Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Представник позивачів 14.05.2019 звернувся до суду з даним позовом, та уточнивши його, просить суд скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3224481900:04:008:0014, площею 2,2009 га, зареєстрованого на підставі договору оренди землі № б/н від 31.08.2015 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Ківшовата Агро», номер запису про інше речове право 11517956 та з кадастровим номером 3224481900:04:008:0054, площею 2,2009 га, зареєстрованого на підставі договору оренди землі № б/н від 31.08.2015 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Ківшовата Агро», номер запису про інше речове право 11518509; стягнути з відповідача на користь позивачів судові витрати по оплаті кожним із них судового збору. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що позивач [PERSON] (позивач 1) є власником земельної ділянки, площею 2,2009 га, кадастровий номер 3224481900:04:008:0014, цільове призначення, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Київська область, Таращанський район, Ківшоватська сільська рада. А позивач [PERSON] (позивач 2) є власником земельної ділянки, площею 2,2009 га, кадастровий номер 3224481900:04:008:0054, цільове призначення, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Київська область, Таращанський район, Ківшоватська сільська рада. 14.03.2012 між позивачами, з кожним окремо, та ТОВ «Ківшовата Агро» було укладено додаткові угоди до договорів оренди землі від 29.09.2008 року, терміном на 5 років, які були зареєстровані в управлінні Держкомзему у Таращанському районі Київської області 19.10.2012 та 22.10.2012. ТОВ «Ківшовата Агро» є правонаступником виробничого кооперативу «Ківшовата Агро», з яким позивачі і уклали договори оренди від 29.09.2008. 02.10.2018 позивачі направили засобами поштового зв`язку, ТОВ «Ківшовата Агро» заяви про повернення земельної ділянки. 10.10.2018 позивачі отримали лист-відповідь на їх заяви про повернення земельної ділянки, від 10.10.2018. Вказаними листами позивачам відмовлено в поверненні земельних ділянок та повідомлено про власноручне підписання договорів оренди землі в новій редакції на 10 років. Позивачі замовили інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.11.2018, згідно яких їм і стало відомо, що 08.10.2015 року, приватний нотаріус Рокитнянського районного нотаріального округу Київської області, Скоробагатько Валентина [PERSON] , виконуючи делеговані функції державного реєстратора, зареєструвала, право оренди земельних ділянок, кадастровий номер 3224481900:04:008:0014, площею 2,2009 га та кадастровий номер 3224481900:04:008:0054, площею 2,2009 га, що належать позивачам. Строк дії 10 років. Підстава виникнення іншого речового права, Договори оренди землі від 31.08.2015. Договори оренди, що зареєстровані за № 322440004002464 від 19.10.2012 року та № 322440004002508 від 22.10.2012 року в Управлінні ДержКомЗему у Таращанському районі Київської області, станом на день укладення та реєстрації договорів оренди 2015 року, номер запису про інше речове право 11518509 та 11517956, що зареєстровані приватним нотаріусом Рокитнянського районного нотаріального округу Київської області Скоробагатько В.Д. були чинними. Ці факти мали унеможливити укладення та здійснення державної реєстрації прав оренди землі 08.10.2015 року, по договорам 2015 року до закінчення строку дії записів 2012 року, тобто до 19.10.2017 року та 22.10.2017, відповідно. Враховуючи зазначені обставини, зазначає, що у порушення вимог чинного законодавства, було укладено та вчинено договори оренди 2015 року, так як на момент їх укладення та реєстрації діяли договори 2012 року, між тими самими сторонами та стосовно тих самих земельних ділянок. Відповідачем у встановлений судом строк подано відзив на позов, в якому останній вважає позов безпідставним з наступних підстав. Так, твердження позивачів про дізнання про наявність договорів оренди на їх землі лише 10.10.2018, тобто з листів від ТОВ «Ківшовата Агро» про відмову у поверненні земельних ділянок не означає, що вони не могли дізнатися про це раніше. Договори укладалися в трьох примірниках, сторонами підписувався акт прийому-передачі земельної ділянки. До моменту звернення до суду позивачі не порушували питання про відсутність у них договорів. Натомість, 31.08.2015 уклали нові догори. Крім того, просить застосувати строк позовної давності. Оскільки, про порушення своїх прав позивачі дізналися чи могли дізнатися в день укладення договору - 31.08.2015, перебіг розпочався - 01.09.2015, а тому закінчився 03.09.2018, який є першим робочим днем (01.09.2018 був вихідним). Адміністративні позови позивачів до Київського окружного адміністративного суду мали інший предмет позову, а тому строк позовної давності не переривався. Договори позивачі підписували власноручно. Про підписання під дією примусу, помилки чи шляхом введення їх в оману - не заявляли. Підписання нових договорів свідчить про припинення зобов`язань за попередніми договорами за домовленістю сторін. Належне виконання сторонами своїх обов`язків за новими договорами протягом трьох років також свідчить про визнання їх сторонами. Враховуючи викладене, просить відмовити позивачам у задоволенні їх позовних вимог. Представником позивачів подано відповідь на відзив, в якому він заперечує всі доводи відповідача, звертає увагу суду на недоведеність цих доводів відповідачем. Стверджує, що оскільки оспорюваний договір укладений під час дії попереднього чинного договору між тими самими сторонами, а тому є недійсним в силу ст.ст. 203, 215 ЦКУ. Таке існування обставин суперечить засадам офіційного визнання і підтвердження державою фактів виникнення прав на нерухоме майно, порушення інтересів позивачів. У запереченні, поданому до суду 13.08.2019, відповідач підтримав раніше зазначені ним доводи у відзиві на позов та наполягає на їх обґрунтованості. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні уточнені вимоги підтримала та пояснила, що її земельна ділянка тривалий час знаходиться в оренді ТОВ «Ківшовата Агро». В 2012 році вона уклала договір на п`ять років. До закінчення договору в 2015 році директор ТОВ «Ківшовата Агро» сказала, що треба переукласти договори, бо старі є недійсними. Якщо не переукласти договір, то не будуть виплачувати орендну плату. Вона пішла укладати договір. Їй дали чисті бланки, вона підписалась. Думала, що договір укладений на п`ять років. Юрист сказала, що оскільки багато людей, вони не встигають заповняти договори. Потім вона зверталась до ТОВ «КівшоватаАгро», щоб отримати договір на руки. В кінці липня на почасту серпня 2016 року забрала договір, і побачила на 10 років. Коли з цього приводу звернулась до орендаря, там відповіли, що укладено на десять років, бо такий закон. Вона зверталась до Київського окружного адміністративного суду. Вона отримувала матеріальну допомогу за переукладення договору по п`ять тисяч гривень в одні руки, писла заяву на допомогу і підписувалась за себе та чоловіка. Претензій до ТОВ «Ківшовата Агро» полягають в тому, що вона зверталась з проханням видати гроші в рахунок орендної плати за майбутні роки, оскільки були потрібні кошти на операцію чоловіку. Однак, кошти директор [PERSON] не видала, вимагала спочатку надати виписку з лікарні. Потім на три роки наперед дали двадцять одну тисячу гривень. В 2018 році вона направила заяву про повернення земельної ділянки. До неї поступила пропозиція від іншого підприємства, яка містить кращі умови. [PERSON] у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав та прохав їх задовольнити. В 2012 році він уклав договір на п`ять років з ТОВ «Ківшовата Агро». В 2015 році їх визвали в контору ТОВ «Ківшова Агро» та сказали, що тим, хто не переукладе договір, не будуть видавати зерна. В період дії старого договору в 2015 році вони пішли в контору ТОВ «Ківшовата Агро». Їм не сказали на скільки років переукладається договір, він подумав, що також на п`ять років. Директор [PERSON] казала, щоб підписували, все буде добре, вона не обидить, у них власники японці. В серпні 2015 року вони підписали договір. В кінці літа 2016 року йому видали примірник договору. Коли почитав, здивувався, що договір на 10 років, думав що укладено на п`ять років. Є претензії до ТОВ «Ківшовата Агро», оскільки коли він перебував в 2016 році на лікуванні в лікарні, директор Мартинюк казала, що дадуть кошти за майбутні виплати тільки після надання виписки з лікарні. Коли підписував договір в 2015 році, він підписав би і на п`ять і на десять років. Представник позивачів - адвокат Турлуковський С.В. у судовому засіданні уточнені позовні вимоги і викладені у позовній заяві доводи та обґрунтування підтримав і прохав їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Пояснила, що 31.08.2015 було переукладено договори з позивачами на новий строк. 08.10.2015 року договори зае6рєстровані. Заявила про застосування строків позовної давності. Права позивачів нічим не порушені. Примірники договорів від 2015 року видані на руки позивачці 01.03.2016 року, одночасна видали і договори від 2012 року. Третя особа - [PERSON] , приватний нотаріус Рокитнянського районного нотаріального округу Київської області, в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належно, про причини неявки суду не повідомила, проте подала заяву про розгляд справи без її участі. Суд, заслухавши позивачів, думку представників сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю з наступних підстав. Відповідно до вимог частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. За принциповими положеннями ст. 12 ЦПК України, які встановлюють змагальність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Нормами ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 223065, виданого 09.11.2004 Таращанською районною державною адміністрацією Київської області, [PERSON] є власником земельних ділянок: площею 2,3368 га, кадастровий номер 3224481900:04:008:0009 (0,1359 га,), кадастровий номер 3224481900:04:008:0054 (2,2009 га), цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області (а.с.9). [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 223068, виданого 09.11.2004 Таращанською районною державною адміністрацією Київської області, є власником земельних ділянок: площею 2,3368 га, кадастровий номер 3224481900:04:008:0013 (0,1359 га,), кадастровий номер 3224481900:04:008:0014 (2,2009 га), цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області (а.с.10). 14.03.2012 між позивачами, з кожним окремо, та ТОВ «Ківшовата Агро» було укладено додаткові угоди до договорів оренди землі від 29.09.2008 року, терміном на 5 років, які були зареєстровані в управлінні Держкомзему у Таращанському районі Київської області 19.10.2012 за №322440004002464 та 22.10.2012 за №322440004002508 (а.с.15-16). 31.08.2015 між [PERSON] та ТОВ «Ківшовата Агро» було укладено договір оренди землі № б/н, строком на десять років на земельну ділянку площею 2,2009 га, у тому числі 2,2009 га ріллі, кадастровий номер 3224481900:04:008:0014 (а.с. 19-20). Також договір оренди землі № б/н було укладено 31.08.2015 і з [PERSON] , строком на десять років, на земельну ділянку площею 2,2009 га, у тому числі 2,2009 га ріллі, кадастровий номер 3224481900:04:008:0054(а.с. 21-22). Згідно інформаційної довідки № 143843633 та № 143847900 від 02.11.2018 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 08.10.2015 державним реєстратором - приватним нотаріусом Рокитнянського районного нотаріального округу Київської області Скоробагатько В.Д. зареєстровано інше речове право на земельну ділянку площею 2,2009 га, кадастровий номер: 3224481900:04:008:0014, номер запису про інше речове право: 11517956 та на земельну ділянку площею 2,2009 га, кадастровий номер: 3224481900:04:008:0054, номер запису про інше речове право: 11518509. Підстава виникнення іншого речового права: в обох випадках, - договір оренди землі, серія та номер: б/н, укладений 31.08.2015 між позивачами, кожним окремо, та відповідачем в письмовій формі без нотаріального посвідчення (а.с.17-18). 02.10.2018 позивачі направили ТОВ «Ківшовата Агро» заяви про повернення земельної ділянки з користування. У заявах позивачі просять, в зв`язку із закінченням терміну дії договору укладеного у 2012 році, не обробляти земельну ділянку та повернути її до початку весняно-польових робіт 2019 року та утриматися від дій які б перешкоджали їм, як власникам, розпоряджатися належними їм земельними ділянками (а.с.11-12). 10.10.2018 відповідачем направлено позивачам листи, в яких повідомляється про те, що позивачами, власноруч 31.08.2015 були підписані договори оренди в новій редакції на термін 10 років, їх договори зареєстровані 08.10.2015, термін дії договорів закінчується 08.10.2025. (а.с. 13-14). Вказані обставини встановлені з матеріалів справи. Згідно з частиною першою статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. У статті 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно з частиною першою статті 19 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (стаття 598 ЦК України). Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Виходячи зі змісту статей 526, 599 ЦК України зобов`язання буде вважатися виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться. Відповідно до частин другої і четвертої статті 604 ЦК України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація). Новація припиняє додаткові зобов`язання, пов`язані з первісним зобов`язанням, якщо інше не встановлено договором. Зі змісту статті 604 ЦК України вбачається, що ознаками новації є: спосіб припинення зобов`язання; вона можлива лише між тими самими сторонами (сторонами попереднього зобов`язання); є двостороннім правочином (договором); нове зобов`язання пов`язане з попереднім і спрямоване саме на заміну первісного зобов`язання новим, а не на зміну цього зобов`язання. Деякі з вищезазначених ознак новації одночасно є умовами її вчинення. До умов новації згідно вимог закону віднесено наступні: нове зобов`язання повинне пов`язувати тих самих осіб, що і первісне; сторони мають досягти згоди щодо заміни одного зобов`язання іншим, а «домовленість про новацію», про яку йдеться у частині другій статті 604 ЦК України, - це договір про заміну зобов`язання; вчиняється новація у формі двостороннього правочину (новаційного договору), який має відповідати вимогам до форми та змісту, необхідних для нового зобов`язання; наявність наміру сторін вчинити новацію, про який сторони повинні обов`язково вказати у договорі, а за відсутності такого застереження первинне зобов`язання не припиняється, а буде діяти поряд з новим; дійсність первинного зобов`язання (недійсність первинного зобов`язання веде до недійсності і нового зобов`язання, що витікає з новації, якщо ж недійсним є новаційний договір, сторони залишаються пов`язаними первинним зобов`язанням, і новація не відбувається); зміна змісту зобов`язання, або має виконуватися те саме, але на іншій правовій підставі; допустимість заміни первісного зобов`язання новим. Умови новації є необхідними і достатніми для вчинення новації. Таким чином, новація - це угода про заміну первинного зобов`язання новим зобов`язанням між тими самими сторонами. Вона не припиняє правового зв`язку сторін, оскільки замість зобов`язання, дія якого припиняється, виникає узгоджене ними нове зобов`язання. Юридичною підставою для зобов`язання, яке виникає при новації, є домовленість сторін про припинення первинного зобов`язання. Угода про заміну первинного зобов`язання має договірну природу. Новація є консенсуальним, двостороннім та оплатним договором, який має правоприпинювальну природу. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.03.2019 (справа № 609/67/18 провадження № 61-43444св18). Однак оспорювані договори оренди землі від 31.08.2015 не містять вказівки на первинне і нове зобов`язання та намірів сторін вчинити новацію, тобто припинити існуюче і замінити новим. Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2019 року № 823/2042/16 «Крім того, скасування державної реєстрації права, належного одній особі, за заявою іншої особи в порядку адміністративного судочинства не дозволяє остаточно вирішити спір між цими особами. Тож не виконується основне завдання судочинства. У таких спорах питання правомірності укладення цивільно-правових договорів, на підставі яких відбулись реєстраційні дії, обов`язково постають перед судом, який буде вирішувати спір, незалежно від того, чи заявив позивач вимогу щодо оскарження таких договорів» Таким чином, позивачем, у даному випадку, обрано невірний та неефективний спосіб захисту своїх порушених прав, оскільки вірним способом захисту є визнання договору оренди землі недійсним. Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову у задоволенні уточненого позову в повному обсязі незалежно від інших, встановлених судом обставин. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed