відповідачів заборгованість за період починаючи з 01.01.2013 року і по 01.03.2021 року. Відтак, з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь позивача Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», яке діє в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», підлягає до стягнення в солідарному порядку заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 49\~823 грн. 64 коп. (за виключенням боргу який існував станом на 01.10.2013 року, із розрахунку: 62 776 грн.14 коп. 12 952 грн. 50 коп. = 49\~823 грн. 64 коп.). Таким чином, позов в цій частині підлягає до часткового задоволення, а саме на суму 49\~823 грн. 64 коп. Щодо стягнення із відповідачів на користь позивача 3% річних та інфляційних, суд зазначає наступне. В силу ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст. ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, - уразі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За розрахунками, наданими позивачем та дослідженими в судовому засіданні, 3% річних за вказаний вище період складають 6 806 грн. 22 коп., а інфляційна складова боргу складає 27\~232 грн. 69 коп. При цьому, суд враховує, що такі нарахування здійснені відповідачем лише на поточні нарахування, без врахування боргу, який існував станом на 01.01.2013 року. Таким чином, з урахуванням викладеного вище, всього до стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в солідарному порядку на користь позивача підлягає заборгованість в загальній сумі 83 862 грн. 55 коп., з яких: заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання 49 823 грн. 64 коп., 3% річних 6 806 грн. 22 коп. та інфляційна складова боргу 27232 грн. 69 коп. Щодо стягнення із відповідачів на користь позивача судових витрат, а саме судового збору в розмірі 2 270 грн., то суд зазначає наступне. В силу ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 2 270 грн., що стверджується платіжним дорученням № 107 від 16.04.2021 року. При цьому, позовні вимоги пред`явлені позивачем на суму 96 815 грн. 05 коп. Оскільки даний позов судом задоволений частково, а саме на суму 83 862 грн. 55 коп., тому, відповідно судовий збір, який підлягає до стягнення з відповідачів на користь позивача, складає 1\~966 грн. 30 коп. (пропорційно до задоволених позовних вимог). Разом з тим, сума судового збору має бути стягнута з відповідачів в рівних частках, тобто по 655 грн. 43 коп. з кожного, оскільки, відповідно до положень п. 35 постанови Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial