Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

Прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України Державного навчального закладу «Черкаський професійний ліцей» з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та про виселення, посилаючись на те, що рішенням господарського суду Черкаської області від 30 грудня 2009 року визнано за державою право власності на комплекс будівель та споруд Черкаського професійного ліцею, зокрема споруду гуртожитку (літ. А-9) в м. Черкаси, вул. Я. Галана, що знаходиться в Міністерстві освіти і науки України. Державна реєстрації права оперативного управління навчального закладу щодо даного учнівського гуртожитку державної власності здійснена 02 березня 2010 року. Згідно Витягу про державну реєстрацію № 25455010 від 02 березня 2010 року право власності на гуртожиток по [ADDRESS] зареєстроване за Державою в особі Міністерства освіти і науки України. В оперативному управлінні державного навчального закладу «Черкаський професійний ліцей» перебуває учнівський гуртожиток, розташований за адресою: [ADDRESS]. Адміністрацією навчального закладу БуркацькійОльзі Миколаївні, згідно її заяви, для тимчасового проживання надана кімната в даному гуртожитку, та 10 червня 1998 року останню зареєстровано в кімнаті № 801. Згідно комісійного акту обстеження житлових умов кімнати 801 в гуртожитку від 01 вересня 2014 року у вказаній кімнаті [PERSON] не проживає, а з 01 червня 2005 року постійно проживає [PERSON]. Натомість [PERSON] проживає у вказаному гуртожитку у кімнатах №№ 909, 910. При цьому згідно наданої навчальним закладом інформації ордер на проживання в цих кімнатах [PERSON] не видавався, договір найму не укладався, будь-які документи, які б підтверджували її право на проживання в гуртожитку, відсутні. Подальше проживання відповідача створює перешкоди навчальному закладу у користування учнівським гуртожитком за призначенням для забезпечення житлом учнів даного навчального закладу на період навчання, в зв'язку з чим просить виселити [PERSON] з займаних кімнат без надання іншого житлового приміщення. Просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування кімнатою № 801 у гуртожитку, за адресою: [ADDRESS]. Виселити [PERSON] з кімнат №№ 909, 910 гуртожитку, що розташований за адресою, [ADDRESS], м. Черкаси, без надання іншого жилого приміщення. Витрати, пов'язані з розглядом справи, покласти на відповідача. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив його задоволити. Представник ДНЗ «Черкаський професійний ліцей» в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили в їх задоволенні відмовити. Третя особа [PERSON] до судового засідання не з'явилася, причини неявки суду невідомі, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Заслухавши пояснення сторін, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами житлового законодавства. В судовому засіданні встановлено, що рішенням господарського суду Черкаської області від 30 грудня 2009 року у справі № 05/2476 за державою визнано право власності на комплекс будівель і споруд Черкаського професійного ліцею, у тому числі і гуртожиток літ. «А-9» по [ADDRESS] що знаходиться в управлінні Міністерства освіти і науки України. Державна реєстрація права оперативного управління навчального закладу щодо даного учнівського гуртожитку державної власності здійснена 02 березня 2010 року. Згідно з витягом про державну реєстрацію від 02 березня 2010 року № 25455010 право власності на гуртожиток по [ADDRESS] зареєстроване за державою в особі Міністерства освіти і науки України. Адміністрацією навчального закладу [PERSON] згідно з її заявою для тимчасового проживання в даному гуртожитку надана кімната № 801 та 10 червня 1998 року останню зареєстровано в цій кімнаті. Відповідно до вимог ст. 128 ЖК Української РСР жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету. Із акта обстеження житлових умов від 01 вересня 2014 року вбачається, що у вказаній кімнаті [PERSON] не проживає, а з 01 червня 2005 року постійно проживає [PERSON]. У той же час [PERSON] разом зі своєю дочкою [PERSON] фактично проживає у кімнатах №№ 909, 910 гуртожитку. Таким чином, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що відповідач [PERSON] не має зв'язку з належною кімнатою № 801 по [ADDRESS], вона не є її місцем проживання чи перебування, у кімнаті немає її особистих речей, що і не заперечувалося відповідачем в судовому засіданні. Протягом встановленого терміну на проживання відповідач не несе обов'язків про утриманню житла, передбаченого для користування Житловим кодексом УРСР. Не проживаючи в вищевказаній кімнаті більше встановленого законом терміну відповідач втратив право користування житловим приміщенням. Згідно ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач відсутня за місцем своєї реєстрації без поважної причини більше шести років. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться у судовому порядку. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання [PERSON] такою, що втратила право користування кімнатою № 801 у гуртожитку по [ADDRESS] В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] разом з своєю дочкою [PERSON] фактично проживають в кімнатах №№ 909, 910 у гуртожитку по [ADDRESS] Стаття 129 ЖК Української РСР передбачає, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Пунктом 10 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року № 208, передбачено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (додаток), який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу. [PERSON] ордер на проживання у кімнатах №№ 909, 910 не видавався, договір найму не укладався, профспілковим комітетом рішення про надання дозволу на проживання в учнівському гуртожитку не виносилось. З матеріалів справи вбачається, що позов поданий заступником прокурора Черкаської області в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України Державного навчального закладу «Черкаський професійний ліцей». Статтею 361 Закону України «Про прокуратуру» та частиною другою статті 45 ЦПК України передбачено право прокурора з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді в межах повноважень, визначених законом, звертатися до суду з позовною заявою, брати участь у розгляді справ за його позовом тощо. Процесуальні права прокурора як особи, якій надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, визначені у статті 46 ЦПК України. Згідно із частиною першою статті 46 ЦПК України органи та інші особи, які відповідно до статті 45 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах, мають процесуальні права й обов'язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права укладати мирову угоду. Прокурор, який бере участь у справі, має обов'язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди. В судовому засіданні прокурор та представник ДНЗ «Черкаський професійний ліцей» не ставили питання про поновлення з поважних причин строку позовної давності. Відповідачем [PERSON] подано до суду заяву про застосування строку позовної давності у цивільній справі, в якій вказує, що керівництву ДНЗ «Черкаський професійний ліцей» було відомо про її проживання в кімнатах № 909, 910 в гуртожитку по [ADDRESS] з 2005 року, про свідчать протокол та наказ (а.с. 73-74). В судовому засіданні прокурор пояснив, що строк позовної давності не пропущений оскільки прокуратурою Черкаської області у 2014 році була проведена перевірка додержання вимог чинного законодавства у сфері збереження майна закладів освіти. (а.с. 53-54). Представник ДНЗ «Черкаський професійний ліцей» в судовому засіданні підтримав думку прокурора. Прокурор здійснює представництво органу, в інтересах якого він звертається до суду на підставі закону (процесуальне представництво). Суд враховує положення закону та доходить до висновку що позовна давність не може рахуватися з дня виявлення прокуратурою порушень законодавства під час здійснення прокурором перевірки. Судом встановлено, що відповідно до довідки Головного управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації від 10.02.2011 року № 359105 в 1980 році було засновано Черкаське міське середнє професійно-технічне училище № 17 на базі Черкаського міжколгоспбуду (спільний наказ Державного комітету Української РСР по професійно-технічній освіті та міжколгоспного об'єднання по будівництву «Укрколгоспбуд» від 14 березня 1980 року № 95/81 р.), у 1983 році реорганізовано в Черкаське середнє професійно-технічне училище № 17, у 1992 році було перейменовано в Черкаське професійно-технічне училище № 17, у 200 році перейменовано у професійно-технічне училище № 17 м. Черкас, з липня 2003 року реорганізовано в Черкаський професійний ліцей (наказ Міністерства освіти і науки України від 12.06.2003 року № 374), з 2010 року перейменовано в державний навчальний заклад «Черкаський професійний ліцей» (наказ Міністерства освіти і науки України від 21.06.2010 № 610). Відповідно до листа Департаменту економіки та розвитку від 12.01.2016 року № 16050-01-21 будинок № [ADDRESS] є гуртожитком корпусного типу на 70 ліжко-місць 1980 року забудови, який перебуває у державній власності та повному оперативному управлінні ДНЗ «Черкаський професійний ліцей № 17» для проживання учнів, тому відповідно до п. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» зазначений гуртожиток не підлягає приватизації відповідно до чого у власність територіальної громади міста Черкаси не передавався. Таким чином, гуртожиток № [ADDRESS] постійно знаходився на балансі ДНЗ «Черкаський професійний ліцей». [PERSON] в пояснюючій від 28.11.2004 року, яка адресована директору ЧПЛ [PERSON], вказувала, що вона поселилася в гуртожиток по клопотанню тролейбусного парку в 1998 році, та що з дозволу директора ЧПЛ [PERSON] їй виділили дві кімнати в гуртожитку. В даній заяві [PERSON] як місце її проживання були вказані кімнаті №№ 909-910 (а.с. 12). Відповідно до наказу Черкаського професійного ліцею № 142 від 29.06.2005 року паспортисту [PERSON] перепрописати мешканців, які проживають на стороні дорослих мешканців в 301-913 кім.: … [PERSON] з 801 кімнати в 909 кімнату… (а.с. 48). Згідно наказу Черкаського професійного ліцею № 274 від 24.11.2008 року «Про звільнення кімнат гуртожитку які самовільно зайняли квартиронаймачі» - громадянці [PERSON] на протязі десяти діб звільнити кімнати 909, 910, вивезти все власне майно, ключі від кімнат 909, 910 здати коменданту гуртожитку. Сплатити борг (а.с. 51-52). Протоколом № 3 засідання комісії по перевірці законності проживання мешканців гуртожитку, від 01.02.2005 року м. Черкаси зобов'язано звільнити самовільно зайняті другі кімнати, наступних мешканців гуртожитку: … [PERSON] (а.с. 77). Наказом Черкаського професійного ліцею від 04.03.2005 року № 54 «Про звільнення самовільно зайнятих кімнат сімейними мешканцями гуртожитку» зобов'язано виселити з другої, самовільно зайнятої кімнати, слідуючих мешканців: … [PERSON] з 910 кімнати. Крім того в лютому 2006 році Черкаський професійний ліцей звертався до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовною заявою до [PERSON] про виселення із кімнати гуртожитку, самовільно зайнятої ( ар. сп. 49), яку потім залиши без розгляду. Стаття 256 ЦК України визначає позовну давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, позовна давність - це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред'явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (стаття 267 ЦК України). Визначення початку відліку позовної давності міститься у статті 261 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України за загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що позовна давність є строком пред'явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб'єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу). При цьому як у випадку пред'явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред'явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (абзац 2 частини другої статті 45 ЦПК України). Прокуратурою пред'явлено позов в інтересах держави в собі Міністерства освіти і науки України Державного навчального закладу «Черкаський професійний ліцей», який підтримав позов і якому було відомо про їх порушене право з часу коли [PERSON] була скерована пояснююча від 28.11.2004 року на ім'я директора [PERSON] З приводу цього ВСУ в цивільній справі № 6-178цс15 зробив відповідний правовий висновок про те, що за змістом ст. 251, 261 ЦК України позовна давність є строком пред'явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб'єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу). При цьому як у випадку пред'явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред'явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині виселення [PERSON] з кімнат №№ 909, 910 гуртожитку, що розташований за адресою [ADDRESS] м. Черкаси без надання іншого жилого приміщення не підлягають до задоволення в зв'язку з пропуском строку позовної давності для звернення до суду за захистом свого права. Відповідно до ст. 88 ЦПК України до стягнення з [PERSON] підлягає судовий збір у розмірі 121,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial