Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що відповідно до укладеного договору від 21 грудня 2009 року відповідач отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним та [PERSON] Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні Договору сторони досягли усіх істотних домовленостей щодо порядку та умов виконання кредитного зобов»язання. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного Кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим, станом на 30 червня 2015 року має заборгованість 25696 грн. 32 коп., яка складається з: 7863 грн. 43 коп. заборгованість за кредитом, 14513 грн. 04 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1620 грн. 03 коп. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн.00 коп. штраф (фіксована частина); 1199 грн.82 коп. штраф (процентна складова). У судове засідання представник позивача, будучи вчасно та належним чином повідомленим, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень від 02 жовтня 2015 року за №1950201008516, від 16 жовтня 2015 року за №1950201013870, від 24 листопада 2015 року за №1950201036013, не з»явився, надав клопотання від 14 вересня 2015 року про розгляд справи у його відсутності, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просив стягнути з відповідача понесені судові витрати. Відповідач [PERSON] у судове засідання на розгляд справи не зявився по невідомій суду причині, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень від 12 жовтня 2015 року за №1950201012785, від 16 жовтня 2015 року за №1950201014095, від 24 листопада 2015 року за №1950201035920 та оголошення про виклик до суду на розгляд справи, яке було розміщено в газеті «Черкаський край» від 11 грудня 2015 року, №99, причину своєї неявки суду не повідомив, як і не надіслав заяв чи то клопотань про розгляд справи у його відсутності або перенесення розгляду. На виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України, судом було направлено запит до Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області щодо реєстрації місця проживання відповідача по справі. Згідно отриманої відповіді від 13 жовтня 2015 року за вх.№4356, відповідач [PERSON] зареєстрований [INFO] і знятим з реєстрації не значиться. Згідно ст. 74 ЦПК України, судові повістки про виклик зі зворотнім повідомленням направлялись за зареєстрованим у вставленому законом порядку місцем проживання фізичної особи - відповідача. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Як вбачається з клопотання від 14 вересня 2015 року, представник позивача не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. З огляду на вище викладене, дослідивши клопотання представника позивача, поштові повідомлення надіслані на адресу відповідача, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача та відповідача на підставі наявних у ній доказів, ухваливши рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до укладеного договору від 21 грудня 2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту [PERSON] керується п.3.2, п 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням [PERSON] в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним та [PERSON] Договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.6). [PERSON] нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.5.5 «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до п. 6.5., п.6.6.,6.7 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов»язаний: погашати заборгованість по кредиту, процентах за користування ним, по перевитратах платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором; у випадку невиконання зобов»язань за договором, на вимогу банку виконати зобов»язання по поверненню кредиту, в тому числі і простроченого кредиту та овердрафту, оплати винагороди банку; власник карти зобов»язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту; відповідно до п.8.6 Умов надання банківських послуг при допушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов»язань, передбачених цим договором більш як на 30 днів, позичальник зобов»язаний сплатити [PERSON] штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п.6.4 «Умов та правил надання банківських послуг» за незгодою зі зміною Правил або «Тарифів Банку», позичальник зобов»язується надати [PERSON] письмову заяву про розірвання Договору та погасити виниклу перед [PERSON] заборгованість. Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про поширення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Предметом вимоги позивача є порушення відповідачем у справі вимог ст.ст.509, 526, 530, 527, 610,611,1054 ЦК України та відшкодування понесених судових витрат. Правові відносини, які склалися між позивачем та відповідачем, на думку суду, підпадають під вид цивільно-правових відносин зобов»язання і є зобов'язальними та регулюються нормами ЦК України. Зобовязання, згідно до ст. 509 Цивільного Кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобовязанні ст. 530 ЦК України. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 610, 611 ЦК України, зазначають, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, і за порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Згідно до положень ч.1,2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, [PERSON], відповідач по справі, звернувся 21 грудня 2009 року до ПАТ КБ «ПриватБанк» м.Дніпропетровськ, позивача по справі, про надання кредиту, і 21 грудня 2009 року отримав кредитну картку з пін кодом зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, тобто, між сторонами укладено договір, що складається із заяви позичальника (а.с.6), умов і правил надання банківських послуг (а.с.9-14), де передбачено термін дії даного договору, сплату відсотків за користування кредитом, який позивачем був виконаний. Відповідач зобовязання щодо повернення кредиту належним чином не виконує і відповідно до розрахунку заборгованості, що наданий позивачем, станом на 31 серпня 2015 року має заборгованість 25696 грн. 32 коп., яка складається з: 7863 грн. 43 коп. заборгованість за кредитом, 14513 грн. 04 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1620 грн. 03 коп. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн.00 коп. штраф (фіксована частина); 1199 грн.82 коп. штраф (процентна складова). У заяві від 21 грудня 2009 року, відповідач зобов»язувався про всі зміни повідомляти [PERSON] не пізніше 15 днів від моменту їх виникнення. Відповідно до п.6.4 «Умов та правил надання банківських послуг» за незгодою зі зміною Правил або [PERSON] відповідач зобов»язується надати позивачу письмову заяву про розірвання Договору та погасити виниклу перед позивачем заборгованість. Як вбачається з матеріалів справи, своїм правом відповідач не скористався. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України та ч. 3 ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається, як пеня та штраф, і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України плата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання. До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову та протягом усього часу розгляду справи не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред'явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів, з врахуванням понесених витрат про розміщення оголошення в газеті. Заходи забезпечення позову судом не вживалися. Враховуючи те, що у звязку із розглядом справи в суді позивач, поніс судові витрати в розмірі 1218,00 грн., а саме, сплатив судовий збір та витрати пов»язані із розміщенням оголошення в газеті «Черкаський край» в сумі 150 грн. 00 коп., суд стягує вищенаведені витрати у повному обсязі, на користь позивача, згідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як, вважає їх підтвердженими у відповідності із цивільно процесуальним законодавством України. Позов підтверджується: копією розрахунку заборгованості за кредитним договором від 31 серпня 2015 року, копією заяви від 21 грудня 2009 року, копією довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду, копією умов та правил надання банківських послуг, копією паспорта [PERSON], копією довідки АА №241170 з Єдиного Державного реєстру підприємств та організацій України, копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №054809, копією статуту ПАТ КБ «ПриватБанк» м.Дніпропетровськ, копією банківської ліцензії №22 від 05.10.2011 року, платіжним дорученням №PROM4BSVV5 від 14 вересня 2015 року, платіжним дорученням № PROM0B189A від 10 грудня 2015 року. На підставі наведеного та

Outcome: approved