Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

Представник позивача просить звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстровано 05.08.1995 року Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 1212. В обґрунтування позову зазначає, що 05.08.1995 р. сторони уклали шлюб. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. На теперішній час шлюбні відносини фактично припинені та носять формальний характер, оскільки вони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. Причиною припинення шлюбних відносин стала втрата почуттів один до одного, непорозуміння щодо сімейних цінностей та різних поглядів на життя. Спору щодо поділу майна на теперішній час не має. На теперішній час спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає та просить задовольнити, після розірвання шлюбу прізвище просить залишити « [PERSON] ». Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд розглядає справу у відсутність сторін. Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який зареєстрований 05.08.1995 року Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 1212 (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 05.08.1995). Після одруження прізвище позивача « [PERSON] » змінено на « [PERSON] ». З матеріалів справи вбачається та підтверджується наданими письмовими пояснення, що дійсно між позивачем та відповідачем сімейні відносини припиненні, подружнього господарства не ведуть, між ними немає взаєморозуміння, у зв`язку з чим збереження сім`ї не можливо, відповідач висловила згоду на розірвання шлюбу. Клопотань про надання часу на примирення сторони не заявили. За змістом положень ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги щодо повернення йому сплаченого судового збору відповідач не заявляв. На підставі наведеного,

Outcome: approved