Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

Представник позивачки адвокат Мулько Анатолій Володимирович звернувся до суду з позовом в інтересах позивачки до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог посилається на те, що позивачка з відповідачем 16 липня 2013 року уклали шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, був зроблений відповідний актовий запис № 93. В період шлюбу в них народились діти - син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Представник позивачки посилається на те, що подружні стосунки між ними не склалися через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки щодо ведення спільного господарства та виховання дітей. Все це призвело до втрати почуттів та того, що з лютого 2019 року сімейні стосунки між позивачкою та відповідачем припинилися, проживають окремо. Позивачка в судове засідання не з`явилася, згідно заяви просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити, вважає що сім`ю зберегти не можливо, оскільки сімейно - шлюбні стосунки з відповідачем припинено з квітня 2019 року, проживають окремо, в зв`язку з чим заперечує проти надання строку на примирення, спір про поділ майна, місце проживання дітей відсутній, аліменти на утримання дітей будуть розглядатись за окремим позовом (а.с. 25). Представник позивачки в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивачки, позов підтримав в повному обсязі, в разі неявки відповідача не заперечував проти розгляду справи в порядку заочного провадження (а.с. 44) Відповідач, який про час та місце розгляду справи повідомлений за зареєстрованим місцем свого проживання, в судове засідання не з`явився причини неявки суду не повідомив (а.с. 30). У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16 липня 2013 року, що зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 93, дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] видане 16 липня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 10). Після реєстрації шлюбу позивачка змінила дошлюбне прізвище - [PERSON] , на прізвище чоловіка - [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 16 липня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, в період шлюбу у сторін народилась дитина - син [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 06 квітня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, в період шлюбу у сторін народилась дитина - донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки, у зв`язку з чим сторони не можуть вести сумісне подружнє життя. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони з квітня 2019 року припинили сімейно-шлюбні відносини та до цього часу не поновили їх. Згідно зі ст. 24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивачки, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст. 105, 112 СК України. Що стосується вимоги позивачки про зміну її прізвища після розірвання шлюбу на дошлюбне, то суд зазначає про таке. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України - у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Таким чином, суд вважає, що питання зміни прізвища за рішенням суду вирішується під час розгляду судом в порядку окремого провадження, заяви подружжя, яке має дітей, про розірвання шлюбу, під час позовного провадження вказане питання вирішується в органах РАЦС після набрання рішення суду законної сили, у зв`язку з чим суд вважає, що в задоволені вказаної позивної вимоги позивачки слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., сплачений нею під час звернення з позовом до суду (а.с. 1). На підставі викладеного, ст.ст. 105, 112, 113 СК України,

Outcome: partial