Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом, в якому прохає визнати за позивачем право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності КСП «Прогрес» Олександрійського району Кіровоградської області, розміром 7,49 в умовних кадастрових гектарах, посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН № 407242, виготовленого на підставі рішення Олександрійської райдержадміністрації від 26 листопада 1996 року, в порядку спадкування після смерті [PERSON], за рахунок земель колективної власності колишнього КСП «Прогрес» земельної ділянки № 745 площею 5,17 га. Своє прохання мотивує тим, що [INFO] року померла її мати - [PERSON], яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Після смерті матері відкрилася вказана спадщина. Позивач є єдиним спадкоємцем по закону. В жовтні 2014 року вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилося після смерті матері. Постановою нотаріуса було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючого документу (сертифікату на право на земельну частку (пай). Тому вона вимушена звернутися до суду з позовною заявою. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги. Представник відповідача позов визнав повністю. Прохає не покладати на них судові витрати пов'язані з розглядом справи, оскільки відсутня вина відповідача у відсутності правовстановлюючого документу. Представник третьої особи не заперечує проти задоволення позову. Пояснила, що при розпаюванні земель проводилося розподілення за принципом однакової площі на одного члена КСП. А при розподілі в натурі враховувалася родючість земель та їхнє розташування, тому існує різниця між розмірами вказаними в сертифікаті та розмірами ділянки в натурі. Вказана ділянка уже виділена, оскільки здавалась в оренду до оформлення спадкоємцями своїх прав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Згідно п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (статті 1261, 1268 ч. 3 ЦК України). З свідоцтва про смерть [PERSON] вбачається, що вона померла [INFO] р. Свідоцтвом про народження та свідоцтвом про одруження позивача підтверджується, що померла була її матір'ю. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, про що свідчать довідка Новопразької селищної ради № 2755 від 10 жовтня 2014 р. про те, що за нею закріплена земельна частка (пай) за № 745 площею 5,17 га згідно схеми розподілу земель колективної власності колишнього КСП «Прогрес» Новопразької селищної ради; лист в.о. начальника управління Держземагенства в Олександрійському районі № 01-11/2700 від 01.10.2014 р. про те, що на ім'я [PERSON] було виготовлено дублікат сертифікату на земельну частку (пай) від 9.03.2002р. серії РН № 407242 на підставі рішення Олександрійської райдержадміністрації від 26.11.1996 року № 481-р, який посвідчує право на земельну частку (пай) розміром 7,49 умовних кадастрових гектарів, яка перебувала у колективній власності колишнього КСП «Прогрес» на території Новопразької селищної ради; дублікат сертифікату на даний час являється виданим. На теперішній час дублікат сертифікату втрачено. Через відсутність правовстановлюючого документу нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Довідкою Новопразької селищної ради Олександрійського району підтверджується, що позивач на момент смерті матері була зареєстрована з нею з 26.04.1985 року до 28.07.1999 року, що підтверджує факт прийняття нею спадщини. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Судові витрати понесені позивачем на сплату судового збору не підлягають компенсації, оскільки вона їх понесла зі своєї вини.

Outcome: approved