Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, посилаючись на те, що його довірителю на праві власності належить нежитлова будівля магазину, що розташований за адресою:[ADDRESS]. 30.08.2013 року між Ульяновською міською радою та позивачем, [PERSON], було укладено договір оренди землі, за умовами якого позивач прийняв у платне користування земельну ділянку загальною площею 0,0400 га., для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що розташована за адресою: [ADDRESS] та на якій знаходиться будівля вищевказаного магазину, строком на 25 років. Данна земельна ділянка межує із земельними ділянками, землекористувачами яких є відповідачі. На вказаних земельних ділянках відповідачами в порушення будівельних норм, що підтверджується висновком експерта, розміщені металеві транспортні контейнери, які використовуються, як торгівельні точки в кількості 5 (п»яти) штук, що порушує права позивача в користуванні земельною ділянкою. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON]- [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав пояснивши, що металеві контейнера розміщені без порушення будівельних норм. Відповідач фізична особа-підприємець [PERSON] тричі в судове засіданні не з»явилась, повідомлена належним чином, заперечень до суду не надала. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить нежитлова будівля магазину, що розташована за адресою:[ADDRESS], що підтверджується ( а.с.5-7). 30.08.2013 року між Ульяновською міською радою та позивачем, [PERSON], було укладено договір оренди землі, за умовами якого позивач прийняв у платне користування земельну ділянку загальною площею 0,0400 га., для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що розташована за адресою: [ADDRESS] та на якій знаходиться будівля вищевказаного магазину, строком на 25 років, що підтверджується (а.с.8-12). Вищевказана земельна ділянка межує із земельними ділянками, землекористувачами яких є відповідачі, що підтверджується ( а.с.а.с.39-43, 45-51. На вказаних земельних ділянках відповідачами в порушення будівельних норм, що підтверджується висновком експерта ( а.с.а.с.13-18), розміщені металеві транспортні контейнери, які використовуються, як торгівельні точки в кількості 5 (п»яти) штук, що порушує права позивача в користуванні земельною ділянкою. Згідно ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» з п. 3.25* встановлено, що для догляду за будівлями і здійсненням їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,00 м. При цьому повинно бути забезпечено влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок. Відстань від земельною ділянки, якою користується позивач до фасадної стінки контейнерів, які належать відповідачам становить: контейнер № 1від 0.04 м. до 0.21 м..; №2 від 0.28 м.до 0.30 м.; №3 0.79 м.; №4 від 0.18 м. до 0.19 м.; №5 0.86 м., що є порушенням п.п.3,24, 3.25 Державних будівельних норм України ДБН 360-92 «Планування і забудова міських і сільських поселень». Суд не бере до уваги довідку Ульяновської міської ради надану відповідачам ( а.с.82), в якій зазначено, що найменша відстань від контейнерів до стіни буівлі, що належить гр.[PERSON] становить 1,50 см., оскільки данна довідка не спростовує порушення відповідачами Державних будівельних норм України ДБН 360-92 «Планування і забудова міських і сільських поселень». Стаття 15 ЦК України містить положення про те, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України, цивільне право та інтерес можуть бути захищені шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до вимог ч.1 статті 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Відповідно до п. г) ч. 1 ст. 91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Згідно із вимогами ч.1 статті 103 Земельного кодексу України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власник майна, відповідно до ст. 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 152 ЗК України встановлено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Таким чином суд вважає, що вимоги позову підлягають до задоволення. На підставі п. 3.25* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень»

Outcome: approved