Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] діючий в інтересах [PERSON], звернувся до суду із вказаним позовом мотивувавши свої вимоги тим, що у 1957 році\~ [PERSON] в с. Тернавка по вул. Верхня № 32 Герцаївського району Чернівецької області було побудовано житловий будинок. 04 лютого 2007 року остання померла, внаслідок чого відкрилася спадщина. Позивачка як єдиний спадкоємець першої черги за законом у встановлений законодавством строк звернулася до нотаріуса за для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті матері. Оскільки нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спірне домоволодіння, позивачка просила визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно. Позивачка та її представник [PERSON] в судове засідання не зявився, однак, згідно поданої представником заяви розгляд справи просив провести у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Тернавська сільська рада Герцаївського району Чернівецької області в судове засідання свого представника не направила, однак подала суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності так як проти задоволення позову не заперечують. Суд, дослідивши письмові матеріали, встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що по вул. Верхня, 32 в с. Тернавка Герцаївського району Чернівецької області розташовано домоволодіння яке складається з житлового будинку та господарських споруд. Згідно даних погосподарської книги Тернавської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, вказаний житловий будинок зареєстрований у сільській раді за [PERSON] з 1957 року (а.с. 19-зворот). У 1957 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року) і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до пяти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок, право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Зважаючи на те, що житловий будинок який розташований в с. Тернавка по вул. Верхня № 32 Герцаївського району Чернівецької області побудований на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, зареєстрований з 1957 року в сільській раді за [PERSON], то з того часу остання була власником цього житлового будинку. 04 лютого 2007 року [PERSON], померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого виконавчим комітетом Тернавської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області серії І-МИ № 029824 (а.с.8). Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а у випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від неї, право на спадкування одержують спадкоємці за законом (ст. 1223 ЦК України). Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] заповіту після себе не лишила, а значить спадкування має місце за законом. Нормою ст. 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки ( ст. 1261 ЦК України). Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 01 грудня 2016 року було встановлено факт постійного проживання позивачки [PERSON] разом з матірю, [PERSON] на час відкриття спадщини 04 лютого 2016 року за адресою вул. Верхня № 32 с. Тернавка Герцаївського району Чернівецької області (а.с. 12-13). Відповідно до матеріалів спадкової справи померлої [PERSON], позивачка 16 вересня 2016 року, звернулася до приватного нотаріуса Герцаївського районного нотаріального округу Чернівецької області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця (а.с. 36) проте, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок, постановою нотаріуса від 17 січня 2017 року їй було відмовлено у видачі\~ свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 41). Інших спадкоємців які би мали право на спадщину в т.ч. і обовязкову частку, після смерті [PERSON] судом не встановлено, підтвердженням чого є спадкова справа щодо померлої (а.с. 35-67). Ураховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] на момент смерті належав спірний житловий будинок який розташований в с. Тернавка по вул. Верхня № 32 Герцаївського району Чернівецької області та в порядку спадкування позивачка своєчасно прийняла спадщину, але не може оформити її з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спірний будинок, то її вимоги підлягають задоволенню визнавши за нею право власності в порядку спадкування за законом на вказаний житловий будинок. На підставі ст.ст. 1217, 1222, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України,

Outcome: approved