Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

Прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Запорізькій області, Запорізької районної державної адміністрації до [PERSON] та просить: розірвати договір оренди землі від 10.02.2012 р., укладений між Запорізькою районною державною адміністрацією та [PERSON], який зареєстрований у відділі Держкомзему в Запорізькому районі, про що у державному реєстрі земель вчинено запис 30.03.2012 р. №\~232210004001420; зобовязати [PERSON] повернути земельну ділянку площею 10 га, вартістю 118656,00 грн., кадастровий номер 232218400:08:001:0267, що розташована на території Августинівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, за межами населених пунктів на користь держави, в особі Головного управління Держземагенства у Запорізькій області, шляхом підписання акта прийому-передачі. Вимоги мотивує тим, що 30.12.2010 р. до Запорізької районної державної адміністрації надійшло звернення [PERSON] про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 10 га із земель запасу (рілля) Августинівської сільської ради для ведення фермерського господарства. За результатами розгляду звернення Запорізькою районною державною адміністрацією прийнято розпорядження № 16 від 12.01.2011 р., яким [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в довгострокову оренду терміном на 12 років земельної ділянки, для ведення фермерського господарства, загальною площею 10 га (рілля), із земель запасу сільськогосподарського призначення Августинівської сільської ради, які розташовані за межами населеного пункту. Розпорядженням № 1161 від 28.12.2011 р. затверджено проект із землеустрою, та передано вищезазначену земельну ділянку в оренду [PERSON] для ведення фермерського господарства, терміном на 12 років. На підставі розпорядження голови Запорізької районної державної адміністрації №\~1161 від 28.12.2011 р. між Запорізькою районною державною адміністрацією та [PERSON] укладено договір оренди землі від 10.02.2012 р., який зареєстрований у відділі Держкомзему в Запорізькому районі, про що у державному реєстрі земель вчинено запис 30.03.2012 р. № 232210004001420. На підстав зазначеного договору оренди землі 17.04.2012 р. [PERSON] було зареєстроване фермерське господарство «Вілена». 08.04.2014 р. фермерське господарство «Вілена» припинено за рішенням засновників, однак спірна земельна ділянка до державної власності не повернута. Таким чином, з 09.04.2014 р. земельна ділянка протиправно перебуває в користуванні [PERSON] У судове засідання зявився прокурор Шевейко Р.І., який позов підтримав, надав пояснення, аналогічні тим, що викладені у позові. У судове засідання 06.08.2015 р. зявилась представник позивача [PERSON], яка позов підтримала з застереженням, що зазначені у позові підстави не є підставами розірвання договору. В подальшому участі у судовому розгляді не брала. У судове засідання зявилась представник позивача [PERSON], яка позов підтримала з підстав, зазначених прокурором. Належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання [PERSON] до суду не зявилась, про причини неявки суд не повідомила. В судове засідання зявився представник відповідача [PERSON], який заперечував проти задоволення позову, зазначивши, що припинення фермерського господарства було повязане з онкологічною хворобою відповідачки. На теперішній час фермерське господарство знову зареєстроване, підстав для розірвання договору немає, адже законодавством не встановлено строку реєстрації фермерського господарства. Заслухавши прокурора, представників сторін, встановивши обставини та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків. 30.12.2010 р. до Запорізької районної державної адміністрації надійшло звернення [PERSON] датоване 27.12.2012 р. про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 10 га із земель запасу (рілля) Августинівської сільської ради для ведення фермерського господарства. За результатами розгляду заяви [PERSON] головою Запорізької районної державної адміністрації прийнято розпорядження № 16 від 12.01.2011 р., яким [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в довгострокову оренду терміном на 12 років земельної ділянки, для ведення фермерського господарства, загальною площею 10 га (рілля), із земель запасу сільськогосподарського призначення Августинівської сільської ради, які розташовані за межами населеного пункту. Розпорядженням голови Запорізької районної державної адміністрації № 1161 від 28.12.2011 р. затверджено проект із землеустрою, та вирішено передати зазначену земельну ділянку в оренду [PERSON] для ведення фермерського господарства, терміном на 12 років. На підставі розпорядження голови Запорізької районної державної адміністрації №\~1161 від 28.12.2011 р. між Запорізькою районною державною адміністрацією та [PERSON] укладено договір оренди землі від 10.02.2012 р. (далі Договір від 10.02.2012 р.), який зареєстрований у відділі Держкомзему в Запорізькому районі, про що у державному реєстрі земель вчинено запис 30.03.2012 р. № 232210004001420. Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Згідно ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сімї, відповідно до закону. Диспозиція ч. 1 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» визначила, що для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради. Земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності (ч. 3 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство»). Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про фермерське господарство» після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За приписами ч. 3 ст. 19 Закону України «Про оренду землі» при передачі в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства, особистого селянського господарства строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може бути меншим як 7 років. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановленихстаттею 11 цього Кодексу. Диспозиція п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначила, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Укладений між Запорізькою районною державною адміністрацією та [PERSON] Договір від 10.02.2012 р. є підставою виникнення цивільних прав та обовязків, тобто відносини які виникають з приводу його виконання належать до зобовязальних. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п. 1 Договору орендодавець на підставі розпорядження голови районної державної адміністрації від 28.12.2011 р. № 1161 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 12 років громадянці [PERSON] для ведення фермерського господарства, розташованої на території Августинівської сільської ради» надає земельну ділянку загальною площею 10 га (рілля) із земель запасу Августинівської сільської ради за межами населених пунктів для ведення фермерського господарства, а орендар приймає в строкове платне користування вказану земельну ділянку. Актом прийому-передачі б/н, який не містить дати, орендодавцем передана земельна ділянка орендарю. Згідно п. 5 Договору строк дії договору складає 12 років. Пунктом 11 Договору визначено умови використання земельної ділянки для ведення фермерського господарства. На підставі зазначеного договору оренди землі 17.04.2012 р. [PERSON] було зареєстроване фермерське господарство «Вілена», що вбачається з копії статуту зазначеного фермерського господарства, яка міститься в матеріалах цивільної справи. З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 20461692 вбачається, що 08.04.2014 р. фермерське господарство «Вілена» припинено за рішенням засновників. Разом з тим, представником відповідача надано копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, з якої вбачається, що з ідентифікаційним кодом 39990339 в зазначеному реєстрі значиться фермерське господарство «Вілена 2014», зареєстроване 03.09.2015 р. Згідно п. 1.4 Статуту фермерського господарства «Вілена 2014», копія якого міститься в матеріалах даної цивільної справи, фермерське господарство створене для виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації з метою отримання прибутку, з використанням земельної ділянки, розташованої на території Августинівської сільської ради Запорізького району, загальним розміром 10 га, переданої у користування [PERSON] для ведення фермерського господарства на підставі договору оренди землі від 10.02.2012 р., зареєстрованого у відділі Держкомзему в Запорізькому районі 30.03.2012\~р. Згідно п. 2.1 Статуту фермерського господарства «Вілена 2014» засновником даного господарства є [PERSON]. Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» визначені підстави припинення договору оренди землі: \~закінчення строку, на який його було укладено; \~викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; \~поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; \~смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; \~ліквідації юридичної особи-орендаря; \~відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; \~набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; \~припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Диспозиція ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» визначила, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. До підстав припинення права користування земельною ділянкою, визначених ст.\~141 ЗК України належать наступні: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини. Пунктом 32 Договору визначені підстави припинення договору: \~закінчення строку, на який його було укладено; \~придбання орендарем земельної ділянки у власність; \~викуп земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; \~ліквідація юридичної особи орендаря; \~інших випадках, передбачених законом. У відповідності з п. 33 Договору від 10.02.2012 р. дія договору припиняється шляхом розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається (п. 34 Договору). Згідно ч. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Системно проаналізувавши зазначені вище приписи законодавства та умови укладеного між сторонами Договору від 10.02.2012 р., суд констатує, що обставини на які посилається прокурор ані законодавством, ані Договором від 10.02.2012 р. не визначаються як підстави для розірвання, тобто у контексті ч. 1 ст. 13 ЦК України дії позивачів, а, відповідно і прокурора, виходять за межі наданих договором та актами цивільного законодавства прав. При цьому суд також виходить з того, що ані законодавством, ані договором не визначено термін, протягом якого відповідачу належало зареєструвати фермерське господарство. Таким чином, судом не встановлено під час судового розгляду порушення відповідачем зобовязання у сенсі ст. 610 ЦК України, яке може мати наслідком одностороннє розірвання договору. Відсутність підстав для розірвання Договору від 10.02.2012 р. виключає можливість задоволення вимоги щодо зобовязання відповідача повернути земельну ділянку шляхом підписання акта прийому-передачі. Крім того, суд враховує, що прокурор просить повернути земельну ділянку державі в особі Головного управління Держземагенства у Запорізькій області, однак не враховує, що останнє не є стороною Договору від 10.02.2012 р., а тому передання даній юридичній особі земельної ділянки суперечить п. 18 Договору від 10.02.2012 р., яким встановлено обовязок орендаря повернути земельну ділянку саме орендодавцю. Також суд зауважує, що вимога щодо повернення земельної ділянки може бути заявлена після невиконання відповідачем даного зобовязання, а сама вимога є похідною відносно вимоги про розірвання договору. Оскільки на час звернення до суду Договір від 10.02.2012 р. не було розірвано, а Договором від 10.02.2012 р. не встановлено жодних строків для повернення земельної ділянки у разі розірвання договору, суд вважає, що дана вимога є передчасною. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 3 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В результаті системного аналізу поданих прокурором доказів, суд дійшов висновку, що прокурором не доведено наявність порушених, невизнаних або оспорюваних прав Головного управління Держземагенства у Запорізькій області, адже відповідач не має жодних зобовязань перед даним позивачем, тим більше невиконаних (порушених). Зазначені вище обставини дозволяють суду зробити остаточний висновок про безпідставність позовних вимог та необхідність їх відхилення у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed