Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Представник позивача ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК [PERSON] подав до Кельменецького районного суду позовну заяву у якій просить, стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК: заборгованість у розмірі 36610 гривень 15 копійок за кредитним договором № б/н від 14.04.2016 року, яка складається з наступного: 20667 гривень 03 копійки заборгованість за кредитом, 1021 гривня 03 копійки заборгованість по процентам за користування кредитом, 3306 гривень 72 копійки заборгованість за пенею, 11615 гривень 37 копійок штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Судові витрати у розмірі 1600 гривень судовий збір. 26 липня 2016 року відповідачка змінила імя з [PERSON] на [PERSON] Вячеславівна. Відповідачка [PERSON] судове засідання не зявилася будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи. Повістку вручено органу місцевого самоврядування. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився. В матеріалах справи наявне клопотання представника позивача про розгляд справи без участі представника позивача. Представник позивача не заперечує щодо винесення заочного рішення у справі. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідачки, на підставі наявних у справі доказів. Судом досліджено наступні докази: розрахунки заборгованості за договором від 14.04.2016 року укладеним між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] станом на 22.02.2017 року, копію заяви [PERSON] від 19 червня 2010 року, копію генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 14 квітня 2016 року укладеної між ПАТ КБ „ПриватБанк та [PERSON], копія витягу з Умов і правил надання банківських послуг затверджених наказом ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК №СП-2010-256 від 06.03.2010 року. Судом встановлено, що між ПАТ КБ „ПриватБанк та відповідачкою [PERSON] 14 квітня 2016 року був укладений кредитний договір, який сторони назвали генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт. Згідно даного договору відповідачка [PERSON] отримала кредит в розмірі 28468 гривень 06 копійок зі сплатою відсотків у розмірі 0,833% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 30.04.2017 року. Отже, між позивачем та відповідачкою відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов'язання. Згідно даного договору відповідачка зобовязалася щомісячно, в період з 1 по 25 число, сплачувати відповідні платежі за цим договором в загальній сумі 2502 гривні 80 копійок. Відповідачка не сплачувала необхідні платежі, у звязку з чим утворилася прострочена заборгованість. Станом на 22.02.2017 року відповідачка [PERSON] не виконала в повному обсязі свої зобовязання за кредитним договором, щодо оплати частки боргу у встановлений договором строк та не повернула позивачу основний борг в сумі 20667 гривень 30 копійок, а також прострочила заборгованість по відсотках в сумі 1021 гривня 03 копійки. Відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт відповідачці нараховано штраф в сумі про яку сторони домовились, тобто 11615 гривень 37 копійок. Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідач в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обовязковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовився від своїх зобовязань за цим договором, порушив свої зобовязання по поверненню суми позики за цим договором. Зокрема відповідач не вносив своєчасно та в повному обсязі щомісячні платежі за договором. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобовязання якщо він не виконав його у строк встановлений договором. Згідно ч.1. ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За правилами ч. 1 ст.\~546\~та ст.\~549 ЦК України\~виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1\~ст. 611 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2\~ст. 549 ЦК України). Виходячи з аналізу зазначених статей, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання. У генеральній угоді про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт за підписом відповідачки від 14.04.2016 року зазначено що остання ознайомилася і згідна з Умовами і правилами. Вказані вище обставини стверджується взаємним зв'язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими. Враховуючи викладене вище суд вважає, що позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк до [PERSON] про стягнення заборгованості слід задовольнити частково. З відповідачки слід стягнути на користь позивача 20667 гривень 03 копійки заборгованості за наданим кредитом, заборгованість по процентах в сумі 1021 гривня 03 копійки, штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт в сумі 11615 гривень 37 копійок. Суд вважає, що вимогу про стягнення з відповідачки на користь позивача 3306 гривень 72 копійки заборгованості по пені за користування кредитом слід задовольнити частково. Зокрема у позовній заяві зазначено, що така пеня розраховується шляхом додавання залишку поточної заборгованості за наданим кредитом до залишку простроченої заборгованості за наданим кредитом та множенням отриманої суми на 4%, де 4% ставка пені. В матеріалах справи відсутні докази, які б стверджували що сторони домовились про таке нарахування пені. В пункті 2.8 укладеного між сторонами кредитного договору зазначено, що при порушенні позичальником обовязків по погашенню кредиту позичальник сплачує банку пеню , розмір якої вказаний в Умовах і правилах за кожен день прострочки. Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1. Умов і правил надання банківських послуг затверджених наказом ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК №СП-2010-256 від 06.03.2010 року, у випадку виникнення прострочених обовязків на суму від 100 гривень, клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується як Пеня =(базова процентна ставка по договору)/ 30 нараховується за кожен день прострочки кредиту + 50 гривень одноразово. Таким чином, сума пені рівна сумі відсотків + 50 гривень, що складає 1021 гривня 03 копійки + 50 гривень. Таким чином, сума пені становить 1071 гривня 03 копійки. Суд вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути 1502 гривні 29 копійок в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене вище, на підставі ч.1 ст.61 Конституції України, ст. ст. 509,525,526, 549,550,551,553, 554,610 - 612,623,625,629,1046 - 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial