Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом і просить позбавити батьківських прав відповідачку відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO] та стягувати з відповідачки аліменти на утримання [PERSON] в розмірі встановленого законом мінімального прожиткового рівня для дитини відповідного віку. Представник позивача у судовому засіданні наполягала на заявлених позовних вимогах. Представник служби у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Прокурор Кирилін Є.Ю. проти задоволення позовних вимог не заперечував. Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилась, про причину неявки суд не повідомила, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивача. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції. 14.03.2016 року до Біляївської міської ради надійшов лист служби у справах дітей Біляївської райдержадміністрації. Згідно викладеного [PERSON] перебуває на обліку дітей, які залишились без батьківського піклування. Дитина влаштована до державного закладу у зв'язку з тим, що мати [PERSON] [INFO], згідно вироку суду від 30.09.2005р (справа № 1-392/2005) відбувала покарання в місцях позбавлення волі, відомості про батька записані відповідно до ст. 135 СКУ. Згідно рішення Біляївського районного суду від 18.02.2009 р (справа № 1-131/2009) [PERSON] була визнана винною у скоєному злочині та відбувала покарання в місцях позбавлення волі, строк якого сплинув в 2013 році. Жодних дій щодо повернення дитини на виховання в сім'ю на даний час матір'ю не вжито. Відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує її необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною, не надає сину доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини. В зв'язку з цим, рішенням виконавчого комітету Біляївської міської ради від 28 квітня 2016 року №53 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянку [PERSON] по відношенню до малолітнього [PERSON] [INFO]. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В ч.2 ст. 166 СК України передбачено - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має орган опіки та піклування. Згідно частини ч. 4 ст. 170 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. . Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 3 ст. 193 Сімейного кодексу України, аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділення Державного ощадного банку України. Позбавлення батьківських прав - це захист інтересів дітей і санкція за протиправну поведінку батьків. Відповідно до Постанови №3 від 30 березня 2007 року Пленуму ВСУ «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виховання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складу виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В ст. 3 Конвенції про права дитини відзначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині має бути забезпечений такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Зокрема в ст. 9 Конвенції зазначено - має бути забезпечено щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до сина - не піклується про його здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не готує його до самостійного життя, ніяким чином не цікавиться ним, а тому має бути позбавлена батьківських прав. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Стосовно визначення розміру аліментів судом вважається за доцільне призначити стягнення аліментів у розмірі 50% встановленого законом мінімального прожиткового рівня для дітей відповідного віку.

Outcome: partial