Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

Представник Фермерського господарства «Бурка В.В.» звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому вказав, що у зв'язку з порушенням органом державної влади - Сокальським районним судом Львівської області прав, гарантованих ст.ст. 8, 40, 55, 56 Конституції України, шляхом постановлення незаконної ухвали від 17.02.2016 року, в результаті чого суддя Сокальського районного суду Львівської області грубо порушив конституційні права, гарантовані ст.ст. 8, 40, 55, 56 Конституції України, просить стягнути з держави України в особі Державної казначейської служби України в користь Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича кошти в сумі 1 000 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті незаконних дій судді Сокальського районного суду Львівської області, що спричинило приниження честі, гідності, ділової репутації. На обґрунтування позову послався на те, що 17.02.2016 року по справі №454/2934/15-ц суддя Сокальського районного суду Львівської області виніс ухвалу, якою закрив провадження у справі за позовом Фермерського господарства «Бурка В.В.» до прокуратури Залізничного району м. Львова, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди. Вважає дану ухвалу незаконною, оскільки така не грунтується на вимогах законності, верховенства права, винесена з порушенням Конституції України та законів України. Вказує, що вказану вище ухвалу, ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 13.06.2016 року скасовано та передано питання на новий розгляд до цього ж суду першої інстанції. Стверджує, що внаслідок порушення норм Конституції України Фермерському господарству «Бурка В.В.» було спричинено моральну шкоду, яка полягає у приниженні ділової репутації, порушено нормальні ділові зв'язки через неможливість продовження активної підприємницької діяльності фермерського господарства, та порушено нормальні життєві зв'язки через неможливість продовження активного громадського життя, порушено стосунки з оточуючими людьми, так як всі родичі та знайомі глузують, кажучи, що усі його вимоги незаконні, якщо він не може доказати свою правоту в судах. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав в суд клопотання про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання 21.02.2017 року та 28.03.2017 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, з заявами та клопотаннями до суду не звертався. У зв'язку з наведеним, відповідно до частини 1 статті 224 ЦПК України судом ухвалено заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані письмові докази, з'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке. Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 17.02.2016 року закрито провадження в справі за позовом Фермерського господарства «Бурка В.В.» до прокуратури Залізничного району м. Львова, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди. Згідно ухвали Апеляційного суду Львівської області від 13.06.2016 року, апеляційну скаргу представника Фермерського господарства «Бурка В.В.» - Бурки Валерія Володимировича задоволено частково, та ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 17.02.2016 року скасовано, та передано питання на новий розгляд до цього ж суду першої інстанції. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Стаття 126 Конституції України проголошує незалежність і недоторканність суддів, вплив на них у будь-який спосіб забороняється. Статтею 129 Конституції України визначено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні та керуються верховенством права, однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом. Здійснення правосуддя в Україні врегульовано конституційними нормами окремо від діяльності інших органів державної влади. Зазначеними положеннями Конституції України проголошено, що рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, пов'язаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи незалежним судом. У зв'язку із викладеним розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій судді (суду), пов'язаних із розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання), нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено. Відповідно до п. 10 Постанови пленуму Верховного суду України №8 від 13.06.2007 року виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом Частина шоста статті 1176 ЦК України передбачає, що шкода завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Можливість застосування цієї норми закону виникає тоді, коли предметом позову є інші дії чи бездіяльність суду, зокрема такі, що не пов'язані зі здійсненням правосуддя, відправленням судочинства, яке має на меті прийняття акту органом судової влади. Тобто, це інші дії суддів (суду) при здійсненні правосуддя, коли спір не вирішується по суті, у разі їх незаконних дій або бездіяльності і якщо вина судді встановлена не лише вироком суду, а й іншим відповідним рішенням суду. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити.

Outcome: dismissed