Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом в інтересах позивача до Житлово-побутової комісії Військової частини [NUMBER] Національної гвардії України, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішенням житлово-побутової комісії військової частини [NUMBER] Національної гвардії України, викладене в протоколі засідання житлово-побутової комісії військової частини [NUMBER] № 2 від 20 лютого 2020 року в частині відмови [PERSON] в погодженні питання щодо виключення житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] з числа службових та зобов`язати житлово-побутову комісію військової частини [NUMBER] за встановленим порядком звернутися з клопотанням про виключення з числа службового житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України. Учасник бойових дій. Має 27 років і 06 місяців вислуги років у календарному обчисленні та 27 років і 10 місяців вислуги років у пільговому обчисленні. 07.03.2019 р. наказом №34о/с командира ВЧ [NUMBER] , припинено (розірвано) контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України та звільнено у запас Збройних сил України [PERSON] за підпунктом «б» пункту 2 частини 5 статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я). Наказом командира ВЧ [NUMBER] №115 від 16.05.2019 року позивача виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення. 30.10.2018 року виконавчим комітетом Олександрійської міської ради позивачу було видано ордер на службове жиле приміщення №7. Ордер виданий позивачеві з сім`єю з 3 чоловіків на право зайняття службового житлового приміщення, що складається з 3-х кімнат в квартирі ізольованій за адресою: [ADDRESS] . 15.01.2020 року позивач звернувся до військової частини із заявою про надання йому дозволу на переведення наданої йому службової квартири в житлову площу для постійного користування. 24.06.2020 року позивач отримав відповідь, в якій зазначено що 20.02.2020 року розглянуто його заяву та військова частина не має законних підстав для переоформлення службової квартири в постійне користування. Відмова мотивована тим, що переведення службового приміщення в постійне користування відбувається за списком осіб, які перебувають на обліку. 10.09.2020 року військова частина надала відповідь, на адвокатський запит про те, що позивач перебуває на квартирному обліку з 15.01.2010 року за порядковим номером 37 в загальній черзі, в черзі з правом позачергового отримання житла з 27.03.2020 року за порядковим номером 12. Також представник позивача звертає увагу, що позивач належить до кола осіб, які не підлягають виселенню із службового жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення, оскільки на час звільнення із військової служби у запас, на підставі наказу № 34о/с командира ВЧ [NUMBER] , загальний термін проходження його військової служби складав 27 років 06 місяців. Згідно чинного законодавства позивач має право проживати в спірній квартирі до надання йому постійного житла. Враховуючи даний абзац слід розуміти, що статус службового житла втратив сенс, оскільки позивач вже звільнений з лав Національної гвардії України. За позивачем іншого житла не зареєстровано. Він має статус учасника бойових дій і тому має право на першочергове забезпечення жилою площею. 17.11.2020 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що право позивача на забезпечення житлом відповідач не заперечує, але згідно черги, оскільки позивач в черзі з правом позачергового отримання житла з 27.03.2020 за порядковим номером 12, тобто позивач вважає, що його право має бути досягнуте у будь-який можливий спосіб, навіть через порушення прав інших осіб, які перебувають в черзі попереду. Вказана інформація повідомлялась позивачу і у протоколі №2 від 20.02.2020 і листом № 69/25-1953 від 24.06.2020. Стаття 43 ЖК України РСР визнає, що громадянам, які перебувають на обліку потребують поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Пункт 4.1 Інструкції з організації забезпечення, надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.07.2007 № 278, визначає, що житлові приміщення надаються військовослужбовцям, що перебувають на квартирному обліку, згідно з чергою, яка визначається часом узяття на облік або занесенням до списків на пільгове одержання житлової площі. У зв`язку з чим позовні вимоги вважає необґрунтованими та просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Також командир ВЧ [NUMBER] звернувся до суду з клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Ухвалою суду від 17 грудня 2020 року за клопотанням представника позивача замінено неналежного відповідача Житлово-побутову комісію Військової частини [NUMBER] Національної гвардії України на Військову частину [NUMBER] Національної гвардії України. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача направив заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Суд встановив, що згідно копії посвідчення серія [NUMBER] , [PERSON] є учасником бойових дій. Згідно копії витягу з наказу командувача національної гвардії України від 07.03.2019 № 34 о/с, [PERSON] відповідно до ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби у запас за підпунктом «б» пункту 2 частини 5 (за станом здоров`я). Вислуга років становить: у календарному обчисленні 27 років 06 місяців, у пільговому обчисленні 27 років 10 місяців. Згідно копії ордеру на службове жиле приміщення № 7 виданого виконавчим комітетом Олександрійської міської ради 30.10.2018 року, ордер виданий [PERSON] з сім`єю з 3 чоловік на право зайняття службового житлового приміщення, що складається з 3 кімнат в квартирі ізольованій за адресою: [ADDRESS] . Ордер виданий на підставі рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради № 670 від 30.10.2018 року. Згідно копії заяви від 24.01.2020 року [PERSON] звернувся до командира ВЧ [NUMBER] з заявою про надання дозволу на переведення службової квартири наданої йому за адресою: [ADDRESS] , в житлову площу для постійного проживання. Згідно копії витягу з протоколу № 2 засідання житлово-побутової комісії військової частини [NUMBER] від 20 лютого 2020 року про виключення житлової площі з розряду службового, комісія ухвалила відмовити в переоформленні службової квартири в постійне користування полковнику запасу [PERSON] , відповідно до п. 2.5 Наказу МВС України від 28.07.2007 року № 278, «Факт проживання в службових житлових приміщеннях осіб, які звільнені з військової служби в запас або відставку, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Жилі приміщення, виключені з числа службових, розподіляються в установленому порядку серед військовослужбовців, які перебувають на обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов». Згідно копії заяви від 03.03.2020 року [PERSON] звернувся до командира ВЧ [NUMBER] з заявою про надання дозволу про розгляд на засіданні житлово-побутових комісій питання щодо надання йому, пільг позачергового отримання житла в зв`язку з звільненням у запас за станом здоров`я. Згідно копії заяви від 27.05.2020 року [PERSON] звернувся до командира ВЧ [NUMBER] з заявою про надання дозволу бути присутнім на засідання житлово-побутової комісії при розгляді питання про переведення наданого йому житла в житлову площу для постійного проживання. Згідно копії листа від 24.06.2020 № 69/25-1953 ВЧ [NUMBER] , [PERSON] повідомлено, що його заява про переведення службової квартири у постійне користування розглянута. У цьому листі повторно повідомлено про зміст протоколу № 2 засідання житлово-побутової комісії військової частини, зазначено про обов`язковість дотримання черговості при розподілі житла та, що Військова частина [NUMBER] немає жодних законодавчих підстав для переоформлення службової квартири в постійне користування. Згідно копії звернення від [PERSON] звернувся до командувача Національної гвардії України в якому зазначив, що вважає, що командування в/ч [NUMBER] порушує його законні права та просить сприяти в розгляді питання про переведення службової квартири в житлову площу для постійного проживання. Згідно копії листа від 20.07.2020 року № 27/29/2-К-в2в Головного управління національної гвардії України, [PERSON] повідомлено, що переведення таких квартир здійснюється відповідно до черги, при цьому згідно п.2.5 Інструкції факт проживання у службових житлових приміщеннях осіб, які звільнені з військової служби в запас або відставку, не є підставою для виключення цих приміщень із числа службових. [PERSON] перебуває на квартирному обліку при військовій частині [NUMBER] з 15.01.2010 за №36 на загальних підставах та в списках на першочергове отримання житла з 10.07.2015 за № 10, питання включення житлового приміщення із числа службового буде розглянуто житлово-побутовою комісією відповідно до вимог чинного законодавства. Згідно копії листів ВЧ [NUMBER] , [PERSON] на його запит повідомлено, що [PERSON] перебуває на квартирному обліку частини з 15.01.2010 року за порядковим номером 37 в загальній черзі, в черзі з правом позачергового отримання житла з 27.03.2020 року за порядковим номером 12. Суд застосовує такі норми права. Відповідно до ч.1, ч.9 ст.12 ЗУ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла. Відповідно до ст. 43 ЖК УРСР громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Відповідно до п.6 постанови Ради міністрів УРСР від 4 лютого 1988 р. N 37 Про службові жилі приміщення Жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадян, яких виключено з членів колгоспу, або тих, які вийшли з колгоспу за власним бажанням, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Відповідно до п.2.5 Інструкції з організації забезпечення, надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом МВС від 28.07.2007 № 278 факт проживання в службових житлових приміщеннях осіб, які звільнені з військової служби в запас або відставку, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Відповідно до п. 3.4.6 на житлово-побутові комісії покладаються: Надання пропозицій до Головного управління Національної гвардії України щодо включення (виключення) житлових приміщень із числа службових. Відповідно до п. 3.7.3 крім завдань та повноважень, передбачених пунктом 3.4 цієї Інструкції, на центральну житлово-побутову комісію покладаються: Розгляд пропозицій командування військових частин та прийняття рішення щодо включення (виключення) житлового приміщення до (із) числа службового. Відповідно до п. 2.2. у Національній гвардії України всі рішення щодо включення (виключення) житлового приміщення до (із) числа службового приймаються Головним управлінням Національної гвардії України. Відповідно до п.3 постанови КМУ від 3 серпня 2006 р. N 1081 Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла. Суд дійшов таких висновків. Житлово-побутова комісія Військової частини [NUMBER] Національної гвардії України згідно зазначених вище норм інструкції не уповноважена приймати рішення про виключення житлових приміщень із числа службових. Таке рішення згідно п. 2.2. Інструкції уповноважене приймати виключно Головне управління Національної гвардії України. Житлово-побутова комісія у свою чергу згідно п. 3.4.6 Інструкції уповноважена лише надавати пропозиції до Головного управління Національної гвардії України щодо включення (виключення) житлових приміщень із числа службових. Також, дослідивши надані суду докази та вивчивши аргументи сторін, що зазначені у позовній заяві та у відзиві, суд дійшов висновку про те, що у Житлово-побутової комісії ВЧ [NUMBER] були відсутні підстави для задоволення заяви [PERSON] та надання до Головного управління Національної гвардії України пропозиції щодо виключення житлового приміщення за адресою [ADDRESS] із числа службових. Право військовослужбовців на забезпечення житлом згідно п.9 ст.12 ЗУ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, ст.43 Житлового кодексу УРСР, п.4.1 Інструкції реалізується у порядку черговості. Водночас позивач [PERSON] перебуває на черзі у ВЧ [NUMBER] з правом першочергового отримання житла за порядковим номером 12. Однак, перебування у черзі звільненого військовослужбовця, який проживає у службовому житлі, згідно п.2.5 Інструкції та п.6 постанови Ради міністрів УРСР від 4 лютого 1988 р. N 37 не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Таким чином, [PERSON] має право реалізувати передбачене ч.9 ст.12 ЗУ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей право на житло лише у порядку черговості. Порядок виключення житла із числа службового у Національній гвардії регламентований зазначеними вище нормами Інструкції та інших зазначених вище нормативних актів. При цьому норми Інструкції при колізії з нормами інших нормативних актів однакової юридичної сили слід застосовувати як спеціальні. Тому суд дійшов висновку про те, що виключення житла із числа службових у Національній гвардії є виключною компетенцією Головного управління Національної гвардії України у випадку, коли відпала потреба у його використанні. Водночас, із оскаржуваних рішень ЖПК ВЧ [NUMBER] , відповіді Головного управління Національної гвардії та з урахуванням наявності у ВЧ [NUMBER] квартирної черги, потреба у службовому житлі продовжує існувати. Також з огляду на норми п.2.5 Інструкції щодо службового житла у Національній гвардії діє спеціальна норма, яка забороняє виключення житла із числа службових лише на підставі проживання у ньому звільненого військовослужбовця. Суд відхиляє посилання позивача на висновки Верховного суду, викладені у постанові від 04 березня 2020 року у справі № 636/1514/19, адже вони стосуються обставин, які суттєво відрізняються від тих, що встановлені судом у цій справі. Ці висновки Верховного Суду стосуються правовідносин, які виникли з приводу забезпечення житлом військовослужбовця Збройних сил України. На ці правовідносини поширюються норми Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року № 380, у п. 10 якої передбачено, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, особи з інвалідністю I чи II групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3 - 7 цього розділу. Але норми цього наказу Міноборони не поширюються на правовідносини, що склалися у даній справі між позивачем [PERSON] , який проходив службу у Національній гвардії, та відповідачем ВЧ [NUMBER] . Натомість на ці правовідносини поширюються норми з організації забезпечення, надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом МВС від 28.07.2007 № 278, яка не передбачає аналогічних підстав для виключення житла із числа службового. Не змінює цих висновків суду також посилання позивача на те, що він не може бути виселений із займаного ним житлового приміщення, адже предметом позову є бездіяльність відповідача щодо внесення пропозиції про виключення займаного позивачем житла із числа службового, а право позивача проживати у займаному ним службовому житлі відповідачем не оспорюється. Із цих же підстав суд вважає необґрунтованим посилання позивача на порушення передбаченого ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права позивача на повагу до його житла. Також суд відхиляє посилання позивача на порушення передбаченого ст.1 протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права мирно володіти своїм майном, поняття «майно» у першій частині статті 1 Протоколу No 1 є автономним поняттям, яке охоплює як «існуюче майно», так і активи, в тому числі позови, щодо яких заявник може стверджувати, що він або вона має принаймні, «законне очікування». У цій справі предметом позову є вимога про внесення подання про виключення займаної позивачем квартири із службового житла, однак судом не встановлено, що позивач має право або законні очікування на таке виключення, адже норми національного законодавства за встановлених у справі обставин цього не передбачають. Враховуючи викладене, у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати необхідно залишити по фактично понесеним.

Outcome: dismissed