Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

Представник позивача Локатир Ю.В. звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу, покликаючись на те, що відповідачі в кількості двох осіб зареєстровані та проживають в [ADDRESS]. Відповідачі користуються послугами ЛМКП «Львівводоканал», ( в тому числі послугами водопостачання та водовідведення) проте здійснюють оплату за послуги, надані не в повному обсязі, їм було направлено попередження про необхідність оплати наданих послуг, однак відповідачі не сплатили суму боргу та протягом періоду утворення заборгованості не відмовилися від надання ЛМКП «Львівводоканалом» вказаних послуг. Станом на 01.04.2014 року за відповідачами рахується заборгованість в сумі 1283 грн. 85 коп., яка виникла в період з 01.01.1998 року по 01.07.2014року. Просить позов задоволити в повному обсязі. Представник позивача Локатир Ю.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у фабулі позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений, про причини своєї не явки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] в судовому засідання проти позову заперечила, та пояснила що вони придбали квартиру [ADDRESS] у 2001 році та почали там проживати лише у 2006 році, тобто до того часу вони не користувалися комунальними послугами, оскільки там були прописані інші власники, позивачем подано заборгованість за комунальні послуги починаючи з 1997 року, тобто ця заборгованість немає жодного відношення до пред'явлених відповідачів. Крім того, строк позовної давності на стягнення суми боргу минув, тому просить суд у відмовити у задоволені позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити з наступних підстав. Як вбачається з розрахунків заборгованості про нарахування та оплату послуг з водопостачання та водовідведення, станом на 01.04.2014 року така складає 1283,85 грн. за період з 1997р. по 2008 рік. Згідно ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення боргу 12.11.2014 року, тобто після спливу трьох років з моменту останнього нарахування суми заборгованості. Представник позивача не надав суду доказів поважності причин пропуску строку позовної давності та не просить такий поновити. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.01.2013 року «Про окремі питання застосування строків позовної давності» зазначено, що у разі, якщо відповідач подав заперечення проти позову, пославшись на сплив позовної давності, то зазначена заява є підтвердженням того, що відповідач зробив заяву про застосування позовної давності. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] просить застосувати строк позовної давності. Представник позивача не навів причин поважності пропуску строку звернення до суду за захистом порушеного права. Таким чином, оскільки позов про стягнення боргу подано зі спливом строків позовної давності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України, у зв'язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed