Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

Прокурор м. Дніпропетровська у червні 2015 року звернувся до суду із позовом в інтересах Держави в собі Державної інспекції сільського господарства у Дніпропетровській області, до Дніпропетровської міської ради, [PERSON] та [PERSON] , прохаючи суд про наступне: «Визнати незаконним та скасувати рішення Дніпропетровської міської ради № 36/60 від 28 січня 2015 року « Про передачу земельної ділянки по [ADDRESS] (Бабушкінський район ) у власність [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , по фактичному розміщенню індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)»; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 06 лютого 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Скосарєвою В.В. та зареєстрований у реєстрі № 331, укладений між [PERSON] та [PERSON] ; витребувати у [PERSON] на користь Дніпропетровської міської ради земельну ділянку за кадастровим номером [NUMBER] , загальною площею 0,04 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , нормативна грошова оцінка якої складає 730810,08 грн.» (т. 1, а.с. 1-9). У ході розгляду справи змінив свої позовні вимоги, позиваючись до Дніпропетровської міської ради, [PERSON] та ОСББ «ЛОФТ-3», визначивши третіми особами по справі ОСББ «Південний 4/6», приватного нотаріуса Скосарєву В.В., [PERSON] та [PERSON] , прохаючи суд про наступне: «Визнати незаконним та скасувати рішення Дніпропетровської міської ради № 36/60 від 28.01.2015 «Про передачу земельної ділянки по [ADDRESS] (Бабушкінський район ) у власність [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , по фактичному розміщенню індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)»; витребувати у ОСББ «ЛОФТ-3» (код ЄДРОПОУ 40918910), зареєстроване за адресою: [ADDRESS] на користь Дніпропетровської міської ради земельну ділянку за кадастровим номером [NUMBER] , загальною площею 0,04 га, що розташоване за адресою: [ADDRESS], нормативна грошова оцінка якої складає 730810,08 грн.» (т. 2, а.с. 94-97). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що після реорганізації органів прокуратури розгляд справи забезпечується Дніпропетровською місцевою прокуратурою № 2, якою встановлено, що згідно із даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] , загальною площею 0,04 га, що розташована по [ADDRESS] , є ОСББ «ЛОФТ-3» (код ЄДРПО України 40918910. Рішенням сесії Дніпропетровської міської ради № 360/60 від 28 січня 2015 року «Про передачу земельної ділянки по [ADDRESS] (Бабушкінський район ) у власність [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , по фактичному розміщенню індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» у власність [PERSON] безоплатно передано земельну ділянку площею 0,0400 га з кадастровим номером [NUMBER] за фактичним розміщенням індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), по [ADDRESS] . Це рішення прийнято із порушенням вимог ст.ст. 39, 118, 121, 186-1, 198 ЗК України, суперечить інтересам Держави, через що є незаконним та підлягає скасуванню, а земельна ділянка - поверненню у власність територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради. Незаконність прийнятого рішення полягає у наступному. Так, при виділенні у власність [PERSON] земельної ділянки порушено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок, який встановлено ст. 118 ЗК України. Згідно з вимогами ч.ч. 6, 7 цієї статті ЗК України, громадяни, що зацікавлені у безоплатному отриманні у власність земельної ділянки із числа земель державної або комунальної власності, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, відповідно до вимог ст. 122 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки у власність згідно з вимогами ст. 122 ЗК України, розглядає клопотання у місячний строк та надає дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає вмотивовану відмову у його наданні. Відповідно до листа Дніпропетровської міської ради від 22 червня 2015 року за № 7/11-1204, рішення про надання дозволу [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS] , відсутнє. Згідно з листом від 18 червня 2015 року за № 07/18-86 Головного архітектурно-планувального управління Дніпропетровської міської ради, це управління протягом 2014-2015 років не готувало та не видавало будь-яких погоджень та висновків для оформлення правовстановлюючих документів, реконструкції або будівництва об`єктів нерухомості на земельну ділянку по [ADDRESS] . Таким чином, рішення сесії Дніпропетровської міської ради № 360/60 від 28 січня 2015 року «Про передачу земельної ділянки по [ADDRESS] (Бабушкінський район ) у власність [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , по фактичному розміщенню індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» прийнято із порушенням вимог ч. 2 ст. 186-1 ЗК України, а тому є незаконним. Крім того, через те, що відповідно до Генерального плану розвитку м. Дніпропетровська, споруда на земельній ділянці по [ADDRESS] розташована на території багатоквартирної житлової забудови у межах історичного ареалу № 1 «Історичний центр міста, 1781-1955 роки», безпосередньо примикає до пам`ятки архітектури та містобудування місцевого значення по вул. Південній, 8 у м. Дніпропетровську, яка має охоронний номер 144, її збудовано у затвердженій зоні охорони зазначеної пам`ятки. Це є ще однією підставою незаконності рішення сесії Дніпропетровської міської ради № 360/60 від 28 січня 2015 року, яке прийнято із порушенням вимог ст. 39 ЗК України. Також, згідно з вимогами ч. 3 ст. 186-1 ЗК України, проект землеустрою земельної ділянки, що розташована на території земель історико-культурного призначення, пам`яток культурної спадщини місцевого значення, їх охоронних зон, в історичних ареалах населених місць та інших землях історико-культурного призначення, підлягає погодженню із відповідним структурним підрозділом обласної державної адміністрації у сфері охорони культурної спадщини. Однак, згідно з листом Департаменту культури, туризму, національностей та релігії Дніпропетровської обласної адміністрації від 18 червня 2015 року за № 1174/0/161/1, проект землеустрою щодо передачі у приватну власність земельної ділянки по [ADDRESS] , на погодження до цього органу виконавчої влади не надходив. Це свідчить про порушення при прийнятті сесією Дніпропетровської міської ради № 360/60 від 28 січня 2015 року рішення про передачу у власність вказаної земельної ділянки, ще і вимог ст. 186-1 ЗК України. При прийнятті оскарженого рішення також було порушено вимоги ст.ст. 50, 198 ЗК України, оскільки проект землеустрою з відведення цієї земельної ділянки не складався, не погоджувався у порядку, встановленому ЗК України, кадастровий план земельної ділянки не складався, процедура погодження його меж із іншими землевласниками та землекористувачами не проводилася. Цими діями Дніпропетровської міської радим порушено також і вимоги ст. 50 Закону України «Про землеустрій», ст. 118 ЗК України. Під час розслідування кримінальної справи № 42014040030000065, яка відкрита за фактом замаху на заволодіння земельною ділянкою по [ADDRESS] , за ознаками складу злочинів, передбачених ч. 1 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ст. 356 КК України, встановлено, що згідно з експертним висновком № 1080-15 від 20 травня 2015 року, будівля літ. «А-1» по [ADDRESS] , земельна ділянка під якою розташований житловий будинок, яка передана у власність [PERSON] для обслуговування нею індивідуального житлового будинку, насправді житловим будинком не є, оскільки тим нормам ДБН В.2.2-15-2005, яким має відповідати житловий будинок, він не відповідає. Досудовим слідством встановлено, що реконструкції гаражу, який був об`єктом самочинного будівництва, право власності на який за забудовником визнано судом, і після начебто перетворення його на індивідуальний житловий будинок його власниці і виділено у приватну власність земельну ділянку, насправді не здійснювалося. Через те, що будівля літ. «А-1» по [ADDRESS] не є і не була житловими будинком, права на отримання у власність земельної ділянки [PERSON] не мала. Внаслідок того, що такого права вона не мала, рішення сесії Дніпропетровської міської ради № 360/60 від 28 січня 2015 року про передачу у власність вказаної земельної ділянки прийнято з порушенням вимог ст. 121 ЗК України. Після того, як [PERSON] отримала у власність будівлю літ. «А-1» по [ADDRESS] і земельну ділянку під нею, послідовно відбувся перехід права власності - 06 лютого 2015 року за договором купівлі-продажу від [PERSON] до [PERSON] ; на підставі договорів позики та іпотеки від 02 лютого 2015 року, що були укладені між [PERSON] та [PERSON] , а далі, згідно з договором про задоволення вимог іпотекотримателя від 22 січня 2016 року - від [PERSON] до [PERSON] ; 29 грудня 2016 року на підставі договору дарування - від [PERSON] до ОСББ «ЛОФТ-3», яке наразі є власником збудованого на земельній ділянці нерухомого майна та самої земельної ділянки. Через те, що земельна ділянка по [ADDRESS] вибула із комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська незаконно, внаслідок чисельних порушень вимог Земельного Кодексу України та інших нормативно-правових актів з боку Дніпропетровської міської ради при передачі її із комунальної у приватну власність, вважає, що має право на задоволення позовних вимог шляхом визнання незаконним та скасування вищенаведеного рішення Дніпропетровської міської ради; шляхом витребування у об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛОФТ-3» на користь Дніпропетровської міської ради земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER], площею 0,04 га, що розташована по [ADDRESS] ціною 730810 гривень 08 копійок. Витребування із власності ОСББ «ЛОФТ-3» на користь міської ради обґрунтовує правовими позиціями, що викладені у листі-узагальненні Верховного Суду України від 24 листопада 2008 року, згідно з якими, якщо майно передане власником за правочином, який є нікчемним або оспорюваним, то позов про визнання правочину недійсним та (або) про застосування наслідків недійсності правочину має пред`являтися тоді, коли майно залишається у набувача. Відповідно до правових позицій, що містяться у \-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику з розгляду цивільних справ про визнання правочину недійсним», норма ч. 1 ст. 216 ЦК України не може застосовуватися як підстава для позову про повернення майна, що передано на виконання недійсного правочину, яке було відчужено третій особі, а позови власників майна щодо визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину, задоволенню не підлягають. Аналогічною є позиція Верховного Суду України і у цивільній справі № 6-52цс 14 від 11 червня 2014 року, яка згідно з нормами ст. 360-7 ЦПК України, є обов`язковою для усіх суб`єктів владних повноважень, що застосовують у своїй діяльності правовий акт, який містить зазначену норму права, та для всіх судів України. У судовому засіданні прокурор, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 56 ЦПК України набула статусу позивача, позов підтримала, прохала задовольнити у повному обсязі. Пояснення надала аналогічні тексту позовної заяви. Додатково пояснила, що витребування спірної земельної ділянки від ОСББ «ЛОФТ-3», яке є добросовісним набувачем, на користь територіальної громади м. Дніпра, на її думку, виходячи з правових позицій Верховного Суду, не потребує визнання недійсними правочину з купівлі-продажу цієї земельної ділянки, який укладено між її колишньою власницею [PERSON] та ОСББ «ЛОФТ-3». Представник відповідача - Дніпровської міської ради, у вирішенні позову покладалася на розсуд суду. Пояснень по суті спору протягом усього часу розгляду справи так і не надавала. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала у повному обсязі. Пояснила, що її довірителька була вже третьою власницею земельної ділянки, яку відчужила ОСББ «ЛОФТ-3». Оскільки вона є добросовісним набувачем спірної земельної ділянки, та через це не могла знати про те, що її набуття у власність відбулося із недотриманням вимог чинного законодавства, підстави для задоволення позову відсутні. Зазначила, що за той час, доки розглядалася справа, на спірній земельній ділянці збудовано житловий будинок, який здано в експлуатацію і квартири у якому розпродано. Через те, що на спірній земельній ділянці вже є нерухоме майно, співвласниками якого є мешканці м. Дніпра, тобто тієї територіальної громади в інтересах якої та для захисту прав якою до суду звернувся прокурор, а при задоволенні позову їх права, як добросовісних набувачів майна будуть порушені, прохала відмовити у задоволенні у позову у повному обсязі. Відповідач - ОСББ «ЛОФТ-3» належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак його представник у судове засідання не з`явився, письмових заяв та клопотань суду не надав. Представник третьої особи - [PERSON] належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явився, письмових заяв та клопотань суду не надав. Представник третьої особи - [PERSON] належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явився, письмових заяв та клопотань суду не надав. Представник третьої особи - ОСББ «Південний 4/6» також належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак у судове засідання теж не з`явився, письмових заяв та клопотань суду не надав. Третя особа - приватний нотаріус Скосарєва В.В. зверталася до суду із письмовими заявами про розгляд справи за її відсутності, прохала розглянути справу у відповідності до вимог чинного законодавства . Жоден з учасників процесу не заперечував проти розгляду справи за відсутності представників осіб, що не з`явилися у судове засідання. З цих підстав суд,

Outcome: partial