Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

Представник позивачки адвокат Борика О.О. у вересні 2021 року звернувся до суду з указаним позовом в інтересах [PERSON] , який мотивувала тим, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина. [PERSON] після смерті матері отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Земельна ділянка, на якій розташований успадкований після смерті матері будинок рішенням виконавчого комітету Білківської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 29.12.1993 №56 була передана у приватну власність батьку позивачки [PERSON] , який помер [INFO] . Мати позивачки [PERSON] спадщину після смерті чоловіка [PERSON] прийняла, але не оформила і приватизацію земельної ділянки не завершила. Позивачці нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначену спірну земельну ділянку через відсутність документу, який посвідчує право власності на неї. З огляду на викладене, щоб завершити процедуру приватизації земельної ділянки та отримати на своє ім`я правовстановлюючий документ на земельну ділянку позивачка вимушена звернутися до суду. Посилаючись на указані обставини, представник позивача [PERSON] просить суд визнати за [PERSON] право на завершення приватизації та отримання на своє ім`я правовстановлюючого документа на земельну ділянку, орієнтовною площею 0,49 га (0,08 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, 0,41 га для ведення особистого селянського господарства), яка розташована за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 15.09.2021 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 11.10.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду та витребувано докази. Державним нотаріусом Тростянецької районної державної нотаріальної контори Воропаєм В.В. 27.10.2021 було надано докази витребувані судом. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав клопотання про рзгляд справи без його участі, позов підтримав. Представник відповідача в судове не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника Тростянецької міської ради, відзив не надіслано (а.с. 19). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що позивачка є донькою [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 5, 7). Відповідно до довідки Тростянецької міської ради №130 від 09.04.2021 року [PERSON] , який помер [INFO] до дня смерті та на момент смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON] (а.с.41). За життя [PERSON] 28.01.2000 року склала заповіт, який був посвідчений секретарем виконкому Білківської сільської ради Маленко В.Д., яким все своє майно заповіла [PERSON] (а.с.37). Позивачка після смерті [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 23.07.2021 державним нотаріусом Тростянецької районної державної нотаріальної контори Воропай В.В. на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.6, 47). На підставі указаного свідоцтва про право на спадщину було внесено запис про реєстрацію за [PERSON] права приватної власності на жилий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.6 на зворотному боці). При цьому постановою державного нотаріуса Тростянецької районної нотаріальної контори Воропай В.В. 05.08.2021 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с. 10). Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ураховуючи, що державним нотаріусом відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат» було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, позивачка обґрунтовано звернулася до суду. Вирішуючи вимогу позивачки про визнання за нею права на продовження приватизації та отримання на своє ім`я правовстановлюючого документа на спірну земельну ділянку в порядку спадкування після смерті [PERSON] , суд виходить із такого. Як установлено судом часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є [INFO] , а після смерті [PERSON] - [INFO] . Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» (далі - ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7) відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Ураховуючи викладене та час відкриття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] спірні правовідносини щодо спадкування після її смерті регулюються нормами ЦК УРСР. За приписами статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Земельна ділянка загальною площею 0,49 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] була передана у приватну власність за життя [PERSON] рішенням Білківської сільської Ради народних дупутатів Тростянецького району Сумської області від 29.12.1993 року (а.с. 8, 9). Відповідно до довідки виконавчого комітету Тростянецької міської ради від 09.04.2021 року № 130 [PERSON] на момент смерті був зареєстрований по [ADDRESS] з дружиною [PERSON] (а.с.41). Отже, мати позивачки відповідно до статті 549 ЦК УРСР вважається такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка, тому набула права на спадкування всіх прав, які йому належали, у тому числі право на приватизацію земельної ділянки. Позивачка, у свою чергу, прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , оскільки за її заявою державним нотаріусом Тростянецької державної нотаріальної контори була заведена спадкова справа № 445/2007 та видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Інших спадкоємців, крім позивачки, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] судом не встановлено. З листа від 21.10.2021 Відділу № 3 Управління в Охтирському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області встановлено, що згідно книг реєстрації державних актів на право приватної власності на землю, на право власності на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] факту реєстрації документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку у відділі не встановлено (а.с.30). Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (пункт «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України). Земельний кодекс України у редакції чинній до 01 січня 2013 року, установлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано-право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком установлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 14-652цс18. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] , прийнявши спадщину після смерті матері, яка прийняла у свою чергу спадщину після смерті [PERSON] , набула право на спадкування усіх їх прав та обов`язків, включно з правом на завершення приватизації земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] однак через відсутність правовстановлюючого документу позивачка, згідно з положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат», не одержала у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, тому захищаючи охоронювані законом права позивачки, таке право в порядку спадкування за законом слід визнати за нею рішенням суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved