Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача 44688,98 грн. фактичних витрат, пов'язаних з його навчанням, а також стягнути з нього судові витрати. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що наказом №323 о/с Харківського національного університету внутрішніх справ від 05 серпня 2009 року відповідача зараховано до складу курсантів Харківського національного університету внутрішніх справ. 30 серпня 2009 року між Харківським національним університетом внутрішніх справ, Управлінням МВС України в Харківській області та відповідачем був укладений договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України. Після закінчення університету, наказом Харківського національного університету внутрішніх справ № 135 о/с від 15 червня 2013 року, [PERSON] було відраховано зі складу курсантів ХНУВС та відкомандировано до УМВС України в Рівненській області для подальшого проходження служби. Наказом УМВС України в Рівненській області № 382 о/с від 16 грудня 2013 року, дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів Дубровицького РВ УМВС України в Рівненській області, лейтенанта міліції [PERSON] було звільнено з органів внутрішніх справ України за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Відповідно до п. 2.3.6 Договору, відповідач зобов'язаний у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням у навчальному закладі, згідно із затвердженим розрахунком. В судове засідання представник позивача не з'явився, проте до початку судового розгляду до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Оскільки відповідачем судові повістки, направлені судом на його ім'я за адресою, за якою зареєстровано його місце проживання (а.с.83), не одержані, повернуті суду через відсутність адресата, суд вважає відповідача таким, що був належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, враховуючи положення ч.5 ст.74 ЦПК. Відповідно до ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином (а.с.73-74, 93-94), суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Оскільки від відповідача до суду не надійшло жодних заперечень проти позову або ж доказів добровільної сплати заборгованості, тому суд, дослідивши докази його належного повідомлення про дату та час розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за його відсутності та постановлення заочного рішення у справі. Оглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що згідно наказу №323 о/с Харківського національного університету внутрішніх справ від 05 серпня 2009 року, відповідача зараховано до складу курсантів Харківського національного університету внутрішніх справ (а.с.3). 30 серпня 2009 року між Харківським національним університетом внутрішніх справ, Управлінням МВС України в Харківській області та відповідачем [PERSON] був укладений договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України (а.с.4). Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ № 135 о/с від 15 червня 2013 року, [PERSON] було відраховано зі складу курсантів ХНУВС та відкомандировано до УМВС України в Рівненській області для подальшого проходження служби (а.с.6). Проте, наказом УМВС України в Рівненській області № 382 о/с від 16 грудня 2013 року, дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів Дубровицького РВ УМВС України в Рівненській області, лейтенанта міліції [PERSON] було звільнено з органів внутрішніх справ України за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (а.с.7) Пунктом 2.3.6. договору визначено, що [PERSON] зобов'язується у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Пунктом 3.1 та 3.2 обумовлено, що підставами відшкодування фактичних витрат на підготовку є дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у зв'язку з небажанням особи продовжувати навчання або порушенням нею дисципліни; відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про міліцію» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженого Кабінетом Міністрів України. Згідно із п. 14 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 992 від 22 серпня 1996 року, чинної на час вступу [PERSON] до університету, у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Відповідно до п. 2.1. Порядку розрахунку витрат, пов'язаних утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затверджених наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерств внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку Україні Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року № 419/831/240/605/537/219/534 (далі Порядок) відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищому навчальному закладі, а саме: витрат на грошове забезпечення, продовольче забезпечення, речове забезпечення, медичне забезпечення, перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад, оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв. За змістом п. п. 2.1.1,, 2.1.2., 2.1.3., 2.1.6. Порядку витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь час навчання; витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов'язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування: витратами на речове забезпечення є витрати, пов'язані із забезпеченням курсанта речовим майном згідно з нормами забезпечення та лазне-пральними послугами; до спожитих курсантом вищого навчального закладу комунальник послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія. Згідно п.2.1.2.1 зазначеного порядку, відшкодування витрат на речове забезпечення здійснюється на підставі довідки-розрахунку. В судовому засіданні встановлено, що умовами розділу «Обов'язки Сторін» договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України від 30.08.2009 року, укладеного між Харківським національним університетом внутрішніх справ, Управлінням МВС України в Харківській області та відповідачем, зокрема пунктами 2.1.1, 2.1.2, 2.1.3, передбачено, що університет забезпечує відповідача теоретичною та практичною підготовкою, створює умови для навчання, забезпечує харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами МВС України. Відповідно до довідки-розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсанта [PERSON] у Харківському національному університеті внутрішніх справ №4/272д від 24.03.2015 року, виданої відділом фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Харківського національного університету внутрішніх справ, витрати, пов'язані з утриманням курсанта [PERSON] у зазначеному навчальному закладі за період з 15.08.2009 р. по 15.06.2013 р. становлять 44688,98 гривень, з яких грошове забезпечення - 12293,95 грн.; продовольче забезпечення (по 20.05.2013 р.) - 17527,13 грн.; речове забезпечення - 3067,64 грн.; оплата житлово-комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв - 11800,26 грн. (а.с.8), що підтверджується відповідними розрахунками (а.с.9-15). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що відповідач, у зв'язку з його звільненням з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни протягом трьох років, після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України, зобов'язаний відшкодувати на користь Харківського національного університету внутрішніх справ 44688,98 гривень витрат, у зв'язку з його навчанням в даному закладі. Відповідно до положень статті 214 ЦПК України суд, під час ухвалення рішення вирішує у тому числі і питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved