Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області про визнання права власності за спадщиною. З уточненої позовної заяви, вбачається, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , яка на день смерті проживала в [ADDRESS] ). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 2,6099 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області (кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] ), відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] . Оригінал державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] втрачений, тому можливо надати тільки його копію. Також відкрилась спадщина на належний матері житловий будинок, розташований в [ADDRESS] ), але право власності на житловий будинок не було оформлене. Перед смертю 16.08.2016 року мати зробила заповіт на все своє майно на ім`я позивача. Але на протязі 6-місяців з часу відкриття спадщини позивач не зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки вважала, що прийняла спадщину фактично, оскільки з січня 2016 року до 25.08.2016 року включно разом вона проживала разом з нею та доглядала за нею. Тобто вона фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1268 ЦК України, але належним чином право власності на спадкове майно не може оформити, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно та вона не змогла належним чином підтвердити факт спільного проживання з матір`ю на момент її смерті. Жодного спору у позивача з будь-якою фізичною особою стосовно спадкового майна не має. В зв`язку з зазначеним, представник позивача просив суд: - встановити факт належності житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] ) [PERSON] , яка померла [INFO] . - встановити факт спільного проживання [PERSON] , [INFO] з [PERSON] , яка померла [INFO] на момент смерті останньої. - визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] право власності на земельну ділянку площею 2,6099 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області (кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] ), відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого головою Кілійської районної державної адміністрації 29 квітня 2004 року згідно спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . - визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] право власності на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , який складається з : літ. А1- житловий будинок (загальною площею 84,0 кв. метра, житлова площа 54,3 кв. метра), літ.Б1- сарай, літ. В1- убиральня, №1-5;I- надвірні споруди згідно спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Представником позивача було надано заяву, відповідно до якої він просив розглянути справу без його участі та задовольнити позов. Представник відповідача - Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, в судове засідання не прибув, надав заяву в якій просив суд розглянути справу за його відсутності та заперечень щодо позову задоволення не має. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого в Шевченківським сіль ЗАГС Кілійського району Одеської області, запис акта про народження № 39 - рос. « [PERSON] » та рос. « [PERSON] » є батьками: « [PERSON] », [INFO] . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , рос. « [PERSON] », [INFO] та рос. « [PERSON] », [INFO] . зареєстрували шлюб 15.10.1991 року у рос. «Отделе ЗАГСа Киевского РИК города Одессы», про що зроблено актовий запис за № 1457. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище рос. « [PERSON] ». Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 493, [PERSON] , померла [INFO] . Згідно заповіту складеного секретарем виконкому Шевченківської сільської ради 16.08.2016 р. [PERSON] заповідала своїй дочці [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилося із чого б воно не складалося і взагалі все те, на що з законом вона матиме право і що буде їй належати на момент смерті. З копії державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Кілійського району Одеської області № 199 від 14 квітня 2004 року, вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,61 гектарів, розташовану на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З акту про встановлення фактів від 11.06.2019 р. вбачається, що з січня 2016 р. до 25.08.2016 р. включно разом з [PERSON] , яка померла [INFO] проживала та доглядала за нею її дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідно до технічного паспорту, складеного КП КМР «БТІ» від 06.07.2019 р., житловий будинок по [ADDRESS] в цілому складається з: літ. А1 - житловий будинок (загальною площею 84,0 кв. метра, житлова площа 54,3 кв. метра), літ. Б1 - сарай, літ. В1 - убиральня, № 1-5; I - надвірні споруди. Як вбачається з інформаційного листа від 26.04.2019 р. № 452/02-14, Теплодарська міська державна нотаріальна контора Одеської області на підставі звернення [PERSON] щодо оформлення спадщини, роз`яснила, що оскільки пропущено строк для прийняття спадщини, рекомендовано звернутися до суду. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 56904671 від 18.07.2019 р. сформованої Теплодарською міською державною нотаріальною конторою Одеської області, вбачається, що після смерті [PERSON] , 26.04.2019 р. Теплодарською міською державною нотаріальною конторою Одеської області була заведена спадкова справа з номером у спадковому реєстрі 64120404 та номером у нотаріуса 83к/2019. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 56904696 від 18.07.2019 р. Теплодарською міською державною нотаріальною конторою Одеської області, заповідачем є [PERSON] , номер у спадковому реєстрі 60207014 дата посвідчення 16.08.2016 р., місце посвідчення Шевченківська сільська рада Кілійського району. При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого. Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.п 4.20 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на земельну ділянку у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов - задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved