Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

Представник позивачів адвокат Цьома Р.А. 06.10.2020 звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] грошові кошти у розмірі 2 400 доларів США, що станом на день подачі позову становить 68\~017,92 грн за офіційним курсом НБУ; стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] грошові кошти у розмірі 1 600 доларів США, що станом на день подачі позову становить 45\~345,28 грн за офіційним курсом НБУ; суму сплаченого позивачами судового збору. Ухвалою суду від 12.11.2020 було відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження. Відповідачу [PERSON] було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. \~ \~ \~ \~Відповідач 29.12.2020 особисто ознайомився з матеріалами справи, про що свідчить його заява в матеріалах справи та розписка на ній про ознайомлення зі справою. Проте, ухвалу суду про відкриття провадження у встановлений судом строк не виконав. В зв`язку з відсутністю в суді поштових марок на відправку кореспонденції, копію позовної заяви з додатками канцелярією суду було направлено відповідачу лише 12.01.2021. Зазначені документи відповідач отримав 27.01.2021, що підтверджується розпискою, яка знаходиться в матеріалах справи. 03.02.2021 відповідач подав зустрічний позов до [PERSON] та [PERSON] про розірвання договору про надання правової допомоги. Клопотання про продовження процесуального строку для подання зустрічного позову відповідач до суду не направив. Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25.03.2021 було відмовлено у прийнятті зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про розірвання договору про надання правової допомоги до спільного розгляду із первісним позовом [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором про надання послуг. Цією ж ухвалою повернуто [PERSON] зустрічну позовну заяву до [PERSON] та [PERSON] про розірвання договору про надання правової допомоги та сплачений ним 02 лютого 2021 року судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 коп. 08.04.2021 [PERSON] подав апеляційну скаргу на таку ухвалу і 30.06.2021 Київський апеляційний суд своєю постановою задовольнив апеляційну скаргу [PERSON] та скасував ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25.03.2021, а справу направив до суду першої інстанції для продовження розгляду. Дана справа надійшла до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду з Київського апеляційного суду 10.08.2021, в період перебування головуючого в справі в щорічній відпустці. 18.08.2021 за розпорядженням головуючого сторони були викликані в підготовче засідання на 20.09.2021. Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20.09.2021 було прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про розірвання договору про надання правової допомоги до спільного розгляду із первісним позовом [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором про надання послуг, об`єднавши їх в одне провадження. 12.10.2021 представник позивачів адвокат Цьома Р.А. подав відзив на таку заяву в якому зазначив про безпідставність позовних вимог. 02.11.2021 представник позивача за зустрічним позовом адвокат Васюхно В.О. подав до суду заяву про збільшення позовних вимог в якій просив розірвати договори про надання правової допомоги та додаткових угод до них від 26.03.2018 та 26.04.018, що були укладені ним із відповідачами за зустрічним позовом. 15.11.2021 представник позивача за зустрічним позовом адвокат Васюхно В.О. подав до суду відповідь на відзив відповідачів по зустрічному позову. Ухвалою суду від 18.11.2021 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив свій позов задовольнити. У задоволенні зустрічного позову просив відмовити в зв`язку з його безпідставністю. Зокрема, в обґрунтування позовних вимог зазначив про те, що [PERSON] звернувся до нього, як до адвоката, за правовою допомогою в зв`язку з необхідністю здійснити оформлення спадщини після смерті його тітки [PERSON] на його батька [PERSON] ; вирішення питання з кредитором спадкодавця [PERSON] на суму 55\~000 доларів США та, як кінцевий результат, перехід права власності на спадкове майно тітки від його батька, як спадкоємця першої черги, на нього за відповідними договорами цивільно-правового характеру. В ході з`ясування правової позиції щодо представництва інтересів відповідача він, за дорученням відповідача, вів переговори з адвокатами кредитора покійної [PERSON] [PERSON] з приводу повернення боргу в розмірі 55\~000 доларів США. З`ясувавши певні факти та обставини, що дали змогу прийти до висновку про вирішення спору на користь сім`ї [PERSON] , що дасть змогу оформити спадщину після смерті його тітки [PERSON] на батька відповідача, а потім за окремими договорами на відповідача, він (позивач) та його колега адвокат Кожуховський О.В. уклали з відповідачем договори про правову допомогу та додаткові угоди до них, де були обумовлені суми гонорару. Виконуючи взяте на себе зобов`язання йому вдалося здобути інформацію та докази про те, що, ймовірно, [PERSON] , як кредитор покійної [PERSON] шахрайським способом намагається стягнути в судовому порядку із батька відповідача [PERSON] 55\~000 доларів США. Виконуючи свою роботу він вживав певних заходів як представник задля позитивного вирішення для відповідача питання, яке найбільш його цікавило небажання сплачувати борги покійної тітки та перехід права власності на майно тітки до нього. Під час виконання зобов`язання за договором про надання правової допомоги було ініційовано питання порушення кримінального провадження по факту шахрайства щодо підробки написів кредитора на борговому документі про часткове погашення [PERSON] боргу перед [PERSON] , оскільки в одну із дат, що зазначена на ньому [PERSON] фізично не могла вчинити таку дію. В зв`язку з цим між ними було укладено інший договір про надання правової допомоги та додаткову угоду до нього від 24.04.2018. Ймовірно, представники [PERSON] зрозуміли, що подання ними до суду, що розглядав цивільний позов про стягнення боргу з [PERSON] на користь [PERSON] , зведе нанівець їх позовні вимоги та стане доказом вчинення шахрайських дій щодо спадкоємців [PERSON] , а тому подали до суду заяву про залишення позову без розгляду. Під час укладення договорів про надання правової допомоги, в силу певних обставин та особистого знайомства з відповідачем, між ними було досягнуто домовленості про те, що частину плати за договорами, що визначена в доларах США по офіційному курсу НБУ по відношенню до гривні, відповідач сплатить в день укладення угоди, а іншу частину не пізніше як через рік. Однак, відповідач всіляко ухилявся від виконання взятого на себе зобов`язання, мотивуючи різними причинами. Згодом, почав продаж отриманого від свого батька спадкового майна тітки, за рахунок якого обіцяв здійснити розрахунок, але не виконав зобов`язання. Зокрема, продав автомобіль, боргу перед ним не погасив. Також подарував спадкову квартиру своєму брату. Лише 01.06.2020 відповідач частково розрахувався з ним за договором від 26.03.2018 в розмірі 600 доларів США, а його колезі адвокату Кожуховському О.В. сплатив 400 доларів США. Зустрічного позову він не визнає, оскільки він виконав свої зобов`язання за договором, а відповідач виконав їх частково. Тому, підстав для розірвання договору в судому порядку відсутні. Вимоги від відповідача про надання звіту про проведену роботу ніколи не існувало. Позивач [PERSON] повністю підтвердив викладені позивачем [PERSON] обставини. Пред`явлений ним позов підтримав у повному обсязі та просить його задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову просить відмовити в зв`язку з його безпідставністю. Представник відповідача адвокат Васюхно В.О. первісного позову не визнав, а зустрічний позов просив задовольнити в повному обсязі виходячи з такого. Зазначає, що первісний позов не підлягає задоволенню, оскільки відповідач заперечує факт надання позивачами йому відповідних послуг. Підтвердженням цього є відсутність звіту про проведену роботу. Суть його заперечень зводиться до певних особистісних відносин між сторонами, їх діяльності в ході інших справ, що не є предметом спору, а тому судом до уваги не беруться. Обґрунтовуючи зустрічний позов зазначає, що позивачі, як адвокати, не надали відповідачу звіту про роботу, хоча доказів пред`явлення такої вимоги суду не надав. Однак, суд звертає увагу на те, що таке твердження не узгоджується із запереченням представника відповідача про те, що ніякої правової допомоги від позивачів відповідач не отримував. Не узгоджується це і з розпискою про сплату відповідачем позивачам частини обумовленого гонорару за угодами від 26.03.2018. Представник відповідача посилається на вимоги ст. 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та ст. 651,652 та 907 ЦК України як на підставу для задоволення позовної вимоги про розірвання договорів та додаткових угод. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Статтею 4\~ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 12\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 26.03.2018 між адвокатом Кожуховським О.В. та [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги. Відповідно до цього договору [PERSON] взяв на себе зобов`язання надати [PERSON] правову допомогу, а [PERSON] зобов`язався прийняти її та оплатити. Умови оплати передбачені відповідним розділом договору, відповідно до якого [PERSON] зобов`язався сплатити гонорар в обумовленому розмірі у визначений час. Порядку прийняття такого зобов`язання договір не містить, як і не містить суми винагороди за договором (гонорару). Проте, додаткова угода №1 до цього договору від 26.03.20218 містить положення про те, що з моменту укладення договору про надання правової допомоги та підписання додаткової угоди [PERSON] зобов`язується сплатити [PERSON] 1000 доларів США по курсу НБУ в національній валюті на день укладення цієї угоди, у подальшому здійснити оплату такої ж суми рівно через рік, у разі не розірвання договору з причин зазначених в самому договорі. Тобто, 26.03.2018 та не пізніше 26.03.2019 відповідач мав сплатити позивачу [PERSON] обумовлену суму. Лише 01.06.2020 відповідач сплатив позивачу [PERSON] 400 доларів США, що підтверджується його письмовою заявою та розпискою про отримання. Окрім того, 26.03.2018 між адвокатом Чичиркіним А.О. та [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги. Відповідно до цього договору [PERSON] взяв на себе зобов`язання надати [PERSON] правову допомогу, а [PERSON] зобов`язався прийняти її та оплатити. Умови оплати передбачені відповідним розділом договору, відповідно до якого [PERSON] зобов`язався сплатити гонорар в обумовленому розмірі у визначений час. Порядку прийняття такого зобов`язання договір не містить, як і не містить суми винагороди за договором (гонорару). Проте, додаткова угода №1 до цього договору від 26.03.20218 містить положення про те, що з моменту укладення договору про надання правової допомоги та підписання додаткової угоди [PERSON] зобов`язується сплатити [PERSON] 1000 доларів США по курсу НБУ в національній валюті на день укладення цієї угоди, у подальшому здійснити оплату такої ж суми рівно через рік, у разі не розірвання договору з причин зазначених в самому договорі. Тобто, 26.03.2018 та не пізніше 26.03.2019 відповідач мав сплатити позивачу [PERSON] обумовлену суму. Лише 01.06.2020 відповідач сплатив позивачу [PERSON] 400 доларів США, що підтверджується його письмовою заявою та розпискою про отримання. Також, 24.04.2018 між адвокатом Чичиркіним А.О. та [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги відповідно до якого [PERSON] взяв на себе зобов`язання надати [PERSON] правову допомогу, процесуальний статус якого, визначено у чинному КПК України, а [PERSON] зобов`язався прийняти її та оплатити. Умови оплати передбачені відповідним розділом договору, відповідно до якого [PERSON] зобов`язався сплатити гонорар в обумовленому розмірі у визначений час. Порядку прийняття такого зобов`язання договір не містить, як і не містить суми винагороди за договором (гонорару). Проте, додаткова угода №1 до цього договору від 24.04.20218 містить положення про те, що з моменту укладення договору про надання правової допомоги та підписання додаткової угоди [PERSON] зобов`язується сплатити [PERSON] 500 доларів США по курсу НБУ в національній валюті на день укладення цієї угоди, у подальшому здійснити оплату такої ж суми рівно через рік, у разі не розірвання договору з причин зазначених в самому договорі. Тобто, 24.04.2018 та не пізніше 24.04.2019 відповідач мав сплатити позивачу [PERSON] обумовлену суму, однак, не сплатив її. Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно з частиною першою статті 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор ? прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, а отже порушене право позивачів підлягає цивільному захисту відповідно до приписів ст. 16 ЦК України. Стаття 529 ЦК України передбачено, що кредитор має право не приймати від боржника виконання його обов`язку частинами, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного\~законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Укладеними між сторонами договорами про надання правової допомоги передбачено виконання обов`язку частинами: у день укладення угоди та через рік рівними (однаковими) частинами. Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Таким чином, відповідач мав сплатити на користь позивача [PERSON] 26.03.2018, з розрахунку курсу НБУ за 100 доларів США 2\~626 грн, суму в розмірі 26\~260 грн. (1000 х 26,26). У подальшому, не пізніше, ніж через рік 26.03.2019, з розрахунку курсу НБУ за 100 доларів США 2\~688 грн, суму в розмірі 26\~880 грн. (1000 х 26,88). Сплативши 01.06.2020 року позивачу [PERSON] 400 доларів США, відповідно відповідач визнав своє зобов`язання простроченим. Офіційний курс НБУ долара США по відношенню до української гривні складав 2\~686 грн. за 100 доларів США. Таким чином, відповідно до ст. 533 ЦК України відповідач виконав своє зобов`язання частково в розмірі 10\~744 грн (400 х 26,86). Отже, сума грошового зобов`язання, що залишилася невиконаним відповідачем перед позивачем [PERSON] , складає 42\~396 грн 00 коп. (26\~260 +26\~880 10\~744). Також, відповідач мав сплатити на користь позивача [PERSON] 26.03.2018, з розрахунку курсу НБУ за 100 доларів США 2\~626 грн, суму в розмірі 26\~260 грн. (1000 х 26,26). У подальшому, не пізніше, ніж через рік 26.03.2019, з розрахунку курсу НБУ за 100 доларів США 2\~688 грн, суму в розмірі 26\~880 грн. (1000 х 26,88) Сплативши 01.06.2020 року позивачу [PERSON] 600 доларів США, відповідно відповідач визнав своє зобов`язання простроченим. Офіційний курс НБУ долара США по відношенню до української гривні складав 2\~686 грн. за 100 доларів США. Таким чином, відповідно до ст. 533 ЦК України відповідач виконав своє зобов`язання частково в розмірі 16\~116 грн (400 х 26,86). Отже, сума грошового зобов`язання, що залишилася невиконаним відповідачем перед позивачем [PERSON] за договором від 26.03.2018, складає 37\~024 грн 00 коп. (26\~260 + 26\~880 16\~116). Окрім того, відповідач мав сплатити на користь позивача [PERSON] 24.04.2018, з розрахунку курсу НБУ за 100 доларів США 2\~612 грн, суму в розмірі 13\~060 грн. (500 х 26,12). У подальшому, не пізніше, ніж через рік 24.04.2019, з розрахунку курсу НБУ за 100 доларів США 2\~668 грн, суму в розмірі 13\~340 грн. (500 х 26,68). Отже, сума грошового зобов`язання, що залишилася невиконаним відповідачем перед позивачем [PERSON] за договором від 24.04.2018, складає 26\~400 грн 00 коп. (13\~060 + 13\~400). Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем [PERSON] за обома договорами складає 63\~424 грн (37\~024 + 26\~400). Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на зазначену вище суму. Сума судових витрат, що підлягає стягненню із відповідача на користь позивачів, відповідно до ст. 141 ЦПК України має бути визначена пропорційно задоволеній сумі. Позовні вимоги позивача [PERSON] мали величину в розмірі 45\~345 грн 28 коп., а суд дійшов висновку про їх задоволення на суму 42\~396 грн, що складає 93,49%. Таким чином, понесені ним судові витрати у вигляді судового збору та витрат на правову допомогу, що підтверджені письмовими доказами, підлягають стягненню на його користь із відповідача в сумі 786 грн 06 коп. судового збору (840,80 х 93,49%) та 13\~088 грн 60 коп. витрат на правову допомогу (14\~000 х 93,49%). Позовні вимоги позивача [PERSON] мали величину в розмірі 68\~017 грн 92 коп., а суд дійшов висновку про їх задоволення на суму 63\~424 грн, що складає 93,24%. Таким чином, понесені ним судові витрати у вигляді судового збору та витрат на правову допомогу, що підтверджені письмовими доказами, підлягають стягненню на його користь із відповідача в сумі 783 грн 96 коп. судового збору (840,80 х 93,24%) та 13\~053 грн 60 коп. витрат на правову допомогу (14\~000 х 93,24%). Щодо зустрічного позову про розірвання договорів про надання правової допомоги та додаткових угод до них суд зазначає таке. Укладені договори містять положення про те, що строк дії договору триває до повного виконання зобов`язань за договором. Додаткові угоди до них містять положення про те, що оплата за договором має бути здійснена відразу та не пізніше, як через рік у разі не розірвання договору. За своєю правовою природою укладені договори про правову допомогу є змішаним договором про представництво, доручення та про надання послуги, що не суперечить ст. 627,628, 901 та 1000 ЦК України. Посилання відповідача та його представника на ст. 907 ЦК України як на підставу для розірвання договору є помилковим. Загальні підстави розірвання договору передбачені ст. 651,652 ЦК України. Відповідно до цих норм розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Таких підстав та обставин в судовому засіданні не встановлено, оскільки відповідачем це не доведено жодним доказом. Від дати укладення договорів і до дати здійснення відповідачем часткової оплати за такими договорами, відповідач не ініціював питання про розірвання договорів. Від дня оплати та до дня подання позивачами первісного позову відповідач також не вчиняв такої юридично значимої дії щодо цього. Відповідачем також не наведено жодної істотної зміни обставин, що могли бути підставою для розірвання договорів. Таким чином, суд не вбачає правових підстав для задоволення зустрічних позовних вимог в зв`язку з їх недоведеністю належними, допустимими та достатніми доказами. У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України понесені відповідачем судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial