Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Представник позивача ПрАТ «СК «Здорово» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПрАТ «Страхова компанія «Здорово» 16 220,90 грн. страхового відшкодування в порядку суброгації. Заявлені вимоги вмотивовані тим, що 27.07.2012 року між ПрАТ «Страхова компанія «Здорово» та [PERSON] було укладено Договір добровільного комплексного страхування наземного транспорту КА №103449, відповідно до умов якого було застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу «FIAT DOBLO», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Даний Договір укладено строком з 28.07.2012 року по 27.07.2013 року включно. 19 березня 2013 року по вулиці Маршала Гречка в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу, під керуванням страхувальника, та автомобіля марки «SKODA FABIA», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], з вини останнього. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди вказані автомобілі отримали механічні пошкодження. Наступного дня [PERSON] повідомив Страховика про настання випадку, а саме дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 19 березня 2013 року по вулиці Маршала Гречка в місті Києві, а 16 червня 2013 року Страхувальник звернувся до Страховика із заявою про виплату страхового відшкодування по вказаній дорожньо-транспортної пригоді. Страховиком були здійснені дії по встановленню всіх обставин події, а також по визначенню вартості відновлювального ремонту транспортного засобу «FIAT DOBLO», державний реєстраційний номер [NUMBER], який відповідно до рахунку TOB «Росавто» №РАСС066510 від 05 квітня 2013 року, складає 16770грн. 90коп. Відповідно до розрахунку страхового відшкодування №253, страховиком було розраховано страхове відшкодування, котре підлягає до виплати страхувальнику, та складає 16220грн. 90коп. На підставі заяви страхувальника про виплату страхового відшкодування від 16 червня 2013 року, згідно страхового акту №177/К від 12 липня 2013 року, страховиком затверджено виплатити [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 16220грн. 90коп. по факту дорожньо-транспортної пригоди. Цивільно-правова відповідальність відповідача на час ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Україна». Однак, страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страхового відшкодування. Отже, у позивача виникло право на відшкодування майнової шкоди, спричиненої застрахованому, відповідно до умов Договору добровільного комплексного страхування наземного транспорту КА №103449 від 27 липня 2012 року, з [PERSON] - винного в настанні ДТП, на повну суму завданої шкоди в розмірі 16 220,90грн. страхового відшкодування в порядку суброгації. В судовому засіданні представники позивача ПрАТ «СК «Здорово» позовні вимоги підтримали в повному обсязі з викладених у позові підстав та просили позов задовольнити. Також представник позивача подала письмові пояснення, які долучені до матеріалів справи (а.с.75-77), в яких містяться посилання на практику Верховного Суду України при розгляді справ щодо неоднакового застосування норм права, та зазначено, що оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована а ПрАТ «СК «Україна» згідно полісу ОСЦПВВНТЗ №АЕ/062100, страховик за даним полісом не здійснив позивачу виплату страхового відшкодування в розмірі 16220,90грн., тобто наявна недостатність страхової виплати, та як наслідок для повного відшкодування завданої з вини відповідача шкоди, на підставі статті 1194 ЦК України в системному зв'язку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування», а також ст. 15-16 ЦК України, ПрАТ «СК «Здорово» реалізувало своє право на захист свого порушеного права способом відшкодування збитків з винної в настанні дорожньо-транспортної пригоди від 19 березня 2013 року особи - [PERSON] Додатково представники пояснили, що позивач, виплативши страхове відшкодування в розмірі 16 220,90грн., звернувся до ПрАТ «СК «Україна» з претензією про відшкодування шкоди в порядку регресу, на лист останнього додатково направив копію постанови суду про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, проте відшкодування ПрАТ «СК «Україна» в свою чергу не здійснило. Оскільки ПрАТ «СК «Україна» взагалі не здійснює жодної виплати, банкротом не оголошене, проте його фактичне місцезнаходження встановити неможливо, позивач звертається до відповідача в порядку ст. 1194 ЦК України. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, відповідач надав письмові заперечення на позов, в яких зазначив, що на нього можливо було б покласти відповідальність за відшкодування збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою лише в тому разі, якби розмір шкоди, що було завдано, перевищив визначений у полісі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності ліміт завданої шкоди. Оскільки шкода, що завдана транспортному засобу [PERSON] становить 16220,00 гривен, що є сумою в межах ліміту страхового полісу відповідача, відсутні підстави стягнення з нього шкоди. Додатково відповідач зазначив, що оскільки цивільно-правову відповідальність, як власник транспортного засобу, відповідач застрахував з лімітом 50000,00грн., вчасно звернувшись до ПрАТ «СК «Україна» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яке було зареєстровано страховою компанією, вимоги позивача є безпідставними. Про отримання претензії про відшкодування школи відповідач не пам'ятає. Представник відповідача додатково пояснила, що позивач мав би право на звернення до відповідача з вимогою про стягнення коштів в порядку суброгації лише в разі недостатності ліміту для виплати в полісі відповідача, проте полісом, яким останній застрахував свою цивільно-правову відповідальність, збитки покриваються в повному обсязі, отже відсутність фактичного відшкодування не має значення. Представник третьої особи ПрАТ «СК «Україна» в судове засідання неодноразово не з'явився, направлені на адресу третьої особи матеріали позову та повістки повернулися з відділення поштового зв'язку з відмітками - за закінченням терміну зберігання. Вислухавши пояснення представників позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що постановою Подільського районного суду м. Києва від 22.04.2013 року визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00грн. (а.с.31). Відповідно до ч. 4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, вирок у кримінальному проваджені, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок чи постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Зазначеною постановою суду першої інстанції встановлено, що 19.02.2013 року, о 16 год. 20 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «Шкода», державний реєстраційний номер [NUMBER], в м. Києві по вулиці М.Гречка, не витримав безпечну дистанцію, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем марки «Фіат», державний номерний знак [NUMBER], що призвело до пошкодження автомобілів, чим порушив п.13.1 ПДР України та завдав матеріальних збитків. Відповідно до довідки №9173764 про дорожньо-транспортну пригоду, першим учасником ДТП є [PERSON] - водій автомобіля марки «Шкода», державний номерний знак [NUMBER], в якого наявний поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, терміном дії до 23.02.2014р., виданий ПрАТ «СК «Україна», другим учасником ДТП, що керував автомобілем марки «Фіат», державний номерний знак [NUMBER], є [PERSON], в якого наявний поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданий АТ «СК «Здорово» (а.с.28). [PERSON] є власником пошкодженого автомобіля «FIAT DOBLO», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.18). Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого відноситься шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ч. 1 ст. 979 ЦК України). Згідно п. 3 ч. 1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). 27.07.2012 року між ПрАТ «Страхова компанія «Здорово» та [PERSON] було укладено Договір КА № 103449 добровільного комплексного страхування наземного транспорту, відповідно до умов якого [PERSON] застрахував транспортний засіб марки «FIAT DOBLO», реєстраційний номерний знак [NUMBER], зі строком дії договору по 27.07.2013р. включно (а.с.5). 20.03.2013 року [PERSON] звернувся до АТ «СК «Здорово» з повідомленням про настання випадку, який стався 19.03.2013 року, о 16 годині 20 хвилин в м. Києві на перехресті вулиць М.Гречка та Стеценка (а.с. 6). Відповідно до Звіту №7769 з оцінки транспортного засобу від 23.04.2013 року, вартість відновлювального ремонту та матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «FIAT DOBLO», державний номер [NUMBER], внаслідок пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді складає 17 683,30грн. (а.с 8-25). 16.06.2013 року [PERSON] звернувся до АТ «СК «Здорово» із заявою на виплату страхового відшкодування (а.с. 7). Відповідно до страхового акту №177/К від 12.07.2013р. (а.с.29), складеного на підставі розрахунку страхового відшкодування №253 від 12.07.2013р. (а.с.30), розмір виплати [PERSON] становить 16 220,90грн. 19.07.2013р. АТ «СК «Здорово» перерахувало на рахунок ТОВ «Росавто» страхове відшкодування згідно розпорядження №177/К/01 від 12.07.2013 року, за виставленим ТОВ «Росавто» [PERSON] рахунком на ремонт автомобіля марки «FIAT DOBLO», держаний номер [NUMBER] (а.с.27), власником якого є [PERSON], в розмір 16 220,98грн., що підтверджується платіжним дорученням №236 від 19.07.2013 року (а.с 32). На час ДТП, що мала місце 19.03.2013р. цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована ПрАТ «СК «Україна», згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з лімітом страхового відшкодування, за шкоду завдану майну третіх осіб - 50000,00грн., франшиза - 1000,00грн. (а.с.33, 82). У зв'язку з цим, ПрАТ «СК «Здорово» на адресу ПрАТ «СК «Україна» було направлено Претензію за вих.№353.001/14 від 21.05.2014р. про відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 16220,90грн., сплачених позивачем страхувальнику [PERSON] (а.с.78-79), одержану адресатом 16.06.2014р. (а.с.80), в доповнення до якої позивачем на адресу ПрАТ «СК «Україна» було направлено копію постанови Подільського районного суду м. Києва від 22.04.2013 року (а.с.81). Проте, вищезазначена претензія позивача страховиком відповідача на час розгляду даної справи не виконана, доказів протилежного стороною відповідача не надано. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 23.12.2015р. у справі №6-2587цс15, за змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій статті 16 ЦК України. Зі змісту наведених норм права можна зробити висновок про те, що страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування. Згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 10.02.2016р. у справі №6-2878цс15, відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При цьому за змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону № 85/96-ВР до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом статті 1194 ЦК України в системному зв'язку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 27 Закону № 85/96-ВР можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на викладене, враховуючи, що ПрАТ «СК «Україна», яке на час ДТП було страховиком відповідача, ані в повному обсязі ані частково шкода, оплачена позивачем своєму страхувальнику [PERSON], не відшкодована, що свідчить про відсутність страхової виплати на погашення здійсненого позивачем відшкодування, не зважаючи на відповідні звернення позивача до ПрАТ «СК «Україна», суд, з урахуванням наведених вище норм закону та правових висновків, викладених в Постановах Верховного Суду України, які є обов'язковими згідно положень ст. 360-7 ЦПУ України, приходить до висновку, що вимоги позивача до відповідача про відшкодування шкоди в порядку суброгації є правомірними, а позов таким, що підлягає задоволенню. При цьому, відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відомостей про перебування ПрАТ «СК «Україна» в стані припинення чи про ліквідацію даної юридичної особи не впливає на право позивача по одержанню відшкодування від страхувальника зазначеною юридичної особи, оскільки на претензію позивача до ПрАТ «СК «Україна» про відшкодування шкоди фактично страхова виплата останнім не здійснена, а відповідач, як страхувальник, був вільний в обранні страховика, з яким уклав договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню на користь позивача з відповідача витрати по сплаті судового збору, сплаченого при подачі позову в розмірі 1378,00грн. На підставі викладеного, ст. 15, 16, 22, 993, 1166, 1187, 1194 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved