Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 01.08.2006 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк» та [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено Кредитний договір № DNН4КР11932601, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 2 496(дві тисячі чотириста дев'яносто шість) грн. 15 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 01.02.2008 року. 05 травня 2009 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська було видано судовий наказ, яким було стягнуто з відповідача [PERSON] грошову заборгованість за зазначеним кредитним договором у розмірі 9 405(дев'ять тисяч чотириста п'ять) грн. 82 коп. Разом з тим, відповідачем після стягнення з неї грошового боргу за кредитним договором згідно вищевказаного судового наказу, заборгованість у повному обсязі погашена не була, кредитний договір не розірваний. Таким чином, у відповідача знову з'явилася заборгованість перед банком, яка нею не сплачується, та яка з урахуванням вже стягнутої суми заборгованості на підставі судового наказу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2009 року, станом на 04.02.2014 року становить 10 310 (десять тисяч триста десять) грн. 40 коп., де заборгованість по кредиту - 9 343 (дев'ять тисяч триста сорок три) грн. 24 коп., штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та Правил надання банківських послуг: 500(п'ятсот) грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 467 (чотириста шістдесят сім) грн. 16 коп. - штраф (процентна складова). У зв'язку з чим, позивач змушений звернутися до суду та просити стягнути з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № DNН4КР11932601 від 01.08.2006 року у розмірі 10 310 (десять тисяч триста десять) грн. 40коп. та судовий збір у розмірі 243(двісті сорок три) грн. 60 коп. 08 квітня 2014 року до суду надійшла заява від представника Позивача, в якій він просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.24). Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить її підпис в повідомленні про вручення судової повістки (а.с.23,34), причини неявки в судове засідання не повідомила, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. У відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочну форму розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини справи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступних підставах. Так, судом встановлені наступні обставини справи та визначені виниклі відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що 01.08.2006 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № DNН4КР11932601, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 2 496(дві тисячі чотириста дев'яносто шість) грн. 15 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 01.02.2008 року (а.с.5-9). Означений кредитний договір між сторонами було укладено в спосіб подання письмової згоди відповідача на надання споживчого кредиту, ознайомлення відповідача з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам (а.с.7), фактичне надання з боку позивача на користь відповідача кредитного ресурсу у вигляді грошових коштів для придбання товару. Вказані дії сторін не суперечать загальним засадам цивільного законодавства щодо способу укладання договору, а відтак породжували відповідні договірні зобов'язання для сторін по справі. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідності до Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам відповідач зобов'язався повернути кредит та здійснювати плату за його користування, однак [PERSON] в добровільному порядку кредитні кошти не повернув, чим порушив прийняті на себе договірні зобов'язання. Як вбачається із матеріалі справи, Ленінським районним судом м. Дніпропетровська було видано судовий наказ від 05 травня 2009 року про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованості за вищевказаним кредитним договором у розмірі 9 405 (дев'ять тисяч чотириста п'ять) грн. 82 коп. (а.с.3), де 2496 грн. 16 коп. заборгованість за кредитом, 3746 грн. 61 коп. заборгованість по процентах за користування кредитом 2238 грн. 96 коп. - пеня за несвоєчасне виконання договірних зобов'язань, 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована часина), 424 грн. 09 коп. - штраф (процентна складова). Означений судовий наказ скасовано не було. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до приписів ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. В свою чергу згідно кредитного договору, укладений між сторонами, позичальник зобов'язаний: сплачувати заборгованість перед банком; сплачувати банку проценти за користування кредитом, та сплачувати відповідні штрафні санкції у випадку порушення договірного зобов'язання. Відповідно до приписів ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом також встановлено, що до теперішнього часу договір, який було укладено між сторонами, розірвано не було, вищевказана заборгованість відповідачем погашена не була, відповідач свої зобов'язання за таким кредитним договором відповідач не виконує. Із матеріалів справи вбачається, що у зв'язку із продовженням ухилення відповідача від виконання ним належним чином умов вищевказаного кредитного договору та вказаних вимог чинного законодавства, за відповідачем по справі станом на 04.02.2014 року знов виникла заборгованість що була обрахована позивачем на загальну суму 10 310 (десять тисяч триста десять) грн. 40 коп. Суд, частково погоджуючись із розміром вказаних майнових вимог, не знаходить підстав для стягнення з відповідача грошових сум, які були стягнути із відповідача згідно із судовим наказом від 13 січня 2010 року. Так, суд приходить до висновку про те, що з відповідача [PERSON], підлягає стягненню за Кредитним договором № DNН4КР11932601 від 01.08.2006 року заборгованість у загальному розмірі 10 310 грн. 04 коп., де заборгованість по процентам за користування кредитом - 3144 грн. 72 коп. (6891грн. 33 коп. - 3746 грн. 61коп..), пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 7122 грн. 61коп. (9361 грн. 57 коп. - 2238 грн. 96 коп.), а також, 43 грн. 07 коп. (467 грн. 16 коп. - 424 грн. 09 коп.) - штраф (процентна складова). Означений розрахунок зроблений судом із врахуванням вже стягнутих судовим наказом 05 травня 2009 року грошових сум. Суд зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомлена про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з'явилася, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надала, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Також на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача також слід стягнути на користь позивача судові витрати, що були ним понесені, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три)грн. 40 коп. На підставі викладеного і

Outcome: partial