Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Прокурор Городнянського району звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] 1870 грн 11 коп як витрати понесені закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] Заявлені вимоги мотивовані наступним. 10.09.2013 року о 00 год. 55 хв. відповідач [PERSON], перебуваючи в господарстві [PERSON], розташованому по [ADDRESS], умисно [PERSON] один удар ножем у праву половину грудей, у результаті чого завдав останньому тілесних ушкоджень, які відносяться до легкого ступеня тяжкості. Дії [PERSON] кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України. 20.01.2014 року Городнянський районний суд визнав винним [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. При цьому на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] у хірургічному відділенні Городнянської ЦРЛ витрачено 1870 грн 11 коп і такі кошти мають бути відшкодовані винним закладу охорони здоров'я. У судовому засіданні представник прокуратури та представник Городнянської ЦРЛ позовні вимоги підтримали та не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих причин, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином (а.с.20-21а). Відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно вимог ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення, встановивши обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, з'ясувавши характер та взаємовідносини сторін, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення. Судом встановлено, що 10.09.2013 року о 00 год. 55 хв. [PERSON], перебуваючи в господарстві [PERSON], розташованому по [ADDRESS], умисно [PERSON] один удар ножем у праву половину грудей, у результаті чого завдав останньому тілесних ушкоджень, які відносяться до легкого ступеня тяжкості. Дії [PERSON] кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України. 20.01.2014 року Городнянський районний суд визнав винним [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України (а.с.6-7). Згідно довідки, засвідченої підписом заступника головного лікаря Городнянської ЦРЛ № 0219/2265 від 03.12.2013 року (а.с.4), на лікування потерпілого [PERSON] з 10.09.2013 по 19.09.2013 року витрачено закладом охорони здоров'я 1870 грн 11 коп. Відповідно до ч.1 ст. 1206 Цивільного кодексу України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. За змістом наведеної норми права відповідальність за відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на винного при заподіянні шкоди як умисними, так і необережними діями. Розрахунок витрат наданий Городнянською ЦРЛ відповідають положенням пункту 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. На підставі вказаного, враховуючи, що названий лікувальний заклад є державним закладами охорони здоров'я, що фінансуються за рахунок відповідного місцевого бюджету, суд дійшов висновку, що стягнуті із відповідача кошти підлягають зарахуванню до місцевого бюджету на рахунок відкритий державним казначейством.

Outcome: approved