Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача суму майнової шкоди у розмірі 149784 грн. 92 коп. за рахунок відповідного бюджетного призначення Державного бюджету України, яким передбачено відшкодування громадянинові вартості конфіскованого майна стягнутого в дохід держави. В обґрунтування позовних вимог посилався на наступне. У 2010 році позивач був засуджений вироком Київського районного суду м. Харкова за ч. 5 ст. 191 та ч. 2 ст. 366 КК України до десяти років позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна. 16.02.2012 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ вирок Київського районного суду м. Харкова та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 19.07.2011 року скасовано, а кримінальна справа направлена на додаткове розслідування. 25.09.2012 року слідчим відділу УСБ України в Харківській області кримінальну справу відносно [PERSON] закрито у зв'язку з недоведеністю його участі у вчиненні вказаних злочинів. З набранням чинності вироком Київського районного суду м. Харкова на підставі виконавчого листа було здійснено конфіскацію 3600 доларів США, 36 000 грн., 15 золотих злитків. 19.11.2012 року слідчим було винесено постанову про відшкодування вартості вилучених у позивача цінностей. Але при звернені до УДКС України в Київському районі м. Харкова позивачу письмово повідомили про можливість повернення лише 36 000 гривень. Тому позивач звернувся до суду. В судове засідання представник позивача [PERSON] з'явився, позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Представник ДКС України Ізмайлов В.О. в судове засідання з'явився, проти задоволення позову заперечував в повному обсязі, посилаючись на те, що це є позицією позивача. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.02.2012 року кримінальну справу відносно [PERSON] направлено на нове розслідування. (а.с. 28-35) На підставі виконавчого листа № 1-86/10/04 від 13.12.2010 року, виданого Київським районним судом м. Харкова у [PERSON] конфісковано все належне йому майно на користь держави. Відповідно до листа 15 золотих злитків, загальною вагою 182 грами, конфіскованих у [PERSON], передані для реалізації Державному сховищу дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння. Грошові кошти у розмірі 36 000 гривень відповідно до платіжного доручення № 1794 від 08.12.2011 року перераховані на користь держави в особі УДКС України в Київському районі м. Харкова. Грошові цінності в іноземній валюті у розмірі 3599.58 доларів США перераховані на рахунок 2513101284489 Державного казначейства України, м. Київ. (а.с. 21-25) Постановою начальника 2-го відділу слідчого відділу УСБ України в Харківській області від 25.09.2012 року кримінальна справа у відношенні [PERSON] за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України закрита у зв'язку з недоведеністю його участі у вчиненні даних злочинів, тобто за п. 2 ст. 213 КПК України. (а.с. 8-15). Постановою від 19.11.2012 року слідчий постановив відшкодувати [PERSON] через ДКС України за рахунок коштів державного бюджету вартість вилученого майна, зверненого в дохід держави, а саме - грошові кошти в сумі 3600 доларів США, грошові кошти в розмірі 36 000 гривень, банківські злитки золота 999.9 проби в кількості 15 шт., загальною вагою 182 грами. (а.с. 16-17). На звернення [PERSON] до УДКС України в Київському районі м. Харкова з заявою про виконання постанови слідчого від 19.11.2012 року УДКС України в Київському районі повідомили, що повернути можливо лише 36 000 гривень та роз'яснено порядок повернення. (а.с. 26-27). Відповідно до ст. 53-1 КПК України ( в редакції 1960 року) у разі закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю в діянні складу злочину або за недоведеністю участі особи у вчиненні злочину, а також у разі постановлення виправдувального вироку орган дізнання, слідчий, прокурор і суд зобов'язані роз'яснити особі порядок поновлення її порушених прав і вжити необхідних заходів до відшкодування шкоди, завданої особі внаслідок незаконних засудження, притягнення як обвинуваченого, затримання, застосування запобіжного заходу та у разі незаконного продовження виконання призначеного покарання у випадках, коли кримінальний закон, який усуває караність діяння, набрав чинності. Підстави і порядок відшкодування шкоди визначаються законодавством України. Частиною 1 ст. 1176 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності,незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. У п. 2 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» вказано, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу. Частиною другою вказаної статті встановлено, що шкода відшкодовується у повному обсязі, незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: П. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» встановлено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно завдано шкоду проведеною конфіскацією його майна та відповідно у нього виникло право на її відшкодування. Ч. 1 п. 2 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено перелік майна, що підлягає поверненню, а саме, майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт. Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» майно, зазначене в пункті 2 статті 3 цього Закону, повертається в натурі, а в разі неможливості повернення в натурі його вартість відшкодовується за рахунок тих підприємств, установ, організацій, яким воно передано безоплатно. Ч. 1 ст. 12 вказаного Закону визначено, що розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Відповідно до п. 18 Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1998 р. № 1340, повернення майна відбувається за рішенням суду або за рішенням керівника органу, в якому майно перебуває на обліку, за наявності відповідних підстав у порядку, встановленому органом, що здійснив його вилучення, або міністерством, керівник якого спрямовує та координує діяльність такого органу. У разі відсутності майна повернення його вартості здійснюється у розмірі, встановленому підпунктом 6 пункту 9 розділу VI Бюджетного кодексу України. Повернення за рішенням суду національної та іноземної валюти здійснюється Казначейством у валюті платежу, яка була зарахована до бюджету, або за заявою одержувача у гривневому еквіваленті за офіційним курсом, установленим Національним банком на дату проведення операції. Згідно п.п. 6 п. 9 розділу 6 БК України установлено, що до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету: повернення за рішенням суду вартості конфіскованого або зверненого в дохід держави судом майна здійснюється у розмірах сум коштів, що надійшли до бюджету від реалізації цього майна, за вирахуванням сум податків і зборів (обов'язкових платежів), що були нараховані відповідно до законодавства, але не сплачені на момент реалізації. Проаналізувавши викладене, суд приходить до висновку, що поверненню відповідачем підлягають грошові кошти у розмірі 36 000 гривень, валютні цінності у розмірі 3 600 доларів США в перерахуванні за офіційним курсом гривні на момент ухвалення рішення (3600*9,9924=35 972,64 грн.), та 15 банківських злитків золота 999.9 проби, загальною вагою 182 грами, в перерахуванні за офіційним курсом золота на момент ухвалення рішення (182 гр.*427,54 грн.=77 812,28 грн.), а всього 149 784,92 грн.

Outcome: approved