Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Представник позивача звернулась до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Луганського національного аграрного університету, про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням Слов`янського міськрайонного суду від 13 грудня 2019 року у справі № 243/6314/19 позов [PERSON] до Луганського національного аграрного університету про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказу № 06-042 К «Про розірвання контракту та звільнення з займаної посади» від 04 червня 2019 року. Поновлено [PERSON] на посаді керівника «Слов`янського коледжу Луганського національного аграрного університету» з дня звільнення. Стягнуто з Луганського НАУ на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05 червня 2019 року до 13 грудня 2019 року в розмірі 116843,98 гривень, з відрахуванням податків та обов`язкових зборів, а також моральну шкоду у розмірі 5000,00 гривень. Постановою Донецького апеляційного суду від 16 червня 2020 року вищевказане судове рішення, залишено без змін. Відповідач ні на час ухвалення рішення суду, враховуючи що в частині рішення про поновлення на роботі допущено до негайного виконання, ні на час набрання судовим рішенням законної сили, не вжив жодних дій з виконання рішення суду щодо поновлення [PERSON] на посаді керівника «Слов`янського коледжу Луганського національного аграрного університету». Відповідачем виконано лише рішення в частині сплати грошових сум, визначених судовим рішенням, і вказані виплати здійснено внаслідок примусових дій зі сторони органів державної виконавчої служби. В частині виконання рішення суду про поновлення на роботі, жодних дій, за відомостями позивача, не було здійснено ні у добровільному, ні у примусовому порядку. Діючим законодавством передбачає обов`язок роботодавця добровільно, і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі, і цей обов`язок полягає в тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватись. Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист та поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом; право на судовий захист є гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист. У разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі за змістом ст. 236 КЗпП України слід вважати на видання власником наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин негайно після проголошення судового рішення. Станом на час звернення до суду із даним позовом, позивачці невідомі обставини про прийняття відповідного наказу про поновлення її на попередній займаній посаді, а враховуючи, що попередню займану посаду скорочено, внаслідок припинення навчального закладу, то про прийняття наказу про поновлення її на рівнозначній посаді зі збереженням попередніх умов праці, а відтак наразі вказаний строк для звернення до суду із даною заявою не порушено та не пропущено. Тому, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі за період з 14 грудня 2019 року до 30 червня 2021 року у розмірі 336580,42 гривень, у подальшому ухвалення рішення суду. В судове засідання позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, проте направила на адресу суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, в якій на заявлених вимогах наполягала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні на заявлених вимогах наполягав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Крім того, 30 серпня 2021 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній підтримав заявлені позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні, виходячи з наступного. Посиланням представника відповідача, наведеним у відзиві на позовну заяву, вже надано оцінку у межах розгляду адміністративної справи № 360/573/20 Луганський окружним адміністративним судом, за результатами ухвалено рішення. За вказаним рішенням, у задоволенні позову Луганського національного аграрного університету про визнання поважності невиконання рішення суду від 13 грудня 2019 року та законності накладання на ЛНАУ штрафів за невиконання рішення суду про поновлення [PERSON] на займаній посаді. Посилання відповідача, що ним отримано повний текст рішення суду щодо поновлення [PERSON] на займаній посаді лише 23 грудня 2019 року є повністю необґрунтованим та безпідставним, адже відповідач був обізнаний про встановлене рішення суду від 13 грудня 2019 року в частині поновлення незаконно звільненого працівника та допущення виконання рішення в цій частині негайно після його проголошення, а не з дня скаладання повного тексту судового рішення. Зупинення вчинення примусових виконавчих дій у ВП № 6099003 на підставі постанови державного виконавця від 10 березня 2020 року у зв`язку із поданням апеляційної скарги на рішення суду жодним чином не припиняє обов`язок відповідача виконати рішення суду, негайно після його проголошення та у добровільному порядку. Крім того, відповідно до ухвали Донецького апеляційного суду від 25 лютого 2020 року зупинено дію, а не виконання рішення до закінчення апеляційного перегляду. Як неодноразово зазначав ВСУ, суд апеляційної інстанції може зупиняти дію судових рішень, які не підлягають примусовому виконанню, але не має повноважень вирішувати питання щодо зупинення виконання рішення суду першої інстанції, якщо останнє підлягає примусовому виконання, оскільки наведене відноситься до виключної компетенції виконавця на підставі частини першої статті 38 ЗУ «Про виконавче провадження». Отже, зупинення державним виконавцем вчинення виконавчих дій у ВП № 60990003 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження», яка регулює зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документу, дає відповідачу лише можливість оскаржити дії та рішення державного виконавця щодо вчинення ним примусових дій зі стягнення, однак виконавче провадження з виконання рішення суду про поновлення [PERSON] не могло бути зупинено в силу положень Закону, а від так незалежності від законності постанови державного виконавц про зупинення вчинення виконавчих дій відповідач мав невідкладно виконати рішення суду щодо поновлення позивача на займаній посаді. Негайне виконання судового рішення полягає у набутті властивостей здійснення і підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави. Належним виконання судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків. Таким чином, подання відповідачем апеляційної скарги на рішення суду, зупинення судом дії даного рішення та зупинення державним виконавцем вчинення виконавчих дій зі стягнення жодним чином не є підставою для невиконання рішення суду після його проголошення і не є поважними причинами такого невиконання. Відповідач мав поновити позивача на посаді директора ВСП «Слов`янський коледж ЛНАУ», а не на посаді виконуючого обов`язки. У встановленому законодавством порядку [PERSON] не була призначена на посаду директора, а лише тимчасового виконувала обов`язки, тобто з нею укладений строковий трудовий договір, строк дії якого визначався настанням юридичного факту прийняттям відповідного рішення уповноваженим органом управління. При цьому, відповідач не був обмежений у можливості у виконанні рішення суду щодо поновлення позивача на роботі, і виданням наказів про внесення змін до штатного розпису або прийняття наказу про звільнення в.о. директора ВСП «Слов`янський коледж ЛНАУ» Єгорової І.А. у перший день після закінчення періоду непрацездатності та/або відпустки за наявності обґрунтованих підстав для такого звільнення. Крім того, закриття кримінального провадження № 120201130580000114 від 02 березня 2020 року за фактом не виконання посадовими особами Луганського національного аграрного університету судового рішення про поновлення позивача на посаді керівника Слов`янського коледжу не є поважною та законною підставою для невиконання рішення суду, оскільки в межах кримінального провадження встановлюється склад кримінального правопорушення, а отже звільнення від кримінальної відповідальності не виключає притягнення позивача до відповідальності за порушення, передбачені Законом № 1404 та від відповідальності за невиконання рішення суду. Посилання ж позивача на відомі йому дані та документи щодо скерування матеріалів виконавчого провадження до органів досудового розслідування, здійснено лише з метою підтвердження того, що рішення суду не було виконано у належний спосіб та належний строк. Позивач із\~заявою про\~поновлення вчинення\~виконавчих дій\~у ВП\~№ 60990003\~та 20\~серпня 2021\~року старшим\~державним виконавцем\~прийнято постанову\~про поновлення\~вчинення виконавчих\~дій у\~ВП №\~60990003,\~що вказує\~станом на\~сьогодні на\~те,\~що рішення\~суду не\~виконано.\~ \~ Представник відповідача Луганського національного аграрного університету, будучи повідомленим у встановленому законом порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився. 17 серпня 2021 року на адресу суд представником відповідача Подольським Р. подано відзив на позовну заяву, обґрунтовану наступним. 13 грудня 2019 року Слов`янським міськрайонним судом у справі № 243/6314/19 ухвалено рішення, яким позов [PERSON] до Луганського національного аграрного університету, задоволено частково. Не погодившись із вказаним рішенням, 21 січня 2020 року відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного суду, яким 25 лютого 2020 року винесено ухвалу, якою відкрито апеляційне провадження у даній справі та зупинено дію рішення до закінчення апеляційного провадження. Головним державним виконавцем Старобільського районного відділу ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 16 січня 2020 року за заявою [PERSON] відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Слов`янським міськрайонним судом 10 січня 2021 року про поновлення останньої на посаді керівника ВСП «Слов`янський коледж Луганського національного аграрного університет», про що винесено відповідну постанову у ВП № 60990003. 20 січня 2020 року відповідачем державному виконавцю направлено заяву про відкладення проведення виконавчих дій, яку мотивовано тим, що на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження виконуюча обов`язки директора ВСП «Слов`янський коледж ЛНАУ» знаходилась у відпустці, що унеможливлює її звільнення на підставі судового рішення про поновлення на даній посаді [PERSON] 10 березня 2020 року на підставі ухвали апеляційного суду державному виконавцю надано заяву про зупинення виконавчого провадження та останнім винесено постанову про зупинення вчинення виконавчий дій від 12 березня 2020 року. 13 квітня 2020 року на електронну адресу відповідача від слідчого Старобільського ВП ГУНП в Луганській області надійшов запит щодо надання інформації про стан виконання рішення Слов`янського міськрайонного суду про поновлення [PERSON] на посаді керівника ВСП «Слов`янський коледж ЛНАУ». Із вказаного запиту вбачається, що в провадженні Старобільського ВП ГУНП в Луганській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР № 120201130580000114 від 02 березня 2020 року за повідомлення головного державного виконавця Старобільського районного відділу ДВС про невиконання посадовими особами Луганського національного аграрного університету рішення Слов`янського міськрайонного суду щодо поновлення [PERSON] на посаді, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України. Згодом слідчим повідомлено, що у кримінальному провадженні № 120201130580000114 від 02 березня 2020 прийнято рішення відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, а саме рішення про закриття кримінального провадження на підставі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. Відсутність у діях відповідача вини щодо невиконання рішення суду від 13 грудня 2019 року в частині поновлення [PERSON] на посаді, встановлена рішенням слідчого. Крім того, на підставі наказу «Про призначення виконувача обов`язків директора ВСП «Слов`янський коледж ЛНАУ» від 14 липня 2019 року № 06-05к виконувачем обов`язків директора вказаного коледжу з 16 липня 2019 року призначено Єгорову І.А. 19 грудня 2019 року на підставі заяви [PERSON] видано наказу № 98-в «Про надання відпустки», останній надано щорічну відпустку у кількості 15 календарних днів з 27 грудня 2019 року до 12 січня 2020 року. У період знаходження у щорічній відпустці, а саме 10 січня 2020 року від [PERSON] на адресу відповідача надійшло повідомлення щодо знаходження її на лікарняному, в якому вона перебувала з 10 січня 2020 року до 05 лютого 2020 року включно. 05 лютого 2020 року на підставі наказу «Про продовження відпустки у зв`язку з хворобою» № 4-в [PERSON] , з 06 лютого 2020 року продовжено відпустку на 3 календарні дні, невикористаних у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, тобто до 08 лютого 2020 року включно. 05 лютого 2020 року на підставі заяви [PERSON] видано наказ «Про надання відпустки» № 5-в, останній надано щорічну відпустку у кількості 11 календарних днів з 10 лютого 2020 року до 20 лютого 2020 року. У період знаходження у щорічній відпустці [PERSON] захворіла та перебувала на лікарняному у період з 19 лютого 2020 року до 28 лютого 2020 року включно. 28 лютого 2020 року на підставі наказу «Про продовження відпустки у зв`язку із хворобою» № 7-в [PERSON] , з 02 березня 2020 року продовжено відпустку на календарні днів, невикористаних у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, тобто до 03 березня 2020 року включно. У зв`язку з тим, що [PERSON] , будучи в.о. директора ВСП «Слов`янський коледж ЛНАУ», фактично з 27 грудня 2019 року до 04 березня 2020 року перебувала у відпустках та на лікарняних, відповідач не мав можливості та законодавчо визначених підстав звільнити [PERSON] на підставі п. 6 ст. 40 КЗпП України та виконати рішення суду в частині поновлення [PERSON] на посаді директора ВСП «Слов`янський коледж ЛНАУ». Станом на 04 березня 2020 року, коли [PERSON] приступила до роботи після відпустки, Донецьким апеляційним судом 25 лютого 2020 року постановлено ухвалу, якою зупинено дію рішення Слов`янського міськрайонного суду від 13 грудня 2019 року у справі № 243/6314/19 до закінчення апеляційного провадження. Апеляційний перегляд рішення Слов`янського міськрайонного суду від 13 грудня 2019 року закінчився 16 червня 2020 року винесенням судом апеляційної інстанції відповідної постанови, якою вказане рішення суду першої інстанції залишено в силі. Таким чином, у відповідача в період з 13 грудня 2019 року до 16 червня 2020 року не було підстав виконувати вказане рішення у частині поновлення позивача на посаді керівника ВСП «Слов`янський коледж ЛНАУ». 16 червня 2020 року на підставі наказу в.о. ректора ЛНАУ «З кадрових питань» № 01-15/60к скасовано наказ про звільнення [PERSON] від 04 червня 2019 року № 06-042к та звільнення, тобто відповідачем у день набрання законної сили судовими рішенням, фактично проведено його виконання. Крім того, при звільненні позивача 04 червня 2019 року до трудової книжки [PERSON] внесено відповідний запис та трудова книжка видана особисто позивачу. Після 16 червня 2020 року позивач до відповідача не зверталась з приводу поновлення її на посаді та внесення відповідного запису до трудової книжки. 14 вересня 2020 року адресу ЛНАУ надійшов лист позивача, у якому вона зазначала про порядок виконання судового рішення та надала копії довідки за реквізитами ПриватБанку для перерахування грошових коштів. При цьому, позивач так і не прибула до відділу кадрів відповідача для надання оригіналу трудової книжки для внесення відповідного запису про її поновлення та ознайомлення з відповідним наказом. 12 жовтня 2020 року відповідачем на адресу позивача направлено лист за вих. № 09-01/20-619, у якому повідомлялось, що з локальними нормативно-правовими актами ЛНАУ щодо її поновлення вона може ознайомитися безпосередньо у відділі кадрів відповідача, повторно містилось прохання прибути до відділу кадрів відповідача та надати трудову книжку задля виконання рішення суду, а саме внесення відповідного запису про поновлення позивача на посаді та надано роз`яснення щодо виконання судового рішення про стягнення на користь [PERSON] грошових коштів. Отже, відповідач, видавши наказ «З кадрових питань» від 16 червня 2020 року № 01-15/60к, належним чином виконав рішення суду від 13 грудня 2019 року у справі № 243/6314/19 в частині поновлення позивача на посаді директора ВСП «Слов`янський коледж ЛНАУ». При цьому [PERSON] була обізнана про видання вказаного наказу та двічі запрошувалась до відділу кадрів ЛНАУ задля внесення відповідного запису до трудової книжки. Тому, твердження позивача про відсутність у неї відомостей про прийняття наказу про поновлення її на посаді керівника ВСП «Слов`янський коледж ЛНАУ» є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності. За наказом МОН України № 275 від 24 лютого 2020 року (із відповідними змінами) створено ВСП «Донбаський аграрний фаховий коледж Луганського національного аграрного університету» шляхом злиття ВСП «Слов`янський коледж ЛНАУ» та ВСП «Костянтинівський ЛНАУ», а також визначено, що ВСП «Донбаський коледж ЛНАУ» відокремлених підрозділів, що припинились шляхом злиття. Наказом в.о. ректора ЛНАУ № 01-15/51, виконуючим обов`язків директора ВСП «Донбаський коледж ЛНАУ» з 29 травня 2020 року призначено [PERSON] . А згідно з наказом в.о. ректора № 01-15/55к від 04 червня 2020 року [PERSON] звільнено з посади директора ВСП «Слов`янський коледж ЛНАУ». Після завершення процедури переведення здобувачів освіти та працівників реорганізованих коледжів до новоствореного ВСП «Донбаський аграрний фаховий коледж ЛНАУ», 11 червня 2020 року на підставі наказу в.о. ректора ЛНАУ № 010-04/086 від 05 червня 2020 року, здійснено припинення ВСП «Слов`янський коледж ЛНАУ» та ВСП «Костянтинівський коледж ЛНАУ». Таким чином, станом на момент державної реєстрації створеного ВСП «Донбаський аграрний фаховий коледж ЛНАУ» та станом на момент державної реєстрації припинення ВСП «Слов`янський коледж ЛНАУ» дія рішення Слов`янського міськрайонного суду від 13 грудня 2019 року зупинена, у зв`язку з чим у відповідача у вказаний період не було підстав розглядати питання щодо поновлення позивача на посаді директора ВСП «Слов`янський коледж ЛНАУ» або пропонувати іншу аналогічну посаду у новоствореному коледжі. У зв`язку з тим, що 16 червня 2020 року видано наказ № 01-15/60 к про поновлення позивача на посаді з дня звільнення, тобто судове рішення виконано в частині поновлення позивача на посаді з дня набрання його чинності. Тому, просить відмовити [PERSON] у задоволенні заявлених нею позовних вимог, зважаючи на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Луганського національного аграрного університету, про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, з наступних підстав. У статті 1 Загальної декларації прав людини проголошено, що всі люди народжуються вільними й є рівними за своєю гідністю та правами. Вони наділені розумом і совістю та повинні діяти один щодо одного в дусі братерства. Кожна людина має всі права і всі свободи, проголошені цією Декларацією, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного чи соціального походження, майнового, станового або іншого становища (ст. 2). Згідно зі статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, всі особи є рівними перед судами і трибуналами. Це основоположні міжнародні правові норми з питань рівності прав людини, на які орієнтується всі правові держави світу. Конституція України\~закріплює основні засади правового статусу людини і громадянина в Україні, тобто ті провідні ідеї, що покладені в основу змісту й умов реалізації прав та обов`язків людини і громадянина в нашій державі. Передусім це стосується частин 1, 2\~ст. 24 Конституції України, відповідно до яких: «Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Також, у відповідності до положень статей\~55,\~124 Конституції України\~та статті\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 12 ЦПК України\~передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд на підставі ст. ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працювала на посаді директора ВСП «Слов`янський коледж Луганського національного аграрного університету, що підтверджується копією трудової книжки, заведеної на ім`я позивача. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 грудня 2019 року у цивільній справі № 243/6314/19 встановлено, що 04 червня 2019 року [PERSON] звільнено із займаної посади, про що видано відповідний наказу № 06-42к «Про розірвання контракту та звільнення з займаної посади». Вказаним судом рішенням позовні вимоги [PERSON] до Луганського національного аграрного університету про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, задоволено частково. Наказ № 06-42к визнано незаконно та скасовано. [PERSON] поновлення на посаді керівника «Слов`янського коледжу Луганського національного аграрного університету», з дня звільнення. Стягнуто з відповідаа на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05 червня 2019 року до 13 грудня 2019 року в розмірі 116843,98 гривні, з відрахування податків та обов`язкових зборів, моральну шкоду у розмірі 5000,00 гривень, судовий збір у розмірі 768,40 гривень, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7350,00 гривень, а також судовий збір у розмірі 1936,84 гривень. В задоволенні іншої частини заявлених вимог відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі. Не погодившись із вказаним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої 16 червня 2020 року Донецьким апеляційним судом винесено постанову. Даною постановою апеляційну скаргу Луганського національного аграрного університету залишено без задоволення, а рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 грудня 2019 року без змін. На підставі вищевказаного рішення суду першої інстанції видано виконавчі документи. За інформацією про виконавче провадження № 60990003, останнє відкрито 16 січня 2020 року на підставі виконавчого документу № 243/6314/19 від 10 січня 2020 року про поновлення [PERSON] на посаді керівника «Слов`янського коледжу Луганського національного аграрного університету», з дня звільнення. Крім того, у даному виконавчому провадженні, з-поміж іншого, державним виконавцем у зв`язку з невиконання без поважних причин боржником рішення про поновлення на роботі, винесено постанови про накладення штрафу у розмірі 5100,00 гривень та 10200,00 гривень. За фактом невиконання рішення суду про поновлення [PERSON] , 05 лютого 2020 року державним виконавцем складено акт, в якому зазначено, що зі слів працівників відділу кадрів Луганського національного аграрного університету, їм невідомо про поновлення [PERSON] на посаді керівника «Слов`янського коледжу Луганського національного аграрного університету» з дня звільнення та про видання наказу або розпорядження про поновлення. Виконуючий обов`язки ректора ЛНАУ [PERSON] перебуває у м. Слов`янську Донецької області. Документи про поновлення на посаді [PERSON] не надано, як і не надано наказ або розпорядження. Крім того, 17 лютого 2020 року державним виконавцем на адресу Старобільського відділу поліції ГУНП в Луганській області направлено повідомлення про вчинення злочину, а саме з приводу невиконання рішення суду від 13 грудня 2019 року. У подальшому, державним виконавцем у вищевказаному виконавчому провадженні винесено постанову про зупинення виконавчого провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження». Відповідно до\~п.\~2\~ч.\~1\~ст.\~34\~ЗУ «Про\~виконавче провадження»,\~виконавець зупиняє\~вчинення виконавчих\~дій у\~разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа. Так, 25 лютого 2020 року Донецьким апеляційним судом постановлено ухвалу, якою поновлено ЛНАУ строк на апеляційне оскарження рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 грудня 2019 року, відкрито апеляційне провадження, а також зупинено дію рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 грудня 2019 року, до закінчення апеляційного провадження. Згідно з ч. 4 ст. 359 ЦПК України, якщо апеляційна\~скарга подана\~з пропуском\~визначеного цим\~Кодексом строку,\~суд у\~випадку поновлення\~строку на\~апеляційне оскарження\~зупиняє дію\~оскаржуваного рішення\~в ухвалі\~про відкриття\~апеляційного провадження. Слід зауважити, що п. 2 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого документа про стягнення, у разі його зупинення судом. Частиною першою статті 38 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що Виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню). Стаття 38 Закону України «Про виконавче провадження» містить імперативний припис, відповідно до якого виконавець зобов`язаний зупинити виконавче провадження за наявності підстав, передбачених в частині першій цієї статті. При цьому закон не пов`язує реалізацію вказаних повноважень з ухваленням відповідного судового рішення. Отже, посилання представника відповідача на зупинення дії рішення Слов`янського міськрайонного суду від 13 грудня 2019 року на підставі ухвали Донецького апеляційного суду 25 лютого 2020 року, суд не приймає до уваги, зважаючи на невиконання відповідачем рішення суду без поважних причин за наявності для цього відповідних підстав, а також беручи до уваги висновки Верховного Суду України, наведені у постанові від 20 січня 2021 у справі\~№ 466/5766/13-ц. За висновками Верховного Суду України, що містяться у наведені вище постанові, з аналізу положень абзацу 2 частини восьмої статті 394, статті 436 Цивільного процесуального України вбачається, що на законодавчому рівні проводиться розмежування між зупиненням виконання оскаржуваного судового рішення, яке застосовується у випадку, якщо судове рішення підлягає примусовому виконанню, й зупинення дії судового рішення, якщо рішення не передбачає примусового виконання. Отже, можуть бути зупинено дію судових рішень, які не підлягають примусовому виконанню. При цьому примусовому виконанню, в розумінні статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема підлягають: виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень. Зупинення ж виконання рішення суду, у разі якщо останнє підлягає примусовому виконанню відноситься до виключної компетенції виконавця на підставі частини першої статті 38 Закону України «Про виконавче провадження». На підставі зазначеного вище повідомлення про вчинення злочину, Старобільським відділом поліції розпочато кримінальне провадження за № 12020130580000114 від 02 березня 2020 року. В межах наведеного кримінального провадження встановлено, що 27 лютого 2020 року до Старобільського ВП ГУНП в Луганській області надійшло повідомлення від головного державного виконавця Старобільського районного відділу державної виконавчої служби СМРУ Міністерства юстиції про те, що посадові особи Слов`янського коледжу ЛНАУ не виконують рішення Слов`янського міськрайонного суду про поновлення [PERSON] на посаді керівника «Слов`янського коледжу ЛНАУ» з дня її звільнення, за ознаками кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 382 КК України. У зв`язку з викладеним, слідчим на адресу ЛНАУ направлено запит щодо повідомлення про надходження до ЛНАУ рішення суду про поновлення [PERSON] на посаді керівника «Слов`янського коледжу ЛНАУ» та у разі надходження такого рішення повідомити чи поновлено [PERSON] на вказані посаді, якщо ні, то з яких причин. У відповідь на вищевказаний запит ЛНАУ своїм листом № 01-05/20-209 від 14 квітня 2020 року повідомило, що 13 грудня 2019 року у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину оскаржуваного рішення, а повний текст рішення надійшов на адресу відповідача 23 грудня 2019 року. Крім того, повідомлено, що 20 січня 2020 року ЛНАУ засобами поштового зв`язку отримано постанову державного виконавця Старобільського районного відділу держаної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження від 16 січня 2020 року, винесена при примусовому виконанні виконавчого листа № 243/6314/19 від 10 січня 2020 року, виданого Слов`янським міськрайонним судом, про поновлення [PERSON] на посаді керівника «Слов`янський коледж ЛНАУ», з дня звільнення. 20 січня 2020 року до Старобільського РВДВС подано заяву про відкладення виконавчих дій, у зв`язку з чим, що станом на 13 грудня 2019 року виконуючим обов`язки директора ВСП «Слов`янський коледж ЛНАУ» була [PERSON] , якій за наказом «Про надання відпустки» № 98-в від 19 грудня 2019 року, надано щорічну відпустку тривалістю 15 календарних днів в період з 27 грудня 2019 року до 12 січня 2020 року. В період знаходження у щорічній відпустці, а саме 10 січня 2020 року від [PERSON] на адресу ЛНАУ надійшло повідомлення про знаходження її на лікарняному. У зв`язку з тим, що положеннями ч. 3 ст. 40 КЗпП України працівникові надаються гарантії захисту від звільнення з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці, станом на 20 січня 2020 року виконання Університетом рішення Слов`янського міськрайонного суду від 13 грудня 2019 року у справі № 243/6314/19 було неможливим за вказаних обставин. Законодавства України не передбачає звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності. Так, наказом № 98-в «Про надання відпустки», в.о. директора ВСП «Слов`янський коледж ЛНАУ» Єгоровій І.А. надано щорічну відпустку тривалістю 15 календарних днів, у період з 27 грудня 2019 року до 12 січня 2020 року. Проте, як видно з копії рішення Слов`янського міськрайонного суду від 13 грудня 2019 року, представник відповідача Луганського національного аграрного університету, був присутній у судовому засіданні, під час якого оголошено вступну та резолютивну частини зазначеного рішення, а тому відповідачу фактично було відомо про результати розгляду справи, зокрема, про поновлення [PERSON] на посаді керівник ВСП «Слов`янський коледж ЛНАУ» з дня її звільнення та негайне виконання рішення в цій частині. У зв`язку з викладеним, суд вбачає, що ЛНАУ рішення Слов`янського міськрайонного суду від 13 грудня 2019 року не виконувалось безпідставно, а подальші дії з надання відпусток в.о. директора ВСП «СК ЛНАУ» Єгоровій І.А. та їх продовження в подальшому у зв`язку з перебуванням останньої на лікарняному, сприймаються судом, як створення відповідачем штучних умов, за яких виконання рішення суду є неможливим. Слід зауважити, що отримання 23 грудня 2019 року ЛНАУ повного тексту рішення жодним чином не перешкоджало ЛНАУ виконати рішення в частині поновлення [PERSON] на посаді керівника ВСП «Слов`янський коледж ЛНАУ», з дня її звільнення. Таким чином, Луганським національним аграрним університетом допущено порушення, яке полягає у невиконанні рішення суду в частині поновлення позивача на посаді, з дня її звільнення. Діючим законодавством України передбачено відповідальність власника або уповноваженого ним органом, яка настає у разі невиконання даними особами рішення органу, який розглядав трудовий спір, про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника. Зокрема,\~статтею 236\~Кодексу законі\~про працю\~України визначено,\~що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі за змістом ст. 236 КЗпП України слід вважати не видання власними або уповноваженим ним органом наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин негайно після проголошення судового рішення. Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду України у справа № 711/8446/16-ц від 13 березня 2019 року та № 6-435цс15. Виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі та фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків. При цьому,\~працівник повинен\~бути обізнаним\~про наявність\~наказу про\~його поновлення\~на роботі\~і йому\~повинно бути\~фактично забезпечено\~доступ до\~роботи і\~можливості виконання\~своїх обов`язків. Аналогічного висновку\~дійшов Верховний\~Суд у\~постановах від\~06\~грудня 2018\~року у\~справі №\~465/4679/16\~(провадження\~№ 61-29024св18), від 26 лютого 2020 року у справі № 702/725/17 (провадження № 61- 12857св18). Фактично Луганський національним аграрним університетом, рішення Слов`янського міськрайонного суду виконано із виданням наказу № 01-15/60к від 16 червня 2020 року «З кадрових питань». Даним наказом: на підставі рішення Слов`янського міськрайонного суду від 13 грудня 2019 року, скасовано наказ про звільнення [PERSON] від 04 червня 2019 року № 06-042к, поновлено її на посаді директора Відокремленого структурного підрозділу «Слов`янський коледж ЛНАУ» з дня звільнення, а також звільнено відповідача з 11 червня 2020 року у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату (п. 1 ст. 40 КЗпП України). Крім того, головному бухгалтеру ЛНАУ [PERSON] наказано забезпечити здійснення розрахунку та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу з відрахуванням податків та обов`язкових зборів. Також, наказано відділу кадрів внести відповідні записи до трудової книжки [PERSON] , а так само до інших кадрових документів та видати [PERSON] трудову книжку в порядку встановленому з чинним законодавством Таким чином, рішення Слов`янського міськрайонного суду від 13 грудня 2019 року виконане, шляхом видання 16 червня 2020 року наказу про поновлення позивача на посаді, проте фактично [PERSON] до роботи не приступила, оскільки тим же наказом її було звільнено з 11 червня 2020 року. Наведений наказ на теперішній час не оскаржено та він залишається дійсним. Таким чином, у зв`язку зі встановленими порушеннями з боку відповідача, суд вважає за належне застосувати положення статті 236 Кодексу Законів про працю України, та стягнути з Луганського національного аграрного університету на користь позивача суму середнього заробітку за період з 14 грудня 2019 року до 16 червня 2020 року. Так, середньоденний заробіток [PERSON] перед звільненням з займаної посади становить 871,97 гривень, із розрахунку: 15304,59 гривень (заробітна плата за квітень 2019 року) + 21317,94 гривень (заробітна плата за травень 2019 року) = 36622,53 гривні 36622,53 гривні : 42 дні (кількість робочих днів у квітні-травні 2019 року) = 871,97 гривень. Така ж сума середнього заробітку вказана й у рішенні Слов`янського міськрайонного суду від 13 грудня 2019 року у цивільній справі № 243/6314/19 за позовом [PERSON] до ЛНАУ, про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу. Отже, виходячи з наведеного, та беручи до уваги кількість робочих днів у період з 14 грудня 2019 року до 16 червня 2020 року 124 дні, сума, що підлягає стягнення з відповідача на користь позивача становить 108124,28 гривні. При цьому, зупинення виконавчого провадження судом не вважається поважною причино, яка б звільняла відповідача від відповідальності, встановленої ст. 236 КЗпП України за невиконання рішення суду про поновлення працівника на роботі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial