Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 15259,97 гривень, у позові вказав, що 30.10.2006 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачкою був укладений договір № б/н, відповідно до якого [PERSON] 30.10.2006 року отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Відповідачка у встановлені договором строки зобовязання з повернення кредиту не виконала, у звязку з чим Банк звернувся з позовом до суду про стягнення суми заборгованості за кредитним договором станом на 30.11.2014 рік на загальну суму 15259,97 гривень, а саме: заборгованість за кредитом 4454,09 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 11998,54 гривень, заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 3874,98 гривень (з цієї суми віднімається сума у розмірі 6270,50 гривень, яка була задоволена судовим наказом Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 06.10.2008 року), штраф фіксована сума 500 гривень, штраф процентна складова 702,86 гривень, крім того просив стягнути з відповідачки витрати на сплату судового збору у розмірі 243,60 гривень. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 01.04.2015 року вищевказані позовні вимоги були задоволені у повному обсязі та з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було стягнути суму заборгованості за кредитним договором б/н від 30.10.2006 року загальною сумою 15259,97 гривень. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 12.05.2016 року зазначене заочне рішення було скасовано. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні уточнила позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідачки на користь банку суму заборгованості за кредитним договором б/н від 30.10.2006 року станом на 30.04.2016 року на загальну суму 9870,47 гривень, а саме: заборгованість за кредитом 4484,09 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 14301,30 гривень, заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 3656,97 гривень та штрафи (з цієї суми віднімається сума у розмірі 6270,50 гривень, яка була задоволена судовим наказом Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 06.10.2008 року, та сума 14272,29 гривень, яка була задоволена рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 16.01.2012 року (різниця становить 8924,26 гривень, з них: 7048,89 гривень заборгованість за процентами, 1875,37 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом)), штраф фіксована сума 500 гривень, штраф процентна складова 446,21 гривень, крім того просила стягнути з відповідачки витрати на сплату судового збору у розмірі 243,60 гривень. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідачка та її представник [PERSON] надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги не визнали з підстав, викладених у письмових запереченнях, просили відмовити у їх задоволенні. Також просили застосувати до спірних кредитних правовідносин строк позовної давності про що, позивачка надала письмову заяву. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.10.2006 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачкою був укладений договір № б/н, відповідно до якого [PERSON] 30.10.2006 року отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Відповідачка у встановлені договором строки зобовязання з повернення кредиту не виконала, у звязку з чим у неї утворилася заборгованість. Судовим наказом Жовтневого районного суду м. Маріуполя № 2-н-4680/08 р. від 06.10.2008 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 6270,50 гривень. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя № 2/519/333/12 від 16.01.2012 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 14272,29 гривень. Так, станом на 30.04.2016 року заборгованість [PERSON] перед банком становить 9870,47 гривень, з них: 7048,89 гривень заборгованість за процентами, 1875,37 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом, штраф фіксована сума 500 гривень, штраф процентна складова 446,21 гривень. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. У відповідності до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов'язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі п. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Факт виконання ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» умов кредитного договору підтверджується матеріалами справи. Таким чином, у судовому засідання встановлено, що позивач свої зобовязання за даним кредитним договором виконав. Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Відповідно до п. 8.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором більше ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Однак, згідно ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно Розпорядження КМУ № 1275-р від 02.12.2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», в переліку міст, де проводиться антитерористична операція, зазначене місто Маріуполь. Так, враховуючи, що відповідачка зареєстрована та постійно проживає в місті Маріуполі, нарахування штрафів на суму заборгованості за кредитним договором від 30.10.2006 року укладеним з [PERSON], є неправомірним. У звязку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачки штрафу в розмірі 500 гривень (фіксована частина) та штрафу в розмірі 446,21 гривень (процентна складова), не підлягають задоволенню. Частинами 2-4 статті 267 ЦК України передбачено, що заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог в частині стягнення процентів та комісії за користування кредитом суд виходить з наступних міркувань. Звертаючись з заявою про застосування позовної давності до спірних правовідносин за кредитним договором відповідачка та її представник посилалися на той факт, що строк дії платіжної картки № 4149605335089017, на яку [PERSON] отримала кредит закінчився 31.10.2009 року, а з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором позивач звернувся лише 22.01.2015 року, тобто через 5 років 2 місяці 22 дні. З цієї підстави просили відмовити у задоволенні позову. З даною позицією відповідачки та її представника суд погодитися не може, оскільки позовна давність за кредитними зобовязаннями з виконання кредитного договору б/н від 30.10.2006 року переривалася винесенням судового наказу Жовтневого районного суду м. Маріуполя № 2-н-4680/08 р. від 06.10.2008 року та рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя № 2/519/333/12 від 16.01.2012 року. Крім того, відповідно довідки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 30.1.0.0/2-20160505/4119 від 10.05.2016 року [PERSON] отримала картку № 4149437726316456, яка мала термін дії до останнього дня 03.2016 року /а.с. 110/. Таким чином, суд приходить до висновку про неможливість застосувати позовну давність по даним кредитним правовідносинам. Враховуючи, що [PERSON] не виконувала належним чином умови кредитного договору, що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, з відповідачки слід стягнути на користь позивача: 7048,89 гривень заборгованість за процентами, 1875,37 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом, а всього 8924,26 гривень, задовольнивши позов частково. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається з квитанції про сплату судового збору, розмір судових витрат складає 243,60 гривень, а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 8924,26 гривень ?100% : 9870,47 гривень ціни позову = 90 %), тобто 90 % від ціни позову (90 % ? 243,60 гривень :100% = 219,24 гривень), що складає 219,24 гривень. На підставі ст.ст. 526, 610, 612, 614, 615, 651, ст. 1049, ст. 1054 ЦК України, Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»,

Outcome: partial