Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

При постановленні рішення у цивільній справі ЄУ № 185/8560/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю та визнання права власності, судом не вирішено питання про судові витрати. Сторони та їх представники не з`явились в судове засідання, що не перешкоджає вирішенню питання про ухвалення додаткового рішення. Рішенням Павлоградського\~міськрайонного суд\~Дніпропетровської області\~від 26\~червня 2019\~року в\~задоволенні позовної\~заяви [PERSON] ,\~РНОКПП:\~ [NUMBER] ,\~місце проживання\~зареєстровано за\~адресою:\~ [ADDRESS] , до [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю та визнання права власності відмовлено у повному обсязі. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.1, 2 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). 12 грудня 2018 року між адвокатом Приходько М.М. та відповідачем було укладено договір про надання правової допомоги, згідно умов якого представництво та захист прав і законних інтересів клієнта, надання йому юридичної допомоги здійснюється за винагороду (гонорар) в розмірі 5000 грн. Згідно квитанції №2 від 12 грудня 2018 року відповідачем сплачено адвокату 5000 грн за надання юридичної допомоги по цивільній справі №185/8560/18 (а.с.79,80). У відзиві на позовну заяву 26 грудня 2018 року відповідачем було вказано попередній розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс у зв`язку з розглядом справи, зазначена сума в розмірі 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу (а.с.66). В заяві від 26 червня 2019 року відповідач просив розглянути справу без його участі, вказав, що зобов`язується надати протягом п`яти днів докази щодо обсягу витрат на професійну правничу допомоги, понесених під час розгляду даної справи (а.с.170). 27 червня 2019 року представником відповідача надано акт приймання-передачі наданих послуг№1 від 26 червня 2019 року, детальний опис робіт (наданих послуг) до договору про надання правової допомоги від 12 грудня 2018 року (а.с.186-187). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved