Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 14.02.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Ідея Банк» був укладений кредитний договір №Р24.176.74407, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 35000 грн. зі сплатою 10% річних. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 20.11.2017 року склала: 44599,17 грн., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту 32569,19 грн.; заборгованість за нараховані та несплачені відсотки та комісію 12029,98 грн. В звязку з цим представник позивача просить стягнути з відповідачів вищевказану суму заборгованості та судовий збір у розмірі 1378 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав клопотання, в якому просить справу розглядати за його відсутності за наявними в матеріалах справи доказами, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомила. 28.03.2018 року нею було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що дійсно між [PERSON] та ПАТ «Ідея Банк» був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого він отримав кредит у розмірі 16453,55 грн., а не 35000,00 грн., як зазначає позивач у своєму позові, та перерахував страховий платіж в сумі 4299,12 грн. Зауважила, що хоча страховий платіж ним був перерахований, але договору про страхування йому не було надано, тому з даною сумою вона не погоджується. Також зазначила, що з 02.06.2014 року по 08.04.2016 року її чоловіком було сплачено кредит у розмірі 8388,00 грн, тому вважає, що заборгованість по кредиту, яка підлягає стягненню, становить 8065,55 грн. Отже, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредитом в розмірі 32569,20 грн. задоволенню не підлягають, так само як і не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення відсотків та комісії банку в тій сумі, які нараховані позивачем, з урахуванням неправильності визначення суми заборгованості по кредиту. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив, відзив на позов з посиланням на докази, якими він обґрунтовується, не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи вищезазначене, суд розглядає справу за наявними у справі доказами за відсутності сторін у справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Встановлено та підтверджено наявними у матеріалах справи доказами, що 14.02.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Р24.176.74407, згідно умов якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 35000 грн, строком на 48 місяців, зі сплатою 10 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів (а.с.5-7). Даний договір було укладено в звязку з систематичним порушенням умов кредитного договору № Р24.176.73837, укладеного 11.09.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON], відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 15636 грн., та інше, зі сплатою 10% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. В звязку з чим було здійснено реструктуризацію кредитного договору шляхом укладання нового договору № Р24.176.74407 від 14.02.2014 року. Так, відповідач отримав 35000 грн., з яких: 4299,12 грн. було скеровано на оплату страхового платежу за кредитним договором; 17039,55 грн. - отримано [PERSON] через касу банку; 13661,33 грн. було скеровано на погашення заборгованості за кредитним договором № Р24.176.73837 від 11.09.2013 року, що підтверджується копією кредитного договору № Р24.176.73837 від 11.09.2013 року, заявою та довідкою повідомлення від 14.02.2014 року про обізнаність [PERSON] про умови кредитування до підписання кредитного договору від 14.02.2014 року із підписанням якої він підтвердив, що банк надав йому усю інформацію, про спосіб видачі кредиту, в тому числі і безготівковий переказ коштів для погашення існуючої заборгованості за кредитним договором № Р24.176.73837 від 11.09.2013 року, договором страхування життя позичальника готівкового кредиту № Р24.176.74407 від 14.02.2014 року, меморіальним ордером №3405496_Р від 14.02.2014 року на суму 13661,33 грн., меморіальним ордером № Р24.176.74407 від 14.02.2014 року на суму 17039,55 грн., меморіальним ордером № Р24.176.74707 від 14.02.2017 року на суму 4299,12 грн. (а.с.82,83,84,85-86,87,89-90). Відповідно до п.1.7 кредитного договору № Р24.176.74407 від 14.02.2014 року, позичальник надає свою згоду на укладання за рахунок позичальника як страхувальника (застрахованої особи) договору добровільного страхування життя. Цим договором позичальник доручає та дає розпорядження банку: переказати в безготівковій формі кредитні кошти страховику в частині суми страхового платежу, належного страховику, через транзитний рахунок банку. Відповідно до п.5.1 [PERSON] погодився, що умови даного договору він вважає справедливими і такими, що відповідають його інтересам. Отже, доводи відповідача [PERSON], викладені у відзиві на позов, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовуються вищевказаними документами. 30.09.2015 року між ТОВ «Фінансова компанія «Рантье» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 30/09-1, згідно умов якого ПАТ « Ідея Банк» передало, а ТОВ «Фінансова компанія «Рантье» прийняло права вимоги до боржників (а.с.9,11-13). 28.02.2017 року між ТОВ «Фінансова компанія Рантье» та ТОВ «Фінансова компанія «СЕРЕТ», яке змінило найменування на ТОВ « НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС», був укладений договір факторингу № 28/02-1, згідно умов якого ТОВ «Фінансова компанія Рантье» передало, а ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» прийняло права вимоги до боржників (а.с.54-56). Згідно ч. 1 ст.\~526\~ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)( ч. 1 ст. 530 ЦК України). Частиною 1 ст.\~610\~ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 629\~ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. При укладенні кредитного договору, беручи на себе певні зобов'язання, сторони повинні були чітко усвідомлювати та враховувати всі ризики, що повязані за таким договорами. Свої зобов'язання позивач виконав цілком і в обумовлений у договорі термін. [PERSON] свої зобов'язання в установлені терміни не виконував, допускаючи прострочення платежів, у зв'язку з чим станом на 20.11.2017 року має заборгованість у розмірі: 44599,17 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом у розмірі 32569,19 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією у розмірі 12029,98 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.51). 23.06.2016 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 545500, виданим Виконавчим комітетом Садівської сільської ради Лозівського району Харківської області 23.06.2016 року (а.с.148). Із копії спадкової справи № 126/2016, заведеної приватним нотаріусом Лозівського міськрайонного нотаріального округу Харківської області [PERSON] після смерті [PERSON], померлого 23.06.2016 року, вбачається, що спадкоємцями майна померлого є його дружина [PERSON] згідно заповіту, складеного на її імя, посвідченого секретарем виконавчого комітету Садівської сільської ради Лозівського району Харківської області від 19.08.2015 року, за реєстром №35 та [PERSON] згідно заповіту, складеного на його імя, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області, 01.02.2016 року, за реєстровим № 166, які своєчасно звернулися до нотаріальною контори з заявами про прийняття спадщини (а.с.225-237). Із листа завідуючої Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області від 23.01.2017 року вбачається, що до Лозівської державної нотаріальної контори надійшла Претензія кредитора до спадкоємців [PERSON], померлого 23.06.2016 року, в порядку ст.1281 ЦК України від 10.12.2016 року, за вихідним №2.06/01-1, яка в подальшому була направлена до приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області, [PERSON] за належністю (а.с.236,237). Відповідно до змісту статей 11,15\~ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення і реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту субєктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених ( оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів міститься у ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Відповідно до ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.\~1281\~ЦК України спадкоємці зобовязані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, а кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у зазначені строки позбавляється права вимоги. Відповідно до ст.\~1282\~ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Таким чином, з урахуванням положення статті 1282\~ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Крім того, оскільки зі смертю боржника відносини між кредитором [PERSON] з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» і боржником кредитного договору [PERSON] припинилися, а його спадкоємці сторонами кредитного договору не були, дані відносини не можуть регулюватися нормами закону, які передбачають загальні наслідки невиконання стороною договірних зобов'язань, зокрема такі, як стягнення заборгованості за договором кредиту. Зобовязання по поверненню кредиту у даному випадку включається до складу спадщини, тому у даному випадку застосовуються не умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи його сплати, а підлягають застосуванню норми статті 1282\~ЦК України щодо обовязку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною 2 цієї статті, а саме: суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі, якщо вони відмовилися від одностороннього платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 12.04.2017 року по справі № 6-2962цс16. Виходячи з наведених норм матеріального права, оскільки у даному випадку боржник помер і у нього є спадкоємці, то належним способом захисту порушеного права є звернення [PERSON] з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» - кредитора спадкодавця до суду з позовом до спадкоємців, які прийняли спадщину, - про накладення стягнення на спадкове майно, й лише за умови, що спадкоємець відмовився від задоволення вимог кредитора шляхом сплати одноразового платежу, а не з позовом про стягнення заборгованості за кредитом. Таким чином заявлений позов про стягнення заборгованості відповідно до ст.\~16\~ЦК України не може вважатися належним способом захисту порушеного права. У звязку з вищевикладеним, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed