Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської обл. від 03.04.2014 р. по справі № 369/11028/13-к, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 12.06.2014 р. та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 19.11.2014 р., з [PERSON] на користь позивачки стягнуто заборгованість за договором позики у сумі - 306 175,00 грн. та судовий збір в розмірі 3 076,70 грн., у зв'язку з чим 21.07.2014 р. був виданий виконавчий лист та пред'явлений до виконання до ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві, яка постановою від 01.08.2014 р. відкрила виконавче провадження. Відповідно до вказаної вище постанови державного виконавця, відповідачці [PERSON] надано строк до 7 днів з моменту винесення постанови добровільно сплатити вищезазначені кошти, проте, до теперішнього часу відповідачка в добровільному порядку заборгованість не погашає, рішення суду не виконує, у зв'язку з чим, представник позивача просить суд стягнути з відповідачки на користь [PERSON] суму недоотриманого доходу в розмірі 415 572 грн., 3 % в розмірі 27 580,92 грн. та судовий збір. Ухвалою суду від 31.07.2017 р. відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 11.07.2018 р. розпочато підготовче засідання. Одночасно, оскільки суду надійшли відомості про смерть позивачки [PERSON], суд зобов»язав приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Семенову Г.В. надати копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] (ас. 27-28). 14.08.2018 р. до суду надійшла спадкова справа, заведеної після смерті [INFO]. [PERSON], відповідно до якої спадкоємницею померлої є її дочка [PERSON]. Суд, в порядку ч. 1 ст. 55 ЦПК України, здійснив заміну сторони позивача - [PERSON], її правонаступником - [PERSON] В судовому засіданні 03.12.2018 р. за згодою представника позивача та відповідачки підготовче засідання проведено та завершено. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала та просила у його задоволенні відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до рішення Києво-Святошинського районного суду Київської обл. від 03.04.2014 р. по справі № 369/11028/13-к, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 12.06.2014 р. та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 19.11.2014 р., з [PERSON] на користь позивачки стягнуто заборгованість за договором позики у сумі - 306 175,00 грн. та судовий збір в розмірі 3 076,70 грн., у зв'язку з чим 21.07.2014 р. був виданий виконавчий лист (ас. 6-8, 9-10). Встановлено, що відповідно до постанови ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві від 01.08.2014 р. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа Києво- Святошинського районного суду Київської області № 2/369/996/14 (369/11028/13-к) від 21.07.2014 р. щодо стягнення з [PERSON] на користь позивачки [PERSON] коштів в сумі - 309 251,70 грн. При цьому, державним виконавцем надано 7-ми денний строк з моменту винесення постанови добровільно сплатити вказані кошти. Судом встановлено, що відповідачка до теперішнього часу в добровільному порядку заборгованість не погашає, рішення суду не виконує, грошові зобов'язання перед позивачкою не виконанно. Згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Основними засадами судочинства є обов'язковість рішень суду (ч. 3 ст. 129 Конституції України). Судом встановлено, [PERSON] просила суд та в судовому засіданні її правонаступник - [PERSON] підтримала вимоги про стягнення суми недоотриманого доходу в розірі 415 572 грн. та три відсотки річних в розмірі 27 580,92 грн. у зв'язку з спливом терміну добровільного виконання судового рішення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO] померла [INFO] , спадкоємницею всього її майна, прав та обов'язків є її дочка [PERSON], що вбачається з копії спадкової справи (ас. 32-54). Згідно ч. 2 ст. 1230 ЦК України, до спадкоємця переходить право на стягнення неустойки (штрафу, пені) у зв'язку з невиконанням боржником спадкодавця своїх договірних обов'язків, яка була присуджена судом спадкодавцеві за його життя. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Проте, судом встановлено, що позовні вимоги подані в порядку ст. 22 (недоотриманий дохід) та ст. 625 (три відсотки річних) ЦК України. Таким чином, заявлені позовні вимоги виходять за межі прав спадкоємця в розумінні ст. 1230 ЦК України. Встановлено, що представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Проте, суд приходить до висновку про відмову в задовленні позову щодо стягнення коштів з недоотриманого доходу та трьох відсотків річних на користь правонаступника - спадкоємця [PERSON], виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 2 ст. 608 ЦК України, зобов'язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов'язаним з особою кредитора. Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Судом встановлено, що обсяг позовних вимог не стосуються виконання боржником основного зобов'язання, яке було задоволено, шляхом постановлення 03.04.2018 р. рішення Києво-Святошинським районним судом Київської області (ас. 6-8). Заявлені позовні вимоги є похідними, не є основним зобов'язання та не є зобов'язальними для спадкоємця в розумінні ст.ст. 526, 533, 629 ЦК України, у зв'язку з чим не можуть бути задоволенні на користь спадкоємця - правонаступника. Також, позовні вимоги містять посилання на ст. 22 ЦК України, що в судовому засіданні було підтримано представником [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Згідно ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є: доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Проте, в судовому засіданні не встановлено порушення будь-яких прав [PERSON] відповідачкою [PERSON] Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електронні докази й висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів у розумінні ст. 77-80 ЦПК України на підтвердження порушення її прав з боку відповідачки та підстави задоволення позовних вимог на її користь як правонаступника після смерті [PERSON] Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається представник позивача, як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного, відповідно ст. ст. 22, 526, 530, 625 ЦК України та

Outcome: dismissed