Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

Представник позивача звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 8 серпня 2019 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем було укладено кредитний договір №1151869. 24 квітня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем укладено договір факторингу №23042020. Відповідно до реєстру боржників від 23 квітня 2020 року до вказаного договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 35960 грн., з яких 1000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 5400 грн. - заборгованість за відсотками та 20560 грн. - заборгованість за пенею, який порушує свої зобов`язання за вказаним договором внаслідок чого має заборгованість на вищевказану загальну суму, у зв`язку з цим представник позивача просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом і судові витрати на користь банку, та у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку і винесення заочного рішення. [PERSON] , яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася та про причини своєї неявки суду не повідомила, однак своїм відзивом на позов від 5 серпня 2021 року просить відмовити у задоволенні позову, а справу розглядати за її відсутності. За правилами ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ст.ст.128-130 ЦПК України сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Позивач у поданій до суду заяві просить справу розглянути у його відсутність. Зважаючи на те, що явку сторін не визнано обов`язковою, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ та дію на території України карантинних заходів, дійшов висновку про можливість розглянути справу у їх відсутність та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків. Статтею 1054 ЦК України передбачається, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, що згідно Договору №1151869 та паспорту споживчого кредиту від 8 серпня 2019 року відповідачки надана позика в загальній сумі 10000 грн. строком на 30 днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський картковий рахунок, про що свідчить запис, що остання здійснила електронний підпис саме 8 серпня 2019 року в 16:34:04 (а.с.5-8). 23 квітня 2020 року між позивачем та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір факторингу, згідно якого Фактор, тобто позивач, передає по акту прийому-передачі Клієнту, тобто останньому, за плату права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с.9,11). З Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №23042020 від 23 квітня 2020 року та Картки обліку (інформація за укладеним договором) убачається, що відповідачка має кредитну заборгованість за Договором №1151869 на загальну суму 35960 грн. (а.с.14,15), з яких 1000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 5400 грн. - заборгованість за відсотками та 20560 грн. - заборгованість за пенею. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Частиною 2 ст.1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення поверненн чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Статтями 610 і 611 ЦК України передбачається, що порушенням зобов`язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. В той же час суд вважає такими, що підлягають частковому задоволенню вимоги позову в частині стягнення з відповідача пені за користування кредитом. Суд вважає зменшити розмір заборгованості за пенею з 20560 грн. до 5000 грн., виходячи з наступного. Відповідно до принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий сторонами, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 12.06.2009 року «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»), при цьому жодна із сторін не була поставлена судом у менш сприятливе становище, порівняно з іншою стороною, на чому наголошується у практиці Європейського суду з прав людини. Так, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Положеннями ст.ст.6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, вимога щодо врахування принципу розумності, як і принципу справедливості, є прямою вимогою закону до договору. При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004. Так, суд вважає зазначити, що у пункті 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004 зазначено, що відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. З огляду на вказані положення, суд вважає, що нарахування пені за користування кредитом у розмірі 20560 грн., які у десятки разів перевищують отриманий кредит, також можуть свідчити про несправедливі умови договору та фактично є надмірним тягарем для відповідача щодо сплати кредиту, а тому суд вважає зменшити його у цій частині до 5000 грн. При оцінці наслідків порушення зобов`язань відповідача за кредитним договором, застосовуючи принципи добросовістності, розумності і справедливості, враховуючи відсутність чіткого нормативно закріпленого механізму зменшення розміру кредитних зобовязань, суд вважає можливим і необхідним зменшити розмір заявленої позивачем до стягнення суми з 35960 грн. до 20400 грн. З огляду на вищевказане суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість у розмірі 20400 грн.

Outcome: partial