Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

Представник позивача ТОВ «ВЕЛЛФІН» 26 липня 2019 року через поштове відділення звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 13 липня 2016 року між ТОВ «Веллфін» та [PERSON] укладено договір позики №54738 в електронній формі, відповідно до умов якого позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 1201,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Пунктом 1.3 договору позики встановлено, позика надається строком на 15 днів. Позивачем в порядку, встановленому п. 1.4. договору позики на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 1201,00 грн. Відповідач, в свою чергу, зобов`язався сплатити проценти за користування позикою в розмірі 1,9 % від суми позики, але не менше ніж 30 (тридцять грн.) за перший день користування позикою, 1,9% від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, 3,8% від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в п. 1.2 договору. Проте, відповідачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість за договором позики зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів. Відповідно п. 1.1, 1.5 договору позики, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 24 липня 2019 року становить 51364,34 грн., з яких: 1201,00 грн. - основний борг; 25267,81 грн. - заборгованість по відсоткам; 24895,53 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованість за договором позики в розмірі 51364,34 грн. та судовий збір у сумі 1921,00 грн. Представник відповідача надала суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову, оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню, так як не враховано те, що позивачем пропущено строк позовної давності, неправомірно нараховані відсотки, відсутнє підтвердження факту підписання договору позики відповідачем, та не надано позивачем належних, достовірних та достатніх доказів на підтвердження факту перерахування відповідачу грошових коштів за договором позики. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але в матеріалах цивільної справи є його письмова заява, згідно якої позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Представник відповідача не з`явилася у судове засідання, але у відзиві на позовну заяву просить розглядати справу без її участі та без участі відповідача, та просить відмовити в задоволенні позову. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що ТОВ «ВЕЛЛФІН» є юридичною особою, діє на підставі Статуту, та зареєстровано як фінансова установа відповідно до розпорядження №2606 від 27 жовтня 2015 року Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. \~ \~ \~ \~Між ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» та ТОВ «ВЕЛЛФІН» укладено договір про організацію переказу грошових коштів № ВП-180516-3 від 18 травня 2016 року, предметом якого є організація та здійснення переказу грошових коштів фінансовою компанією на користь кредитної установи по транзакціях, що ініціюються клієнтами держателями електронних платіжних засобів, з використанням електронних способів обробки платежів на підставі укладених з кредитною установою угод; організація та здійснення переказів грошових коштів від кредитної установи на банківські картки клієнтів (для видачі кредитів або позики). Наказом директора ТОВ «ВЕЛЛФІН» №2-1 від 27 жовтня 2015 року затвердженні Правила надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «ВЕЛЛФІН». Правила розміщені на веб-сайті ТОВ «ВЕЛЛФІН», вони є загальнодоступними та являють собою публічну оферту ТОВ «ВЕЛЛФІН» до укладення договору позики та є невід`ємною частиною Договору позики. \~ \~ \~ \~Згідно пунктів 4.1., 4.2. Правил заявник, що має намір отримати позику, проходить реєстрацію в особистому кабінеті на сайті товариства, оформлює заявку на сайті товариства шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення. В п. 6.3 Правил зазначено, що у разі прийняття позитивного рішення товариство інформує заявника шляхом відправлення СМС-повідомлення на телефонний номер зазначений в заявці, розміщенням інформації щодо прийнятого рішення в особистому кабінеті та шляхом надсилання електронного повідомлення на електрону адресу зазначену в заявці. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню заявник отримує електронну копію договору позики. В п. 6.4 Правил зазначено, що у разі отримання договору позики засобами електронного зв`язку, заявник укладає договір позики з товариством в особистому кабінеті. В п. 6.3 Правил зазначено, що для підписання електронної форми договору позики заявник здійснює вхід на сайт товариства та за допомогою логіну та паролю входить до особистого кабінету. Пунктами 6.10., 6.11., 6.12. Правил визначено, що товариство надає позику у порядку одночасного перерахування суми, зазначеної в договорі позики на рахунок банківської платіжної картки зазначеної в заявці, перерахування грошових коштів здійснюється в строки не пізніше 1 (одного) робочого дня з дати підписання договору позики сторонами, датою укладення договору позики між товариством і позичальником є дата перерахування суми позики на банківський рахунок. [PERSON] у встановленому пунктами 4.1, 4.2. Правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «ВЕЛЛФІН» порядку, оформив на сайті ТОВ «ВЕЛЛФІН» заявку для отримання позики у розмірі 1201,00 грн. шляхом заповнення всіх полів заявки із зазначенням даних банківської картки, на яку просить перерахувати кошти, що підтверджується роздруківкою заявки з офіційного веб-сайті ТОВ «ВЕЛЛФІН». Згідно листа ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 28 червня 2019 року за вих. № 4153-ВП, відповідно до угоди про організацію переказу грошових коштів № ВП-180516-3 від 18 травня 2016 року за дорученням ТОВ «ВЕЛЛФІН» 13 липня 2016 року здійснило переказ грошовий коштів в сумі 1201,00 грн. на платіжну картку відповідача, зазначену в заявці [PERSON] для отримання позики. Таким чином, відповідно до умов Розділу 4 Правил надання грошових коштів відповідач [PERSON] акцептував оферту, здійснивши дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті ТОВ «ВЕЛЛФІН», із зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому відповідачу було перераховано грошові кошти. Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що надані ТОВ «ВЕЛЛФІН» по справі докази є належними та допустимими, у розумінні ст.\~ст. 58-59 ЦПК України, та у своїй сукупності підтверджують те, що відповідач [PERSON] отримав на платіжну картку позику у розмірі 1201,00 грн. Отже, між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином, між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] укладено договір позики №54738 від 13 липня 2016 року, оскільки відповідно до п. 1.4 договору дата перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладення Договору позики між позичальником і позикодавцем. В договорі позики зазначено, що грошові кошти в сумі 1201,00 грн. надаються на умовах строковості, зворотності, платності строком на 15 днів, та договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Пунктом 1.5 договору передбачено, що нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: 1,9 процента від суми позики, але не менше ніж 30,00 грн. за перший день користування позикою; 1,9 процента від суми позики щоденно, починаючи з другого дня в межах строку зазначеного в п. 1.2. цього договору; 3,8 проценти від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк, зазначений в п. 1.2. цього договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Пунктом 3.1 договору передбачено, що позичальник зобов`язаний здійснювати повернення позики та нарахованих процентів на умовах, встановлених цим договором - у відповідності до графіку розрахунків Згідно визначеного сторонами графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною договору позики, повернення позики здійснюється позичальником одним платежем 28 липня 2016 року в сумі 1550,47 грн., з яких 349,47 грн. сума процентів за користування позикою. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором позики № 54738 від 13 липня 2016 року, [PERSON] станом на 24 липня 2019 року має заборгованість у розмірі 51364,34 грн., яка складається з: заборгованість за основною сумою позики - 1201,00 грн.; заборгованість за відсотками згідно договору 25267,81 грн.; заборгованість за простроченими відсотками згідно договору 24895,53 грн. У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За нормою\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з\~ч.\~1\~ ст. 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Частиною 1\~ст. 634 ЦК України\~визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила\~щодо форми\~договору визначено\~ ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ст.\~1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.1047\~ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України \~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. \~Згідно ч. 1 ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Із прийняттям\~Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Відповідно до\~ст.\~ 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ст.\~ 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та \~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення\~Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. В ст.\~3\~ Закону\~України «Про\~електронну комерцію»\~зазначено,\~що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. В Законі України\~«Про електронний\~цифровий підпис» зазначено, що електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Постановою Правління Національного банку України від 30.04.2010 року № 223 «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів»\~передбачено, що одним із видів доступу до банківських рахунків є спеціальні платіжні засоби пластикові банківські картки, які емітовані у установленому законодавством порядку та використовуються для ініціювання переказу коштів з рахунку платника або банку, а також для здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором, платіжна картка містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального платіжного засобу. Згідно встановлених судом фактичних обставин справи, Правила надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «ВЕЛЛФІН» перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні статтями\~641,\~644 ЦК України\~є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Проте відповідач умови договором позики № 54738 від 13 липня 2016 року своєчасно і в повному обсязі не виконував, позику не сплачував. Згідно визначеного сторонами графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною договору позики № 54738 від 13 липня 2016 року, повернення позики здійснюється позичальником одним платежем 28 липня 2016 року в сумі 1550,47 грн., з яких 349,47 грн. сума процентів за користування позикою. Натомість, в розрахунку заборгованості за договором позики № 54738 від 13 липня 2016 року, [PERSON] станом на 24 липня 2019 року має заборгованість у розмірі 51364,34 грн., яка складається з: заборгованість за основною сумою позики - 1201,00 грн.; заборгованість за відсотками згідно договору 25267,81 грн.; заборгованість за простроченими відсотками згідно договору 24895,53 грн. У пункті 91 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Частиною 2\~статті 625 ЦК України\~визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~передбачає отримання кредитором гарантій належного виконання зобов`язань боржником у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, тобто вже після закінчення строку виконання основного зобов`язання. Таким чином, суд приходить до висновку, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача процентів за період з 13 липня 2016 року по 28 липня 2016 року (останній день повернення позики), що становить 349,47 грн., виходячи з наступного розрахунку: (22,82 грн. (1.9 % від суми позики починаючи з другого дня по чотирнадцятий день користування позикою) х 14 = 319,47 грн. + 30 (перший день користування позикою) = 349,47 грн. Позовні ж вимоги про стягнення процентів після 28 липня 2016 року, тобто з 29 липня 2016 року по 24 липня 2019 року, не грyнтуються на вимогах закону, оскільки після спливу визначеного договором строку кредитування, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Твердження позивача, що підписавши договір позики відповідач повністю погодився з усіма його умовами, зобов`язаний був їх виконувати поза межами строку кредитування незалежно від спливу строку на умовах, що визначені у розділі 1 Договору позики не приймається до уваги, оскільки, як вже зазначено вище, після спливу визначеного договором строку кредитування,\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, а з вимогами про стягнення грошових коштів на підставі ст. 625ЦК України позивач не звертався. Крім того, суд не бере до уваги посилання представника відповідача на те, що позивачем пропущено строк позовної давності з наступних підстав. Відповідно до ст. 257 ЦК України, \~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 6 ст. 120 ЦПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку. У договорі позики №54738 від 13 липня 2016 року, укладеного між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] , зазначено, що грошові кошти в сумі 1201,00 грн. надаються на умовах строковості, зворотності, платності строком на 15 днів. Тобто, грошові кошти надані строком по 28 липня 2016 року включно. Представник позивача ТОВ «ВЕЛЛФІН» 26 липня 2019 року через поштове відділення звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, тобто без пропуску строків позовної давності. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики № 54738 від 13 липня 2016 року станом на 24 липня 2019 року, у розмірі 1550,47 грн., яка складається з: заборгованість за основною сумою позики - 1201,00 грн.; заборгованість за відсотками згідно договору 349,47 грн. Отже відповідно до ст. 141 ЦПК України суд пропорційно до задоволеної частини позовних вимог стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 57,98 грн. В частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості за\~відсотками згідно\~договору \~24918,34\~грн.;\~заборгованості за\~простроченими відсотками\~згідно договору\~ 24895,53\~грн.\~ відмовити. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial