Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

Представник позивача Янцевич Н.М. в інтересах [PERSON] звернулася до Гусятинського районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] та просить визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим будинком, який знаходиться в [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог вказує, що вона є власником вищевказаного житлового будинку. Відповідач [PERSON] її син, з 2000 року, а відповідач [PERSON] - її внучка з 2007 року не проживають у вищевказаному житловому будинку, виїхали на постійне місце проживання в республіку Португалію і до теперішнього часу не намагаються вселитися в спірне домоволодіння, не приходили, не користувалися ним, в поліцію та в суд з приводу вселення не зверталися, будь-якої домовленості між ними щодо порядку користування будинком не було і залишаючись зареєстрованими у спірному домоволодінні, перешкоджає їй у здійсненні її законних прав. На підставі наведеного, просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком у зв`язку з не проживанням в ньому більше року без поважних причин. Позивач [PERSON] , представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилися, проте, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а саме, шляхом розміщення оголошення про виклик у судове засідання на офіційній веб-сторінці суду, про поважні причини неявки суд не повідомили, а тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що власником житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджується актом про закінчення будівництва та введення в експлуатацію жилого будинку від 25 листопада 1994 року, зареєстрованого в реєстрову книгу №3 за реєстровим номером 550. Відповідачі зареєстровані у житловому будинку по [ADDRESS] , але за місцем реєстрації [PERSON] не проживає з 2000 року, [PERSON] не проживає з 2007 року, що підтверджується довідкою № 2645, виданою Копичинецькою міською радою Гусятинського району Тернопільської області 02.10.2019 року та актами Копичинецької міської ради Гусятинського району Тернопільської області та встановлення факту проживання від 26 червня 2019 року та №2650 від 03.10.2019 року. В силу вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч.1 ст.319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із вимогами ч.1 ст.321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до положень ст.391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з вимогами ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Встановлено, що відповідач [PERSON] з 2000 року, а [PERSON] з 2007 року не проживають в спірному житловому будинку, добровільно пішли з дому, до теперішнього часу не намагалися вселитися в спірне домоволодіння, не приходили, не користувалися ним. Із скаргами до відповідних органів щодо усунення перешкод у користуванні житлом останні не зверталися. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що відповідачі без поважних причин не проживають в спірному житловому будинку понад встановлений законом річний строк, а тому їх слід визнати такими, що втратили право користування житловим будинком, що в [ADDRESS] . Згідно з вимогами ст. ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Будь-яких доказів про поважність причин відсутності відповідача у вказаному житлі відповідачем по справі суду представлено не було. На підставі викладеного,

Outcome: approved