Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Представник позивача у справах дітей Онуфріївської районної державної адміністрації Кіровоградської області звернулася до суду з позовною заявою, згідно якої просить ухвалити рішення , яким позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] - [PERSON],[INFO] та стягувати з [PERSON] на користь органу опіки та піклування в особі Онуфріївської районної державної адміністрації Кіровоградської області аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] - [PERSON],[INFO], у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 7.02.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позову зазначила, що [PERSON], [INFO] має неповнолітнього сина [PERSON] - [PERSON], [INFO]. Сім'я відповідачів перебуває на обліку служби у справах дітей як така, що опинилася в складних життєвих обставинах. 29.01.2016 року комісією у складі представників служби у справах дітей, районного центру соціальних служб для сім'ї дітей та молоді, органу опіки та піклування Павлиської селищної ради, дільничного інспектора поліції, працівника Павлиської медичної амбулаторії здійснено перевірку умов утримання і проживання малолітньої дитини. За фактом рейду встановлено відсутні належні умови утримання та проживання для дитини з порушенням всіх санітарно - гігієнічних норм: в будинку холодно, брудно, відсутні елементарні зручності для проведення гігієнічних процедур дитині, температурний режим не відповідав нормам і перебування дитини у не обігрітому приміщенні загрожувало тяжким захворюванням. Також були відсутні будь - які продукти харчування, які необхідні для маленької дитини. Зразу ж дитина разом з матір'ю доставлена в інфекційне відділення Онуфріївської центральної лікарні. Хлопчик був оглянутий лікарем педіатром і було встановлено, що у дитини починається вірусне простудне захворювання. З 1.02.2016 року по теперішній час хлопчик перебуває в КНДЗ «Спеціалізованому дитячому будинку» за заявою матері. Причиною влаштування малолітньої дитини стало вкрай неналежні умови утримання та проживання дитини, безвідповідальне ставлення матері до своїх обов'язків по вихованню на утриманню сина. На всі прохання попередженя, пропозиції щодо надання допомоги і вирішення соціальних проблем ридині відповідачів службою у справах дітей представником селищної ради на що відповідачка не реагувала і не прагнула змінити ситуацію в позитивну сторону. Численні перевірки умов проживання відповідачів не виявили позитивних зрушень в соціально побутових питаннях родини, що підтверджується актами обстежень умов проживання підписаних посадовими особами. За період перебування хлопчика в закладі відповідачка відвідувала хлопчика двічі у лютому 2016 року. З 5.04.2016 року по 19.01.2017 року [PERSON] - [PERSON] перебував на лікуванні у КЗ «Кіроворадському обласному протитуберкульозному диспансері». Відповідачка [PERSON] навіть не знала, що дитина потрапила в лікарню, оскільки майже п'ять місяців не було відоме її місцезнаходження. Служба у справах дітей розшукувала відповідачку і лише в липні її було виявлено в селі Попівка, де вона проживала із новим співмешканцем, але не намагалася відвідати сина і з'ясувати його місце перебування. Лікування хлопчика закінчилося в січні 2017 року, але мати лише раз за рік відвідала дитину в лікарні. Не турбувалася, не забезпечувала дитину оглядом, іншими необхідними життєво необхідними речами. За цей період візитів зі сторони відповідачів не було, батьки життям та здоров'ям хлопчика не цікавляться. Участі у вихованні та утриманні дитини взагалі не брали. До влаштування хлопчика в заклад відповідачі неналежно виконували свої обов'язки: в будинку систематично порушувався тепловий режим необхідний для дитини, кошти для утримання та виховання були відсутні. Відповідачка не працювала, тому і не взмозі оплатити комунальні послуги, придбати необхідні першочергові продукти харчування, одяг, взагалі забезпечити належне існування для себе і дитини. Комісією з питань захисту прав дитини при Онуфріївській райдержадміністрації було прийнято рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] - [PERSON] Представник позивача у справах дітей Онуфріївської районної державної адміністрації Кіровоградської області [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та прохала їх задовольнити. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з»явилася з невідомих суду причин, про день та час слухання справи була належним чином повідомлена, але про причини неявки суд не повідомила. Третя особа - орган опіки та піклування при виконкомі Павлиської селищної ради Онуфріївського району Кіровоградської області свого представника в судове засідання не направила , надала лист, згідно якого просить слухати справу без присутності представника орган опіки та піклування при виконкомі Павлиської селищної ради Онуфріївського району Кіровоградської області та повністю підтримують позовні вимоги позивача. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 3.02.2015 року Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Онуфріївського районного управління юстиції у Кіровоградській області відповідачка по справі є матір'ю малолітного [PERSON] - [PERSON],[INFO]. Служба у справах дітей Онуфріївської районної державної адміністрації Кіровоградської області надала висновок, згідно якого , у зв»язку з ухиленням [PERSON] від виконання батьківських обов»язків вважає за доцільне позбавити її батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] - [PERSON],[INFO], що підтверджується відповідним висновком. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 789-XII від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов»язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров»я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч.1 ст. 164 Сімейного Кодеку України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківств прав , якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських права є заходом відповідальності батьків за невиконаня або неналежне викання ними своїх батьківських обов»язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов»язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов»язками. В п.15 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов»язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного , всебічного, об»єктивного з»ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п.16 вищезазначеної постанови ухилення батьків від виконання батьківських обов»язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання ; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, ухилення від виконання батьківського обов»язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Сімейний кодекс України детально регулює питання застосування такого засобу захисту дитини, її прав та інтересів від посягань з боку її власних батьків як позбавлення батьківських прав. У відповідності до ч.1 ст. 17 Закону України від 23.02.20076 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд неодноразово в своїх рішеннях акцентував увагу , що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і , дотримуючись такої рівноваги , особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків . Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров»ю чи розвитку дитини. Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок у справах дітей Онуфріївської районної державної адміністрації Кіровоградської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], оскільки в Рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи по позбавлення батьківських прав, суд зобов»язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з»ясованих обставинах ; чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання . Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та ті, на яких ґрунтується висновок служби у справах дітей Онуфріївської районної державної адміністрації Кіровоградської області , суд вважає достатньо обґрунтованим та таким, що містить в собі переконливі аргументи, які вказують на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов»язків. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов»язків відносно неповнолітнього сина - [PERSON] - [PERSON],[INFO]. Проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач дійсно не займається вихованням сина, ухиляється від своїх обов»язків по його утримання та вихованню, не спілкується з ним і не проявляє до сина щонайменшої батьківської турботи, у зв»язку з чим позовні вимоги про позбавлення її батьківських прав підлягають задоволенню. Разом з тим суд роз»яснює право на поновлення батьківських прав, передбачене ст. 169 Сімейного Кодексу України в разі стійкої зміни поведінки відповідача та відношення до сина. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не можу бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той же час , відповідно до ч.2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов»язку щодо утримання дитини. Згідно роз»яснень наданих в постанові Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 166 Сімейного Кодексу України особа позбавлена батьківських прав не звільняється від обов»язку щодо утримання дитини. За таких обставин та враховуючи права та інтереси дитини, суд дійшов висновку про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов»язків та необхідність стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 1/6 частини заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму , до досягнення дитиною повноліття , допустивши рішення про стягнення аліментів до негайного виконання в межах місячної суми платежу. При зверненні до суду служба у справах дітей Онуфріївської районної державної адміністрації Кіровоградської області звільнені від сплати судового збору, а тому, відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір за позовні вимоги в розмірі 1280 грн. 00 коп.

Outcome: approved