Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

Представник позивача, звернувшись до суду посилається на те, що відповідно до укладеного договору № IFJWGI0000003881 від 14 березня 2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 236400 грн. зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14 березня 2023 року. Згідно заяви позичальниці кредитний договір переведено з валюти гривня в валюту долар США. Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 41747,62 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В забезпечення виконання зобовязання за вищевказаним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки. В порушення умов кредитного договору [PERSON] свої зобовязання не виконала, внаслідок чого в неї виникла заборгованість в розмірі 80619,01 доларів США, яка складається з 17321,57 доларів США заборгованості за кредитом; 3,62 доларів США заборгованості за відсотками та 63293,82 доларів США пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість в розмірі 17325,19 доларів США, що станом на 03 квітня 2017 року складає 468126,63 грн. В процесі розгляду справи відповідачем [PERSON] подано зустрічний позов в якому він посилається на те, що дійсно в забезпечення виконання зобовязання за договором № IFJWGI0000003881 від 14 березня 2008 року між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір поруки. Проте пізніше між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду від 23 жовтня 2008 року до вищевказаного договору про іпотечний кредит, згідно якої було змінено валюту зобов»язання з гривні на долар США. Стверджує, що вказана зміна зобовязання було здійснена без його згоди як поручителя та призвела до збільшення обсягу його відповідальності. Тому просить визнати зобовязання, що виникло з договору поруки таким, що припинило свою дію ще з моменту підписання додаткової угоди, тобто з 23 жовтня 2008 року. В судовому засіданні позивач за первісним позовом позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Проти задоволення зустрічного позову заперечив, подав додаткові пояснення та вказав, що відповідно до п.1.5 Договору поруки, поручитель дав згоду на зміну умов договору про іпотечний кредит без додаткового погодження змін із ним, тому зустрічний позов є безпідставним, просить в його задоволенні відмовити, первісний позов задовольнити повністю. Представник відповідача в судовому засіданні частково заперечив щодо позовних вимог за первісним позовом, про що подав заперечення та додаткові пояснення, які підтримав у судовому засіданні посилаючись на те, що дійсно в забезпечення виконання зобовязання за укладеним 14 березня 2008 року договором № IFJWGI0000003881 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], між ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON], того ж дня та було укладено договір поруки. Про те, що позичальник не виконує умов укладеного договору йому відомо не було, письмових та усних претензій йому не пред»являли. Із отриманої позовної заяви йому стало відомо, що між Банком та [PERSON] крім основного кредитного договору 23 жовтня 2008 року було підписано додаткову угоду до договору про іпотечний кредит, згідно якої було змінено валюту зобов»язання з гривні на долар США. Крім того, банк раніше вже звертався до суду із позовом про звернення стягнення заборгованості за даним кредитним договором і згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 17 жовтня 2012 року звернуто стягнення на квартиру в м. Коломия по вул. Довженка 1/25, яка на праві власності належала [PERSON], шляхом продажу предмету іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № IFJWGI0000003881 від 14 березня 2008 року, згідно договору іпотеки укладеного того ж числа в забезпечення виконання зобов»язань. Вважає, що таким чином банк змінив строк виконання основного зобовязання та не пред'явив до нього вимоги протягом шести місяців від дня настання цього строку, тобто від 17 жовтня 2012 року. Просить в задоволенні первісного позову в частині стягнення із нього суми заборгованості за кредитним договором відмовити, зустрічний позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] будучи неодноразово повідомленою, по останньому відомому місцю проживання про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд до відома не поклала. Проаналізувавши матеріали справи, взявши до уваги письмові заперечення сторін та пояснення відповідача, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що між сторонами 14 березня 2008 року укладено іпотечний кредитний договір № IFJWGI0000003881 згідно якого [PERSON] отримала грошові кошти у розмірі 236400 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14 березня 2023 року (а.с. 16-19). Згідно договору іпотеки відповідачка надала в іпотеку нерухоме майно, квартиру в [ADDRESS], яка належала їй на праві власності. В забезпечення виконання зобовязання за договором № IFJWGI0000003881 від 14 березня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки (а.с.25-26). 23 жовтня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено додаткову угоду до договору про іпотечний кредит від 14 березня 2008 року, згідно п. 8.1 якого, Банк зобовязується на дати «позичальнику» кредитні кошти на строк з 23.10.2008 року по 14.03.2023 року у розмірі 41747,62 доларів США на придбання нерухомості зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 20-22). Банк свої зобовязання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість відповідачка [PERSON] протягом дії договору систематично порушувала його умови, внаслідок чого станом на 03 квітня 2017 року виникла заборгованість у сумі 17325, 19 доларів США. Відповідно до\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі\~статтею 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини четвертої\~статті 559 ЦК України\~порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. За час розгляду справи, було встановлено, що 17 жовтня 2012 року рішенням Коломийського міськрайонного суду в справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення, позов задоволено, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № IFJWGI0000003881 від 14 березня 2008 року звернено стягнення на квартиру основного боржника. Заборгованість відповідачки [PERSON] в розмірі 17325,19 доларів США підтверджується поданим позивачем за первісним позовом розрахунком та ніким не спростована. За змістом частини четвертої\~статті 559 ЦК України\~порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Відповідно до частини першої\~статті 251 ЦК України\~строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша\~статті 252 ЦК України). Із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті\~251,\~252 ЦК України). У договорі поруки, укладеному між банком та [PERSON] строк дії поруки визначено до моменту припинення забезпеченого нею зобовязання. Строк виконання основного зобов'язання було змінено, оскільки ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до [PERSON] про звернення стягнення, та рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 жовтня 2012 року в рахунок погашення заборгованості за спірним кредитним договором звернено стягнення на квартиру. Таким чином, на момент звернення до суду із цим позовом порука [PERSON] припинилася, оскільки позивач за первісним позовом не звернувся в шестимісячний строк з позовом до поручителя, тому вимога у частині стягнення заборгованості з [PERSON] не підлягає задоволенню. Відповідно до\~статті 553 ЦК України\~за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно до\~статті 559 ЦК України\~порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Тобто, закон пов'язує припинення договору поруки, на підставі частини першої\~статті 559 ЦК України, зі зміною основного зобов'язання за відсутності на це згоди поручителя та зумовленим такою зміною збільшенням обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких умов основного зобов'язання, забезпеченого порукою. Так, зміна умов зобов'язання, забезпеченого порукою, без згоди поручителя може припинити поруку лише у випадку, коли зазначене призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя за забезпеченим порукою зобов'язанням. Виходячи з результату аналізу зазначеної правової норми, порука припиняється за наявності двох умов: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання; ці зміни призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Зокрема, до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає у разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки або зміни зміни схеми погашення кредиту в бік збільшення тощо. Враховуючи умови додаткової угоди до кредитного договору, яку було підписано між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 23 жовтня 2008 року і змінено валюту з гривні на долари, суд вважає, що обсяг відповідальності поручителя збільшено без його згоди, оскільки укладаючи договір поруки поручитель зобовязувався відповідати перед Кредитором по договору про іпотечний кредит, згідно якого Позичальник отримала та зобовязалась повернути грошові кошти в сумі 236400 грн. Внаслідок зміни валюти зобовязання, заборгованість Позичальника перед банком лише за тілом кредиту зросла до 468126,63 грн., що очевидно свідчить про збільшення обсягу відповідальності. Тому суд доходить висновку, що порука позивача за цим правочином припинилася ще і в силу норми частини першої\~статті 559 ЦК України. Не заслуговують на увагу доводи первісного позивача, що\~договором поруки передбачено, зокрема, можливість зміни умов кредитного договору без додаткового погодження поручителя, оскільки\~згода поручителя на збільшення обсягу своєї відповідальності має бути очевидною і наданою у спосіб, передбачений договором поруки. Випадкова поінформованість поручителя про внесення змін до основного зобов'язання і навіть відсутність з його боку заперечень про збільшення обсягу його відповідальності не може розглядатись як надання ним згоди на такі зміни, доказів про надання відповідачем [PERSON] згоди, у визначений законом та умовами укладеного між сторонами договору спосіб, на збільшення обсягу його відповідальності, судом не отримано, а отже зустрічний позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі наведеного та ст. ст. 553, 559, 598, 1050. 1054,

Outcome: partial