Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 15 844,15 грн. за кредитним договором №б/н від 22.07.2008 року, стягнення судових витрат в розмірі 1 218,00 грн., посилаючись на те, що відповідачка отримала в позивача кредит в розмірі 15 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки та зобовязалася виконати кредитні зобов'язання відповідно до умов кредитного договору. Внаслідок порушення графіку сплати коштів за відповідачкою наявна заборгованість за кредитними зобов'язаннями, яку банк просить суд стягнути з останньої. Представник позивача в судове засідання не зявився, в прохальній частині позовної заяви просив в разі неявки в судове засідання відповідача проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечує щодо винесення судом заочного рішення (а.с.5). 11.11.2015 року відповідачка подала до суду заперечення на позовну заяву та просила проводити розгляд справи без її участі (а.с.34, 35). Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2017 року вказану справу передано на розгляд судді Пастернак І.А. та призначено до розгляду на 13.02.2018 року (а.с.78). Відповідно до ч.2 ст. 213 ЦПК України справа розглядається одним і тим самим складом суду. У разі заміни одного із суддів під час судового розгляду справа розглядається спочатку, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А тому, суд не бере до уваги заперечення відповідачки на позов від 11.11.2015 року. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про причину неявки суд не повідомила, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с.81). З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що 22.07.2008 року між ЗАТ КБ ПриватБанк, назву якого змінено на ПАТ КБ ПриватБанк та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, за яким банк надав, а позичальник (відповідачка) отримала кредит в розмірі 15 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Умовами кредитного договору встановлено розмір відсотків за користування кредитними коштами, який становить 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Кінцевий термін повернення кредиту відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 10-16). Не зважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідачка [PERSON] систематично порушувала строки сплати кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № б/н від 22.07.2008 року (а.с. 8, 9). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. За змістом п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязаний погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевищення платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.8.6. Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором більше ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Позивачем станом на 31.08.2015 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором №б/н від 22.07.2008 року, відповідно до якого заборгованість відповідачки [PERSON] за кредитними зобов'язаннями становить 40 109 грн. 11 коп., яка складається з: заборгованість за кредитом 11 344,28 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 25 720,72 грн.; заборгованість по пені та комісії за користування кредитом 3 044,11 грн. Від цієї суми заборгованості слід відняти 25 495,63 грн., яка була задоволена заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 27.09.2012 року, а отже різниця становить 14 613,48 грн. Крім цього, відповідно до умов кредитного договору на відповідачку накладено штрафні санкції - 500 грн. штрафу (фіксована частина); 730,67 грн. штрафу (процентна складова) (а.с.6-9). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором відповідачкою не представлено суду. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідачки також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 526, 527, 546, 611, 612, 1050, 1054; 16, 20 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 128, 141, 247 ЦПК України,

Outcome: approved