Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

Прокурор Харківської місцевої прокуратури №4, діючий в інтересах малолітнього [PERSON] звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому просить: визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], який зареєстровано в реєстрі за №24 від 13.01.2016року; застосувати наслідки недійсності правочину, зобов'язавши [PERSON] повернути [PERSON] вище вказану квартиру та зобов'язавши [PERSON] сплатити на користь [PERSON] отримані кошти у сумі 825000,00грн.; покласти на відповідачів судові витрати. В обґрунтування позову позивач зазначив, що малолітній [PERSON], [INFO] з 13.05.2005року по 19.12.2015року був зареєстрований та мешкав разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Вказана квартира, загальною площею 54,1кв.м. належала на праві власності [PERSON] на підставі мирової угоди від 01.12.2006року, затвердженої ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 01.12.2006року у справі №2-8248/06. За заявою [PERSON] [INFO], остання разом з малолітньою дитиною [PERSON] знята з реєстрації за адресою: [ADDRESS] та зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого Наказом МВС України №1077 від 22.11.2012року (далі порядок) при проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. Однак, батько малолітнього [PERSON] ([PERSON]) дозволу на зняття з реєстрації місця проживання свого сина, а також реєстрацію останнього за адресою: [ADDRESS] не надавав. Таким чином, малолітній [PERSON] знятий з реєстрації місця проживання та зареєстрований за новою адресою з порушенням чинного законодавства. З цього приводу, Харківською місцевою прокуратурою №4 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення невстановленими особами кримінального правопорушення, передбаченого ч.4ст.358 КК України (ЄРДР №42016221040000005 від 26.01.2016року) за фактом надання до Червонозаводського РВ у м.Харкові ГУДМС України в Харківській області завідомо недостовірних документів, на підставі яких малолітнього [PERSON] знято з реєстрації за місцем проживання. Таким чином, малолітній [PERSON] мав право користування квартирою [ADDRESS], та був протиправно позбавлений цього права, внаслідок зняття його з реєстраційного обліку за заявою матері [PERSON] Крім того, в порушення вимог ст.17 Закону України «Про охорону дитинства», ст.177 Сімейного Кодексу України, [PERSON] 13.01.2016року уклала договір купівлі-продажу спірної квартири з [PERSON] без дозволу органу опіки та піклування. Ціна продажу склала 825000,00грн. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чепою М.В. Відомості про право власності внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Укладення вказаного договору призвело до погіршення житлових умов малолітнього, так як на теперішній час малолітній [PERSON] разом з матір'ю [PERSON] зареєстрований в будинку,[ADDRESS]. Вказане нерухоме майно складається з 2 одноповерхових будинків: літ.А1, загальною площею 76,1кв.м. і житловою 31.3 кв.м., літ.В1, загальною площею 111,8кв.м. і житлово. - 65,8кв.м., побудованих до 1917року. [PERSON] на підставі договору дарування №2985 від 23.12.2015року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Поляком Д.В., є власницею ? частки цього нерухомого майна. Відповідно до звіту про оцінку майна від 19.12.2015року, складеного ФОП [PERSON], вказані будівлі знаходяться у незадовільному технічному стані. Комісійним обстеженням житлових умов малолітнього у будинку [ADDRESS], проведеним Службою у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради 15.03.2016року встановлено, що для [PERSON] за вказаною адресою не створені належні умови для всебічного розвитку, виховання, навчання та проживання. На підставі ст.ст.215,203,216 ЦК України позивач просив позов задовольнити. В судовому засіданні прокурор Тищенко П.А. діючий в інтересах малолітнього [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, просив у його задоволенні відмовити з підстав викладених у письмових запереченнях. Представник третьої особи Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради - Ломова Н.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі. Крім того зазначив, що з 25.12.2015року його син [PERSON] проживає з ним, інколи з бабусею, так як після переїзду з матір'ю до будинку [ADDRESS] він посварився з нею. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. Третя особа Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області - Чепа М.В. в судове засідання не з'явилася, про місце, день та час слухання справи повідомлялася належним чином, направила до суду письмові пояснення, зазначивши, що договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений нею 13.01.2016року за р.24 у відповідності до вимог Закону України «Про нотаріат», порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ЦК України та відповідає всім вимогам чинного законодавства. Справу просила розглянути без її участі. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, повно і всебічно з'ясувавши обставини в справі, об'єктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 13.01.2016року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Чепа М.В., зареєстрований в реєстрі за №24. Вказана квартира, яка відчужується, належить [PERSON] на праві особистої приватної власності на підставі Мирової угоди від 01.12.2006року затверджена Ухвалою Про закриття провадження у справі у зв'язку з визнанням мирової угоди від 01.12.2006року Московським районним судом м.Харкова, справа №2-8248/06, зареєстрованих в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 26.02.2007року, зареєстрованих в КП «ХМБТІ» 26.02.2007року. Продаж квартири вчинено за 825000,00грн. (а.с.8-9). Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона /продавець/ передає або зобов'язується передати майно /товар/ у власність іншої сторони /покупцю/, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно /товар/ та сплатити за нього визначену грошову суму. Згідно зі ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку /квартири/ укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Недотримання в момент вчинення правочину стороною /сторонами/ зазначених вимог, згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України тягне за собою визнання такого правочину недійсним. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 3 ст. 215, ст.216 ЦК України правочин може бути визнаний судом недійсним у разі заперечення його дійсності однією зі сторін або іншою зацікавленою особою на підставах, встановлених законом. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Матеріали справи свідчать, що відповідач [PERSON] та її малолітній син [PERSON] були зареєстровані за адресою: [ADDRESS], [INFO] останні були зняті з реєстрації за вказаною адресою з одночасною реєстрацією за адресою: [ADDRESS] /повідомлення Московського РВ у м.Харкові ГУ ДМС України в Харківській області від 21.01.2016року, заява про зняття особи з реєстрації місця проживання від 19.12.2015року /а.с.14, 15,16,31/. Із повідомлення ГУ ДМС України в Харківській області від 10.03.2016року вбачається, що за фактом здійсненої 19.12.2015року Червонозаводським РВ у м.Харкові ГУДМС України в Харківській області реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] [PERSON] та малолітнього [PERSON] з одночасним зняттям з реєстрації місяця проживання за адресою: [ADDRESS] проведено службову перевірку, якою встановлено, що малолітній [PERSON] зареєстрований за місцем проживання та знятий з реєстрації з порушенням норм чинного законодавства, оскільки при цьому батьком малолітньої дитини - [PERSON] не було надано згоди /а.с.103-104/. Прокурор зазначає, що договором купівлі-продажу вказаної квартири порушені права малолітнього на користування квартирою, бо він був зареєстрований та проживав у квартирі [ADDRESS], без згоди батька був знятий з реєстрації з одночасною реєстрацією у будинку [ADDRESS], будівля якого знаходяться у незадовільному технічному стані, за вказаною адресою не створені належні умови для всебічного розвитку, виховання, навчання та проживання дитини /а.с.26/ а при укладенні оспорюваного договору в супереч закону не було отримано дозволу органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦК України, правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування /стаття 71 цього Кодексу/, є нікчемним. Згідно ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст.177 СК України батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; видавати письмові зобов'язання від імені дитини; відмовлятися від майнових прав дитини. Правилами ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» (у редакції, чинній на момент укладення договору) передбачено, що Держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям. Отже, одним із правочинів, які не можуть вчиняти батьки або особи, які їх замінюють, без дозволу органів опіки та піклування, відповідно до ст. 177 СК України, ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» та ч. 3ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» є відмова від майнових прав дитини, до яких відноситься і право користування жилим приміщенням. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Висновки Верховного Суду за результатами розгляду аналогічних правовідносин свідчать, що судам під час розгляду таких справ слід враховувати чи мала дитина право власності на предмет договору купівлі-продажу чи право користування квартирою на момент укладання договору. Якщо зняття з реєстрації дітей було до укладення договору, то укладання договору купівлі-продажу квартири без дозволу органу опіки та піклування не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстав невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування. Аналіз наведених норм права дає можливість дійти до висновку про те, що згода органу опіки і піклування є обов'язковою, якщо буде встановлено, що дитина мала право власності чи право користування предметом договору купівлі-продажу квартири на момент укладення такого договору. Згідно зі ст. 27 ЗУ «Про нотаріат» № 3425-XII від 2 вересня 1993 року нотаріус не несе відповідальності у разі, якщо особа, яка звернулася до нотаріуса за вчиненням нотаріальної дії: подала неправдиву інформацію щодо будь-якого питання, пов'язаного із вчиненням нотаріальної дії; подала недійсні та/або підроблені документи; не заявила про відсутність чи наявність осіб, прав чи інтересів яких може стосуватися нотаріальна дія, за вчиненням якої звернулася особа. На час посвідчення спірного правочину у нотаріуса не було жодних підстав для отримання згоди органу опіки та піклування на його укладення, оскільки жодні відомості про наявність права користування квартирою малолітньою дитиною були відсутні. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову про визнання договору купівлі-продажу недійсним. У зв'язку з відмовою у визнані договору купівлі-продажу недійсним, правові наслідки не застосовуються, а тому інші позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають. Згідно ст.88 ЦПК України у випадку відмови у задоволенні позову в повному обсязі, сплачений позивачем при подачі позову судовий збір не підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed