Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Представник позивача ПАТ КБ «Правекс-Банк» - Онищенко О.О. звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 03.06.2011 року ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 2601-002/11Ф. За умовами договору Банк надав відповідачу кредит у сумі 71600,00 грн. на наступних умовах: строком погашення - 03.06.2014 року; відсоткова ставка за користування кредитними коштами -18 %; позичальник зобов'язаний виконувати зобов'язання згідно Кредитного договору в повному обсязі, у тому числі але не обмежуючись цим, повернути суму отриманих кредитних коштів та сплати відсотки за користування кредитними коштами у порядку на умовах кредитного договору, щомісячними платежами, згідно встановленого графіку сплати кредиту. Умов Кредитного Договору та умов Договору поруки відповідач не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором. Відповідачу неодноразово направлялись листи - попередження про необхідність погашення простроченої заборгованості, проводились переговори в телефонному режимі, проте позичальник не відреагував, заборгованість не погасив, грошове зобов'язання виконане належним чином не було. Оскільки по теперішній час відповідач грошові кошти не повернув, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити їх у повному обсязі, надав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився. Враховуючи, що з 27.03.2014 року пошта, яка направлена УДППЗ «Укрпошта» з материкової частини України, поштою Автономної Республіки Крим не приймається та повертається у зворотному напрямку, за даних обставин, УДППЗ «Укрпошта» не має можливості доставки поштових відправлень до Автономної Республіки Крим та м. Севастополь, однак повідомлення відповідачів про час та місце розгляду справи суд визнає належним, оскільки відповідна інформація була розміщена на офіційному Інтернет-сайті Святошинського районного суду м. Києва (а.с.54). Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу кредиту, які регулюються параграфами 1, 2 глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору зобов'язаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч.1 ст.1054 ЦК України). Згідно ст.530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені). Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Судом встановлено, що 03.06.2011 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № 2601-002/11Ф, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 71600,00 грн. на споживчі цілі, строком з 03.06.2011 року по 03.06.2014 року (а.с. 8). У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором у Відповідача станом на 01.02.2016 року виникла заборгованість по кредитному договору в розмірі 39233,76 гривень, яка складається з наступного: Сума заборгованості за кредитом - 19886 грн. Сума заборгованості за відсотками - 2895,12 грн. Розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 14320,58 грн. Розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 2132,06 грн. Таким чином, відповідачем порушені умови договору, що призвело до виникнення вище вказаної заборгованості. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Стороною позивача наданий розрахунок заборгованості по кредитному договору. Відповідачу суд неодноразово пропонував подати пояснення, заперечення та усі наявні у нього докази на спростування доводів викладених в позовній заяви (а.с. 54), що було проігноровано відповідачем. Вимогам ст. 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, відповідач знехтував своїм правом щодо подання суду доказів та можливого доведення перед судом їх переконливості. Вимогами ст. 536 ЦПК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 1049 ЦК України закріплює обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановленні договором. Відповідно до вимог ст. 1050 ч. 2 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів за договором позики. За викладених обставин суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню, оскільки вони ґрунтуються на підставах, визначених діючим законодавством. Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Грошовим зобов'язанням вважається зобов'язання, змістом якого є сплата боржником грошей. Правила даної статті розповсюджуються на будь-які грошові зобов'язання. Частина 1 статті встановлює виключення із загального правила про припинення зобов'язання у зв'язку із неможливістю його виконання (ст. 607 ЦК). Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов'язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей), не звільняє його від відповідальності. Тобто в будь-якому випадку боржник зобов'язаний відшкодувати кредиторові завдані збитки, сплатити неустойку та нести інші наслідки, передбачені зазначеною статтею. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати - 1378,00 гривень судового збору.

Outcome: approved