Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» (далі ПАТ «Київоблгаз») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, вказавши, що 06 травня 2011 року між Вишгородською філією по експлуатації газового господарства ПАТ «Київоблгаз» та [PERSON] був укладений договір про надання населенню послуг з газопостачання № 5190 за адресою с. Лютіж, вул. Визволителів, 25. Згідно умов договору позивач зобовязався безперервно надавати споживачеві наймачеві квартири та членам його сімї, іншим особам, які зареєстровані в житловому приміщенні послуг з постачання природного або скрапленого газу від групових резервуарних установок для побутових потреб споживання з гарантованим рівнем надійності, безпеки, якості та тиску, а споживач своєчасно здійснювати оплату за спожитий природний або скраплений газ і користування послугами за встановленими, згідно із законодавством цінами в термін і на умовах, передбачених договором. Безперервне постачання газу до будинку відповідача розпочалося з моменту укладення договору, однак станом на 01.09.2017 року плата за постачання газу за період з січня 2013 року по червень 2015 року вносилась не повністю, у звязку із чим за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 33\~633, 86 грн. Добровільно відповідач свої обовязки не виконує, тому позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 33\~633, 86 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1600,00 грн. Представник позивача надав письмову заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, просив розглянути справу без його участі. Відповідач подав до суду заяву про застосування строків позовної давності, оскільки позивач просить стягнути з нього суму боргу за спожитий газ, що виник в січні 2013 року, тобто на момент звернення до суду сплив строк позовної давності для звернення позивача до суду із таким позовом, крім того зазначив, що з травня 2013 року він був відключений від системи газопостачання, а тому сума заборгованості не змінювалась. В подальшому відповідач та його представник у судове засідання не зявились, просили розгляд справи проводити за їх відсутності, проти позову заперечували, на заяві про застосування стоків позовної давності наполягали. Вивчивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 06 травня 2011 року між Вишгородською філією по експлуатації газового господарства ПАТ «Київоблгаз» та [PERSON] був укладений договір про надання населенню послуг з газопостачання № 5190 за адресою с. Лютіж, вул. Визволителів, 25 (а.с. 6-12). Згідно умов договору позивач зобовязався безперервно надавати споживачеві наймачеві квартири та членам його сімї, іншим особам, які зареєстровані в житловому приміщенні послуг з постачання природного або скрапленого газу від групових резервуарних установок для побутових потреб споживання з гарантованим рівнем надійності, безпеки, якості та тиску, а споживач своєчасно здійснювати оплату за спожитий природний або скраплений газ і користування послугами за встановленими, згідно із законодавством цінами в термін і на умовах, передбачених договором. Безперервне постачання газу до будинку [PERSON] розпочалося з моменту укладення договору, однак плата за постачання газу за період з січня 2013 року по червень 2015 року вносилась не повністю, у звязку із чим за відповідачем станом на 01.09.2017 року рахується заборгованість у розмірі 33 633, 86 грн. (а.с. 14). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями статті 256 ЦК України визначено поняття позовної давності як строку, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до статей 257-258 ЦК України загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлюється в три роки, спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації - в один рік. Згідно статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За змістом частини 4 та 5 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо, суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Стаття 259 ЦК України визначає, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. З матеріалів справи вбачається, що заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Київоблгаз» виникла у січні 2013 року. Крім того, як вбачається з ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 19.12.2014 року, позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення боргу за послуги з газопостачання з [PERSON], у задоволенні якої було відмовлено. ПАТ «Київоблгаз» звернувся до суду з цим позовом поза межами встановленого законом трирічного строку - 29 вересня 2017 року. Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин суд вважає, що вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за спожитий природний газ у сумі 33 633 гривень 86 копійок заявлені ПАТ «Київоблгаз» з пропуском строку позовної давності, при цьому позивач не просив поновити строк звернення до суду та не надав суду обґрунтованих доказів щодо наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Обставин, які б свідчили про зупинення, переривання або про наявність підстав для поновлення строку позовної давності матеріали справи не містять, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed