Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Івано-Франківський МВ ДВГ ГТУЮ в Івано-Франківській області про звільнення майна з-під арешту. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 29.07.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та ФОП [PERSON] був укладений договір кредитної лінії № НКЛ-2006947, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 240 000,00 грн., з розрахунку 24,99 % річних, на строк з 29.07.2011 року до 28.07.2014 року. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним Кредитним договором [PERSON] за Іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Юрчаком О.В., за реєстровим № 1823 від 29.07.2011 року, передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: домоволодіння, загальною площею 431,3 кв. м., житловою площею 97,8 кв. м., що складається з житлового будинку (Літ. А) загальною площею 265,3 кв.м., житловою площею 97,8 кв.м., сараю (Літ. Б) загальною площею 56,1 кв.м., вбиральні (Літ. В) загальною площею 1,0 см., огорожі (Літ. №1) загальною площею 108,9 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку, на якій розташований предмет іпотеки, загальною площею 0,16 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер - 2610196601:13:005:0215. 26.09.2017 року АТ «Дельта Банк» надіслало боржнику та іпотекодавцю вимогу про усунення порушення (претензію), яка була отримана останнім, але не виконана у наданий для цього строк - 30 календарних днів з моменту направлення претензії, як передбачено ст. 35 Закону України «Про іпотеку» та умовами Кредитного договору, що обумовлені п.п. 8.3 та 2.5. Станом на 12.09.2017 року позичальник умови Кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся, у тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов`язань згідно умов Кредитного договору. Однак зобов`язання не виконані, у зв`язку з чим, за позичальником наявна заборгованість у сумі: 1 028 321,76 грн. Станом на 26.07.2018 року позичальник умови Кредитного договору та отриманої вимоги (претензії) не виконав, заборгованість останнього зростає та складає у сумі: сума заборгованості за кредитом (прострочена) - 210 856,21 грн.; сума заборгованості за процентами (прострочена) - 514 774,00 грн. Всього - 725 630,36 грн. 24.11.2014 року, згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на відчуження ВП № 44911582 від 24.11.2014 року, старшим державним виконавцем ВДВС Івано-Франківського МУЮ Сердюк В.Ю. накладено арешт на нерухоме майно, що належить на праві власності [PERSON] , в тому числі на об`єкт нерухомого майна, а саме: домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] (номер запису про обтяження: 7805310 (спеціальний розділ). Наявність активних арештів свідчить про бездіяльність іпотекодавця щодо зобов`язання вживати за власний кошт всі необхідні заходи для належного збереження предмета іпотеки, включаючи своєчасне проведення поточного ремонту, відновлення незначних пошкоджень, раціональну експлуатацію та захист предмета іпотеки від незаконних посягань та вимог інших осіб. Позивач вважає, що накладення вищезазначеного арешту на майно, що передане в іпотеку АТ «Дельта Банк», порушує право АТ «Делі Банк» як іпотекодержателя на переважне перед іншими кредиторами право задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, встановлене статтями 1, 36 Закону України «Про іпотеку». 16.01.2018 року до Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ у Івано-Франківській області направлено заяву банку-іпотекодержателя про порушення державним виконавцем норм Закону України «Про виконавче провадження» в частині не інформування заставодержателя про накладення арешту на заставне майно, про пріоритетність вимог заставодержателя перед іншими стягувачами, порушенні права заставодержателя на задоволення своїх забезпечених вимог у зв`язку з наявним обтяженням у вигляді арешту та неможливістю заставодержателя проведення реєстраційних дій щодо заставного майна. Банк повідомив орган ДВС про ненадання згоди на реалізацію майна на користь інших стягувачів. У прохальній частині заяви Банк зазначив про врегулювання даного випадку шляхом позасудового способу, а саме: припинення обтяження арештом нерухомого майна, або ж внесенням змін у реєстраційний запис про обтяження арештом майна боржника за виокремленням заставного майна. Отже, Івано-Франківський МВ ДВС ГТУЮ у Івано-Франківській області не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями або які є обтяжувачами з нижчим пріоритетом на іпотечне майно. Позивач просить зняти арешт з нерухомого іпотечного майна, а саме на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , у Реєстрі прав власності на нерухоме майно вказане домоволодіння відображене під реєстраційним номером майна: № 17236741, що належить на праві власно [PERSON] (ІПН [NUMBER] ), який накладено згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 44911582 від 24.11.2014 року старшим державним виконавцем ВДВС Івано-Франківського МУЮ Сердюк В.Ю. (номер запису про обтяження арештом: 7805310 (спеціальний розділ) та вирішити питання про розподіл/стягнення судових витрат. Представник позивача не прибув у судове засідання, подавши суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, підтримання позовних вимог. