Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення суми боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що КБ «Приватбанк» уклав із відповідачем кредитний договір 30 грудня 2008 року, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на прийняття Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку, відповідно до яких кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, який може у будь-який момент змінити його, на що погоджується клієнт банку. Відповідно до вказаних Умов Порядок нарахування та умови погашення кредиту, відсотків, комісії та відповідальність за порушення кредитного договору передбачена положеннями такого договору. Однак відповідач не виконав своїх зобов`язань, на підставі чого заборгував банку суми з повернення кредиту, відсотків, комісії та неустойки на загальний розмір 20343,90 грн. Враховуючи, що добровільно сплатити суму боргу відповідач не бажає, представник позивача просив стягнути з відповідача заборгованість у вказаному розмірі разом із судовими витратами на користь банку. Представник позивача, який діє на підставі довіреності, Гребенюк О. С., у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву з проханням вирішити спір за його відсутності, наполягаючи при цьому на задоволені позову та не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з`явився за невідомих суду причин повторно, будучи повідомленим про час та місце слухання справи належним чином, не надавши суду заяву з проханням вирішити спір у його відсутність. За ч. 4 ст. 223 ЦПК суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає поданий позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. На підставі ст. 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Факт укладення договору кредитування 30 грудня 2008 року між сторонами по справі підтверджується копією заяви позичальника від 30 грудня 2008 року про надання [PERSON] у КБ «Приватбанк» кредитного ліміту в сумі 500 грн. зі сплатою відсотків за використання грошових коштів в розмірі 30 % на рік на залишок боргу за кредитом, що також передбачено Тарифами банку. При цьому своїм підписом відповідач підтвердив своє ознайомлення та згоду на Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою, Тарифи банку та Пам`ятку клієнта, що є разом із заявою позичальника договором кредитування (а. с. 13, 14). За умовами кредитування за договором від 30 грудня 2008 року, вбачається також, що передбачена сплата пені при порушені позичальником строків платежу за кредитним договором у вигляді 1% від боргу, однак не менше ніж 10 грн. на місяць щоразу при простроченні платежу на суму від 50 грн. більше ніж 5 днів поспіль (а. с. 14). Факт встановлення 30 грудня 2008 року кредитного ліміту в розмірі 500 грн. банком відповідачу підтверджується наданими представниками ПАТ «КБ «Приватбанк» відомостями (а. с. 11). Видача позичальнику кредитної картки 30 грудня 2008 року підтверджується інформацією банку, за якою строк дії такої картки становить до листопада 2012 року (а. с. 12). Відповідно до п. 3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг підписання кредитного договору позичальником підтверджує його згоду на визначення банком кредитного ліміту, який може бути в будь-який момент змінений банком (а. с. 16). При цьому за п. 9.12 вказаних Умов договір діє протягом 12 місяців з часу його підписання, та якщо протягом вказаного строку не було договір припинено за заявою сторони такого договору, то він автоматично вважається пролонгованим на такий самий термін (а. с. 19). Зміна назви юридичної особи позивача на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» підтверджується випискою з державного реєстру юридичних осіб та статутом АТ «КБ «Приватбанк» (а. с. 29, 30-31). За ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тому, враховуючи умови договору від 30 грудня 2008 року, суд дійшов висновку, що угода між сторонами про надання кредиту є чинною, тому повинна виконуватись згідно діючого законодавства та умов укладеного між сторонами договору. За довідкою-розрахунком позивача вбачається, що у відповідача станом на 30 червня 2020 року мається заборгованості перед КБ «Приватбанк» за кредитним договором від 30 грудня 2008 року в загальному розмірі 20343,90 грн., з яких заборгованість по кредиту - 495,20 грн., заборгованість по відсотках - 15656,23 грн., борг з комісії - 30 грн., а також борг з пені - 4162,47 грн., що також підтверджується випискою банку по картковому рахунку [PERSON] (а. с. 6-10, 32-35). Таким чином факт наявності заборгованості у позичальника у встановленому судом розмірі з відсотків та з кредиту підтверджується умовами договору кредитування від 30 грудня 2008 року. Однак суд зауважує, що представниками позивача не було доведено існування у відповідача перед банком заборгованості з комісії, бо нарахована за розрахунками банку сума комісії в розмірі 30 грн. від 1 травня 2011 року фактично не підтверджується наявними матеріалами справи, оскільки за наданою банком випискою за картковим рахунком [PERSON] вбачається, що 1 травня 2011 року були відсутні нарахування банком комісії відповідачу, а мається натомість нарахування позичальнику 30 грн. у вигляді неустойки за 30 квітня 2011 року (а. с. 34). Суд також звертає увагу на те, що до правовідносин, які склались між сторонами, необхідно застосувати положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», за ст. 2 якого зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. На виконання Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» було видано Розпорядження № 1275-р від 2 грудня 2015 року Кабінету Міністрів України, відповідно до п. 20 ч. 1 якого місто Маріуполь Донецької області було віднесено до «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Таким чином судом було встановлено, що оскільки [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] , то на нього розповсюджуються норми Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», оскільки відповідного Указу Президента про завершення на території Донецької області антитерористичної операції не було видано. З урахуванням наведеного вмотивування, суд вважає необхідним відмовити позивачу у його вимогах до відповідача щодо стягнення суми комісії та неустойки в вигляді пені за порушення виконання зобов`язання за кредитним договором від 30 грудня 2008 року, тому вимоги банку про стягнення з позичальника комісії в сумі 30 грн. та пені в сумі 4162,47 грн. не підлягають задоволенню. Підсумовуючи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ «КБ «Приватбанк», заявлені до відповідача, підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення на користь банку з позичальника боргу за кредитним договором від 30 грудня 2008 року в загальному розмірі 16151,43 грн. (495,20 + 15656,23 = 16151,43). На підставі п. 36 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (навіть, якщо його було сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом України «Про судовий збір»). Отже за ст. 141 ЦПК на користь позивача з відповідача також підлягають стягненню витрати банку по сплаті судового збору відповідно до частки задоволених судом позовних вимог, що дорівнює 1668,82 грн. (16151,43 / 20343,90 х 2102 = 1668,82).

Outcome: partial