Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

ПСП «Фортуна» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої працівником при виконанні трудових обов'язків. В позовній заяві вказало, що 31 травня 2012 року до сільськогосподарського підприємства [PERSON] була прийнята на роботу завідуючою складом і з нею укладено договір про повну матеріальну відповідальність. Відповідно до акту приймання-передачі від 30.05.2012 року крім інших матеріальних цінностей відповідачкою прийнято на зберігання 7720кг. насіння конюшини. В ході проведеної перевірки 19.12.2013 року виявлено нестачу насіння конюшини в кількості 2850 кг на суму 45600грн., яку просить стягнути з [PERSON] в судовому порядку, оскільки будучи матеріально-відповідальною особою не забезпечила зберігання матеріальних цінностей належним чином, що призвело до заподіяння шкоди з її вини. Також просить стягнути з відповідачки понесені судові витрати при поданні позову. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю та просила суд їх задовільнити. Відповідачка [PERSON] та її представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що договір про індивідуальну матеріальну відповідальність, як завідуючою складом не укладався, при передачі товарно-матеріальних цінностей вона ще не працювала і зважування насіння конюшини не проводилось. Вислухавши сторони, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовільнити частково, виходячи з наступного. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються трудовим законодавством України. Як встановлено в судовому засіданні відповідачка [PERSON] була прийнята на роботу в ПСП «Фортуна» завідуючою складом з 31 травня 2012 року згідно наказу № 77К від 31.05.2012 року (а.с. 15) і з нею 4.06. 2012 року (а.с.25) укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, який [PERSON] підписала не заперечуючи в судовому засіданні, хоча дійсно в договорі зазначена займана посада комірник складу смт. Парафіївка. А тому суд вважає, що договір про матеріальну відповідальність був укладений з відповідачкою [PERSON], яка фактично виконувала обов'язки, як завідуючої складом. Відповідно до ст.. 130 КЗПП України передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. А відповідно до ст.. 138 КЗПП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених ст. 130 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що насіння конюшини відповідачка прийняла 30.05.2012 року не перебуваючи з позивачем в трудових відносинах та не заперечувала факт підписання акту приймання-передачі (а.с.6-13). А тому суд не може погодитись з доводами позивача, що [PERSON] прийняла матеріальні цінності на зберігання будучи матеріально-відповідальною особою. Суд також не погоджується з показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] , які були присутніми при прийманні-передачі матеріальних цінностей та підтвердили в судовому засіданні, що мішки з насінням конюшини зважувались вибірково, було перераховано декілька мішків, оскільки акт зважування насіння конюшини не складався. Відповідно до «Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів», затвердженої наказом МФУ № 69 від 11.08.1994року, у редакції зі змінами станом на 8.09.2011 року, відповідальність за організацію інвентаризації несе керівник, який повинен створити необхідні умови для її проведення і проведення інвентаризації при зміні матеріально-відповідальної особи є обов'язковим. Оскільки фактичне зважування всієї кількості насіння конюшини. яке знаходилось на складі від однієї матеріально-відповідальної особи до іншої не було проведено в суда виникає сумнів в об'єктивності кількості насіння конюшини 7720кг., тоді як в судовому засіданні достовірно встановлено, що з моменту приймання передачі реалізація насіння зі складу не проводилась і нестача виявлена лише при реалізації станом на 14.12.2013року 4870 кг насіння конюшини. Крім того, як вбачається з інвентаризації товарно-матеріальних цінностей у відповідальної особи [PERSON] ( бувшої зав. складом а.с.55) від 1.03.2012 року також значиться насіння конюшини в кількості 7720кг, а тому слід вважати, що наявність кількості насіння конюшини при передачі станом на 30.05.2012 року проставлено відповідно до облікових бухгалтерських документів. Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що відповідачу [PERSON] при передачі матеріальних цінностей керівництвом сільгосппідприємства не були створені всі належні мови для забезпечення повного збереження дорученого майна і представник позивача не надав суду конкретних доказів, що нестача на суму 45600грн. виникла внаслідок винних протиправних дій чи бездіяльності працівника. Разом з тим суд вважає, що відповідач [PERSON] неналежним чином виконувала посадову інструкцію завідуючого складом і при підписанні договору про повну матеріальну відповідальність не стала вимагати від керівництва сільгосппідприємства провести зважування насіння конюшини, яке знаходилось на складі, що призвело до виникнення нестачі, а тому за рахунок неї необхідно відшкодувати заподіяну шкоду в розмірі не більше середньомісячного заробітку в сумі 1360грн. Також стягнути з [PERSON] на користь позивача понесені судові витрати при поданні позову відповідно до суми задоволених вимог. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Outcome: approved