Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області про визнання права власності за спадщиною. З уточненої позовної заяви, вбачається, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована одна в [ADDRESS] . Перед смертю [PERSON] 28.12.2004 року зробила заповіт на все своє майно на ім`я позивача. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 4,4552 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Фурманівської сільської ради Кілійського району Одеської області (кадастровий номер земельної ділянки 5122385100:01:002:1052), відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії I-ОД № 062220, виданого 05.03.2001 року, але вказаний державний акт втрачений і на тепер можливо надати тільки його копію. Після смерті [PERSON] спадкова справа не відкривалась та свідоцтва про право на спадщину не видавались. На момент смерті [INFO] [PERSON] проживала разом з позивачем в [ADDRESS] , оскільки вона доглядала за матір`ю, яка тривалий час хворіла і потребувала сторонньої допомоги, тобто фактично прийняла спадщину відповідно до ст. 1268 ЦК України згідно спадкування за заповітом. Але оскільки у позивача з померлою різнились місця реєстрації проживання, то оформити спадщину вона не має можливості. Жодного спору у неї з будь-якою фізичною особою стосовно спадкового майна не має. Як спадкоємець за заповітом вона має право на оформлення спадщини після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1223 ЦК України. В зв`язку з зазначеним, представник позивача просив суд: - встановити факт спільного проживання та прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] [PERSON] , [INFO] ; - визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] право власності на земельну ділянку площею 4,4552 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Фурманівської сільської ради Кілійського району Одеської області (кадастровий номер земельної ділянки 5122385100:01:002:1052), відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії I -ОД № 062220, виданого 05.03.2001 року згідно спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Представником позивача було надано заяву, відповідно до якої він просив розглянути справу без його участі та задовольнити позов. Представник відповідача - Фурманівської сільської ради Кілійського району Одеської області, в судове засідання не прибув, надав заяву в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, з позовними вимогами згоден в повному обсязі. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого Виконкомом Фурманівської сільської ради Кілійського району, Одеської області, актовий запис № 02, [PERSON] , померла [INFO] . Рішенням Кілійського районного суду Одеської області № 502/257/13-ц від 22.10.2015 р. встановлено факт родинних відносин між [PERSON] , 1938 року народження, зазначеного в свідоцтві про одруження серії [NUMBER] від 10.08.1963 року, виданого Фурманівською сільською радою Ізмаїльського бюро ЗАГС, як « [PERSON] », який помер [INFO] в с. Фурманівка, Кілійського району, Одеської області, та [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , які народились в с. Фурманівка, Кілійського району, Одеської області, - як між батьком та дітьми та встановлено факт родинних відносин між [PERSON] , 1944 року народження, яка померла [INFO] в с. Фурманівка, Кілійського району, Одеської області, та [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , які народились в с. Фурманівка, Кілійського району, Одеської області, - як між матір`ю та дітьми. Згідно заповіту складеного секретарем Фурманівської сільської ради 28.12.2004 р. [PERSON] заповідала [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилося із чого б воно не складалося. З копії державного акту на право приватної власності на землю від 05.03.2001 р. серії [NUMBER] , виданого на підставі рішення 11 сесії ХХІІІ скликання Фурманівської сільської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області № 98 від 16.11.2000 р., вбачається, що [PERSON] передано земельну ділянку площею 4,455 гектарів, розташовану на території Фурманівської сільської ради, [ADDRESS] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 5122385100:01:002:1052. На момент смерті [INFO] [PERSON] проживала разом з позивачем в [ADDRESS] , оскільки остання доглядала за матір`ю, яка тривалий час хворіла і потребувала сторонньої допомоги, що підтверджується актом про встановлення фактів від 25.11.2019 року. Як вбачається з інформаційного листа від 21.11.2019 р. № 626/01-16, приватний нотаріус Юрченко М.Є. на підставі звернення [PERSON] щодо оформлення спадщини, роз`яснила, що оскільки пропущено строк для прийняття спадщини, рекомендовано звернутися до суду. З витягу зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 58420400 від 21.11.2019 р. сформованої приватним нотаріусом Юрченко М.Є., вбачається, що інформація відносно [PERSON] . При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами: Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Стосовно встановлення юридичних фактів, суд виходить з наступного: Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог представника позивача, щодо встановлення факту спільного проживання та прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] [PERSON] , [INFO] . Стосовно визнання права власності на земельну ділянку за [PERSON] , суд виходить з наступного: Стосовно визнання права власності на земельну ділянку за [PERSON] , суд виходить з наступного: Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом також встановлено, що в зв`язку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв`язку з чим його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved