Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

Представник позивача звернулась з вказаним позовом посилаючись на те, що позивач [PERSON] , є власником житлового будинку [ADDRESS] . Його право власності на вищезазначений житловий будинок підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.02.2019 року. Відповідачі з 2000 року і по теперішній час не проживає у вказаному будинку. Позивач в судове засідання не з`явився, його інтереси представляла адвокат Кушнеренко Т.В., яка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідачі в судове засідання не з`явились з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. Суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та докази по справі в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.02.2019 року №154876907, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до акту фактичного проживання у вказаному житловому будинку виданого А.Нова селищною радою, сини позивача [PERSON] , відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] , зареєстровані але фактично з 2000 року не проживають в житловому будинку [ADDRESS] . За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У ст. 1 першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Принцип непорушності (недоторканності) закріплений і у статтях 319, 326 ЦК України. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які є синами позивача не проживають у вказаному будинку з 2000 року, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved