Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

Представник позивачки - адвокат Манукян М.А. в інтересах [PERSON], 06.11.2018р. звернулася в суд із позовом до [PERSON] про визнання шлюбу недійсним мотивуючи тим, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровали шлюб 05 травня 2017 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №823, перед укладенням шлюбу сторони зустрічались близько року, весь час відповідач вказував на проживання ним у м. Києві, наявність у нього на праві власності житла та задовільний майновий стан, відсутність місця реєстрації останній пояснював уникненням необхідності реєструватись у військкоматі з огляду на Антитерористичну операцію на Сході країни. Після одруження подружжя переїхало проживати за місцем проживання матері [PERSON] - в Іспанію, проживши за кордоном разом близько року, при черговій сварці з'ясувалось, що відповідач немає постійного місця проживання та будь-якого нерухомого чи рухомого майна на праві власності в Україні, усі розповіді про його майновий стан були неправдиві та спрямовані на укладення шлюбу з [PERSON] з метою покращення свого майнового становища шляхом виїзду за кордон, а не створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя. Окрім іншого зазначила, що [PERSON], перед укладенням шлюбу, приховав від [PERSON] тяжку хворобу, яка унеможливлює існування повноцінної сім'ї та позбавляє позивачку мати дітей. Просила позов задовольнити. Ухвалою судді від 30.11.2018р. провадження у справі відкрито. Представник позивачки - адвокат Манукян М.А. в суді вимоги підтримала з мотивів наведених у заяві, окрім цього зазначила, що [PERSON] та [PERSON] з жовтня 2018 року проживають окремо, з того часу стосунків як подружжя не підтримують та не ведуть спільного господарства, що метою укладення шлюбу для [PERSON] було покращення свого майнового становища шляхом виїзду за кордон за місцем проживання матері позивачки, останній ввів в оману [PERSON] стосовно свого матеріального становища та приховав хворобу, що із самого початку не мав наміру створювати сім'ю та набувати прав та обов'язків подружжя, інше, просить позов задовольнити. Суд вживав заходів для виклику в судове засідання [PERSON] для дачі особистих пояснень по суті справи, між тим позивачка в судове засідання не з'явилась, у заяві від 10.01.2019р. просила про розгляд справи у її відсутності та за участі її представника, окрім цього зазначила, що з відповідачем однією сім'єю проживали близько року, що останній наміру створювати сім'ю не мав, приховав від неї тяжку хворобу, категорично відмовився від лікування, чим порушив її права та інтереси як жінки на повноцінну сім'ю, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, у відгуку від 27.12.2018р. позов визнав з мотивів наведених позивачкою у заяві, окрім цього зазначив, що дійсно з метою виїзду за кордон та покращення майнового становища приховав від позивачки свій незадовільний майновий стан (відсутність постійного місця проживання, постійного заробітку та будь-якого рухомого чи нерухомого майна), а також тяжку хворобу, що наміру створювати сім'ю не мав. У заяві від 27.12.2018р. просив про розгляд справи за його відсутності та про задоволення позову (а.с. 24-25, 26-27, 46-47, 52). Заслухавши представника позивачки, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку. Відповідно до ст. ст. 4, 13, 81 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За положеннями ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. За положеннями ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Так, із свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], виданого 05 травня 2017 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області убачається, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб 05 травня 2017 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 823, прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON] (а.с. 7). Із копії паспорта серії [NUMBER] від 10.08.2009р. убачається, що місцем проживання [PERSON], до 20.04.2012р. значився будинок на [ADDRESS] (а.с. 9). Із пояснень представника позивачки - адвоката Манукян М.А. в суді, із копій паспортів серії [NUMBER], [NUMBER] та [NUMBER] убачається, що після одруження 05.05.2017р. [PERSON] та [PERSON] виїхали 27.09.2017р. проживати в Мадрид (Іспанія) до матері позивачки [PERSON] (а.с. 10-11, 13). Із довідок спеціаліста з клінічних аналізів Лабораторії клінічних аналізів Хосефа Фонт Реус від 27.09.2018р., лікаря-уролога ЛОКЛ [PERSON] від 01.11.2018р. убачається, що в [PERSON], [INFO] діагнозовано хворобу, яка має певні негативні наслідки (а.с. 14-15). Представник позивачки в суді просить визнати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] недійсним мотивуючи в основному тим, що відповідач уклав шлюб без наміру створення повноцінної сім'ї з позивачкою та набуття прав та обов'язків подружжя, що укладаючи шлюб, приховав від позивачки тяжку хворобу, яка унеможливлює існування повноцінної сім'ї та позбавляє мати дітей. За положеннями ч. 2 ст. 40 СК України, шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя. Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 41 СК України, шлюб може бути визнаний недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований між усиновлювачем та усиновленою ним дитиною з порушенням вимог, встановлених частиною п'ятою статті 26 цього Кодексу; між двоюрідними братом та сестрою; між тіткою, дядьком та племінником, племінницею; з особою, яка приховала свою тяжку хворобу або хворобу, небезпечну для другого з подружжя і (або) їхніх нащадків; з особою, яка не досягла шлюбного віку і якій не було надано права на шлюб. При вирішенні справи про визнання шлюбу недійсним суд бере до уваги, наскільки цим шлюбом порушені права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їхніх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення. Так, в постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», в п. 13 якої, зокрема зазначалось, що за рішенням суду шлюб обов'язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (ст. 40 СК). Шлюб не може бути визнано недійсним, якщо на момент розгляду справи відпали обставини, які засвідчують відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім'ю. У випадках, передбачених ст. 41 СК, шлюб за рішенням суду може бути визнаний недійсним. У даному разі вирішення цього питання залежить від встановлених судом обставин. СК вказує на підстави, за яких шлюб може бути визнано недійсним, зокрема коли шлюб було укладено між усиновлювачем і усиновленою дитиною; двоюрідними братом і сестрою чи іншими родичами; з особою, яка не досягла шлюбного віку, тощо. Разом з тим, наявності одного із вказаних фактів недостатньо для визнання шлюбу недійсним. Таким чином, вирішуючи справу,судам слід брати до уваги те, наскільки цим шлюбом порушено права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач у відгуку від 27.12.2018р. визнав, що метою укладення шлюбу з [PERSON] було покращення його власного майнового становища шляхом виїзду за кордон до батьків позивачки, що укладав шлюб без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя та, що про наявність у нього тяжкої хвороби знав ще за довго до знайомства з позивачкою (а.с. 26). Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх належність, достовірність, а також достатність і їх взаємозв'язок у сукупності, урахувавши письмові пояснення сторін, нетривалий час їх спільного проживання, суд доходить висновку, що [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя, чим порушив права та інтереси позивачки на створення повноцінної сім'ї, а відтак такий шлюб є фіктивним, що слугує підставою для визнання його недійсним. З огляду на вимоги ст. ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки 704 грн. 80 коп. судового збору.

Outcome: approved