Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства Комерційного банку ‹‹ПРИВАТБАНК›› [PERSON], який діє на підставі відповідної довіреності від 04.09.2015 року № 3734-К-Н-О, діючи в інтересах позивача, 13.10.2015 року звернувся до суду та просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 14823,75 грн. за кредитним договором б/н від 20.11.2006 року, а також судові витрати у розмірі 1218,00 грн. 26 листопада 2015 року представник позивача письмово уточнила позовні вимоги, зменшивши їх до 11185,78 грн., а також просила стягнути судові витрати. З первинної та уточненої позовних заяв виходить, що відповідно до укладеного договору № б/н від 20.11.2006 року [PERSON] 20.11.2006 року отримала кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. В порушення вимог ст. 526, 527, 530 ЦК України та умов договору [PERSON] зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязання за кредитним договором [PERSON] станом має непогашену заборгованість за кредитом, процентам, пенею та комісією. Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 17.02.2012 року з відповідачки [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ ‹‹ПРИВАТБАНК›› було стягнуто 19658,53 грн. заборгованості за кредитом, процентам, пенею та комісією, також стягнуто нараховані за договором штрафи. Вказане рішення суду не виконане, у зв'язку з цим відповідачці продовжується нарахування відсотків за користування кредитними коштами. Сума нарахованих відсотків за період з 08.10.2012 року по 08.10.2015 року становить 11185,78 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачки. 26.10.2015 року до початку судового розгляду [PERSON] звернулась із зустрічним позовом до ПАТ КБ ‹‹ПРИВАТБАНК›› про розірвання кредитного договору б/н від 20.11.2006 року. Позовні вимоги мотивувала тим, що у звязку із непередбаченими фінансовими обставинами вона припинила сплату щомісячних платежів за вказаним кредитним договором. Це впливає на можливість виконання нею в подальшому кредитних зобовязань. Просила разом з вирішенням питання про стягнення заборгованості розірвати кредитний договір. Ухвалою від 26.10.2015 року до початку судового розгляду первісний та зустрічний позов обєднано в одне провадження. Представник первісного позивача у судове засідання не зявилась, надала клопотання, в якому первісні уточнені позовні вимоги підтримала, просила позов розглянути у відсутність представника Банку. (а.с.48) Відповідачка за первісним позовом (зустрічна позивачка) в судове засідання повторно не зявилась, про час і місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи є розписки, просила позов розглянути в її відсутність. (а.с.37,40) Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників процесу відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання технічними засобами не здійснюється. Зясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги первісного позивача ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до укладеного договору № б/н від 20.11.2006 року [PERSON] 20.11.2006 року отримала кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. В порушення вимог ст. 526, 527, 530 ЦК України та умов договору [PERSON] зобовязання за вказаним договором належним чином не виконувала. Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 17.02.2012 року з відповідачки [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ ‹‹ПРИВАТБАНК›› стягнуто 19658,53 грн. До цієї суми увійшли: заборгованість по кредиту в сумі 6237,42 грн., відсотки по кредиту станом на 31.10.2011 року в сумі 10758,80 грн., комісія за користування кредитом 1250,0грн., штрафи, нараховані згідно умов договору 500,0 грн. фіксована частина та 912,31 грн. процентна складова. Після стягнення з [PERSON] у 2012 році суми заборгованості по кредиту, процентам, комісії та штрафам первісний позивач продовжував нараховувати проценти в межах строку, визначеному у договорі. За період з 08.10.2012 року по 08.10.2015 року сума нарахованих додатково процентів склала 11185,0 грн. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, \~а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно статті 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі), у строк та в порядку, що встановлені договором. З розрахунку заборгованості по кредитному договору № б/н від 20.11.2006 року встановлено, що сума заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором по нарахованим процентам за період з 08.10.2012 року по 08.10.2015 року становить 11185,78 грн. ( а.с. 59-60) Відповідачка за первісним позовом не надала суду доказів сплати кредиту та відсотків та не спростувала даних розрахунку заборгованості по кредиту. Відповідно до ст.3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства вказана свобода договору. Стаття 6 ЦК України надає право сторонам в договорі відступити від положень актів цивільного судочинства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Згідно ст. 14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. У відповідності до ст.1052 ЦК України, у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, \~належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що відповідачка [PERSON] зобовязання по кредитному договору виконувала неналежним чином, у звязку з чим їй згідно з умовами кредитного договору первісний позивач правомірно продовжує нараховувати відсотки. Вирішуючи зустрічну позовну вимогу про розірвання кредитного договору № б/н від 20.11.2006 року, суд дійшов висновку про те, що законних підстав для розірвання вказаного кредитного договору під час розгляду справи не встановлено. Як на підставу для розірвання договору позивачка за зустрічним позовом посилається на положення ст. 651 ЦК України, які передбачає можливість розірвання договору судом внаслідок істотного порушення договору. Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Зі змісту цієї норми вбачається, що закон повязує можливість розірвання договору судом у разі наявності вимоги, що висувається до сторони, що порушила зобов'язання. Вказана норма не наділяє правом звернення до суду з вимогою про розірвання договору сторону, що порушила умови цього договору, тому зустрічна позовна вимога про розірвання договору не грунтується на вимогах закону. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення первісного позову та для відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог. Згідно статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Первісним позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 1218,00 грн. Оскільки зменшені позовні вимоги ПАТ КБ „ПриватБанк задовольняються повністю, судові витрати первісного позивача підлягають стягненню на його користь з відповідачки за первісним позовом.

Outcome: approved