Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Представник позивачів [PERSON] звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 12 березня 2011 року ним, що діє в інтересах [PERSON], [PERSON] та [PERSON], з відповідачем [PERSON] укладений договір купівлі-продажу ? частини житлового будинку [ADDRESS], зареєстрований приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 514. Відповідно до цього договору відповідач зобов'язалась прийняти у власність 1/2 частину житлового будинку з частиною відповідних надвірних будівель, розташованих на земельній ділянці розміром 1585 кв.м. за зазначеною адресою. Продаж частини будинку за домовленістю сторін відбувся за 176000,00 грн., але з розстрочкою платежу. В день укладення договору відповідачем було сплачено 156000 грн., залишок суми в розмірі 20000 грн. відповідач за умовами договору повинен сплатити до 12 березня 2012 року рівними частинами щомісячно до повної сплати зазначеної суми. Право власності на цю частину житлового будинку виникає у відповідача з моменту повної сплати суми розстрочки та державної реєстрації договору купівлі-продажу. До здійснення повного розрахунку частина будинку не підлягає державній реєстрації та залишається у володінні позивачів, які несуть ризик нещасного випадку. Відповідачем не здійснено жодного платежу відповідно до умов договору. 06 травня 2012 року ним особисто відповідачу надано письмову вимогу про сплату боргу за будинок в розмірі 20000 грн. протягом 30 календарних днів. Однак до теперішнього часу борг сплачено не було. На теперішній час в спірному будинку відповідач не мешкає, а надає в оренду іншим особам, отримуючи за це певні кошти. Представник позивачів у позов посилається на те, що невиконання відповідачем умов договору призводить з його боку до витрат (автомобільний транспорт, розшук відповідача та інше, комунальні платежі). В період з 2011 року до 2013 року частину спірного житлового будинку, в якому до продажу було здійснено капітальний ремонт, було приведено в нежилий стан мешканцями, яким відповідач надав його в оренду. Відповідно до статей 390, 394 Цивільного кодексу України, власник майна при витребуванні майна із незаконного володіння має право вимагати від відповідача затрати на ремонт частини будинку, комунальних платежів, передачі всіх доходів від майна, які він отримав та міг отримати від його володіння. Таким чином, представник позивачів у позов зазначав, що відповідач завдала моральної шкоди на суму 10000 гривень. З назначених підстав [PERSON] просив стягнути з відповідача заборгованість за договором купівлі-продажу частини будинку [ADDRESS] в розмірі 20000 грн., моральні витрати на суму 10000 гривень та всі судові витрати. У судовому засіданні представник позивачів, за довіреністю - [PERSON], уточнив позовні вимоги и просив суд стягнути на користь позивачів заборгованість в розмірі 20000,00 грн. за договором купівлі-продажу та сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 300 грн. Відповідач уточнений позов визнав. Згідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені таки факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 12 березня 2011 року представником позивачів [PERSON], який діяв від імені позивачів з відповідачем, укладено договір купівлі-продажу частини будинку [ADDRESS], зареєстрований приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 514 (а.с.10,11). Відповідно до договору відповідач зобов'язався прийняти у власність 1/2 частину житлового будинку з частиною відповідних надвірних будівель, розташованих на земельній ділянці розміром 1585 кв.м. (кадастровий номер 6312090001:706002:0043) по [ADDRESS]. Продаж частини будинку за домовленістю сторін відбувся за 176000,00 грн. (сто сімдесят шість тисяч гривень 00 коп.), але з розстрочкою платежу. В день укладення договору відповідачем було сплачено 156000 грн., залишок суми в розмірі 20000 грн. Відповідач за умовами договору повинен був сплатити до 12 березня 2012 року рівними частинами щомісячно до повної сплати зазначеної суми. Право власності на цю частину житлового будинку виникає у відповідача з моменту повної сплати суми розстрочки та державної реєстрації цього договору, відповідно до статей 182, 210, 334 Цивільного кодексу України. До здійснення повного розрахунку частина будинку не підлягає державній реєстрації та залишається у володінні позивачів, які несуть ризик нещасного випадку. Невиконання умов договору є підставою для розірвання договору у визначеному законодавством України порядку. Станом на час розгляду справи відповідачем не здійснено жодного платежу відповідно до умов договору купівлі-продажу. 06 травня 2012 року представником позивачів відповідачу особисто було надано письмову вимогу про сплату боргу за будинок в розмірі 20000 грн. протягом 30 календарних днів (а.с.6), яка не виконана. У відповідності до вимог ст. 695 Цивільного кодексу України, договором про продаж товару в кредит може бути передбачено оплату товару з розстроченням платежу. Істотними умовами договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу є ціна товару, порядок, строки і розміри платежів. Якщо покупець не здійснив у встановлений договором строк чергового платежу за проданий з розстроченням платежу і переданий йому товар, продавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення проданого товару. Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. У відповідності до вимог ст. 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. За правилом ч. 3,4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи обставини, на які позивач посилався у позові, як на підстави своїх уточнених вимог, - обґрунтовані і відповідачем не оспорюються. З зазначених підстав, суд вважає, що відповідач повинен відшкодувати заборгованість в розмірі 20000 грн. за договором купівлі-продажу частини будинку [ADDRESS], зареєстрований приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 300 грн., оплата якого підтверджується квитанціями (а.с.1,2). Враховуючи викладене вище, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються уточнені позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що уточнений позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє підтвердження в ході судового засідання. Визнання відповідачем уточненого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved