Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Представник позивача органу опіки і піклування Решетилівської районної державної адміністрації Полтавської області Гмиря Ю.А. звернулась до Решетилівського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, третя особа: служба у справах дітей Решетилівської районної державної адміністрації Полтавської області, посилаючись на наступне. Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO]. З 2005 року батьки дитини проживають окремо та розлучились 22 червня 2009 року. Весь цей час дитина перебувала на утриманні матері - [PERSON], яка померла [INFO] З [INFO] року до дня звернення з даним позовом до суду, [PERSON] до позивача з заявою про повернення дитини не звертався, на зв'язок з дитиною не виходив. Під час телефонної розмови з працівниками служби у справах дітей Шишацької РДА [PERSON] повідомив, що не може забрати доньку тому, що він не має житла та працює на господарстві, де йому тимчасово дозволяють проживати. На даний час [PERSON] проживає у родині колишнього співмешканця її матері - [PERSON], разом з молодшими сестрами: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS] Вона має власну умебльовану кімнату, умови проживання задовільні. [PERSON] тривалий час не спілкувався з донькою, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє загальновизнаних норм моралі, не забезпечує необхідного харчування ті медичного догляду. Він самоусунувся від виховання дитини, не цікавиться її життям та не відвідує її. [PERSON] свідомо ухиляється від добровільних витрат, пов'язаних з вихованням дитини. З огляду на зазначене, орган опіки та піклування Решетилівської РДА Полтавської області просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітньої дитини, передати дитину органу опіки та піклування Решетилівської РДА Полтавської області для подальшого влаштування та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні представник позивача органу опіки та піклування Решетилівської РДА Полтавської області Гмиря Ю.А. позовні вимоги підтримала та прохала задовольнити на підставах, викладених у позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позбавлення його батьківських прав щодо його дочки - [PERSON] не заперечує. /а.с.58/. Представник третьої особи - служби у справах дітей Решетилівської райдержадміністрації Собакар Д.С. вважає, що для найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів неповнолітньої [PERSON] доцільним буде позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки. Прокурор Решетилівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Зачепа І.В. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала та вважала за потрібне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітньої дитини, а також стягнути з нього аліменти на її утримання. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача Гмирі\~Ю.А., представника третьої особи - служби у справах дітей Решетилівської райдержадміністрації Собакара Д.С., неповнолітню [PERSON], свідка [PERSON], а також думку прокурора Решетилівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Зачепи І.В., приходить до наступного. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами 2,3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями) виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У ч.1 ст.164 СК України наведено перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Для задоволення позову достатньо впевнитись в одному з них. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження: серії [NUMBER], виданим Пришибською сільською радою села Пришиб Шишацького району Полтавської області 17 березня 2000 року /а.с.11/. Згідно паспорта [PERSON] серія [NUMBER] виданого 03 грудня 2005 року Решетилівським РВ УМВС України в Полтавській області, 21 квітня 2000 року Пришибською сільською радою Шишацького району Полтавської області зареєстровано його шлюб [PERSON] /а.с.6/, у зв'язку з чим остання змінила прізвище на «[PERSON]». 22 червня 2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується відміткою у паспорті [PERSON] та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 22 червня 2009 року /а.с.9/. [INFO] року мати неповнолітньої [PERSON] - [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Решетилівським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області 06 вересня 2016 року /а.с.10/. Згідно довідки Пришибського старостату Шишацької селищної ради Шишацького району Полтавської області №70 від 05 жовтня 2016 року, [PERSON] протягом останніх років проживає на території Пришибського старостату без реєстрації, а саме в селі Переводчикове, але власного житла та постійних заробітків не має, тому він не зможе забезпечити належні умови для проживання дочки з ним. /а.с.14/. Як вбачається з листа служби у справах дітей Шишацької РДА Полтавської області №413/01-09 від 24 жовтня 2016 року, працівники служби у справах дітей у телефонному режимі зв'язалися з [PERSON] та повідомили про ситуацію, яка склалася з його дочкою [PERSON], яка залишилась без батьківського піклування. Під час бесіди [PERSON], повідомив, що не може забрати доньку, оскільки у нього немає житла і він працює на господарів, які дозволяють йому проживати у їхньому помешканні тимчасово /а.с.15/. Відповідно до повідомлення класного керівника [PERSON] - [PERSON], за два роки навчання в гімназії, батько [PERSON] - [PERSON] жодного разу не відвідував батьківські збори і не спілкувався з класним керівником та вчителями-предметниками. На момент вивчення питання побутових умов проживання [PERSON] був відсутній /а.с.16/. З довідки від 20 вересня 2016 року № 01-36/237, виданої службою у справах дітей Решетилівської РДА про результати бесіди з неповнолітньої [PERSON], вбачається, що [PERSON] з 2005 року проживала в селі Білоконі Решетилівського району Полтавської області разом із матір'ю [PERSON], з 2008 року разом з ними проживає співмешканець матері [PERSON], та пізніше - молодші сестри: [PERSON], [PERSON] Після смерті матері [INFO] року вона продовжує проживати за цією ж адресою і змінювати місце проживання не бажає. В родині [PERSON] вона почуває себе захищеною, він про неї піклується. Зі своїм біологічним батьком [PERSON] вона практично не спілкується останні сім років, до неї він не приїздить, не телефонує, її життям не цікавиться, матеріально не підтримує /а.с.17/. З акту обстеження умов проживання [PERSON] від 28 вересня 2016 року вбачається, що неповнолітня [PERSON] проживає за адресою: [INFO] разом із [PERSON] та малолітніми [PERSON] та [PERSON] [PERSON], для [PERSON] виділена окрема повністю вмебльована кімната, в шафі є сезонний одяг та взуття /а.с.18/. На засіданні Комісії з питань захисту прав дитини при Решетилівській РДА, яке відбулось 05 жовтня 2016 року, було визнано доцільним та необхідним позбавлення батьківських прав [PERSON], який зареєстрований в с. Білоконі Решетилівського району Полтавської області, стосовно його неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] /а.с.19/. Частиною 5 ст. 19 СК України, встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку служби у справах дітей Решетилівської районної державної адміністрації щодо доцільності та необхідності позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно його доньки [PERSON], [INFO], з 2009 року, тобто з часу розлучення батьків неповнолітньої [PERSON], її батько [PERSON] з нею не спілкується, не приїздить, не пише, її життям не цікавиться, матеріально не підтримує, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не забезпечує нормального харчування, медичного догляду дитини. [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, не цікавиться життям дитини, не відвідує її. Тому, зважаючи на те, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів неповнолітньої [PERSON], служба у справах дітей вважає доцільним та необхідним позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] відносно його неповнолітньої дитини [PERSON] /а.с.7-8/. У судовому засіданні неповнолітня [PERSON] повідомила суду, що останній раз спілкувалася зі своїм батьком - [PERSON], коли їй було дев'ять років. Проти позбавлення [PERSON] батьківських прав не заперечувала та просила залишити її проживати з [PERSON] та її сестрами. Свідок [PERSON], який до смерті [PERSON] був її співмешканцем та має з нею двох спільних дітей - [PERSON] та [PERSON], суду повідомив, що неповнолітня [PERSON] проживає у його родині разом із сестрами, він піклується про неї та ставиться до неї, як до дочки, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний стан, духовний та моральний розвиток. Також батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.15, п.16 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтерес до її внутрішнього світу; не створюють умови для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 (з наступними змінами та доповненнями) суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободта практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у рішення по справі «Савіни проти України», яке 18 березня 2009 року набуло статус остаточного, підкреслив, що при вирішенні питання про відібрання дітей від батьків необхідно чітко встановити, чим зумовлено незадовільність виховання дітей; чи є такі дії єдиним безальтернативним вирішенням цієї проблеми та чи є достатньо виправданим таке серйозне втручання в сімейне життя. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Враховуючи все вищенаведене, суд вважає доведеним безпідставне ухиляння відповідачем [PERSON] від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітньої дитини [PERSON], а тому приходить до висновку про необхідність задоволення позову та позбавлення його батьківських прав. З листа Шишацького районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області від 03 листопада 2016 року № 03-44/4464 вбачається, що по виконавчому листі №2-336 від 01 грудня 2008 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/2 частини, але не менше 30% прожиткового мінімуму, заборгованість станом на 01 листопада 2016 року становить 67379,50 грн./а.с.27/. 31 січня 2017 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-336 від 01 грудня 2008 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/2 частини, закінчено у зв'язку зі смертю стягувача - [PERSON] /а.с.56/. Згідно ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Таким чином, враховуючи, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання своєї неповнолітньої дитини [PERSON], а відповідно до вимог закону він зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд знаходить обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідачки аліментів. При цьому згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 цієї ж статті визначає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вважає за необхідне у відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за подання позову про стягнення аліментів у розмірі 551,20 грн. та про позбавлення батьківських прав у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved