Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

Представник Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні лікар-психіатр Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради Чолач Ю.Б. звернувся із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] до Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради без її згоди, для стаціонарного лікування . В обґрунтування\~заяви посилається\~на ту\~обставину,\~\~що є\~підстави для\~обґрунтованого припущення\~про наявність\~у [PERSON] \~тяжкого психічного\~розладу,\~щообумовлює її безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби. У судовому засіданні представник Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради Чолач Ю.Б. заяву підтримав і пояснив, що громадянка [PERSON] страждає психічним захворюванням у вигляді важкої розумової відсталості, тому потребує стаціонарного лікування, без її усвідомленої згоди. Просить заяву задовольнити. Прокурор в судовому засіданні заяву про госпіталізацію [PERSON] у примусовому порядку в Тернопільську обласну клінічну психоневрологічну лікарню без її згоди підтримав. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що заяву слід задовольнити. У судовому засіданні з`ясовано, що [PERSON] поступила в стаціонар Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні 25.07.2019 року о 13год.25хв. по направленню Амбулаторно-поліклінічного відділення госпіталізована за скеруванням лікаря АПВ [PERSON] у супроводі мами, в зв`язку із збільшенням кількості судомних нападів, підвищену дратівливість. Із змісту заяви про госпіталізацію [PERSON] вбачається, що її було оглянуто комісією лікарів-психіатрів, які прийшли до висновку про необхідність госпіталізації. Підставою для висновку були відомості про поведінку гр. [PERSON] , котрі надійшли\~від матері\~ [PERSON] . Згідно висновку комісії лікарів психіатрів, [PERSON] діагностовано: важку розумову відсталість. У зазначеному вище висновку комісії лікарів психіатрів описано, що пацієнт в свідомості; доступна малопродуктивному мовному контакту; вираз обличчя байдужий; інструкції практично не виконує; не розуміє, що її запитують; незряча; запас знань різко знижений; всі інтелектуально-мнестичні функції недорозвинуті; емоції прості; вольові процеси ослаблені; критика хвороблива. З анамнезу встановлено, що [PERSON] родом із селянської родини. Спадковість не встановлена. З раннього дитинства відставала в розумовому розвитку від своїх ровесників. В школі не навчалася. Освіти, спеціальності немає. Неодружена. Проживає з мамою. Перебуває на обліку у психіатра з 1996 року, тоді ж лікувалася в дитячому психіатричному відділенні ТОККПНЛ, після чого оглянута комісією МСЕК і визнана інвалідом 1 групи довічно: В 1 рік 8 місяців перенесла менінгоенцефаліт, після чого заявилися генералізовані судомні напади; кількість яких, за останній рік, збільшилась до 20-ти на місяць. Пацієнтка стала дратівливою, конфліктною, із-за чого доставлена на лікування. Відповідно до ст. 14 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди, якщо її обстеження або лікування можливе лише в стаціонарних умовах,\~ та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї, в силу ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. У 2006 році ВРУ прийнято Закон «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.17 якого передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ, як джерела права. Надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції з усіма гарантіями, що передбачені цією статтею, включно з правом на відшкодування будь-якої шкоди, завданої позбавленням свободи, якщо воно буде визнане таким, що не відповідає чинному законодавству України. Згідно з практикою ЄСПЛ щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції особа не може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо не дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання. З приводу\~доведеності необхідності\~надання психіатричної\~допомоги у\~примусовому порядку\~ госпіталізації\~ [PERSON] ,[INFO] до\~Тернопільської обласної\~клінічної психоневрологічної\~лікарні для\~стаціонарного лікування,\~суд зазначає,\~що саме\~на державу\~покладається позитивний\~обов`язок створювати\~належні умови\~надання психіатричної\~допомоги громадянам,\~котрі її\~потребують,\~виходячи з\~діагнозу,\~що поставлений\~ [PERSON] ,\~амнестичних відомостей,\~ що\~відображені в\~ наданій\~суду документації,\~суд приходить\~до переконання,\~що госпіталізація\~ [PERSON] ,[INFO] до Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради, без її згоди, є доцільною та відповідає її інтересам, а тому заяву представника Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved