Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON]. 07.03.2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. До початку проведення підготовчого судового засіданні від відповідача - [PERSON], надійшла заява про визнання позову. Одночасно з цим від представника позивача - [PERSON], надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Встановлено, що представник позивача - [PERSON], звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб укладений між відповідачем - [PERSON], та позивачкою - [PERSON] Вимоги обґрунтовані тим, що спільне життя з відповідачем у позивачки не склалось, і вони не проживають разом як подружжя. Представник позивача зазначає, що на примирення з відповідачем позивачка не згодна. Представник позивача також просить після розірвання шлюбу залишити позивачці її шлюбне прізвище «[PERSON]». В судове засідання представник позивача не з'явилась, подала до суду заяву в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач подав заяву про визнання позову. На підставі ст. 247 ч. 2 ЦПК України справа розглянута за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. У відповідності до положень ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання відповідачем позову. Суд дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного. Судом встановлено наступне. Сторони зареєстрували шлюб 25.05.1991 р. у Калинівській селищній раді Васильківського району Київської області. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах суд приходить до висновку , що дальше спільне життя подружжя та збереження їх сім'ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної з сторін. Таким чином, вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Залишити позивачу її дошлюбне прізвище після розірвання шлюбу - «[PERSON]». На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved