Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Представник фізичної особи-підприємця [PERSON] (далі - ФОП [PERSON]), звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за договором купівлі-продажу у розмірі 1700,00 грн., штраф у розмірі 2125,00 грн., а всього 3825,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 17.04.2013 року між позивачем ФОП [PERSON] та відповідачкою [PERSON] укладено договір купівлі-продажу № 110664. При укладенні Договору відповідач скористалась безкоштовною процедурою у застосуванні товару на предмет його сприйняття та ефективності, про що свідчить відповідна анкета опитування від 17.04.2013 року, згідно якої відповідачеві товар був ефективним та до вподоби. Відповідно до умов Договору позивач прийняв на себе зобов'язання передати у власність відповідача косметичні засоби, а відповідач - оплатити вартість товару на умовах, зазначених у Договорі. На виконання умов Договору позивач передав у власність відповідача товар, а саме: косметичні засоби торгової марки «Aqua Mineral» на загальну суму 5360,00 грн. Відповідно до п. 5.1.1. Договору відповідач сплатила аванс у розмірі 50,00 грн., а також окремими платежами відповідачем було оплачено частину вартості товару. Разом з тим, незважаючи на неодноразові звернення позивача, відповідачем не виконано умови Договору та не здійснено решту оплати товару на суму 1700,00 грн., що є підставою звернення позивача з даним позовом до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за договором купівлі-продажу № 110664 від 17.04.2013 року у розмірі 1700,00 грн. та штрафу, передбаченого п. 12 Договору, у розмірі 2125,00 грн. за невиконання зобов'язання щодо повної оплати вартості товару, що є предметом позовних вимог. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив провести розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання неодноразово не з'явилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялась належним чином, шляхом направлення судових повісток на адресу зареєстрованого місця її проживання, про поважні причини неявки суд не повідомила, заяв чи клопотань суду не надала. На підставі ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169, 224 ЦПК України, суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних про правовідносини сторін по справі, для її розгляду по суті заочно. Відповідно до ст. ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно положень частин 1, 3 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правам та обов'язками наділені обидві сторони договору. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ст. 627 Цивільного кодексу України). Згідно з ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами. Перш за все, необхідно зазначити, що свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб'єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів. Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента. У відповідності до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим ними можуть стати будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Істотні умови договору відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов?язки, які покладаються на них за договором. Судом встановлено, що 17.04.2013 року між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу № 110664, відповідно до умов якого продавець зобов'язався передати у власність покупця косметичні засоби, найменування та кількість яких передбачені у Акті прийому-передачі товару, а покупець зобов'язалась прийняти та оплатити вказаний товар на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до пунктів 3-5 Договору, товар передається належної якості, відповідає стандартам, установленим чинним законодавством України, та придатний до використання за функціональним призначенням. Претензії по кількості, якості товару приймаються до підписання Акту прийому-передачі, не заявлені покупцем претензії під час передачі товару, покупцем не приймаються. Всі ризики, пов'язані з погіршенням якості товару, несе покупець з моменту приймання товару від продавця за Актом прийому-передачі. Ціна товару становить 5360,00 грн. Розрахунок за товар провадиться покупцем з моменту підписання сторонами Акту прийому-передачі, шляхом сплати ціни товару наступним чином: покупець здійснює авансовий платіж у розмірі 50,00 грн. Залишок - у розмірі 1310,00 грн. покупець виплачує у строк до 24.04.2013 року. Остаточний залишок у розмірі 4000,00 грн. покупець оплачує рівними частками протягом чотирьох місяців, по 1000,00 грн. на місяць в національній валюті України, гривні, до 24 числа кожного місяця. Покупець зобов'язалась повністю розрахуватись за товар не пізніше 24.08.2013 року. Згідно п. 8 Договору, покупець зобов'язалась прийняти товар в місці передачі товару, оглянути його, перевірити комплектність та наявність документів, зазначених у п. 7 Договору, оплатити товар відповідно до положень, встановлених цим Договором; дотримуватися встановленої виробником інструкції з використання товару; зазначених в документах, що додаються до товару; використовувати товар відповідно до його цільового призначення. Згідно п. 12 Договору, у випадку не оплати та/або несвоєчасної оплати продавець має право вимагати від покупця сплати ціни товару в повному обсязі та має право застосувати до покупця штраф в розмірі 5% від загальної вартості товару, за кожний день прострочення виконання зобов'язання (а.с. 5). За Актом прийому-передачі товару від 17.04.2013 року до Договору купівлі-продажу № 110664 від 17.04.2013 року ФОП [PERSON] передано у власність [PERSON] косметичні засоби Aqua Mineral, згідно переліку товару, зазначеного в Акті, на загальну суму 5360,00 грн. Згідно пунктів 3, 4 Акту прийому-передачі товару, товар передано покупцю повністю, відповідно до умов Договору. Будь-які зауваження та претензії до якості та кількості товару у покупця відсутні (а.с. 6). Відповідачем виконано п. 5.1.1. Договору, та сплачено на користь позивача ФОП [PERSON] авансовий платіж у розмірі 50,00 грн., про що свідчить прибутковий касовий ордер № 4688 від 17.04.2013 року (а.с. 9). Згідно прибуткового касового ордеру № 4760 від 24.04.2013 року [PERSON] сплачено на користь позивача ФОП [PERSON] 1320,00 грн.; згідно прибуткового касового ордеру № 5010 від 24.05.2013 року - 1000,00 грн.; згідно прибуткового касового ордеру № 5223 від 24.06.2013 року - 450,00 грн.; згідно прибуткового касового ордеру № 5552 від 05.08.2013 року - 540,00 грн.(а.с. 9-11). 05.09.2013 року [PERSON] на ім'я позивача подано заяву, в якій відповідач просить залишок суми заборгованості за Договором у розмірі 2000,00 грн. розстрочити платежами по 500,00 грн. (а.с. 24). Згідно прибуткового касового ордеру № 5670 від 24.12.2013 року [PERSON] сплачено на користь позивача ФОП [PERSON] 200,00 грн.; згідно платіжного доручення № @2PL871761 від 23.06.2014 року - 100,00 грн. (а.с. 11, 12). У зв'язку з неналежним виконанням умов договору купівлі-продажу № 110664 від 17.04.2013 року в частині повної та своєчасної оплати вартості товару, 02.09.2013 року, 21.11.2013 року, 13.12.2013 року, 17.01.2014 року, 03.02.2014 року, 11.03.2014 року позивачем на адресу відповідача [PERSON] рекомендованою поштовою кореспонденцією надіслано письмові вимоги про погашення заборгованості з долученими до них платіжними реквізитами позивача (а.с. 13-23). Статтею 530 Цивільного кодексу України визначені строки (терміни) виконання зобов'язання. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Під виконанням зобов'язань розуміють здійснення кредитором і боржником дій по вчиненню прав та обов'язків, що випливають із зобов'язання. За своєю юридичною природою дії по виконанню зобов'язання є правочином, тому до цих дій по виконанню застосовуються ті самі правила, що регулюють вчинення правочинів. Пункт перший частини другої статті 11 Цивільного кодексу України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. З припиненням дії договору припиняються права і обов'язки сторін за таким договором. Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Правовими наслідками порушення зобов'язання за положенням статті 611 Цивільного кодексу України є, серед іншого, сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 614, ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як убачається з матеріалів справи, у зв'язку зненалежним невиконанням умов договору купівлі-продажу № 110664 від 17.04.2013 року, заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем ФОП [PERSON] становить недоплачену суму вартості придбаного відповідачем товару у розмірі 1700,00 грн., що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. При цьому, згідно положень ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до частини 1-3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо правомірності заявлених вимог позивача про стягнення з відповідачки на його користь штрафу за порушення виконання зобов'язання за договором купівлі-продажу № 110664 від 17.04.2013 року. Разом з тим, виходячи з принципів добросовісності та справедливості, що є принципами збалансування договірних прав та обов'язків споживача наданих послуг, на підставі положень пункту 7 частини тринадцятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: partial