Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Представник ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення із [PERSON] на користь ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» суми страхового відшкодування у розмірі 13791,01 грн., яка була сплачена [PERSON] власнику пошкодженого в дорожньо-транспортній пригоді автомобіля. У своїх вимогах посилається на вину [PERSON], підтверджену постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.12.2014 р., у вчиненні ним 29.11.2014 року дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), в результаті якої автомобілю «Skoda», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] (власник [PERSON].) заподіяно технічних пошкоджень. Підставою стягнення страховиком коштів зі страхувальника вважає порушення останнім умов, визначених п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме не повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду у строки і за умов, визначених у п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 цього Закону. Тому позивач в порядку регресу просить стягнути із відповідача понесені ним фактичні витрати по сплаті страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 13791,01 грн. Позовні вимоги обґрунтовує ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України, клопотання про розгляд справи за своєї відсутності не подавав. А тому суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача. Суд вважає можливим ухвалити заочне рішення за наявними в матеріалах справи доказами. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що у позові слід відмовити з таких підстав. Відповідно до ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 10.12.2014 року [PERSON], 29.11.2014 року керуючи автомобілем [NUMBER] по вул. Баумана № 26 в м. Києві, не дотримався безпечної швидкості руху внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Skoda», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] (власник [PERSON].). [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.11). На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Renault» державний номерний знак [NUMBER], який знаходився під керуванням [PERSON] була заcтрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформленого полісом № АС/7236658 в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (а.с.8). Відповідно до звіту № МК0044_15_01119_14 про оцінку автомобіля від 21.01.2015 року Українського центру післяаварійного захисту «Експерт-сервіс Авто» було визначено вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Skoda», державний номер [NUMBER] у розмірі 16549,22 грн. (а.с.18-21). Відповідно до страхового акта № ОЦ/173/000/15/0023 подія, що сталася 29.11.2014 року була кваліфікована страховиком ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» як страховий випадок за ризиком дорожньо-транспортної пригоди та прийнято рішення про виплату [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 13791,01 грн. (16549,22 грн. -20% ПДВ у розмірі 2758,20 грн.) (а.с.6). 16.02.2015 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» виплатила [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 13791,01 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1389 (а.с.6-а). У своїх позовних вимогах позивач посилається на п.п. 33.1.4 п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до якого у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: 33.1.4 невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Із змісту позовної заяви вбачається, що такого повідомлення від відповідача як від страхувальника до страховика у відповідності до п.п. г) п. 38.1.1 ч. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 п. 33.1 статті 33 цього закону) не надходило. Таким чином регресний позов може подати страховик за наявності двох умов: якщо страхувальник не повідомив страховика у строки про факт ДТП, і не вжив заходів з метою запобігання чи зменшення шкоди. Крім того, відповідно до судової практики Верховного суду України «Про умови та порядку здійснення страхових виплат у судовому порядку» коли виникає страховий випадок, страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватися окремо у кожному випадку. Несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика про настання страхового випадку саме по собі не може бути підставою ні для відмови від страхового відшкодування, ні для регресу, а лише в тому випадку, коли вона позбавляє страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком, тобто якщо буде доведено, що відсутність у страховика відомостей про це могло вплинути на його обов'язок виплатити страхове відшкодування. З матеріалів справи вбачається, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 29.11.2014 року за участю автомобіля «Renault» державний номерний знак [NUMBER] та автомобіля «Skoda», державний номер [NUMBER] була визнана страховиком страховим випадком, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» виплатила [PERSON] як потерпілій особі страхове відшкодування. Як вбачається з матеріалів справи позивачу ніщо не перешкоджало дізнатися, чи була ця подія страховою, а тому стверджувати про порушення положень договору страхувальником, в тому числі відсутність повідомлення про страхову подію, не є підставою для задоволення позову. Отже, підстави для задоволення позову про стягнення з [PERSON] 13791,01 грн. в якості відшкодування витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування - відсутні.

Outcome: dismissed