Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» сплачене страхове відшкодування в сумі 5159,65 грн. Позов обґрунтовує наступним. 03 листопада 2012 року в м. Запоріжжя по вул. Талаліхіна на перехресті з вул. Хакаська сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю двох автомобілів: 1) «ВАЗ» д.н. [NUMBER], яким керував відповідач; 2) «Хонда» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль Потерпілого отримав механічні пошкодження, що підтверджується Довідкою ДАІ, страховим актом №23630Р/08/2013 від 01.11.2013 року, розрахунком страхового відшкодування доданими до цієї позовної заяви. На момент ДТП між відповідачем та позивачем був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 29.12.2011 №АВ/2359015, за яким позивач застрахував цивільну відповідальність відповідача перед третіми особами, при використанні транспортного засобу «ВАЗ» д.н. [NUMBER]. 01.10.2013 року ПрАТ «Українська Акціонерна страхова компанія «АСКА» звернулась до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування. 12.11.2012 року суб'єктом оціночної діяльності [PERSON] проведено оцінку транспортного засобу та складено Звіт №1853 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу. На підставі вище вказаного Страхового акту та заяви ПрАТ «Українська Акціонерна страхова компанія «АСКА», відповідно до норм ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 5159,65 грн., що підтверджено платіжним дорученням №6322 від 10.02.2014 року. Згідно п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі, з вини іншої особи відшкодовується винною особою. З матеріалів справи, які надійшли ВДАІ Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві, відповідача було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди внаслідок порушення Правил дорожнього руху України. Таким чином, особою, відповідальною за завдані потерпілому [PERSON] збитки, у даному випадку є відповідач, відповідно до вимог ст.1188 ЦК України. Відповідно до ст.33.1.4. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. Відповідачем не було повідомлено позивача про настання страхового випадку у строки, передбачені ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.4 статті 33 Закону. 11.07.2014 року відповідачу був направлений лист №441ТАС з вимогою сплатити суму страхового відшкодування. Відповідач вказаної суми заборгованості до цього часу не сплатив. Оскільки відповідач не відшкодував шкоду та згідно з положеннями ст.993 Цивільного кодексу України та ст.27 Закону України «Про страхування», позивач отримав право вимоги на таке відшкодування, то відповідач повинен відшкодувати шкоду позивачу у примусовому порядку на підставі рішення суду. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов та обставини, якими він обґрунтований, підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про час та місце розглячу справи, надав суду заперечення наступного змісту. Вважає позов безпідставним, необґрунтованим та таким, що не може бути задоволений судом з наступних підстав. У позові зазначається: «01.10.2013 р. ПрАТ «Українська Акціонерна страхова компанія «АСКА» звернулась до ПАТ «Страхова група «ТАС» з заявою про виплату страхового відшкодування. 12.11.2012р. суб'єктом оціночної діяльності [PERSON] проведено оцінку транспортного засобу та складено Звіт № 1853 з визначенням вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу. На підставі вище вказаного Страхового акту та заяви ПрАТ «Українська Акціонерна страхова компанія «АСКА» відповідно до норм ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 5 159 (п 'ять тисяч сто п 'ятсот дев 'ять) грн.. 65 коп....» Статтею 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV (далі - Закон №1961), із відповідними змінами та доповненнями. встановлено порядок відмови у здійснені страхового відшкодування (регламентної виплати), а не підстави та порядок здійснення страхового відшкодування, звідси посилання позивача на вказану вище норму закону, є невірним та безпідставним. Окрім того, відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 28 Закону № 1961, зокрема встановлено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Проаналізувавши вказані норми закону, можна зробити висновок, що позивач, він же страховик, повинен був сплатити суму страхового відшкодування безпосередньо потерпілому, тобто (в даному випадку) гр. [PERSON], він же третя особа, а не його страховику, тобто ПрАТ «УАСК «АСКА» про що зазначається в позовній заяві, до речі, жодного належного та допустимого доказу про те, що [PERSON] застрахував свою цивільну відповідальність у ПрАТ «УАСК «АСКА», до позову не додано. Позов обґрунтовано лише тим, що позивач сплатив якусь суму грошових коштів іншій страховій компанії, а тому він звертається до суду з вимогою стягнути цю суму з відповідача, оскільки він є його страхувальником. Жодною законодавчою нормою не передбачено, що позивач повинен був сплачувати страхове відшкодування на підставі заяви про сплату страхового відшкодування страховику потерпілого, а тому даний факт, є предметом спору безпосередньо між двома вказаними страховими компаніями. У заяві про виплату страхового відшкодування ПрАТ «УАСК «АСКА» від 01.10.2013 року №3030-17/1, на підставі якої, позивач виплатив грошові кошти та якою він обґрунтовує свої позовні вимоги, немає жодної норми закону, яка б зобов'язувала (надавала право) позивача здійснювати виплату страхового відшкодування ПрАТ «УАСК «АСКА», норми закону, які вказані у заяві, надають право пред'являти вимоги безпосередньо і тільки до особи відповідальної за спричинення шкоди, тобто водія винного у скоєнні ДТП, а не його страховика. Незважаючи на викладене, позивач прийняв рішення сплатити грошові кошти страховику постраждалого гр. [PERSON] Окрім того, якщо позивач вважає, що він на законних підставах здійснив відшкодування страхових виплат ПрАТ «УАСК «АСКА», то належні та допустимі докази з цього приводу взагалі відсутні. З позову та доданих до нього матеріалів не вбачається, на якій підставі ПрАТ «УАСК «АСКА» відшкодував своєму страхувальнику ([PERSON].) спричинені відповідачем внаслідок ДТП збитки, тобто яким пунктом (розділом) страхового договору між ними це встановлено, та й взагалі чи існував такий страховий поліс. Не вбачається з матеріалів справи й підтвердження виплати ПрАТ «УАСК «АСКА» грошової суми у розмірі 5159,65 грн. на користь гр. [PERSON] тощо... Не можна зрозуміти з позовної заяви, чи була перевірена позивачем процедура дотримання вимог Закону №1961 гр. [PERSON], стосовно надання ним до ПрАТ «УАСК «АСКА» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду у встановлені строки (п. 33.1.4 Закону № 1961), заяви про страхове відшкодування (ст. 35 Закону № 1961) тощо. Окрім того, викликає подив, чому страхова виплата ПрАТ «УАСК «АСКА» була здійснена своєму страхувальнику (судячи з заяви про виплату страхового відшкодування), аж 01.03.2013 року, це при тому, що ДТП сталося 03.11.2012 року (через чотири місяці). Враховуючи те, що в позові відсутні будь які посилання на рішення про здійснення страхового відшкодування, що передбачено ст. 36 Закону №1961, будь яких перевірок законності вимог ПрАТ «УАСК «АСКА», здійснено не було, що безперечно є порушенням закону та його прав. Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону №1961, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved