Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом і просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 104495,51 грн. за кредитним договором № б/н від 19.03.2013, яка складається: 7999 грн. заборгованість за кредитом, 86944,34 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом, 4100 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 4952,17 грн. штраф (процентна складова), судові витрати у розмірі 1600 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Направив заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, на адресу суду повернувся конверт з поштовою відміткою «за зазначеною адресою не проживає». Явка сторін судом визнавалась обов`язковою. Зважаючи на викладене суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Позивач зазначає, що між ним та відповідачем 19.03.2013 був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушив умови кредитного договору, укладеного між сторонами щодо своєчасної сплати коштів по кредиту, внаслідок чого станом на 31.12.2016 утворилася заборгованість у розмірі 104495,51 грн., а саме: 7999 грн. заборгованість за кредитом, 86944,34 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом, 4100 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 4952,17 грн. штраф (процентна складова). До позову позивачем додано копії документів під назвами: «Извлечение из Условий и правил предоставления банковских услуг», а також «Анкета-заявление о присоединении к Условиям и Правилам предоставления банковских услуг в ПриватБанке» (викладено не державною мовою). Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України «Про засади державної мовної політики» сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, допускається подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених цією регіональною мовою (мовами), з перекладом, у разі необхідності, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу. Згідно зі ст. 7 ЦПК України мова цивільного судочинства визначається статтею 14 Закону України «Про засади державної мовної політики». Відповідно до ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Позивачем не надано доказів того, що додані до позову докази складають між ним та відповідачем договір, який відповідає змісту, розміщеному на сайті позивача (про що вказано у позовній заяві). Зважаючи на це суд не може визнати ці докази допустимим, оскільки вони не відповідають законодавчо встановленій формі, яка не дає можливості належно відтворити їх зміст., а також визначити джерело походження. Інших доказів отримання відповідачем кредитних коштів не надано. Розрахунок заборгованості, доданий до позову, не дає підстав визначити фактичний момент надання та суму кредиту, а також нараховані відсотки, штрафні санкції тощо помісячно, відповідно до порядку, на який посилається позивач у позові (зазначені в позовній заяві «Тарифи Банку» до позову не додані). У позовній заяві вказано лише загальні суми заборгованості без розмежування за місяцями (роками), а також вказано розмір процентної ставки 36% на рік. Будь-яких доказів, що вказують на строк дії платіжної картки, на яку встановлено кредитний ліміт, суду не надано. Таким чином, суд не має змоги встановити яким чином кредитний ліміт у 300 грн. дав можливість нарахувати позивачем відповідачеві заборгованість у понад 100000 грн. Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1046 ЦК України закріплено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, позивачем не надано належних й допустимих доказів того, що відповідач отримав кредитні грошові кошти. Не надано й доказів укладення кредитного договору між сторонами із зазначенням всіх істотних умов. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст.ст. 257, 261, 266, 267 ЦК України,

Outcome: dismissed