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] не прибув у судове засідання, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи в судове засідання з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як встановлено матеріалами справи, 29.07.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений договір кредитної лінії № НКЛ-2006947, згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредитні у розмірі 240 000,00 грн., з розрахунку 24,99 % річних на строк з 29.07.2011 року до 28.07.2014 року (а.с. 9-17). З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним Кредитним договором іпотекодавець громадянин [PERSON] за Іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Юрчаком О.В., за реєстровим № 1823 від 29.07.2011 року передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: домоволодіння, загальною площею 431,3 кв.м., житловою площею 97,8 кв.м., що складається з житлового будинку (літ. А) загальною площею 265,3 кв.м., житловою площею 97,8 ,м., сараю (літ. Б) загальною площею 56,1 кв.м., вбиральні (літ. В) загальною площею 1,0 см., огорожі (літ. №1) загальною площею 108,9 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, на якій розташований предмет іпотеки, загальною площею 0,16 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер - 2610196601:13:005:0215 (а.с. 18-21). З долученої копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19.10.2017 року вбачається, що у Реєстрі прав власності на нерухоме майно вказане домоволодіння відображене під реєстраційним номером майна: № 17236741; у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відображено запис реєстраційний номером обтяження № 11447527, об`єкт обтяження - домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] ; у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відображено запис реєстраційним номером обтяження № 11447574, об`єкт обтяження - земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер - 2610196601:13:005:0215; у Державному реєстрі іпотек відображено запис за реєстраційним номером обтяження 11447372, об`єкт обтяження - домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер - 2610196601:13:005:0215. Іпотекодержателем та обтяжувачем за наведеними вище приватними обтяженнями предметами іпотеки виступає ПАТ «Дельта Банк», а іпотекодавцем та власником за наведеними вище приватними обтяженнями та відповіді правами, виступає [PERSON] (а.с. 6-8). Також, як слідує з матеріалів справи, 26.09.2017 року АТ «Дельта Банк» надіслало [PERSON] вимогу про усунення порушення (претензію) (а.с. 22-27). Як вбачається з долучених результатів пошуку виконавчих проваджень в АСВП від 19.10.2017 року, 24.11.2014 року, згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на відчуження ВП № 44911582 від 24.11.2014 року, старшим державним виконавцем ВДВС Івано-Франківського МУЮ Сердюк В.Ю. накладено арешт на все майно, що належить на праві власності [PERSON] (а.с. 28). Вищенаведене підтверджується і матеріалами виконавчого провадження, наданими Івано-Франківським міським ВДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), на виконання ухвали суду від 14 квітня 2021 року. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/їївиникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації (ч. 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмету іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно зі статтею 37 Закону України «Про іпотеку» іпотеко держатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Права та вимоги третіх осіб на предмет іпотеки, набутий у власність іпотекодержателем, які мають нижчий пріоритет, ніж вимога іпотекодержателя, втрачають чинність. Згідно ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; наявна письмова згода заставодержателя. Згідно ч. 3 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі. Відповідно до частин першої, п`ятої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у абзаці шостому пункту 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», у разі накладення державним виконавцем арешту на майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, заставодержатель цього майна має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. В спірних правовідносинах обтяження (арешт) спірного нерухомого майна відбулися після державної реєстрації права іпотеки, що позбавляє потенційного власника (на користь якого винесено судове рішення, яке набрало законної сили) можливості фактично розпоряджатися своїм майном, виходячи із пріоритету прав іпотекодержателя. Таким чином, оскільки право іпотеки виникло до винесення постанови, на підставі якої накладено арешт на спірне нерухоме майно [PERSON] , яке перебуває в іпотеці, а тому суд приходить до висновку, що домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , слід зняти арешт, накладений державним виконавцем, для забезпечення та захисту прав позивача як іпотеко держателя майна. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 15, 16, 319, 321, 391 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», ст.ст. 49, 51, 59 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved