Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Представник позивачів звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності по Ѕ частині належить квартира [ADDRESS] , загальною площею 66,5 кв.м., з коморою в підвалі 2,5 кв.м. У вказаній квартирі зареєстрований дядько позивачів - [PERSON] , [INFO] . Останній у ній не проживає, витрат на оплату комунальних послуг не несе, житло не утримує та на даний час його місце проживання невідоме. Витрати, пов`язані з утриманням майна несуть законний представник [PERSON] його мати [PERSON] та [PERSON] . Факт реєстрації відповідача у вказаній квартирі, що належить позивачам на праві спільної часткової власності, порушує правомочність користування та розпоряджання своєю власністю. В зв`язку з наведеним, стверджує, що існують підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним житловим приміщенням, а тому просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 11.08.2021 року відкрито провадження в справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. /а.с.35-36/ Представник позивачів в судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання , причин неявки не повідомив та не подав відзив на позовну заяву, а тому відповідно до\~ст. 280 ЦПК України\~судом здійснено заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Між сторонами існує спір щодо усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності по Ѕ частині належить квартира [ADDRESS] , загальною площею 66,5 кв.м. з коморою в підвалі 2,5 кв.м., що стверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. /а.с.18-21/ З довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописку, виданої ОСББ «Ясен 21» вбачається, що [PERSON] , який є дядьком позивачів [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований у вищевказаній квартирі. /а.с.22/ Відповідно до акту №05 від 08.04.2021 року складеного представниками ОСББ «Ясен 21», в присутності мешканців будинку [ADDRESS] , про те, що в квартирі [ADDRESS] [PERSON] зареєстрований, однак не проживає. /а.с.26/ Відповідно до статей\~317\~,\~319 ЦК України,\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України\~визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь яким шляхом, яким власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316319\~ЦК), то власник на підставі\~статті 391 ЦК\~не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями\~71,\~72,\~109,\~110,\~116 Житлового кодексу Української РСР\~(далі\~ЖК УРСР). У зв`язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої\~статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті\~71,\~72,\~116,\~156 ЖК УРСР;\~стаття 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Як встановлено судом, позивачі є власниками квартири [ADDRESS] . Також судом встановлено, що відповідач не є членом сім`ї позивачів, наймачем, або іншою особою, що має право користування квартирою, зареєстрований у вищевказаній квартирі та самостійного права на житло з підстав, передбачених законом, не набув. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача у вищевказаній квартирі створює перешкоди позивачам у користуванні житлом, а відтак наявні достатні підстави для задоволення позовних вимог та визнання відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням.

Outcome: approved