Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом в якому просить розірвати договір оренди земельної ділянки від 31.07.2006, укладений між [PERSON] та СТОВ «Агрофірма «Ясенівська» в особі директора Мамалата Д. В . щодо земельної ділянки кадастровий номер 3520588600:02:000:0201, зареєстрований Олександрівським відділом Кіровоградської регіональної філії центр ДЗК при Держкомземі України від 25.09.2006 за номером 160. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.11.2018 серії ННР № 571485, позивач є спадкоємцем земельної ділянки, що належала її батьку [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер 145921526 право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за позивачем. Посилається на те, що 31.07.2006 між батьком позивача та СТОВ «Агрофірма Ясенівська», в особі директора Мамалата Д.В., укладено договір оренди земельної ділянки площею 5,89 га, яка знаходиться на території Ясенівської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, кадастровий номер: 3520588600:02:000:0201 строком на 15 років, який зареєстровано 25.09.2006 в Олександрівському відділі Кіровоградської регіональної філії центр ДЗК при Держкомземі України за № 160. Пунктом 40 вказаного договору оренди землі передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору Зазначає, що ними надіслано лист з проектом додаткової угоди про розірвання договору оренди земельної ділянки, однак відповідач на вказаний лист не відреагував. Оскільки, позивач не бажає мати орендних відносин з відповідачем, а розірвати договір за взаємною згодою відповідач не бажає, тому позивач змушена звернутися до суду за захистом свого невизнаного права, а саме права на розірвання договору оренди землі у зв`язку із зміною власника. Ухвалою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 06.08.2019 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с. 22-23). Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 06.09.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 34-35). Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, посилаючись на обґрунтування, вказані у позові. Відповідач у судове засідання не з?явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнав та заперечив проти їх задоволення. Відзив на позовну заяву до суду не подав (а.с. 38). Заслухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу розумності та справедливості, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.07.2006 між [PERSON] та СТОВ «Агрофірма Ясенівська», в особі директора Мамалата Д . В. , укладено договір оренди земельної ділянки (оригінал якого досліджено у судовому засіданні) строком на 15 років, який зареєстрований Олександрівським відділом Кіровоградської регіональної філії центр ДЗК при Держкомземі України від 25.09.2006 за номером 160 (а.с. 7-8). У п. 40 договору оренди землі, укладеного між СТОВ «Агрофірма Ясенівська» та [PERSON] від 31.07.2019, сторони узгодили наступне: «Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору». Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.11.2018, посвідченого державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1, спадкоємцем земельної ділянки площею 5,8875 га, кадастровий номер 3520588600:02:000:0201, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії Р1 № 332050, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , є його донька - [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.11.2018, індексний номер: 145921526 власником земельної ділянки площею 5,8875 га, кадастровий номер 3520588600:02:000:0201, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, є [PERSON] (а.с. 10). У своєму листі до директора СТОВ «Агрофірма Ясенівська» від 25.01.2019 представник позивача повідомив орендаря про офіційне набуття позивачем права власності на спірну земельну ділянку та з посиланням на пункт 40 Договору оренди землі повідомив про намір розірвати договірні відносини щодо оренди земельної ділянки, надавши до заяви копії документів на підтвердження переходу права власності та проект додаткової угоди про розірвання договору. Зазначену заяву відповідач отримав 15.02.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 12-13, 15). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов?язковим для виконання сторонами. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін, зокрема у випадках, встановлених договором або законом. Частинами 3, 4 ст. 31 Закону України «Про оренди землі» передбачено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Після оформлення права на спадщину [PERSON] фактично стала стороною договору оренди землі від 31.07.2006, а саме орендодавцем. Статтею 32 Закону України «Про оренду землі» врегульовано правовідносини щодо припинення договору оренди землі шляхом його розірвання, зокрема ч. 4 зазначеної статті визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є підставою для розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Системний аналіз вказаних положень діючого законодавства дає підстави вважати, що договір оренди землі може бути розірваний судом за вимогою нового власника земельної ділянки, якщо таке право передбачено договором. У свою чергу, у п. 40 договору оренди землі від 31.07.2006, укладеного між СТОВ «Агрофірма Ясенівська» та [PERSON] , сторони встановили, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Вказаний пункт договору повністю узгоджується з вищезазначеними положеннями ЦК України, Закону України «Про оренду землі», а також положеннями ст.ст. 6, 627 ЦК України. Представник позивача, діючи від імені нового власника земельної ділянки - [PERSON] 22.01.2019 направив на адресу СТОВ «Агрофірма Ясенівська» лист, в якому повідомив орендаря про офіційне набуття позивачем права власності на спірну земельну ділянку, запропонував СТОВ «Агрофірма Ясенівська» у відповідності до п. 40 договору оренди землі від 31.07.2006 припинити дію договору шляхом його розірвання у зв?язку з переходом права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, тобто до позивача [PERSON] . Окрім того, повідомив підприємство, що позивач має намір самостійно обробляти належну їй земельну ділянку. Таким чином, договором від 31.07.2006 прямо передбачено перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи як підставу розірвання договору, а тому відповідне волевиявлення нового власника земельної ділянки тягне його розірвання. Вказана позиція відповідає висновку Верховного суду який викладений у постанові від 23.05.2018, справа № 647/1460/17, провадження № 61-8944св18. Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час судового розгляду даної справи представником позивача були надані належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження своїх позовних вимог, на підставі яких судом встановлені обставини та факти, що обґрунтовують вказані вимоги. Відповідачем, всупереч вимог ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів наявності підстав для відмови у задоволенні вимог позивача не надано і в матеріалах справи не міститься. Доводи позивача, викладені у позові, відповідачем і матеріалами справи не спростовуються. За таких обставин, всебічно та повно з?ясувавши обставини, на які посилався представник позивача як на підставу своїх вимог, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений нею судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок.

Outcome: approved