Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА «Страхування» звернулось з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП у порядку регресу. Позивач просить стягнути 54 450 (п'ятдесят чотири тисячі чотириста п'ятдесят) грн. 92 коп. та розмір судового збору 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду клопотання, в якому просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Проти заочного винесення рішення не заперечує. Відповідач його представник у судовому засіданні з позовом не погодились, оскільки вважають вимоги позивача неправомірними у зв'язку з тим, що такі вимоги не підтверджуються належними і допустимими доказами. Представник відповідача також пояснив, що позов не визнає з наступних підстав: по-перше, з наданих до позовної заяви позивачем документів не вбачається існування цивільних правовідносин між страхувальником [PERSON] та позивачем на момент вчинення ДТП. Також відповідач стверджує, що на момент вчинення ДТП водієм транспортного засобу «Honda Accord», д/н [NUMBER] був [PERSON] (а не [PERSON], як зазначає позивач), про право керування даній особі у наданому позивачем договору страхування жодної вказівки немає. Крім того, відповідач не був повідомлений про дату огляду пошкодженого автомобіля, що унеможливлює підтвердження неупередженого визначення дійсної шкоди, завданої внаслідок саме ДТП (з урахуванням поточного на момент вчинення ДТП технічного стану автомобіля). Надана позивачем копія довідки ДАІ не співпадає із датою вчинення ДТП. Тобто, фактично жодних належних доказів позивачем на підтвердження заявлених ним вимог суду не надано, тому ґрунтуючись на вищенаведеному відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, що з наданих позивачем документів вбачається, що між АТ «СК «АХА Страхування» та [PERSON] (далі - Страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №187157Га/13кАС від 18.07.2013р., згідно з яким Позивач взяв на себе зобов'язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля [NUMBER], в тому числі окремих частин автомобіля чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. (а.с.4-9) 13 січня 2016 року в м. Києві, по вул. Набережно-Хрещатицька (естакада) сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Mercedes-Benz S 500», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Honda accord», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що належить [PERSON] (а.с. 18) Вина відповідача в даному ДТП підтверджується постановою Подільського районного суду м. Києва від 19.02.2016 року, яка набрала законної сили і якою він визнаний винним у порушенні Правил безпеки дорожнього руху України за ст. 124 КпАП України, на нього накладене адміністративне стягнення. При цьому, у судовому засіданні відповідач свою вину у скоєнні даного ДТП визнав повністю. (а.с. 19) 19.01.2017р. відповідачем подано заперечення проти позову про відшкодування матеріальної шкоди завданої в порядку регресу, відповідно до якого відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позову, обґрунтовуючи тим, що позивач не довів належними та допустимими доказами свої позовні вимоги. Зокрема, посилання позивача в позовній заяві на Договір добровільного страхування наземного транспорту, укладений із страхувальником, не відповідає договору, долученому позивачем до позовної заяви, який знаходиться у матеріалах справи. Відповідач заперечує проти твердження позивача, що на момент вчинення ДТП транспортним засобом «Honda Accord», д/н [NUMBER], керувала [PERSON], з якою начеб-то і був укладений договір, і ці заперечення підтверджуються матеріалами справи: відповідно до аналізу наданих позивачем документів за кермом автомобіля [NUMBER] знаходився [PERSON], про право керування якого у наданому позивачем договорі не зазначено жодної інформації. (72-73) Від позивача 13.02.2017р. до суду надійшли письмові пояснення по справі, згідно з якими позивач просить задовольнити позов та проводити розгляд справи за його відсутності; проти заочного рішення не заперечує. (а.с. 76-77) Представником відповідача подано відгук на пояснення позивача від 26.04.2017р., у якому зазначено, що регресний позов не підлягає задоволенню у даній справі, у зв'язку із відсутністю дійсних і підтверджених належними доказами підстав на право пред'явлення такого регресного позову, а тому позовні вимоги до відповідача є неправомірними та такими, що не підлягають задоволенню, та відповідно просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.(97-98) У процесі судового розгляду від представника відповідача були подані додаткові пояснення від 14.08.2017р. в яких зазначено, що відповідач заперечує проти позову, зокрема, на підставі того, що договір, який зазначений у позовній заяві та яким позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідача, не відповідає договору, доданому до позовної заяви. Окрім того, строк дії договору, , сплив 18.07.2014р., тобто фактично на момент вчинення ДТП, яке сталось 13.01.2016 року, вказаний договір вже припинив свою дію. Спростувань даної обставини позивачем не надано, як і не надано жодних доказів щодо продовження строку дї вказаного договору.(а.с.119-121) Згідно з поданих страхувальником заяв був зроблений розрахунок страхового відшкодування, на підставі страхового акту №АХА2001013 від 25.01.2016 ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» виплатила Страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 49 257, 92 грн., що підтверджується наданою суду належним чином завіреною копією платіжного доручення №219220 від 26.01.2016 р. (а.с. 27) Суду надана ремонтна калькуляція № 1.003.16.0 від 22.01.2016, здійснена на суму 56 123,42 грн. (а.с.22) Проаналізувавши всі інші долучені документи, судом з'ясовано, що до позовної заяви додано копію поганої якості одного договору добровільного страхування, водночас посилання у позовній заяві позивач здійснює на інший договір. Окрім того, судом встановлено, що у доданому до позову копії розрахунку страхового відшкодування, зазначений ще один - третій договір №50252а5ка від 15 липня 2015 року, за яким начебто здійснювалось страхове відшкодування. Очевидним є те, що у всіх документах, наданих позивачем, зазначено різні за номером і датою договори, при цьому саме за кожним із них і здійснюється страхова виплата Страхувальнику. Жодних пояснень щодо з'ясування дійсного на момент вчинення ДТП договору, за яким і було здійснено позивачем страхове відшкодування Страхувальнику, позивачем надано не було. Судом враховано заперечення відповідача проти позову на підставі того, що відсутній належний чинний договір добровільного страхування наземного транспорту із Страхувальником. Також судом звернуто увагу на те, що окрім відсутності належних доказів дійсного договору страхування, на підставі якого здійснено страхову виплату, відсутні і інші належні докази, які б підтверджували вимоги позивача. Так, зокрема, судом встановлено, що у матеріалах справи міститься протокол огляду від 23.10.2013 року, тобто складений за три роки до вчинення ДТП, яке було здійснено за участю відповідача 13 січня 2016 року. Протоколу огляду, складеного після вчинення спірного ДТП, позивачем надано не було. Також судом враховано при розгляді справи, що додана позивачем до позову довідка ДАІ не може бути належним доказом у справі, оскільки дата її складання співпадає із датою вчинення ДТП (момент вчинення ДТП 13.01.16, довідка ДАІ від 22.10.13). Таким чином дана довідка також не є належним доказом у справі та не може братись судом до уваги. Як вбачається з матеріалів справи і як зазначає позивач у позовній заяві, на момент вчинення ДТП між [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №187157Га/13кАС від 18.07.2013 року, згідно з яким було застраховано майнові інтереси власника автомобіля [NUMBER]. Відповідно до п. 18 Договору строк дії договору з 19 липня 2013 року по 18 липня 2014 року. Таким чином, на момент вчинення ДТП 13.01.2016 року вказаний договір вже втратив свою чинність. Доказів продовження дії договору позивачем не надано. Також, наданий рахунок ПрАТ «Дніпро Мотор Інвест» №102 від 22.01.2016 року про проведені ремонтні роботи автомобіля [NUMBER] [PERSON] Представник відповідача зазначив, що відповідач не погоджується із витратами, пов'язаними із ремонтом автомобіля, оскільки у рахунку не зазначено, що такі роботи є саме наслідком ДТП, що дає підстави визнати, що ремонт проводився повноцінний, а не відновлювальний за наслідками ДТП. Жодних доказів того, що проведений ремонт автомобіля здійснювався лише в межах пошкоджень, завданих ДТП за участю відповідача, позивачем не надано, спростувань заперечень відповідача позивач також не здійснив. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. При цьому, у відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, обов'язок надання яких покладається на сторони по справі. Проте, належних доказів для підтвердження своїх позовних вимог позивачем надано так і не було. Суд визнав неналежними доказами у справі: договір добровільного страхування наземного транспорту №18715Га/13кАС від 16.07.2013р., відповідно до п.18 якого строк дії його закінчився 18 липня 2014 року; заяву на страхування від 18 липня 2013 року, у якій зазначено термін дії договору страхування з 19.07.2013 по 18.07.2014р.; акт огляду транспортного засобу від 18.07.2013р.; заяву на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування від 23.10.2013р.; довідку ДАІ від 22.10.2013 року; акт огляду транспортного засобу від 23.10.2013 року. Судом встановлено, що момент вчинення ДТП є 13.01.2016 року, відповідно до постанови Подільського районного суду м. Києва від 19.02.2016 року, яка набула законної сили. Суд дійшов висновку, що при вирішенні даної справи, подані позивачем документи в обґрунтуванні його позовних вимог, не містять інформацію щодо предмета доказування. Усі надані документи складені до моменту вчинення ДТП, договір страхування, на якій посилається у позовній заяві позивач, відсутній у матеріалах справи, а доданий натомість договір страхування вже втратив свою чинність до моменту скоєння ДТП. З матеріалів даної справи вбачається факт вчинення ДТП, наявність вини особи, яка призвела до неї, наявність завданої шкоди внаслідок ДТП, однак при цьому не встановлено і не підтверджено належними доказами розмір такої шкоди. Суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами наявність цивільно-правових відносин з страхувальником на момент вчинення ДТП 13 січня 2016 року, не доведено факт наявності причинного зв'язку між подією ДТП та діями відповідача в частині розміру вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Honda Аccord», який зроблений відповідно до ремонтної калькуляції №1.003.16.0 від 22.01.2016 року, оскільки відповідач не був повідомлений про час та місце огляду пошкодженого автомобіля «Honda accord» (суду не надано доказів його належного повідомлення), автотоварознавча експертиза пошкодженого автомобіля не проводилась. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed