Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в розмірі 48\~867,17 грн., яка складається з: 28 600,00 грн. - основний борг (тіло кредиту), 11 461,55 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками по кредиту, 36,01 грн. пеня, 7\~695,27 грн. інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості, 1\~074,34 грн. - три відсотки річних від простроченої суми заборгованості. Також просив стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн. та витрати, повязані з публікацією оголошення в пресі про виклик відповідача в розмірі 420,00 гривень. Позов обґрунтовує наступним. 14.02.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №2486. Згідно кредитного договору відповідач зобовязався повернути позивачу впродовж 120 місяців 78 000,00 грн. та сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 16% річних. Банком всі зобов'язання за кредитним договором були виконані належним чином. Але з боку Позичальника наявні численні порушення кредитного договору, зокрема п.п.1.1., 3.3.1., 3.3.3., якими передбачено наступне: за користування кредитом Позичальник зобов'язаний сплачувати Банку відповідну плату (проценти); Позичальник зобов'язаний здійснювати погашення кредиту та нарахованих процентів щомісячно. Крім того, своїми діями Позичальник порушує вимоги ст.526 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що «зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства». З 01.08.2014 року відповідач перестав виконувати зобовязання за кредитним договором. Заборгованість станом на 07.12.2016 року становить 48\~867,17 грн., яка складається з: 28 600,00 грн. - основний борг (тіло кредиту), 11 461,55 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками по кредиту, 36,01 грн. - пеня; 7\~695,27 грн. інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості, 1\~074,34 грн. - три відсотки річних від простроченої суми заборгованості. Згідно з п.2.2. кредитного договору у разі порушення Позичальником умов договору банк має право достроково стягнути суму кредиту, а також суму нарахованих відсотків і інших платежів, що підлягають сплаті. Беручи до уваги викладене, позивач вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобовязань за кредитним договором, чим порушує його законні права. Таким чином, з метою захисту свого порушеного права позивач змушений звернутися до суду з позовною заявою. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, не заперечує проти ухвалення заочного рішення Відповідач в судові засідання 24.03.2017 року, 18.04.2017 року не з'явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не надав. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 14.02.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №2486. Згідно кредитного договору відповідач зобовязався повернути позивачу впродовж 120 місяців 78 000,00 грн. та сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 16% річних. Пунктом 1.6 кредитного договору визначений обовязок відповідача погашати кредит рівними частинами в сумі 650,00 грн. до 30 числа кожного місяця, починаючи з наступного місяця після видачі кредиту шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків відкритих в ПАТ «Ощадбанк». Останнє погашення здійснюється не пізніше 13.02.2018 року. Згідно зі статтями 526, 527, 530 Цивільного Кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином, що підтверджується випискою по рахунку №22076500171597. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач виконував зобов'язання за кредитним договором до 01.08.2014 року, після чого припинив виконання своїх зобов'язань, що підтверджується випискою по рахунку відповідача. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором, станом на 07.12.2016 року заборгованість відповідача становить 48\~867,17 грн., яка складається з: 28 600,00 грн. - основний борг (тіло кредиту), 11 461,55 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками по кредиту, 36,01 грн. - пеня; 7\~695,27 грн. інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості, 1\~074,34 грн. - три відсотки річних від простроченої суми заборгованості. За таких обставин суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, договір є підставою для виникнення зобовязань. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Частина 1 статті 627 ЦК України встановлює, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору, відповідно до ст.628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ст.525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 ЦК України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України, які регламентують договір позики, якщо інше не встановлено ЦК України і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином. Згідно зі ст.ст.1050, 1054 ЦК України позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти в розмірі та на умовах встановлених договором. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд дійшов висновку про відмову у стягненні пені з наступних підстав. Ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції заборонено нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами у період проведення антитерористичної операції. Про те, що смт.Старобешеве Донецької області, де проживає відповідач належить до населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція свідчить пп.15 п.2 Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1075-р, розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 №2710/38-14. Таким чином, позивач не мав права нараховувати неустойку у вигляді пені на заборгованість відповідача з 14.04.2014 року і до теперішнього часу. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн. та витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідачів в сумі 420,00 грн., а всього в сумі 2020,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial