Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

Представник позивача Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Шепелюк Ріта Юріївна про скасування права власності, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, знесення самочинного будівництва. Представник позивача Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської областіу судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням справу розглянути без її участі в судовому засіданні, позовні вимоги підтримує. В судове засідання відповідач не з`явився, був повідомлений належним чином судовими повістками,про що свідчить поштові повідомлення, які повернуті до суду з відмітками через не запит, причини неявки суду не відомі. В судове засідання представник Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. В судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] не з`явилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. В судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Шепелюк Р.Ю. не з`явилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючими підставами. На території смт. Сергіївка по вулиці Чорноморська, 30, розташована будівля, яка належить гр. [PERSON] на підставі свідоцтва про власності від 12 березня 2002 року № 39, видане виконкомом Сергіївської селищної ради, зареєстрованого комунальним підприємством «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» 26.07.2005 року, реєстраційний номер 11518019. Згідно технічного паспорту від 25.05.2005 року, виданого Білгород-Дністровським бюро технічної інвентаризації, інвентаризаційна справа № 170, вказана будівля складається з: літ. А- бар «[INFO]», І - замощення та літньої площадки. Комісією Сергіївської селищної ради 09.11.2017 року було встановлено, що відповідач [PERSON] самовільно збудував на місці літної площадки перший та другий поверхи бару «[INFO]» з порушенням будівельних норм та правил та екологічних вимог. Дозвіл на будівництво на місці літної площадки першого та другого поверхів бару «[INFO]» відповідачу [PERSON] не видавався. При цьому було встановлено, що 05 жовтня 2017 року державним реєстратором Шеплоцькою Христиною Богданівною комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з розділу), індексний номер: 37468260 від 09.10.2017 року, було внесено запис в реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 22723945 на кафе-бар, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 295,4 кв.м. на ім`я [PERSON] . Підставою я права власності є -технічний паспорт, виданий 04.10.2017 року ТОВ «ПІВДЕНЬЖИТЛОБУД»; -довідка № 12-21 від 04.10.2017 року, видана ТОВ «ПІВДЕНЬЖИТЛОБУД»; -свідоцтва про право власності від 13.09.2002 року, видане виконкомом Сергіївськоїселищної ради м. Білгород-Дністровського Одеської області. Вказана реєстрація права власності проведена з порушенням вимог чинного законодаства, що відповідно стало підставою для залучення комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» у якості відповідача, з наступних підстав. Згідно з ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме та їх обтяжень» від 01.07.2004 року (зі змінами), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення цих відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тож, державою фактично визнавалось право власності на вищевказаний об`єкт за [PERSON] свідоцтво про право власності було належним чином зареєстровано Білгород-Дністровським бюро технічної інвентаризації 13 серпня 2002 року у реєстровій книзі № 11 за реєстрованим номером № 13. Однак, у зв`язку з проведеною реконструкцією вказаного бару та уникнення процедури отримання відповідної декларації від інспекції державного будівельного контролю, [PERSON] звернувся до ТОВ «Південьжитлобуд» та виготовив новий технічний паспорт, згідно якого будівля бару «[INFO]» стало двоповерховою. При цьому по невідомим причинам, було змінено назву об`єкту нерухомого майна з бар «[INFO]» на кафе-бар. Відповідно до п.58 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна у разі, коли в документах, що подаються для такої реєстрації, відсутні відомості про технічні характеристики з об`єкта, також подається технічний паспорт на такий об`єкт. За бажанням заявника у разі зміни технічних характеристик об`єкта нерухомого майна для державної реєстрації права власності на такий об`єкт може бути подано технічний паспорт, що містить актуальні відомості про технічні характеристики об`єкта, незалежно від наявності таких в документах, що подаються для відповідної реєстрації. У разі коли зміни технічних характеристик об`єкта нерухомого майна відбулися у зв`язку з проведенням будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення, також документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. У випадках, передбачених абзацами першим та другим цього пункту, державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав до Державного реєстру прав вносить відомості про об`єкт нерухомого майна відповідно до технічного паспорта на такий об`єкт та документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів. У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі. Згідно свідоцтва про права власності від 13.09.2002 року та технічного паспорту від 25.05.2005 року будівля складається з: літ. А - бар «[INFO]», І - замощення та літньої площадки, т.б. одноповерхова будівля. А відповідно з технічним паспортом від 04.10.2017 року кафе-бару вже є двоповерховою будівлею. Тож, наявний факт проведення реконструкції об`єкту нерухомого майна за відсутності будь-якого дозволу від органів місцевого самоврядування та відсутності документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Факт реконструкції також підтверджується листом Відділу державного архітектурно - будівельного контролю виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради № 164 від 19.12.1017 року, який зареєстрований у книзі вхідної кореспонденції Сергіївської селищної ради 27.12.2017 року за № 01-15/1245. Натомість, одним з документів, який був підставою виникнення права власності є довідка, видана товариством з обмеженою відповідальністю «Південьжитлобуд» вих. № 12-21 від 04.10.2017 року, згідно якої площа змінена у зв`язку з уточненням лінійних розмірів та площ приміщеньі не належить до самочинного будівництва та не являється реконструкцією згідно п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна. Згідно п. 3.2. вказаної Інструкції, відсутнє вказування, що добудова другого поверху не є самочинним будівництвом, в той час як фактичне змінення площі бару «Галеру» відбулось за рахунок добудови другого поверху, що відповідно до чинного законодавства є реконструкцією та потребує отримання документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Відповідно до п. 11. Інструкції про порядок проведення інвентаризації об`єктів нерухомого майна (Порядок унесення поточних змін до інвентаризаційних документів), передбачено, що у разі виявлення змін щодо складу, технічного стану, власників будинків тощо, суб`єкти господарювання вносять до інвентаризаційних документів відповідні виправлення та доповнення. При наявності змін технічний паспорт замінюється на новий зпозначкою про це в старому технічному паспорті, який залишається у замовника. Матеріал має бути сконцентрований в одній інвентаризаційній справі. У 2005 року Білгород-Дністровським бюро технічної інвентаризації вже була заведена інвентаризаційна справа за № 170 на бар «[INFO]», розташований за адресою: [ADDRESS] , але власник, з метою уникнення належного оформлення документів, у зв`язку з самочинним будівництвом, звернувся до товариства з обмеженою відповідальністю «Південьжитлобуд» хоча повинен був звернутися до комунального підприємства «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації», де зберігається інвентаризаційна справа на вищевказаний об`єкт. При цьому також було встановлено, що вказаний об`єкт нерухомості 17.10.2017 був проданий третьої особі [PERSON] по Ѕ частці на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Шепелюк Р.Ю., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстраційним номером 1437 та договору купівлі-продажу, посвідченого Шепелюк Р.Ю., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстраційним номером 1440, у зв`язку з чим вказану особу залучили до участі у справі як третю особу. Органи місцевого самоврядування, згідно пп.3 п. б ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», здійснюють у встановленому порядку державний контроль за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об`єктів, а також заподіяти шкоди навколишньому середовищу. Відповідно до п.1 ст. 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, і істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до п. 7 ст. 376 Цивільного кодексу України, У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесеннюза рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, Сергіївська селищна рада вживала заходи досудового врегулювання спору шляхом безпосереднього звернення до відповідача [PERSON] з проханням припинити самочинне будівництво, конструкцію, що мабуть й стало в подальшому приводом для укладання договорів купівлі - продажу кафе-бару «[INFO]». Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві зазначаються відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову, тож позивач повідомляє, що 10.01.2018 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна та заборони дії, а саме будь-які будівельні роботи по самочинному будівництву та реконструкції об`єкту нерухомого майна а саме кафе-бару, розташованого за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 1373103151103. Відповідно до п.8 ч.3 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві, крім переліку інших доказів, що додаються до заяви мають бути зазначені докази, які не подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, все це підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: акту обстеження від 09.11.2017 року, лист відділу ДАБК № 164 від 19.12.2017 року, інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна № 110073648 від 09.01.2018 року. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст.3 ЦПК України, кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», визначено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК України, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Вимогами статті 216 ЦК України, встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Разом з тим, відповідно до вимогст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Отже, положення статті 204 ЦК України закріплюють презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обовязки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі спростування презумпції правомірності договору (в даному випадку, у звязку зі скасуванням судового рішення) всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, не можуть здійснюватись та породжувати будь-які правові наслідки. З огляду на вказане, суд вважає, що укладений договор купівлі-продажу не може породжувати будь-яких правових наслідків, а відтак їх необхідно визнати недійсними. Із цих підстав скасуванню підлягає і реєстрація права власності. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Пунктом 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» передбачено, що позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК, статтею 103 ЗК. Частина 1, 2, 4 статті 376 ЦК України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області щодо скасування права власності, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, знесення самочинного будівництва є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За подання вищезазначеного позову Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області було сплачено судовий збір у розмірі 1600 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1534. Разом із цим, судовий збір, який необхідно було сплатити позивачу становить 5124,00 грн., який суд встановив з наступного розрахунку. Відповідно до ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка поданаюридичною особою,ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява. Згідно ч.3 ст.6 ЗУ «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Враховуючи те, що у позові заявлено три вимоги немайнового характеру, судовий збір, якій підлягав сплаті позивачем за його подання, становить 5124,00 грн. Таким чином з відповідача [PERSON] на користь Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2481, 00 грн. та з Сергіївської селищної ради на користь держави судовий збір у розмірі 3524, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved