Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов і просив стягнути солідарно з відповідачів в рахунок заборгованості за кредитними зобов'язаннями грошову суму у розмірі 3005210,78 грн. (яка складається з 1223930,44 грн. - непогашена сума кредиту, 79307,19 грн. - несплачені проценти, 1701973,15 грн. - нарахована пеня за прострочення кредиту та відсотків по кредиту), посилаючись на те, що 07.06.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 198 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,75% річних з кінцевим терміном повернення 07.06.2027 року. В якості забезпечення виконання позичальником зобов?язань за даним договором, 07.06.2007 року між позивачем та ТОВ «Міжнародна будівельна компанія «Україна-Канада» був укладений договір поруки, згідно якого останні поручилися перед позивачем за виконання [PERSON] зобов'язань по кредитному договору. З метою зменшення фінансового навантаження на [PERSON] в умовах кризових явищ в економіці України між банком та позичальницею було досягнуто згоди про зміну умов погашення кредиту (проведено реструктуризацію), що підтверджується додатковою угодою №014/131245/3101/74/1 від 31.03.2010 року до кредитного договору. Однак, в порушення взятих на себе зобов'язань, [PERSON] не виконала умов договору, у зв'язку з чим, станом на 16.12.2013 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 375980,33 доларів США, що по курсу НБУ станом на 16.12.2013 р. (1 долар США = 7,9930) становить - 3005210,78 грн., яка складається з наступного: - 153125,29 доларів США, що в еквівалентному відношенні становить 1223930,44 грн. - непогашена сума кредиту; - 9922,08 доларів США, що в еквівалентному відношенні становить 79307,19 грн. - несплачені проценти; - 212932,96 доларів США, що в еквівалентному відношенні становить 1701973,15 грн. - нарахована пеня за прострочення кредиту та відсотків по кредиту. З огляду на викладене, представник позивача вважав, що вони мають право вимагати повернення заборгованої частини позики та інших сум по кредитному договору з обох відповідачів солідарно. Представники відповідачів у судовому засіданні заперечувала проти пред'явленого позову у повному обсязі, вважаючи його безпідставним та не обґрунтованим, а тому просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог банку. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору №014/131245/3101/74 від 07.06.2007 року відповідачка [PERSON] отримала від ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» після правонаступництва) кредит у розмірі 198 000 доларів США під 13,78% річних з кінцевим терміном повернення 07.06.2027 року та взяла на себе зобов'язання щомісячного повернення часток кредиту. В якості забезпечення виконання позичальником зобов'язань за даним договором, 07.06.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» після правонаступництва) і ТОВ «Міжнародна будівельна компанія «Україна-Канада» було укладено договір поруки №014/3101/131245, згідно якого останні поручилися перед ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» після правонаступництва) за виконання [PERSON] зобов'язань по кредитному договору. Проте, [PERSON] взяті на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення сум кредиту та відсотків виконала не в повному обсязі, у зв'язку з чим, станом на 16.12.2013 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 375980,33 доларів США, що по курсу НБУ станом на 16.12.2013 р. (1 долар США = 7,9930) становить - 3005210,78 грн., яка складається з наступного: - 153125,29 доларів США, що в еквівалентному відношенні становить 1223930,44 грн. - непогашена сума кредиту; - 9922,08 доларів США, що в еквівалентному відношенні становить 79307,19 грн. - несплачені проценти; - 212932,96 доларів США, що в еквівалентному відношенні становить 1701973,15 грн. - нарахована пеня за прострочення кредиту та відсотків по кредиту. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог даного кодексу. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст.ст.1049, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Суд, враховуючи вищевказані обставини та норми чинного законодавства, приходить до висновку про обґрунтованість суми боргу та наявність підстав для її стягнення з відповідачки [PERSON] у повному обсязі. Що стосується позовних вимог банку в частині солідарного стягнення вказаної суми заборгованості з ТОВ «Міжнародна будівельна компанія «Україна-Канада» як поручителя, суд вважає їх необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підтягається задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та визнано сторонами по справі, 31 березня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Аваль» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №014/131245/3101/74/1 до Кредитного договору №014/131245/3101/74 від 07 червня 2007 року. Однак про укладення вищезазначеної Додаткової угоди, ТОВ «МБК «Україна-Канада», як поручитель по основному кредиту, дізналось лише при розгляді цивільної справи у суді. За таких обставин встановлено, що Відповідно до п.1 Додаткової угоди, сторони дійшли до згоди збільшити строк кредиту на 120 календарних місяців, у зв'язку з чим: пункт 2. Кредитного договору викласти в наступній редакції: «Дата остаточного погашення кредиту « 07» червня 2037 року», пункт 3. Кредитного договору викласти в наступній редакції: «Погашення кредиту, згідно графіку погашення кредиту складає 360 місяців». Таким чином, внаслідок внесення змін до Кредитного договору №014/131245/3101/74 від 07 червня 2007 року щодо збільшення строку користування кредитом шляхом укладення Додаткової угоди № 014/131245/3101/74/1, призвело до збільшення обсягу відповідальності ТОВ «МБК «Україна-Канада», як Поручителя, за Договором поруки №014/3101/131245 від 07 червня 2007 року, оскільки Пунктом 3.3. Кредитного договору визначено: «Сторони встановлюють, що обчислення строку надання кредиту, нарахування процентів по Договору здійснюється за фактичне число календарних днів користування кредитом. При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості за кредитом, починаючи з дня надання кредиту (часткового надання кредиту) до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно». Отже, у результаті підписання між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] Додаткової угоди №014/131245/3101/74/1 і внесення змін до Кредитного договору щодо збільшення строку користування кредитом, збільшився обсяг зобов'язання Позичальника ([PERSON]) за Кредитним договором №014/131245/3101/74 від 07 червня 2007 року у сумі основного боргу (тіла кредиту), нарахованих відсотків за продовжений строк користування кредитними коштами. Так, відповідно до Кредитного договору №014/131245/3101/74 від 07 червня 2007 року [PERSON] було надано кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 198 000,00 (сто дев'яносто вісім тисяч) доларів США. Відповідно до Додатку №2 до Кредитного договору «Графік погашення кредиту», Позичальник зобов'язується повернути ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суму основного боргу у розмірі 198 000,00 доларів США та відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 383 767, 11 доларів США. Згідно з Додатку №1 до Додаткової угоди №014/131245/3101/74/1 від 31 березня 2010 року зобов'язується повернути ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суму основного боргу у розмірі 199 563, 49 доларів США та відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 564 979, 27 доларів США. Сума основного боргу у Кредитному договорі - 198 000, 00 доларів США. Сума основного боргу у Додатковій угоді - 199 563, 49 доларів США. Різниця: 199 563, 49- 198 000, 00 = 1 563, 49 доларів США. Сума відсотків встановлена Кредитним договором - 383 767, 11 доларів США. Сума відсотків встановлена Додатковою угодою - 564 979, 27 доларів США. Різниця: 564 979, 27 - 383 767, 11 = 181 212,16 доларів США Отже, у зв'язку з укладенням Додаткової угоди до Кредитного договору, Позичальник ([PERSON]) зобов'язана повернути ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суму основного боргу (тіло кредиту) на 1 563, 49 доларів США (одна тисяча п'ятсот шістдесят три долара США 49 центів) більше, ніж було встановлено у Кредитному договорі та суму відсотків за користування грошовими коштами на 181 212, 16 доларів США (сто вісімдесят одна тисяча двісті дванадцять доларів США 16 центів) більше ніж було встановлено у Кредитному договорі. Таким чином, внаслідок збільшення обсягу зобов'язання Позичальника за Кредитним договором №014/131245/3101/74, збільшився обсяг зобов'язання Поручителя за Договором поруки №014/3101/131245 від 07 червня 2007 року. Відповідно до частини 1 статті 559 Цивільного кодексу України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» N5 від ЗО березня 2012 року, відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. У постанові від 10 жовтня 2012 року Верховний Суд України навів наступну правову позицію: «Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, щодо припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо. Таким чином, за положеннями ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Отже, зі змісту зазначеної норми вбачається, що припинення поруки в разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, унаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується». Як встановлено судом, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відповідно до вимог статей 10, 60 ЦПК України не надало письмових доказів тих обставин, що ТОВ «МБК «Україна-Канада», як Поручитель, надало згоду на зміну зобов'язання по Кредитному договору та продовження Договору поруки №014/3101/131245 від 07 червня 2007 року на нових умовах, пов'язаних зі збільшенням відповідальності Поручителя. Враховуючи те, що матеріали цивільної справи не містять письмових доказів на підтвердження того, що Позивач довів до відома представника ТОВ «МБК «Україна-Канада» про укладення Додаткової угоди до Кредитного договору, у зв'язку з чим, відповідно до частини 1 статті 559 ЦК України, Договір поруки №014/3101/131245 від 07 червня 2007 року, укладеного між ТОВ «МБК «Україна-Канада» та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» після правонаступництва) є припиненим з 31 березня 2010 року. Таким чином, приймаючи до уваги зазначені обставини справи та норми чинного законодавства, суд не вбачає законних підстав для стягнення з ТОВ «МБК «Україна-Канада» суми заборгованості за кредитним договором, як з солідарного боржника. Відповідно до вимог ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідачки [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню сума судового збору в розмірі 1700 грн. та 120 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі наведеного, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню, оскільки встановлено, що [PERSON] має заборгованість перед банком за кредитним договором.

Outcome: partial