Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Ейр Онікс» в якому просив, стягнути суму заробітної плати в розмірі 110373,95 грн. та середній заробіток за весь час затримки в розмірі 69464,76 грн. на користь позивача [PERSON]. В позовних вимогах позивач посилається на те, що згідно наказу № 152-к від 30.04.2013 р. він був прийнятий на посаду другого пілота повітряного судна Б-737. Наказом № 524-к від 17.12.2013 р. його звільнено з займаної посади за угодою сторін згідно ст.38 КЗпП України. Згідно довідки № 1454 від 27.12.2013 р. заборгованість відповідача по заробітній платі перед позивачем станом на 17.12.2013 року становить 73064,27 грн. та за невикористану відпустку 37 309,68 грн. При звільненні відповідач, в порушення вимог ст. 47 КЗпП України, не провів розрахунок та не виплатив всіх належних позивачу сум. За таких обставин представник позивача просить суд стягнути з відповідача на його користь невиплачену заробітну плату з врахуванням компенсації за невикористану відпустку у розмірі 110373,95 грн. та середній заробіток за весь час затримки при звільненні у розмірі 69464,76 грн.. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, зазначених в позові. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі не надав. Суд, з урахуванням думки представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи у відсутності представника відповідача, вважає можливим розглядати справу у його відсутність на підставі ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] працював у відповідача на посаді другого пілота повітряного судна Б-737 з 01.05.2013 року по 17.12.2013 року. Звільнено позивача з займаної посади з 17.12.2013 р. за його заявою, відповідно до ст. 38 КЗпП України (а.с.9). Вимоги ст. 47 КЗпП України передбачають, що власник або уповноважений ним зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства,установи, організації, провадиться в день звільнення. Також встановлено, що зазначений середній посадовий оклад позивача в позовній заяві в розмірі 34732,38 грн. є невірним та в судовому засіданні було здійснено перерахунок відповідно до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100. та встановлено, що розмір середнього посадового окладу позивача в день становить 1518,47 грн., розрахунок перевірено згідно відомостей та довідки долучених до матеріалів справи (а.с.11). Відповідно до вказаної довідки, заборгованість Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Ейр Онікс» по заробітній платі перед позивачем станом на 17.12.2013 р. складає 73064,27 грн. та за невикористану відпустку складає 37 309,68 грн.. Положеннями ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Разом з тим, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно положень ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із зазначеного, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача зазначеної заборгованості у розмірі 110373,95 грн. з урахуванням компенсації за невикористану щорічну відпустку, - підлягають задоволенню. Згідно до вимог ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, Також посилання представника позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості в якості компенсації за затримку по виплаті заробітної плати в розмірі 69464,76 грн. підлягає задоволенню частково, оскільки стороною позивача було невірно визначено розмір середньої заробітної плати наслідком чого став невірний розрахунок по визначенню розміру компенсації за затримку по виплаті заробітної плати. Враховуючи викладене та відповідно до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02. 1995 року № 100, середній заробіток, який підлягає стягненню з відповідача в якості компенсації за весь час затримки по виплаті заробітної плати з 18 грудня 2013 р. (наступний день після звільнення) по 12 лютого 2014 р.(день подачі вказаної позовної заяви) становить 59220,33 грн. = 1518,47 (середній посадовий оклад позивача в день) х 39 днів (кількість днів по затримці з виплати заробітної плати з дня звільнення). За встановлених обставин, суд вважає за можливе стягнути з відповідача суму у розмірі 59220,33 грн. (середньоденна зарплата 1518,47 грн. х 39 календарних днів затримки розрахунку). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial