Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

Процедура : 1. У липні 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстрований 04 травня 2017 року у Світловодському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №62. 2. Відповідно до ч.4 ст.274 ЦПК України ухвалою суду від 29 липня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 3. Позивачка, [PERSON] , надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Також просила відновити її дошлюбне прізвище. 4. Відповідач, [PERSON] , подав до суду письмову заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, та не заперечує проти розірвання шлюбу між ним та [PERSON] . 5. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. 6. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Позиція позивача, [PERSON] : 7. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що дійсно між нею та відповідачем 04 травня 2017 року Світловодським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №62, зареєстровано шлюб. Протягом останнього року стосунки з відповідачем розладились, зникло почуття взаєморозуміння та взаємоповаги, стали частими сварки. Зазначає, що сім`я фактично припинила своє існування, вони проживають окремо, сімейного життя не ведуть та не підтримують шлюбних стосунків. Спільних дітей не мають. 8. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач, [PERSON] , надала суду такі докази: - копію свого паспорта громадянина України та картки платника податків; - копію свідоцтва про шлюб, який зареєстровано 04 травня 2017 року у Світловодському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №62; - копію посвідки на постійне проживання [PERSON] . Позиція відповідача, [PERSON] : 9. Відповідач, [PERSON] , подав до суду письмову заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, та не заперечує проти розірвання шлюбу між ним та [PERSON] . 10. Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши матеріали справи та зміст заяви позивача по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані позивачем докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в судовому засіданні доведені належними та допустимими доказами, тому позов [PERSON] слід задовольнити, з таких підстав. Встановлені судом обставини справи: 11. Позивачка, [PERSON] , та відповідач, [PERSON] , уклали шлюб, який зареєстровано 04 травня 2017 року Світловодським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №62. Спільних дітей сторони не мають. 12. З позову [PERSON] слідує, що подружнє життя між сторонами не склалося через відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння, шлюбні відносини між ними фактично припинені, вони проживають окремо, сімейні відносини та спільне господарство ними не ведеться. 13. Відповідач, подав до суду заяву про визнання позову та не заперечував проти розірвання шлюбу. 14. Спір про поділ майна на момент розірвання шлюбу відсутній. Вказані обставини справи підтверджуються належними та допустимими доказами, сторонами визнаються та не спростовані. Оцінка суду: 15. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. 16. Ухвалою суду від 29 липня 2020 року сторонам було роз`яснено право на примирення, проте, у визначений строк сторони не примирилися, а зі змісту поданих сторонами заяв вбачається, що вони наполягають на розірванні шлюбу. 17. У відповідності до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. 18. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. 19. Згідно ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. 20. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. 21. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, - шлюб припиняється внаслідок його розірвання. 22. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, - шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. 23. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, - позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. 24. В силу ст.112 СК України, - суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. 25. Відповідно до ст. 113 СК України, - особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Висновок суду: 26. Позивачка, [PERSON] , звернулася до суду з позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Суд зазначає, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. 27. Проте, з письмових заяв сторін вбачається, що сторони не мають наміру зберегти шлюб та сім`ю, яка фактично розпалася. 28. Встановлені у судовому розгляді фактичні обставини справи, переконують суд у тому, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що мають істотне значення, сім`ю зберегти сторони не бажають, вжиті судом заходи виявилися безрезультативними, отже, сім`я та шлюб фактично розпалися, а тому позов належить задовольнити, шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати, та відновити позивачці дошлюбне прізвище [PERSON] . 28. У відповідності до ч.1 ст.142 ЦПК України, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а решту сплаченого судового збору, у відповідності до ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved