Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

Представник позивачки звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, мотивуючи свої вимоги тим, що 08.08.2017 року між [PERSON] та відповідачкою був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна відповідно до якого відповідачка продала позивачці садибу, яка розташована в с. Ворожба Лебединського району Сумської області по вул. Польова, 26, до складу якої входить житловий будинок з надвірними побудовами та земельні ділянки. Договір купівлі-продажу вищевказаної садиби вони уклали в простій письмовій формі. При підписанні договору позивачка сплатила відповідачці обумовлену суму вартості садиби в розмірі 45000 грн., а відповідачка, у свою чергу, передала їй ключі від будинку та правовстановлюючі документи на будинок та земельні ділянки. Нотаріально посвідчити\~договір купівлі-продажу\~вони домовилися\~в термін\~до 31.12.2017\~року.\~Незважаючи на\~досягнуту домовленість\~та вчинення\~дій спрямованих\~на реальне\~виконання договору, відповідачка від свого обов'язку щодо оформлення в нотаріальній формі договору купівлі-продажу всіляко ухиляється і до цього часу такий договір не укладено. Тому представник позивачки просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу садиби, що розташована в с. Ворожба Лебединського району Сумської області по вул. Польова, 26, який був укладений 08.08.2017 року між [PERSON] та [PERSON], а також визнати за [PERSON] право власності на придбане майно. Учасники справи в судове засідання не зявилися. В наданих заявах просили справу розглянути без їх участі. При цьому позивачка та її представник вказали, що свої вимоги підтримують в повному обсязі, а відповідачка проти задоволення позову не заперечила. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. Із свідоцтва про право на спадщину за законом та державних актів на право власності на земельну ділянку (а.с. 16-20), вбачається, що [PERSON] належить садиба, яка розташована в с. Ворожба Лебединського району Сумської області по вул. Польова, 26, до складу якої входить: деревяний житловий будинок, 1952 року побудови, під літ. «А», загальною площею 89,2 кв.м, житловою 42,5 кв.м, з верандою цегляною під літ. «а»; сарай деревяний під літ. «Б»; сарай деревяний під літ. «В»; сарай деревяний під літ. «Г»; літня кухня деревяна під літ. «Д»; земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1268 га, кадастровий номер 5922982400:09:002:1401; земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0,5987 га, кадастровий номер 5922982400:09:002:0401. З договору купівлі-продажу, вбачається, що 08.08.2017 року [PERSON] придбала у [PERSON] садибу, яка розташована в с. Ворожба Лебединського району Сумської області по вул. Польова, 26, до складу якої входить житловий будинок з надвірними побудовами та земельні ділянки. Посвідчити нотаріально договір купівлі-продажу вони домовилися в термін до 31.12.2017 року (а.с. 9-10). Позивачка сплатила відповідачці обумовлену між ними суму вартості садиби в розмірі 45000 грн, що вбачається з розписки (а.с. 11). З довідки виданої Ворожбянською сільською радою 05.07.2018 року, вбачається, що в господарстві, яке розташоване в с. Ворожба Лебединського району Сумської області по вул. Польова, 26 зареєстрована одна особа - [PERSON]. Незважаючи на\~досягнуту домовленість\~та вчинення\~дій спрямованих\~на реальне\~виконання договору, відповідачка від свого обов'язку щодо оформлення в нотаріальній формі договору купівлі-продажу всіляко ухиляється і до цього часу такий договір не укладено. У відповідності зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності зі ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004р. N952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обовязковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Частною 1. ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обовязковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно. Згідно з ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У відповідності зі ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, позивачка зі свого боку виконала взяті на себе зобовязання, сплативши вартість придбаного майна та прийняла його у своє володіння і обидві сторони вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, що підтверджується зібраними доказами, суд приходить до висновку, що наявні всі передумови для визнання за [PERSON] права власності на спірне майно.

Outcome: approved