Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Прокурор Михайлівського району Запорізької області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі головного управління Державного земельного агентства у Запорізькій області до [PERSON], Михайлівської районної державної адміністрації, реєстраційної служби Головного управління юстиції у Запорізькій області, [PERSON] про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку та скасування його державної реєстрації, за участю третьої особи державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області. В позові зазначено, що розпорядженням голови Михайлівської районної державної адміністрації № 583 від 23 грудня 2009 року затверджено технічну документацію із землеустрою та передано безоплатно у власність відповідача [PERSON] для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку, площею 2,0 га, із земель запасу Любимівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області. В подальшому на підставі вказаного розпорядження 28 грудня 2009 року відповідачу [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 468029, який був зареєстрований Запорізькою регіональною філією ДП «Центр ДЗК» за № 010927300145. Прокурор вважає зазначене розпорядження незаконним, оскільки воно було прийнято в порушення вимог ст. 118 ЗК України, без розроблення проекту відведення земельної ділянки, а лише за технічною документацією із землеустрою. Крім того, розпорядження голови Михайлівської районної державної адміністрації № 503 від 30 листопада 2009 року, яким було надано дозвіл відповідачу [PERSON] на замовлення розробки технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), орієнтовною площею 2,0 га, розташованої на території Любимівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, за межами населеного пункту, постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 03 червня 2013 року було визнано протиправним та скасовано. Також обставини щодо порушення вимог чинного законодавства при наданні земельної ділянки відповідачу [PERSON] були встановлені й вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 15 листопада 2011 року. Прокурор просить суд визнати незаконним та скасувати п.п. 1, 2, 4 розпорядження голови Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області № 583 від 23 грудня 2009 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу земельної ділянки» в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства [PERSON], передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки із земель запасу Любимівської сільської ради [PERSON] площею 2,0000 га ріллі, розташовану на території Любимівської сільської ради Михайлівського району, дозволу [PERSON] виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку; визнати недійсним державний акт серії ЯИ № 468029, виданий 28 грудня 2009 року [PERSON] на право приватної власності на земельну ділянку, площею 2,0000 га, у межах згідно з планом, яка розташована на території Любимівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 2323383300:07:001:0008, та скасувати його реєстрацію. В судовому засіданні прокурор позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що розпорядження голови Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області № 583 від 23 грудня 2009 року в частині щодо затвердження технічної документації та передачі у власність [PERSON] земельної ділянки, площею 2,0000 га, є незаконним та підлягає скасуванню, саме тому й державний акт на право приватної власності на землю, виданий на підставі вказаного розпорядження, повинен бути визнаний недійсним, а також скасована його державна реєстрація. В судовому засіданні представник позивача головного управління Державного земельного агентства у Запорізькій області позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача Михайлівської районної державної адміністрації Михайлівського району Запорізької області не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, на підставі раніше наданих заперечень. Також, в попередніх судових засіданнях представник відповідача Михайлівської районної державної адміністрації Михайлівського району Запорізької області [PERSON] позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що прийняте розпорядження повністю відповідає нормам чинного законодавства України, відповідач під час вирішення цього питання діяв в межах своїх повноважень і у спосіб, встановлений чинним законодавством. Дійсно, була виготовлена тільки технічна документація, а проект, передбачений ст. 118 ЗК України, не виготовлявся, однак скасування державного акту призведе до порушення прав відповідача [PERSON]. Крім того, в ст. 140 ЗК України наведено вичерпний перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку, і такої підстави як скасування рішення органу виконавчої влади, на підставі якого було видано державний акт на право власності на земельну ділянку, ЗК не передбачено. Також, оскаржуване розпорядження голови районної державної адміністрації є актом одноразового застосування і вичерпує свою дію фактом виконання, а тому не може бути скасовано після його виконання. В судове засідання представник відповідача [PERSON] [PERSON] не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Однак, в попередніх судових засіданнях представник відповідача [PERSON] [PERSON] позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що жодних порушень прав позивача, в інтересах якого прокурор звернувся до суду, з боку відповідача [PERSON] допущено не було. Так, дійсно [PERSON] отримала у власність земельну ділянку та відповідний державний акт на право власності на неї, але нею виготовлялась лише та документація, на яку вказувала Михайлівська районна державна адміністрація, тобто технічна документація на земельну ділянку, і проект відведення земельної ділянки не виготовлявся. До того ж, в теперішній час власником зазначеної в позові земельної ділянки є [PERSON], з ним [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки і договір зареєстрований у встановленому порядку. Крім того, в положеннях ст. 140 ЗК України наведено вичерпний перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку, і такої підстави як скасування рішення органу виконавчої влади, на підставі якого було видано державний акт на право власності на земельну ділянку, ЗК не передбачено. Також, оскаржуване розпорядження голови районної державної адміністрації є актом одноразового застосування і вичерпує свою дію фактом виконання, а тому не може бути скасовано після його виконання. В судовому засіданні представник відповідача реєстраційної служби Головного управління юстиції у Запорізькій області [PERSON] позовні вимоги щодо скасування державної реєстрації державного акту на право власності на земельну ділянку не визнала та пояснила, що до компетенції реєстраційної служби Головного управління юстиції у Запорізькій області не належать повноваження щодо безпосереднього здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, ці функції безпосередньо здійснюють районні, міськрайонні, міські управління юстиції Запорізької області в особі відповідних реєстраційних служб. Крім того, скасування державної реєстрації державного акту на право власності на земельну ділянку можливе лише в разі наявності первинної реєстрації у відповідному реєстрі, але в даному випадку така реєстрація взагалі відсутня, а стосовно відповідача [PERSON], то у нього право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, в зв'язку із чим і був внесений відповідний запис про державну реєстрацію речового прав на нерухоме майно земельну ділянку. Тому просить відмовити в задоволенні позову. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за адресою його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. При цьому суд враховує, що, у зв'язку з тимчасовою окупацією територій Автономної Республіки Крим та міста Севастополя діяльність органів державної влади України та здійснення ними владних повноважень є неможливими. Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року, у разі неможливості здійснювати діяльність на тимчасово окупованій території місце розташування державних органів, утворених відповідно до Конституції та законів України, визначається Кабінетом Міністрів України. Листом від 18 квітня 2014 року Михайлівське відділення УДППЗ «Укрпошта» повідомила суд про тимчасове призупинення приймання до пересилання поштових відправлень, адресованих одержувачам населених пунктів Автономної Республіки Крим та міста Севастополь. Тому, за таких обставин суд вважає за можливе застосувати виключний спосіб повідомлення відповідача [PERSON], який бере участь в даній справі, шляхом розміщення тексту повістки в мережі Інтернет на офіційному веб-порталі «Судова влада України» в розділі оголошень Михайлівського районного суду Запорізької області за адресою (http://mh.zp.court.gov.ua/sud0816/krim/), і визнає неявку відповідача неповажною, та вважає можливим ухвалити рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. В судове засідання представник третьої особи не з'явився, не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, жодних заперечень проти позову не зазначено. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 78 ЗК України, право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч.ч. 6 9 ст. 118 ЗК України (в редакції, яка діяла до 01 січня 2010 року, на момент виникнення правовідносин), громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою (далі Комісія). Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проект повертається заявнику у зазначений у цій частині строк. Підставою відмови у погодженні проекту може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається Комісією до відповідного органу земельних ресурсів для здійснення такої експертизи. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або Законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Відповідно до п. 1.4 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 № 43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 червня 1999 року за № 354/3647 (в редакції, чинній на момент видачі державного акту), державний акт на право власності на земельну ділянку та державний акт на право постійного користування земельною ділянкою видається на підставі рішення Кабінету Міністрів України, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських, міської, селищної, сільської ради, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій. Як встановлено в судовому засіданні, згідно розпорядження голови Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області № 503 від 30 листопада 2009 року надано дозвіл [PERSON] на замовлення розробки технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), орієнтовною площею 2 га, розташованої на території Любимівської сільської ради. Згідно висновку відділу Держкомзему у Михайлівському районі Запорізької області № 473 від 21 грудня 2009 року по технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON] для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Любимівської сільської ради Михайлівського району, який був підписаний заступником начальника відділу Держкомзему у Михайлівському районі Запорізької області [PERSON], відділом Держкомзему у Михайлівському районі Запорізької області погоджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON], загальною площею 2,0000 га, за рахунок земель господарського призначення (рілля) Любимівської сільської ради Михайлівського району для ведення особистого селянського господарства за дотримання умов чинного земельного законодавства та нормативних стандартів. Особливі умови відведення і користування земельною ділянкою санітарно-захисна зона навколо об'єкта, заборона на зміну цільового призначення. Згідно розпорядження голови Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області № 583 від 23 грудня 2009 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, та передано безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства земельні ділянки із земель запасу Любимівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області громадянам, в тому числі й [PERSON]. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 468029 від 28 грудня 2009 року, відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 2,0000 га, у межах згідно з планом, яка розташована на території Любимівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, призначена для ведення особистого селянського господарства. Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного між [PERSON] і [PERSON] 04 липня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 965, продавець [PERSON] передала (продала) нерухоме майно земельну ділянку у власність покупцю, а покупець [PERSON] прийняв (купив) це майно та сплатив за нього узгоджену сторонами грошову суму. Об'єктом договору є земельна ділянка, що характеризується наступними ознаками: місце розташування земельної ділянки Любимівська сільська рада Михайлівського району Запорізької області, за межами населеного пункту; площа земельної ділянки 2,0000 гектари; цільове призначення (використання) земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства; форма власності приватна власність; кадастровий номер 2323383300:07:001:0008. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на земельну ділянку, призначену для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Любимівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, кадастровий номер земельної ділянки 2323383300:07:001:0008, зареєстроване за [PERSON], підстава виникнення права власності договір купівлі-продажу від 04 липня 2012 року та державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 468029, виданий 28 рудня 2009 року. Разом із цим, згідно повідомлення головного управління Держкомзему у Запорізькій області від 14 січня 2011 року, в представленій на перевірку технічній документації із землеустрою відсутнє розпорядження голови районної державної адміністрації про надання або про передачу земельної ділянки у власність, що відповідно до заяви громадянина є підставою для набуття права власності на земельну ділянку. Проте, технічна документація із землеустрою містить розпорядження голови районної державної адміністрації від 30 листопада 2009 року №№ 500 506 «Про надання дозволу на замовлення розробки технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)», що є іншим видом документації із землеустрою згідно зі ст. 25 Закону України «Про землеустрій». Відповідно до ст.ст. 118, 123 ЗК України технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку розробляється в разі встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки, без зміни її цільового призначення, в інших випадках розробляється проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Отже, в разі відсутності технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), повинен розроблятись проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Відповідно до закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» від 17 червня 2004 року, наказу Державного комітету України по земельних ресурсах «Про затвердження [PERSON] проведення державної експертизи землевпорядної документації» від 03 грудня 2004 року № 391, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки за рахунок особливо цінних земель підлягає обов'язковій державній землевпорядній експертизі. Таким чином, представлена для перевірки, у визначеній складовій частині, технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку порушує Закон України «Про землеустрій» від 22 травня 2003 року, наказ Державного Комітету України по земельних ресурсах «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі від 04 травня 1999 року № 43, ст.ст. 118, 123 ЗК України, а також Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» від 17 червня 2004 року. Згідно повідомлення відділу Держкомзему у Михайлівському районі Запорізької області від 18 січня 2011 року, на підставі заяв [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] головою Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області було прийнято такі розпорядження: «Про затвердження матеріалів вибору місця розташування земельних ділянок та надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» № 246 від 01 липня 2009 року; «Про надання дозволу на замовлення розробки технічної документації із землеустрою» №№ 500, 503, 504, 505, 506 від 30 листопада 2009 року, якими надано дозвіл на замовлення розробки технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею по 2,0 га ріллі кожному із вищевказаних громадян; «Про надання дозволу на замовлення розробки технічної документації із землеустрою» № 560 від 16 грудня 2009 року, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), розташованих на території Любимівської сільської ради та надано дозвіл на замовлення розробки технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право власності на земельні ділянки; «Про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу земельної ділянки» № 583 від 23 грудня 2009 року, яким передано у власність земельні ділянки площею по 2,0 га ріллі кожному із вищевказаних громадян. Згідно матеріалів ґрунтовного обстеження колишнього колгоспу ім. Чапаєва (1985 рік) земельна ділянка, площею 10,00 га ріллі земель запасу Любимівської сільської ради, яка надана у власність громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] характеризується ґрунтами чорноземи звичайні мало гумусні неглибокі важко суглинкові агровиробнича група 61е. Згідно з наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 06 жовтня 2003 року № 245, ґрунти агровиробничої групи 61е відносяться до особливо цінних земель. Згідно повідомлення Любимівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області від 31 січня 2011 року, на території Любимівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області громадяни, в тому числі [PERSON], не мали у постійному користуванні земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства (особистого селянського господарства) із земель запасу Любимівської сільської ради. Згідно повідомлення головного управління Держкомзему у Запорізькій області від 07 лютого 2011 року, в травні 2009 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися із заявою до Михайлівської районної державної адміністрації про вибір місця розташування земельних ділянок, загальною площею 10,00 га, для ведення особистого селянського господарства на території Любимівської сільської ради Михайлівського району. Відповідно до вимог ст.ст. 118, 151 ЗК України громадянами були зібрані матеріали вибору земельної ділянки, погоджені зі територіальними органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів, містобудування і архітектури, охорони культурної спадщини, природоохоронними і санітарно-епідеміологічними. Згідно п. 7 ст. 118, у порядку, визначеному п. 10 ст. 151, після отримання позитивних висновків відповідних органів, про можливість відведення земельної ділянки для цілей, зазначених у заяві (клопотанні), відповідний орган державної влади або місцевого самоврядування в даному випадку Михайлівська районна державна адміністрація, згідно зі своїми повноваженнями, у двотижневий строк повинна розглянути матеріали вибору земельної ділянки і прийняти рішення про затвердження зазначених матеріалів та надати дозвіл на розроблення проекту відведення земельних ділянок, але замість цього голова Михайлівської районної державної адміністрації надав розпорядження №№ 500, 503, 504, 505, 506 від 30 листопада 2009 року «Про надання дозволу на замовлення розробки технічної документації із землеустрою». Ці розпорядження суперечать нормам чинного земельного законодавства, оскільки відповідно до ст. 118 ЗК України, рішення органу виконавчої влади щодо безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадян для ведення особистого селянського господарства із земель державної та комунальної власності приймається на підставі розробленого та погодженого відповідно до вимог законодавства проекту відведення земельної ділянки. Також в технічній документації відсутні розпорядження голови Михайлівської районної державної адміністрації надав розпорядження про надання або передачу земельних ділянок громадянам або матеріали, що підтверджують факти перебування даних земель у користуванні вищезазначених громадян. Крім того, ґрунтовий покрив земельної ділянки, площею 10,0 га, складається із ґрунтів агровиробничої групи 61е, які згідно наказу Державного комітету України по земельних ресурсах від 06 жовтня 2003 року № 245, відносяться до особливо цінних земель, і, відповідно до ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок особливо цінних земель підлягають обов'язковій державній експертизі. Згідно вироку Михайлівського районного суду Запорізької області від 15 листопада 2011 року, [PERSON], перебуваючи на посаді заступника начальника відділу Держкомзему у Михайлівському районі Запорізької області та з січня 2009 року виконуючи обов'язки начальника вказаного відділу, будучи службовою особою, неналежно виконував свої службові обов'язки через несумлінне ставлення до них, внаслідок чого були підготовлені п'ять розпоряджень голови Михайлівської районної державної адміністрації та затверджена технічна документація про передачу у власність [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] земельних ділянок, загальною площею 10,0 га, розташованих на території Любимівської сільської ради Михайлівського району, чим завдано шкоду державним інтересам у розмірі 128676 гривень 80 копійок, у вигляді незаконного відчуження державних земель (земель запасу) у приватну власність вказаних громадян. [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посадові посади у державних органах строком на 1 рік. На підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2011 році» від 08 липня 2011 року [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання. Зазначений вирок набрав чинності 01 грудня 2011 року Згідно постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 03 червня 2013 року, визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області № 503 від 30 листопада 2009 року «Про надання дозволу на замовлення розробки технічної документації із землеустрою». Зазначена постанова суду набрала чинності 02 липня 2013 року. Так, судом встановлено, що на час виникнення спірних правовідносин, тобто на час прийняття відповідачем Михайлівською районною державною адміністрацією Запорізької області розпорядження № 583 від 23 грудня 2009 року, земельна ділянка, площею 2,000 га, не могла бути передана у приватну власність відповідача [PERSON], оскільки за змістом ст. 118 ЗК України вбачається, що надання громадянам, зацікавленим в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, яка не перебувала у їх користуванні, відбувається за рішенням органу виконавчої влади, яке приймається на підставі розробленого та погодженого відповідно до вимог законодавства проекту відведення земельної ділянки, а у разі, якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації згідно із законом то після отримання позитивного висновку такої експертизи, тобто лише після дотримання такого визначеного законом порядку відповідач Михайлівська районна державна адміністрація Запорізької області в межах своїх повноважень могла прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Однак, зазначені вимоги законодавства при винесенні розпорядження голови Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області № 583 від 23 грудня 2009 року та при наданні у власність спірної частини земельної ділянки дотримані не були, проект відведення земельної ділянки відповідачем [PERSON] не розроблявся, не погоджувався з відповідними територіальними органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів, містобудування і архітектури, охорони культурної спадщини, природоохоронними і санітарно-епідеміологічними, на розгляд районної державної адміністрації не передавався і цим органом не розглядався, обов'язкова державна експертиза землевпорядної документації згідно із законом не проводилась, натомість відповідачем [PERSON] була виготовлена лише технічна документація. При цьому згідно тексту розпорядження голови Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області № 583 від 23 грудня 2009 року, зазначеним розпорядженням було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, та передано безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства земельні ділянки із земель запасу Любимівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області громадянам, в тому числі й [PERSON], але проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки не розглядався і рішення про його затвердження та надання на цій підставі земельної ділянки у власність відповідачу [PERSON] не приймалось. Таким чином, суд приходить до висновку, що підстав для затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства відповідача [PERSON], передачі їй безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки із земель запасу Любимівської сільської ради, площею 2,0000 га ріллі, розташованої на території Любимівської сільської ради Михайлівського району, та дозволу відповідачу [PERSON] виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку, не було, а оспорюване розпорядження голови Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області № 583 від 23 грудня 2009 року в цій частині є неправомірним, тому зазначене розпорядження в цій частині повинно бути визнане незаконним та підлягає скасуванню. Також, з урахуванням того, відповідач [PERSON] набула право власності на земельну ділянку, площею 2,0000 га, яка розташована на території Любимівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, призначена для ведення особистого селянського господарства, на підставі незаконного в цій частині розпорядження голови Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області № 583 від 23 грудня 2009 року, а чинним законодавством чітко визначено момент визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним, в даному випадку визнання незаконним та скасування розпорядження (підстава отримання державного акту), тому виданий на підставі цього розпорядження державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 468029 від 28 грудня 2009 року є недійсним. При цьому суд не може прийняти до уваги посилання представників відповідачів на те, що прийняте розпорядження повністю відповідає нормам чинного законодавства України, відповідач під час вирішення цього питання діяв в межах своїх повноважень і у спосіб, встановлений чинним законодавством, а в ст. 140 ЗК України наведено вичерпний перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку, і такої підстави як скасування рішення органу виконавчої влади, на підставі якого було видано державний акт на право власності на земельну ділянку, ЗК України не передбачено. Так, зазначені посилання представників відповідачів є безпідставними і необґрунтованими, оскільки, в позові ставиться питання не про припинення права власності на земельну ділянку, отриману у встановленому законом порядку, а про визнання незаконними підстав для набуття цього права внаслідок порушення вимог закону і визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку внаслідок порушення вимог закону при його отриманні. Положення ст.ст. 140, 143 ЗК України щодо припинення прав на землю застосовуються до правовідносин, коли особа правомірно набула право власності чи користування земельною ділянкою і в процесі її використання виникли підстави для припинення цих прав. При цьому, всупереч вимогам ст. 118 ЗК України проект відведення спірної земельної ділянки не розроблявся, державна експертиза не проводилась, висновок комісії з розгляду питань, пов'язаних із погодженням документації із землеустрою, не надавався, тому вбачається, що законних підстав для надання цієї земельної ділянки відповідачеві у власність не було. За таких обставин наведені вище посилання представників відповідачів є неприйнятним, оскільки захисту підлягає лише право власності, набуте на законних підставах. Так само судом не можуть бути прийняті до уваги посилання представників відповідачів на те, що оскаржуване розпорядження є актом одноразового застосування і вичерпує свою дію фактом виконання, а тому не може бути скасовано після його виконання. В цьому випадку суд враховує положення рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року «У справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування)», відповідно до п. 5 якого Конституційний Суд України прийшов до висновку, що зі змісту частини другої статті 144 Конституції України та частини десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку. А положення щодо неможливості скасування чи змінення ненормативних правових актів органу місцевого самоврядування, які є актами одноразового застосування та вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, стосуються лише їх подальшого скасування чи змінення самим органом місцевого самоврядування після їх виконання. Крім того, не підлягає задоволенню заявлені позовні вимоги в частині скасування реєстрації державного акта на право власності на земельну ділянку, оскільки дана вимога не належить до передбаченого законом способу захисту порушеного права, оскільки не узгоджується з положеннями Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яким передбачена певна процедура реєстрації права власності чи права постійного користування на нерухомість, до складу якої входять також земельні ділянки. Так, згідно положень ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Записи скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними. Отже, нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено скасування державної реєстрації прав на земельну ділянку, а не реєстрації державного акту, тобто, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації права на земельну ділянку, а не реєстрації державного акту. Крім того, належне районне управління юстиції в особі відповідної реєстраційної служби, до безпосередніх повноважень якого належить здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, в якості співвідповідача у справі за даним позовом взагалі не заявлявся, а був заявлений неналежний з цього питання відповідач реєстраційна служба Головного управління юстиції у Запорізькій області, до компетенції якої не належать повноваження щодо безпосереднього здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, в частині визнання незаконним та скасування п.п. 1, 2, 4 розпорядження голови Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області № 583 від 23 грудня 2009 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу земельної ділянки» в частині: затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства [PERSON]; передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки із земель запасу Любимівської сільської ради [PERSON] площею 2,0000 га ріллі, розташовану на території Любимівської сільської ради Михайлівського району; дозволу [PERSON] виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку; а також визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 468029, виданий 28 грудня 2009 року на ім'я [PERSON] на право приватної власності на земельну ділянку, площею 2,0000 га, у межах згідно з планом, яка розташована на території Любимівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, призначена для ведення особистого селянського господарства, а в іншій частині позову необхідно відмовити.

Outcome: partial