Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Представник позивача у судове засідання не зявився, але надав заяву в якій підтримав позов та просив його задовольнити у повному обсязі і проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, через оголошення в пресі. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що 11 липня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого виступає Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк з однієї сторони та [PERSON], [INFO], з іншої сторони, було укладено Кредитний договір №МL-300/0358/2007. Відповідно до п.п. 2.1, 3.1. Кредитного договору розмір та валюта кредиту складають - 615000,00 (шістсот п'ятнадцять тисяч) швейцарських франків, цільове використання кредиту - на придбання нерухомого майна, дата остаточного повернення кредиту 11 липня 2031 року, за користування кредитом встановлена плаваюча процентна ставка в розмірі фіксований відсоток 3,99 % + (процента ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до умов укладеного Кредитного договору, позивач виконав своє зобов'язання та надав Відповідачу кредит в розмірі 615000,00 (шістсот п'ятнадцять тисяч) швейцарських франків, що підтверджується валютним меморіальним ордером №151 від 11.07.2007 року. Крім того, 11 липня 2007 року між Банком з однієї сторони та Боржником з іншої сторони було укладено Додатковий договір №ML-300/0358/2007/CHF до кредитного договору №ML -300/0358/2007 від 11 липня 2007 року, згідно якого сторони внесли застереження щодо конвертації коштів при погашення кредиту. Після чого, 07 вересня 2007 року між Банком з однієї сторони та Боржником з іншої сторони було укладено Додатковий договір №1 до кредитного договору №ML-300/0358/2007 від 11 липня 2007 року згідно якого, сторони встановили остаточний строк повернення кредиту, а саме 20 липня 2031 року. Разом з тим, 22 жовтня 2007 року між Банком з однієї сторони та відповідачем з іншої сторони було укладено Додатковий договір № ML-300/0358/2007/1 до кредитного договору №ML -300/0358/2007 від 11 липня 2007 року, згідно якого сторони внесли зміни в частині розміру платежу по Кредитному договору. Також, 11 липня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником всіх прав та обов'язків якого виступає Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») з однієї сторони та [PERSON], [INFO], з іншої сторони, було укладено Договір іпотеки №PCL -300/0358/2007, що був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON], про що зроблено запис в реєстрі за №4031. Відповідно до п. 3.1, 3.2. Договору іпотеки предметом іпотеки за цим договором є житловий будинок А, загальною площею 230,4 кв. м, жила площа 107, 5 кв.м, та господарські будівлі і споруди: басейн з бетону, зливна яма з бетону, огорожа №1-3 з металу та цегли, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Новоолександрівка, вул. Кленова, буд. №1. Згідно до п. 3.2.1.1. Договору іпотеки разом з іпотекою нерухомого майна, предметом іпотеки, також є земельна ділянка, площею 0,160 га, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Новоолександрівка, вул.Кленова, буд. №1, цільове використання земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку. Відповідно до пункту 6.2. зазначеного Договору іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин: *несплати позичальником позивачу будь-якої суми у такому розмірі, у такі валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі; *порушення відповідачем будь-якого із зобов'язань за ст. 5 договору іпотеки; *інших обставин, передбачених чинним законодавством України. 17.07.2009 року Позивач направив на адресу Відповідача досудову вимогу №22-2/73128, в якій просив протягом 30 календарних днів з дати отримання досудової вимоги сплати всю заборгованість за кредитним договором в розмірі 604 662, 86 швейцарських франків, зі сплати відсотків в розмірі 23312, 61 швейцарських франків, а також пені в розмірі 158639, 84 гривень та штрафу 75 гривень. Зазначену вимогу Відповідач отримала особисто 29.07.2009 року, про що свідчить повідомлення про вручення листа. Однак дана досудова вимога залишилась відповідачкою без задоволення. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст.530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Як встановлено у судовому засіданні, станом на 28 серпня 2015 року по клієнту [PERSON] за кредитним договором №ML - 300/0358/2007 від 11 липня 2007 року заборгованість складає: 602 779, 29 швейцарських франків - заборгованість за тілом кредиту; 31 887,79 швейцарських франків - заборгованість за відсотками за користування кредитом.; 22 397,79 швейцарських франків - пеня. Всього загальна заборгованість [PERSON] за кредитним договором №ML-300/0358/2007 від 11 липня 2007 року складає 657064,87 швейцарських франків, що за офіційним курсом Національного Банку України станом 28 серпня 2015 року складає 14 673 803,96 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Частиною 3 цієї статті визначено, що правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України, «Про іпотеку» у разі невиконання або належного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 4 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Позивач відповідно до вимог ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», вважає за необхідне зазначити спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення публічних торгів. Відповідно до п.42 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна підчас проведення виконавчих дій). Так, у випадку не виконання Іпотекодавцем письмової вимоги Іпотекодержателя про усунення порушення зобов'язань за Договором та/або невиконання Позичальником письмової вимоги Іпотекодержателя про усунення порушених зобов'язань за основним договором у встановлений Іпотекодержателем строк, такі вимоги Іпотекодержателя задовольняються за рахунок предмета іпотеки. В такому випадку цей договір згідно статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» вважаються угодою про задоволення вимог іпотекодержателя, а також є правовстановлюючим документом на предмет іпотеки і правовою підставою для реєстрації прав власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки. Перехід права власності не потребує додаткового оформлення і Сторони погоджуються про те, що «застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя відображає усі питання по переходу права власності від Іпотекодавця до Іпотекодержателя, щодо яких сторони мали намір домовитись». Стаття 37 ЗУ «Про іпотеку» передбачає, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Статтею 33 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду. Таким чином, з урахування непогашеної заборгованості за кредитним договором № МL-300/0358/2007 від 11.07.2007 року, ПАТ «ОТП БАНК» має підстави, які встановлені законодавством України, так і іпотечним договором №PCL300/0358/2007 від 11.07.2007 року, для звернення стягнення на предмет іпотеки і станом на 28.08.2015 року заборгованість складає 14673803,96 гривень. Відповідно до ст.41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Організація продажу предмета іпотеки покладається на спеціалізовані організації, які залучаються на конкурсній основі органами державної виконавчої служби. Право вибору спеціалізованої організації належить іпотекодержателю. За таких обставин, з огляду на положення вищевказаних норм закону, вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки на суму заборгованості за кредитним договором та передачу застави в заклад банку суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується вимог представника банку в частині встановлення початкової ціни предмету іпотеки, для його подальшої реалізації, суд вважає їх необґрунтованими та безпідставними, оскільки дане питання відноситься до компетенції державного виконавця під час вирішення питання щодо проведення прилюдних торгів, тому позовні вимоги в даній частині підлягають залишенню без задоволення. Відповідно до вимог ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 3654,00 грн. сплачені позивачем при подачі позову.

Outcome: partial