Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

Прокурор м. Херсона в інтересах держави в особі Херсонської міської ради звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні нежитлові приміщення розташовані за адресою: [ADDRESS], площею 16,5 кв.м. є комунальною власністю м. Херсона. Рішенням господарського суду Херсонської області від 31.01.2008 року по справі 7/69-ПН-08 задоволено позов ЗАТ «Херсонліфт» до Херсонського державного бюро технічної інвентаризації про визнання права власності на зобов'язання ХБТІ здійснити реєстрацію права власності на нежитлові приміщення,в тому числі розташовані за адресою: [ADDRESS], площею 16,5 кв.м. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції Херсонська міська рада звернулась до Вищого Господарського суду України з касаційною скаргою про скасування зазначеного рішення господарського суду. Постановою Вищого Господарського суду України від 21.07.2009 року касаційну скаргу Херсонської міської ради задоволено, вищевказане рішення скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Херсонської області. Ухвалою господарського суду Херсонської області від 15.09.2009 року позовну заяву ЗАТ «Херсонліфт» до Херсонської міської ради, Херсонського державного бюро технічної інвентаризації про визнання права власності на нежитлові приміщення залишено без розгляду. Після отримання рішення господарського суду по справі №7/69-ПН-08 від 31.01.2008 року ЗАТ «Херсонліфт» (продавець) 21.02.2008 року уклало договір купівлі-продажу з ПП «ІНСАЙТ ПЛЮС» (покупець), відповідно до якого продавець передав покупцю у власність нежитлові приміщення 1 (першого) поверху, загальною площею 16,5 кв.м., розташовані в [ADDRESS]. Продаж майна здійснено за 16 036,00 грн. 27.02.2008 ПП «ІНСАЙТ ПЛЮС» (продавець) уклав договір купівлі-продажу з ТОВ «ДК-СЕРВІСБУД» (покупець), відповідно до якого продавець передав покупцю у власність нежитлові приміщення 1 (першого) поверху, загальною площею 16,5 кв.м., розташовані в [ADDRESS]. Продаж майна здійснено за 16 036,00 грн. 13.03.2008 ТОВ «ДК-СЕРВІСБУД» (продавець) уклало договір купівлі продажу зазначеного вище нерухомого майна з ТОВ «ВИСКОНС М». 18.03.2008 року ТОВ «ВИСКОНС М» (продавець) уклало договір купівлі продажу зазначеного нерухомого майна з [PERSON]. 23.02.2015 року [PERSON] подарувала [PERSON] нежитлові приміщення 1 (першого) поверху, загальною площею 16,5 кв.м., розташовані в [ADDRESS]. 23.02.2015 року [PERSON] проведено державну реєстрацію права власності на зазначений об'єкт нерухомості. ЗАТ «Херсонліфт» на час продажу майна не був його власником та не мав права продавати спірне нерухоме майно, а тому воно вибуло у власника не з його волі іншим шляхом. З підстав, зазначених п.3 ч.1 ст. 388 ЦК України, прокурор просив витребувати з незаконного володіння [PERSON] як добросовісного набувача на користь Херсонської міської ради нежитлові приміщення 1 (першого) поверху, загальною площею 16,5 кв.м., розташовані в [ADDRESS]. У судовому засіданні представник Херсонської місцевої прокуратури підтримав позовні вимоги, з підстав зазначених у позовній заяві, просив суд їх задовольнити. До початку розгляду справи по суті прокурор не скористався відповідно до ч.1 ст.31 ЦПК України, правом змінити підстави для задоволення позову. Зазначив, що позовні вимоги підтримує з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник Херсонської міської ради, в інтересах якої подано скаргу, також підтримала позовні вимоги прокурора з підстав, зазначених в позовній заяві. Просила суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову за необґрунтованістю. Зазначив, що в своїй позовній заяві позивач посилається на п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України як на підставу для задоволення своїх вимог. Проте вказану норму можливо застосовувати лише щодо правовідносин, які випливають із відплатних договорів. В даному випадку право власності у відповідача як добросовісного набувача на вказане майно здобуте на підставі договору дарування, тобто набуто безвідплатно та норми цієї статті не можуть регулювати дані правовідносини. Крім того, просив застосувати строки позовної давності, так як прокурором пропущений строк звернення до суду з зазначеним позовом. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, матеріали інвентарної справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради народних депутатів від 21.07.1987 року №176 визнано право державної власності на житлові будинки, які знаходяться у розпорядженні місцевих рад народних депутатів, відповідно до додатку №1, в розпорядженні державних підприємств, установ та організацій з видачею реєстраційних посвідчень згідно додатку №1. Згідно додатку №1 до зазначеного рішення в перелік житлових будинків, які знаходяться у розпорядженні місцевих Рад, знаходиться житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. На підставі зазначеного рішення Херсонським БТІ 14.05.1992 року було видано реєстраційне посвідчення, з якого вбачається, що житловий будинок №9 по вул. Димитрова в м. Херсоні зареєстровано за місцевою радою. Рішенням господарського суду Херсонської області від 31.01.2008 року по справі 7/69-ПН-08 задоволено позов ЗАТ «Херсонліфт» до Херсонського державного бюро технічної інвентаризації про визнання права власності на зобов'язання ХБТІ здійснити реєстрацію права власності на нежитлові приміщення, розташовані за адресами: м. Херсон, вул. 200 років Херсону, 7 к.1, під. 1, площею 15,4 кв.м., м. Херсон, вул. Покришева, 57, к. 2, під. 1 площею 32,3 кв.м., м. Херсон, вул. І. Куліка, 29 під. 2 площею 29,5 кв.м., м. Херсон, вул. Кіндійське шосе, 40, під. 1 площею 31,5 кв.м., м. Херсон, вул. Чорноморська, 27, під. 3, площею 16,6 кв.м., м. Херсон, вул. Патона, 13, під. 3, площею 48,3 кв.м., м. Херсон, вул. Комкова, 92, під. 1, площею 34,7 кв.м., [ADDRESS], площею 16,5 кв.м., м. Херсон, вул. Гагаріна, 3 площею 17,8 кв.м., м. Херсон, вул. Кримська, 120, площею 50,7 кв.м., м. Херсон, вул. Бериславське шосе, 10б, площею 27,1 кв.м., м. Херсон, вул. Будівельників, 7, площею 32,2 кв.м., м. Херсон, вул. Карбишева, 26, площею 18,1 кв.м., м. Херсон, вул. Шенгелія, 8 під. 1 площею 15,2 кв.м., яке скасовано постановою Вищого Господарського суду України від 21.07.2009 року касаційну та справу направлено на новий розгляд до господарського суду Херсонської області. Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 15.09.2009 року позовну заяву ЗАТ «Херсонліфт» до Херсонської міської ради, Херсонського державного бюро технічної інвентаризації про визнання права власності на нежитлові приміщення залишено без розгляду. Відповідно до договору купівлі-продажу від 21.02.2008 року ЗАТ «Херсонліфт» здійснило продаж нежитлових приміщень 1 (першого) поверху за адресою [ADDRESS], площею 16,5 кв.м. ПП «Інсайт Плюс» за 16036,67 грн. Відповідно до договору купівлі-продажу від 27.02.2008 року ПП «Інсайт Плюс» здійснило продаж нежитлових приміщень 1 (першого) поверху за адресою [ADDRESS], площею 16,5 кв.м ТОВ «ДК-СЕРВІСБУД» за 16036,67 грн. Відповідно до договору купівлі-продажу від 13.03.2008 року ТОВ «ДК-СЕРВІСБУД» здійснило продаж нежитлових приміщень 1 (першого) поверху за адресою [ADDRESS], площею 16,5 кв.м ТОВ «ВИСКОНС М» за 16036,67 грн. Відповідно до договору купівлі-продажу від 18.03.2008 року ТОВ «ВИСКОНС М» здійснило продаж нежитлових приміщень 1 (першого) поверху за адресою [ADDRESS], площею 16,5 кв.м [PERSON] за 16036,67 грн. Відповідно до договору - дарування від 23.02.2015 року [PERSON] подарувала [PERSON] нежитлові приміщення 1 (першого) поверху, загальною площею 16,5 кв.м., розташовані в [ADDRESS]. 23.02.2015 року [PERSON] проведено державну реєстрацію права власності на зазначений об'єкт нерухомості. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 09.07.2015 року нежитлове приміщення 1 (першого) поверху за адресою [ADDRESS] зареєстроване на ім'я [PERSON] 23.02.2015 року на підставі договору дарування. Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно приписів ст.ст. 386. 387 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи, що спірне майно вибуло з володіння власника поза його волі іншим шляхом, проте добросовісний набувач отримав його за безвідплатним договором - договором дарування, згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах пред'явлених позовних вимог та відповідно до положень, які містяться у ст. 31 ЦПК України позивач не скористався своїм правом та не змінив підстави позову, суд вважає що позов прокурора з заявлених ним підстав ( п3 ч.1 ст.388 ЦК України, яка передбачає витребування майна у добросовісного набувача за відплатним договором), не підлягає задоволенню за необґрунтованістю. Суд не здійснює оцінку доводів представника відповідача щодо спливу строку позовної давності, оскільки за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, та підлягають задоволенню з зазначених позивачем підстав, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed