Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з неї суму незаконно отриманої допомоги по безробіттю у розмірі 258,67 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 23.12.2015 року [PERSON] звернулася до Маріупольського міського центру зайнятості з особистою заявою, на підставі якої відповідачці було надано статус безробітного з 23.12.2015 року та згідно тексту якої відповідачку було ознайомлено під особистий підпис з правами та обовязками зареєстрованого безробітного, передбаченими Законами України «Про зайнятість населення» № 5067-VI від 05.07.2012 року та «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 1533-ІІІ від 02.03.2000 року. Однак, під час реєстрації в Центрі зайнятості відповідачка не повідомила про факт працевлаштування, стала отримувати дохід та відноситися до зайнятого населення, внаслідок чого не відповідала статусу безробітної, тому не мала права перебувати на обліку в Центрі зайнятості та отримувати допомогу по безробіттю. Так, Центром зайнятості були прийняті наступні рішення відносно відповідачки: НТ151228 від 28.12.2015 р.: надано статус безробітного з 23.12.2015 року; НТ151230 від 30.12.2015 р.: призначено допомогу по безробіттю з 30.12.2015 року по 23.12.2016 року, та розпочато виплату з 30.12.2015 року; НТ160818 від 18.08.2016 р.: припинено виплату допомоги по безробіттю з 18.08.2016 року та припинено реєстрацію з 18.08.2016 року; НТ170404 від 04.04.2017 р.: зобовязано повернути кошти у встановленому порядку, з 12.08.2016 року по 17.08.2016 року - сума боргу складає 258,67 гривень. Згідно Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України і Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 року № 60/62, спеціалістами Центру зайнятості було проведено перевірку та складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від 04.04.2017 року № 375. В ході перевірки було встановлено, що наказом ТОВ «АТБ-маркет» від 12.08.2016 року № 150-к відповідачку було прийнято на роботу з 12.08.2016 року, тобто під час перебування її на обліку в Центрі зайнятості, однак остання не повідомила про даний факт Центр зайнятості. Факт невиконання відповідачкою своїх обовязків, передбачених п. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 1533-ІІІ від 02.03.2000 року, свідчить про необхідність повернення суми незаконного отриманої допомоги по безробіттю за період з 12.08.2016 року по 17.08.2016 року в розмірі 258,67 гривень. Враховуючи вищевикладене, просив суд стягнути з відповідачки на користь Маріупольського міського центру зайнятості суму незаконно отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 258,67 гривень. Представник позивача [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, причини своєї неявки суду не повідомила. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачки та ухвалити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.12.2015 року [PERSON] звернулася до Маріупольського міського центру зайнятості з особистою заявою, на підставі якої відповідачці було надано статус безробітного з 23.12.2015 року та згідно тексту якої відповідачку було ознайомлено під особистий підпис з правами та обовязками зареєстрованого безробітного, передбаченими Законами України «Про зайнятість населення» № 5067-VI від 05.07.2012 року та «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 1533-ІІІ від 02.03.2000 року. Однак, під час реєстрації в Центрі зайнятості відповідачка не повідомила про факт працевлаштування, стала отримувати дохід та відноситися до зайнятого населення, внаслідок чого не відповідала статусу безробітної, тому не мала права перебувати на обліку в Центрі зайнятості та отримувати допомогу по безробіттю. Центром зайнятості були прийняті наступні рішення відносно відповідачки: НТ151228 від 28.12.2015 р.: надано статус безробітного з 23.12.2015 року; НТ151230 від 30.12.2015 р.: призначено допомогу по безробіттю з 30.12.2015 року по 23.12.2016 року, та розпочато виплату з 30.12.2015 року; НТ160818 від 18.08.2016 р.: припинено виплату допомоги по безробіттю з 18.08.2016 року та припинено реєстрацію з 18.08.2016 року; НТ170404 від 04.04.2017 р.: зобовязано повернути кошти у встановленому порядку, з 12.08.2016 року по 17.08.2016 року - сума боргу складає 258,67 гривень. Згідно Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України і Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 року № 60/62, спеціалістами Центру зайнятості було проведено перевірку та складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від 04.04.2017 року № 375. В ході перевірки було встановлено, що наказом ТОВ «АТБ-маркет» від 12.08.2016 року № 150-к відповідачку [PERSON] було прийнято на роботу з 12.08.2016 року (тобто під час перебування її на обліку в Центрі зайнятості) на підставі чого остання отримала роботу та стала відноситися до зайнятого населення. Про факт працевлаштування відповідачка не повідомила Центр зайнятості. Відповідно до п. 1 ст. 22 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», право на допомогу по безробіттю мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними. Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 року № 5067-VI до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством. Згідно з п. 2 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно з пп. 4 п. 2 ст. 44 ЗУ «Про зайнятість населення», зареєстровані безробітні зобовязані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону. Згідно з пп. 8 п. 1 ст. 45 ЗУ «Про зайнятість населення», реєстрація безробітного припиняється у разі встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг. Відповідно до п. 3 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин,що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Таким чином, відповідачка не виконала своїх обовязків, передбачених п. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 1533-ІІІ від 02.03.2000 року, тому має повернути суму незаконного отриманої допомоги по безробіттю за період з 12.08.2016 року по 17.08.2016 року в розмірі 258,67 гривень. Відповідно до п. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тобто, стосовно даного спору, майнова шкода, заподіяна позивачу відповідачкою, полягає в тому, що відповідачка отримувала допомогу по безробіттю незаконно (знехтувавши своїми обовязками). Отже, незаконно одержані матеріальні кошти в розмірі 258,67 гривень, які є допомогою по безробіттю відповідачки за період з 12.08.2016 року по 17.08.2016 року, підлягають поверненню позивачу. Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 гривень, від сплати якого був звільнений позивач при подачі позову.

Outcome: approved