Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариства «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] ,про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за акціонерним товариством «Дельта Банк» права власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS] в рахунок погашення заборгованості у розмірі 376374,32 грн. за кредитним договором №11372238000 від 16.07.2008 року. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до вказаного кредитного договору [PERSON]отримала від АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого є АТ «Укрсиббанк», кредит на загальну суму 15900 єврона строк з 16 липня 2008 року до 13 липня 2029 року зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 13 % річних. Виконання позичальником зобов'язань за цим кредитним договором забезпечено іпотекою відповідно до іпотечного договору № 90195 від 16 липня 2008 року, укладеного між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] 08 грудня 2011 року між АТ «УкрСиббанк» та АТ «Дельта банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого АТ «УкрСиббанк» передає АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. Однак, позичальник [PERSON] не виконує належним чином умови кредитного договору щодо сплати кредиту та відсотків відповідно до графіку погашення кредиту, внаслідок чого станом на 08 вересня 2014 року виникла заборгованість за кредитним договором №11372238000 в сумі 376374,32 грн. Представник позивача, у судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, про розгляд справи у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача позов не визнав з підстав, викладених у запереченні та додатково заперечив проти позову з тієї підстави, що відповідно до ч.2 ст.37 Закону України «Про іпотеку» не проведено оцінки предмета іпотеки - двокімнатної квартири [ADDRESS]. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. 16 липня 2008 року між АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого є АТ«Укрсиббанк», та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту за №11372238000. Згідно умов вказаного кредитного договору Банк надав позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 15900 євро зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 13 % річних на строк з 16 липня 2008 року по 13 липня 2029 року. Відповідно п.1.1, 3.4.1 кредитного договору позичальник зобов'язався прийняти кредит, використати на визначені договором цілі та повернути банку суму кредиту і сплатити плату за кредит в порядку та на умовах, передбачених даним договором. Сторонами погоджено порядок повернення кредиту в терміни та в розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до договору, але не пізніше 13 липня 2029 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору (п.1.2.2 договору). Виконання позичальником [PERSON] зобов'язань за кредитним договором забезпечено іпотекою відповідно до іпотечного договору № 90195 від 16 липня 2008 року, укладеного між АКІБ Укрсиббанк» та відповідачкою [PERSON], відповідно до умов якого остання надала в іпотеку належне їй нерухоме майно - двохкімнатну квартиру загальною площею 64,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого ВАТ «Старосинявський цукровий завод» (п. 1.1 Договору іпотеки). Відповіно до п. 1.2 договору іпотеки від 16.07.2008 р. ринкова вартість предмету іпотеки становить 174998,00 грн. Відповідно до п. 2.1.1 договору іпотеки іпотекодержатель має право на усі передбачені законодавством України права іпотекодержателя, а також вимагати від іпотекодавця дотримання прав іпотекодержателя, що надані останньому Законом України « Про іпотеку». Відповідно до п. 4.1.1 договору іпотеки іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечене і іпотекою за цим Договором. Відповідно до п. 4.2.1-4.2.3 договору іпотеки звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; позасудового врегулювання у відповідності до умов цього договору та Закону України «Про іпотеку». П. 4.3. договору іпотеки передбачено, що паво визначення підстав та способу звернення стягнення належить іпотекодержателю. У відповідності до п. 4.5, 5.2 договору іпотеки позасудове врегулювання здійснюється одним із наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, передача іпотекдержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» передав (відступив) Права вимоги за кредитами та передав їх Покупцеві. За даним договором до ПАТ «Дельта Банк» перейшли права вимоги в якості кредитодавця по відношенню до позичальників за відповідними кредитними договорами, а також права вимоги по відношенню до осіб, що надають забезпечення за відповідними забезпечувальними договорами, в тому числі права вимоги за кредитним договором №11372238000 від 16 липня 2008 року згідно акту прийому-передачі від 12 січня 2012 року. Згідно акту прийому-передчі документації від 12 січня 2012 року, укладеного на виконання вимог п.4.2 договору купівлі- продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року, АТ «Укрсиббанк» передав, а АТ «Дельта Банк» прийняв документи щодо стягнення заборгованості боржника [PERSON] за кредитним договором №11372238000. Позичальник [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором №11372238000 від 16 липня 2008 року не виконувала належним чином. У зв'язку з чим рішенням Старосинявського районного суду від 16.05.2013 р. по справі № 684/84/13ц стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 239 841 грн. заборгованості за кредитним договором №11372238000 від 16 липня 2008 року. Позичальник [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором №11372238000 від 16 липня 2008 року не виконувала належним чином, внаслідок чого її заборгованість за вказаним договором станом на 08 вересня 2014 року становить 376374,32 грн., а тому представник позивача просить звернути стягнення на предмет іпотеки. Позивач АТ «Дельта Банк» звертався до відповідачки [PERSON] листом-вимогою № 31.4-08/9343/14 від 11.09.2014 року, в якому пропонувалось позивачці сплатити прострочену заборгованість за кредитним договором або передати позивачу право власності на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно з ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. З огляду на наведене, умову п. 4.3 договору іпотеки та правову позиції Верховного суду України, викладену у постанові від 11.12.2013 р. по справі № 6-124цс13, не виключається можливість зверненя стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпеченго іпотекою зобов'язання за рішенням суду. Проте, суд також встановив наступне, що відповідно до ч. 1 ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч. 2 ст.1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. У відповідності абз. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Таким чином, заставодержатель має право одержати задоволення за зобов'язанням, забезпеченим іпотекою, за рахунок (з вартості) заставленого майна. Відповідно до ч.6 ст.5 Закону України «Про іпотеку», вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб'єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором. Згідно ч.3 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Таким чином, вартість предмета іпотеки та одночасно розмір вимог, що залишаються незадоволеними, підлягають встановленню на час вирішення спору. При цьому позивачем жодним чином не доведено вартості предмету іпотеки станом на момент розгляду справи. До того ж позивачем у позовних вимогах також не вказано в межах якої вартості предмета іпотеки має відбутись визнання права власності за ним. Вказане перешкоджає встановленню обставини про те, за якою вартістю має бути набута позивачем власність на предмет іпотеки, в якому розмірі має відбутись зменшення суми заборгованості за кредитним договором або ж майбутнє відшкодування відповідно до закону іпотекодавцю перевищення вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Вказана позиція підтверджується висновками ВССУ, викладеними в ухвалах від 15.10.2014 р. по справі 6-26132св14, від 03.12.204 р. по справі № 6-28084св14, від 12.11.2014 р. по справі 6-6758св14, від 03.09.2014 р. по справі № 6-55625св13. З'ясування цих обставин має суттєве значення для правильного вирішення спору, а їх недоведеність є підставою для відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed