Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

Представник позивача Сквирської РДА - Славінська О. звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обгрунтування позовних вимог представник позивача вказала, що відповідачка [PERSON] , [INFO] , є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження дитини Серія [NUMBER] від 15.05.2018 року, виданим Сквирським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 74. 15.05.2018 року до служби у справах дітей та сім`ї Сквирської райдержадміністрації звернулася [PERSON] із проханням тимчасово влаштувати її сина [PERSON] , [INFO] до КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква» до подолання складних життєвих обставин. З метою соціально-правового захисту новонародженої дитини [PERSON] , [INFO] , службою у справах дітей та сім`ї Сквирської райдержадміністрації 15.05.2018 року було вжито заходи для збереження життя та здоров`я новонародженої дитини [PERSON] та влаштовано до дитячого відділення Сквирської центральної районної лікарні для проходження медичного обстеження дитини, з подальшим вирішенням питання влаштування дитини. Відповідно до розпорядження голови Сквирської райдержадміністрації від 22.05.2018 року № 243 «Про тимчасове влаштування малолітнього [PERSON] , [INFO] до КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква» було тимчасово, на термін до 6 місяців, влаштовано до КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини у м. Біла Церква» малолітню дитину з сім`ї, яка перебуває у складних життєвих обставинах, [PERSON] , [INFO] . 12.09.2018 року [PERSON] звернулась до служби у справах дітей та сім`ї Сквирської райдержадміністрації із проханням посприяти у вирішенні питання щодо повернення її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки подолала складні життєві обставини та провести обстеження умов проживання. На підставі звернення 27.09.2019 року працівниками служби спільно з працівником ювенальної превенцїї Сквирського ВП було проведено обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та складено Акт обстеження умов проживання. Згідно Акту обстеження умов проживання житло за вищевказаною адресою, складається з однієї кімнати, кухні та веранди. Санітарно-гігієнічні умови не задовільні, в будинку брудно, розкидані речі, сміття, будинок в аварійному стані. В будинку відсутнє газопостачання, пічне опалення в ненадійному стані, є електропостачання. Водопостачання відсутнє. Продуктами харчування на зиму родина не забезпечена. Умови проживання для малолітньої дитини не створені. Також було встановлено, що за вказаною адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та зареєстрований, але не проживає гр. [PERSON] , [INFO] . Згідно витягу (висновку) № 13/18 засідання комісії з питань захисту прав дитини Сквирської райдержадміністрації Київської області від 19.10.2018 року щодо доцільності або недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , заслухавши доповідачів, комісія з питань захисту прав дитини Сквирської райдержадміністрації вирішила доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з ухилянням від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. За таких обставин та на підставі вищезазначеного представник позивача просить суд: Позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , громадянку України, яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , щодо її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Стягнути з відповідачки [PERSON] , [INFO] , на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Накласти заборону на відчуження житла малолітнього [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача Органу опіки та піклування Сквирської райдержадміністрації не з`явився в судове засідання, звернувся до суду з заявою, просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити (а.с.38). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с.30,34,37), відзиву на позовну заяву не надавала. Представник третьої особи КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква» в судове засідання не з`явився, надав до суду листа в якому просив провести розгляд справи без участі представника, проти задоволення позову не заперечує (а.с.18). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] , [INFO] , є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження дитини серія [NUMBER] від 15.05.2018 року, виданим Сквирським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с.3). 15.05.2018 року до служби у справах дітей та сім`ї Сквирської райдержадміністрації звернулася [PERSON] із проханням тимчасово влаштувати її сина [PERSON] , [INFO] до КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква» до подолання складних життєвих обставин. З метою соціально-правового захисту новонародженої дитини [PERSON] , [INFO] , службою у справах дітей та сім`ї Сквирської райдержадміністрації 15.05.2018 року було вжито заходи для збереження життя та здоров`я новонародженої дитини [PERSON] та влаштовано до дитячого відділення Сквирської центральної районної лікарні для проходження медичного обстеження дитини, з подальшим вирішенням питання влаштування дитини (а.с.7). Відповідно до розпорядження голови Сквирської райдержадміністрації від 22.05.2018 року № 243 «Про тимчасове влаштування малолітнього [PERSON] , [INFO] , до КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква» було тимчасово, на термін до 6 місяців, влаштовано до КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини у м. Біла Церква» малолітню дитину з сім`ї, яка перебуває у складних життєвих обставинах, [PERSON] , [INFO] (а.с.8). 12.09.2018 року [PERSON] звернулась до служби у справах дітей та сім`ї Сквирської райдержадміністрації із проханням посприяти у вирішенні питання щодо повернення її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки подолала складні життєві обставини, та провести обстеження умов проживання. На підставі звернення 27.09.2019 року працівниками служби спільно з працівником ювенальної превенцїї Сквирського ВП було проведено обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та складено Акт обстеження умов проживання. Згідно Акту житло за вищевказаною адресою, складається з однієї кімнати, кухні та веранди. Санітарно-гігієнічні умови не задовільні, в будинку брудно, розкидані речі, сміття, будинок в аварійному стані. В будинку відсутнє газопостачання, пічне опалення в ненадійному стані, є електропостачання. Водопостачання відсутнє. Продуктами харчування на зиму родина не забезпечена. Умови проживання для малолітньої дитини не створені (а.с.9). Також працівниками служби було встановлено, що за вказаною адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та зареєстрований, але не проживає гр. [PERSON] , [INFO] , що також вказано в акті обстеження умов проживання. Згідно Витягу (Висновку) № 13/18 засідання комісії з питань захисту прав дитини Сквирської райдержадміністрації Київської області від 19.10.2018 року щодо доцільності або недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , заслухавши доповідачів, комісія з питань захисту прав дитини Сквирської райдержадміністрації вирішила доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з ухилянням від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини (а.с.10). В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до вимог статті 8 Закону України « Про охорону дитинства» , кожна дитина має право на рівень життя , достатній для її фізичного , інтелектуального , морального , культурного , духовного і соціального розвитку . Батьки або особи , які їх заміняють , несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини , відповідно до законів України . Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст.151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. В ст.155 СК України вказано, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частиною 1 ст.157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст.141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст.164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. В ч.1 п.2 ст.164 СК України вказано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п.15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із змінами, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надаються дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, та і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 165 СК України визначено перелік осіб, які мають право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Такими особами є один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). За таких обставин та з урахуванням всього наведеного вище, суд вважає за необхідне позбавити відповідачку батьківських прав, щодо її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки судом встановлено, що відповідачка ухиляється без поважних причин від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням дитини, піклуванням про його всебічний розвиток, про стан здоров`я не займається, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо дитини, а також суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved