Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства [PERSON] ПриватБанк (далі - ПАТ КБ Приватбанк) в жовтні 2017 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Галицький районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (далі\~ВДВС Галицького РУЮ) про звільнення майна з-під арешту, а саме: звільнити сідловий тягач, який належить відповідачу на праві власності з під арештів накладених державним виконавцем на підставі постанови про арешт майна боржника виконавчі провадження № 43670605 та № 50244959, - звільнити причіп бортовий, який належить на праві власності відповідачу з під арештів накладених державним виконавцем на підставі постанови про арешт майна боржника виконавчі провадження № 43670605 та № 50244959, та стягнути з відповідача судові витрати. В позовній заяві ПАТ КБ ПриватБанк посилається на ті обставини, що між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством комерційним банком ПриватБанк, правонаступником якого є ПАТ КБ ПриватБанк було укладено кредитний договір № 104 МК відповідно до умов якого [PERSON] був наданий кредит у розмірі 420000 грн. в обмін на зобов'язання щодо повернення суми кредиту та сплати передбачених кредитним договором платежів. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 10.07.2008 р. між позивачем та відповідачем укладено договір застави рухомого майна за №б/н. Відповідно до п. 6. Договору застави, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором [PERSON] було передано в заставу рухоме майно, а саме: сідловий тягач DAF 95XF 430, 2001 року випуску, кузов №XLRTE47XS0E543871, державний номер [NUMBER]; причіп борговий SCHMITZ S01, 1997 р. випуску, кузов №WSMS 6980000092761, державний номер [NUMBER]. 16.08.2012 р. ПАТ КБ ПриватБанк було зареєстровано у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна обтяження щодо предмета застави на підставі відповідного Договору застави. На теперішній час позивач позбавлений можливості звернути стягнення на предмет застави оскільки цьому перешкоджають арешти накладені органами державної виконавчої служби на майно заставодавця. Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, на рухоме майно заставодавця накладено арешти:- ДВС Галицького районного управління юстиції, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виконавче провадження № 43670605, номер запису про обтяження №14602174 від 25.10.2014 р.;- ДВС Галицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, на підставі постанови про арешт майна боржника, виконавче провадження № 50244959, номер запису про обтяження № 16239841 від 24.04.2017 р. Крім того, станом на 15.08.2017 р. заборгованість [PERSON] перед банком становить 1 076 182 грн. 77 коп., що перевищує вартість предмета застави, який визначений у пункті 9. Договору застави та становить 297 136 грн. Відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України Про виконавче провадження, у разі накладення державним виконавцем арешту на майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, заставодержатель цього майна має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна (6 аб. п. 9 Постанови). Просив позов задовольнити. Представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, а також у заяві зазначив, що підтримує позовні вимоги і просить задовольнити з викладених у позовній заяві підстав та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов позивача визнав повністю та не заперечив щодо його задоволення. Представник ДВС Галицького районного відділу Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області не заперечив щодо задоволення позову. Перевіривши матеріали справи та дослідивши зібрані докази, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником ( заставодавцем) зобовязання,забезпеченого заставою,одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Зі змісту ч.1 ст. 589 ЦК України вбачається, що у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Право застави виникає з моменту укладення договору застави ( ст.585 ЦК України та ст. 16 Закону України «Про заставу») Судом встановлено,\~що між ЗАТ КБ ПриватБанк правонаступником якого є ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON], 10.07.2008 р. укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 420000 грн. (а.с.6). Зобов'язання за зазначеним договором забезпечене заставою відповідно до умов договору застави рухомого майна. Предметом застави є сідловий тягач DAF 95XF 430, кузов №XLRTE47XS0E543871, державний номер [NUMBER]; причіп борговий SCHMITZ S01, кузов №WSMS 6980000092761, державний номер [NUMBER], що належать на праві власності [PERSON] згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СРГ 552197, виданого 1-шим МРВ ДАІ м. Івано-Франківська 27.06.2008 р. та Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу СРГ 552196, виданого 1-шим МРВ ДАІ м. Івано-Франківська 27.06.2008 р. (а.с.10). Відповідно до копії витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, вбачається, що на рухоме майно заставодавця накладено арешти (а.с.13-16). \~Частиною 1 ст. 11 Закону України\~Про виконавче провадження\~передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів\~\~примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Порядок звернення стягнення на грошові кошти та інше майно боржника, арешт та вилучення майна боржника визначено у\~статті 52-57 вказаного Закону, зокрема, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:\~\~винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;\~\~проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Згідно із ч. 3 ст. 54 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999 № 606-XIV (далі - Закон України Про виконавче провадження), який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів, якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ч. 1, 2, 3, 5\~ст. 60 Закону України Про виконавче провадження\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Згідно абзацем 2. п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року Про судову практику в справах про зняття арешту з майна, відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, мас бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. З огляду на наведене, суд приходить до переконання про підставність позовних вимог позивача. Окрім того з відповідача слід стягнути понесені позивачем витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України в розмірі 1600 грн. Враховуючи вищенаведене, на підставі\~ст. 52 ЦК України, ст. ст.\~52,\~59 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved