Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства [PERSON] «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 30.12.2010 року між Публічним акціонерним товариством [PERSON] «Приватбанк» та [PERSON]\~\~(далі - Відповідач) було укладено Кредитний договір № DN1RRF05001278 від 30.12.2010р., відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 9821 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів, передбачених умовами кредитного договору, у зв'язку з чим, станом на 15.12.2015 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 5420 грн. 60 коп., де пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 4781 грн. 52 коп., а також штрафи відповідно до п. 6.3 Умов про надання споживчого кредиту : 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 239 грн. 08 коп. - штраф (процентна складова). У зв'язку з чим, позивач змушений звернутися до суду та уточнивши позовні вимоги просить стягнути з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № DN1RRF05001278 від 30.12.2010р. у розмірі 5420 грн. 60 коп.\~та судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та зокрема пояснив, що відповідач своєчасно не виконувала умови кредитного договору. У звязку з чим їй була нарахована пеня та штрафи. Строк позовної давності ними не був пропущений, оскільки відповідно до п.6.6. Умов він збільшений до пяти років. В подальшому надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, оскільки відповідач всю заборгованість за кредитом сплатила вчасно та позивачем пропущений строк позовної давності. Умови, якими строк позовної давності збільшений до пяти років відповідач не підписувала. Заслухав доводи сторін, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 30.12.2010 року між Публічним акціонерним товариством [PERSON] «Приватбанк» та [PERSON]\~було укладено Кредитний договір № DN1RRF05001278, відповідно до умов якого відповідач отримала строковий кредит у розмірі 9821\~\~грн. 00 коп. на строк 19 місяців з 30.12.2010р. по 29.07.2012р. включно, на наступні цілі: придбання товару, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,01% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с.6). Означений кредитний договір між сторонами було укладено в спосіб подання письмової заяви відповідача на надання кредиту, яка підписана разом та ознайомлення з Умовами та правилами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були наданій їй у письмовій формі та фактичного надання з боку позивача на користь відповідача кредитного ресурсу у вигляді грошових коштів для придбання товару. Вказані дії сторін не суперечать загальним засадам цивільного законодавства щодо способу укладання договору, а відтак породжували відповідні договірні зобов'язання для сторін по справі. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: починаючи з «25» по «30» число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 853,30 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами та правилами. Дата останнього погашення заборгованості має бути не пізніше ніж 29.07.2012р. Відповідно до\~статті 627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до\~ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Матеріалами справи підтверджено, що позивач свої зобов'язання за вказаним кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві обумовлену сторонами грошову суму. Згідно\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно п.3 ч 1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно ч 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно п. 3.2.7 Умов про надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) позичальник зобовязується погасити заборгованість за кредитом в повній сумі, сплатити нараховані за весь період користування кредитом проценти, винагороду і неустойку (штраф,пеню). Відповідно п. 3.2.9 Умов про надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) позичальник зобовязується повністю повернути кредит до дати зазначеної в Заяві. При непогашенні кредиту в строки, зазначені в заяві, заборгованість в частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості за простроченою сумою кредиту нараховується пеня відповідно п.6.1 цих умов з дати виникнення простроченої заборгованості. Відповідно п.6.1 Умов про надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) у випадку несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1,25% від суми простроченої заборгованості за кредитом за кожний день прос рочки, але не менше 1 гривні. Відповідно п. 6.3 Умов про надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми заборгованості. Із наданого позивачем розрахунку (а.с.93) вбачається, що відповідач свої боргові зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі виконала в вересні 2015 року, а не в липні 2012 року, як це передбачено умовами кредитного договору. На момент коли відповідач вже у повному обсязі повинна була сплатити кредит її заборгованість перед позивачем складала 333 грн.57 коп. Доводи представника відповідача, що заборгованості за кредитом відповідач не мала, оскільки сплатила кредит у повному обсязі вчасно, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовуються фактично встановленими обставинами справи. Представником відповідача доказів на підтвердження даних обставин в розумінні ст.ст.57-59 ЦПК України надано не було. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач в порушення умов вказаного кредитного договору свої зобов'язання належним чином не виконала, допустила прострочення повернення кредиту, внаслідок чого за нею, [PERSON] станом на 15.12.2015 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 5420 грн. 60 коп., де пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 4781 грн. 52 коп., а також штрафи відповідно до п. 6.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 239 грн. 08 коп. - штраф (процентна складова). Відповідно до ч. 2\~ст. 258 ЦК України\~до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Статтею 253 ЦК України\~визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Частиною 1\~ст. 259 ЦК України\~передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.\~\~\~ Збільшений строк позовної давності у даному випадку не підлягає застосуванню. Так, у п.6.6 Умов про надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) передбачено, що терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів встановлюються сторонами тривалістю у 5 років. Однак, вказані Умови про надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) відповідачем не підписані, а текст кредитного договору не містить умов щодо збільшеного строку позовної давності. Таким чином, сторонами не дотримано письмової форми угоди про збільшення позовної давності, що суперечить положенням\~ст. 259 ЦК України. За правилами\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати\~ кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто\~\~ пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність\~ до вимог про її стягнення\~обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.\~\~ Отже аналіз норм ст.\~266, ч. 2 ст.\~258 ЦК України\~дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність застосування строку позовної давності, про який заявлено відповідачем і вважає, що розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача, має вираховуватись за період з серпня 2014 року по вересень 2015 року, тобто за рік до звернення до суду із позовом, що становить 1873,40 грн. Крім того, у правовій позиції Верховного Суду України в справі № 6-2003цс15 зазначено, що, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Таким чином, відповідно до\~статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Отже, позивачу слід відмовити в задоволенні позовної вимоги про стягнення на користь банку штрафів у розмірі 500,0 грн. (фіксована частина) та 239,08 грн. (процентна складова), адже вищевказані штрафи є несправедливим подвійним нарахуванням неустойки. Таким чином, аналізуючи здобуті у справі докази, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а з відповідача підлягає стягненню пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за кредитним договором № DN1RRF05001278 від 30.12.2010р. у розмірі 1873,40 грн. Питання судових витрат вирішити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial