Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

Публічне акціонерне товариство [PERSON] банк «ПриватБанк» (далі позивач) звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідно до умов кредитного договору б/н від 12.03.2014 року відповідач отримав кредит в сумі 7712,50 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на рік 0,01 % на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» Умовами та Правилами, Тарифами складають між ним та банком кредитний договір. Посилаючись на статті 526, 527, 530 Цивільного кодексу (далі ЦК) України позивач зазначає, що зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону і припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідач зобовязання належним чином не виконував, тому станом на 16.05.2017 року за ним утворилась заборгованість в розмірі 24932,23 гривень, яка складається з наступного: заборгованість по кредиту 5564,90 грн.; заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом 1,69 грн.; заборгованість за пенею та комісією 6899,54 грн.; штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди - 12466,10 грн.. На підставі ст.1054 ЦК України позивач просить стягнути заборгованість по кредиту та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, провести заочний розгляд справи без участі представника позивача та відповідача на підставі наданих суду доказів. Оскільки відповідач був повідомлений про місце, день та час судового засідання належним чином в порядку, передбаченому статтями 74, 76 ЦПК України, в судове засідання не з'явився, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224-226 ЦПК України за згодою представника позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалив по справі заочне рішення. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Існування договірних зобов`язань між сторонами підтверджується Анкетою-заявою від 23.11.2011 року, згідно з якою позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості (а.с.5) та Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 12.03.2014 року (а.с.6). Відповідно до ст.ст. 526, 527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач умов Генеральної угоди та вимог закону не дотримувався, внаслідок чого згідно з розрахунком, наданим позивачем, станом на 16.05.2017 року за ним утворилась заборгованість. Позивачем надано розрахунок заборгованості у якому зазначено, що борг відповідача перед банком становить 24932,23 гривень, яка складається з наступного: заборгованість по кредиту 5564,90 грн.; заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом 1,69 грн.; заборгованість за пенею та комісією 6899,54 грн.; штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди - 12466,10 грн. (а.с.4). Згідно з п.2 Генеральної угоди банк надав позичальнику кредит в сумі 7712,50 грн. на строк шість місяців з 12.03.2014 року по 30.09.2014 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку для споживчих цілей у обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплаті процентів у розмірі 0,001 % у місяць на суму залишку по кредиту в зазначений в заяві та Умовах і правилах строки. Погашення заборгованості по кредиту здійснюється з 1 по 25 число кожного місяця, позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 1285, 42 грн.. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 30.09.2014 року (а.с.6). За змістом п. 2.2 Генеральної угоди у разі порушення позичальником строків погашення заборгованості вказаних у Генеральній угоді, Умовах та правилах більш ніж на 31 день, по зобовязанням, строк яких не настав, сторони погодили, що строк повернення кредиту рахується з 32-го дня з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту починаючи з 32-го дня порушення вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 1529,14 грн. (а.с.6). Відповідно сума штрафу, яка зазначена в Генеральній угоді є значно меншою, ніж зазначена позивачем у позовній заяві від 18.05.2017 року та у розрахунку заборгованості від 16.05.2017 року. На підставі чого ця позовна вимога позивача не може бути задоволеною у повному обсязі, тільки в межах визначеної в п.2.2 Генеральної угоди суми. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки та відшкодування збитків. Згідно з ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання договірних зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Отже, судом встановлено, що відповідач порушив умови Анкети-заяви від 23.11.2011 року (а.с.5) та Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 12.03.2014 року, укладених між ним та позивачем, розмір заборгованості відповідача перед позивачем складає 13995,27 гривень, яка складається з наступного: заборгованість по кредиту 5564,90 грн.; заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом 1,69 грн.; заборгованість за пенею та комісією 6899,54 грн.; штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди - 1529,14 грн., заперечень проти позову та доказів на їх підтвердження відповідач не надав, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з п. 1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою сплачується судовий збір 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1600 грн. Відповідно до положень статті 88 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач поніс витрати на оплату судового збору в сумі 1600 грн. (а.с. 1), а позов задоволений на 56,13 % (13995,90 х 100 : 24932,23 = 56,13%), суд присуджує з відповідача на користь позивача 1600 Х 56,13% = 898,08 грн. судових витрат. Решту судових витрат 701,92 грн. слід залишити на позивачеві. На підставі викладеного та ст.ст. 526, 527, 530, 549, 611, 612, 623, 625, 1054 ЦК України,

Outcome: approved