Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 10 квітня 2013 року між публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R53700409997В, згідно з яким відповідачу надано кредит у розмірі 73200 гривень на споживчі потреби сім'ї та для здійснення сплати страхового платежу за договором страхування життя позичальника під 14 % відсотки річних з кінцевим терміном повернення 10 квітня 2017 року. В порушення зобов'язань за договором відповідач станом на 10 грудня 2013 року допустив заборгованість по сплаті кредиту в сумі 80738,62 грн. Просив стягнути з відповідача в примусовому порядку заборгованість за договором кредиту та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, в наданій суду заяві просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання, причини неявки суду не відомі. Зважаючи на ті обставини, що будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, відповідач вдруге не з'явився до суду, доказів поважності причини неявки в судове засідання не надав, враховуючи правила ст.ст. 157, 169 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи у відсутності відповідача. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до частини 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірів та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В судовому засіданні встановлено, що 10 квітня 2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R53700409997В, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 73200 грн., а відповідач зобов'язався використати його за цільовим призначенням, повернути банку кредит, а також сплатити проценти, виходячи зі ставки 14% в рік, комісійну винагороду за управління кредитом у розмірі 1,69 % від початкової суми кредиту з кінцевим терміном повернення 10 квітня 2017 року. Відповідно до п. 3 договору, позичальник зобов'язується використати кредит виключно за таким цільовим призначенням : на споживчі потреби в інтересах сім'ї, для здійснення сплати страхового платежу за договором страхування життя. Днем видачі кредиту, відповідно до п. 4.1. договору, вважається день безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Факт отримання кредитних коштів підтверджується меморіальним ордером № 11253 від 10 квітня 2013 року. Сторони дійшли згоди, що кредит повертається, а проценти та комісія сплачуються позичальником 8 числа кожного місяця (дата списання банком платежів) у відповідності до графіка, який є невід'ємною частиною цього договору (додаток) та включає в себе суму щомісячних платежів по поверненню кредиту, сплати процентів, комісійних винагород, інших супутніх платежів, розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки. Вказані положення передбачені п. 4.3. договору. Відповідно до п. 4.4. договору з підписанням цього договору сторони дійшли згоди, що порядок повернення кредиту, нарахування та сплати процентів, комісії визначається цим договором, а також правилами. Згідно з п. 4.5. договору повернення кредиту, сплата процентів, комісії та інших платежів здійснюється позичальником шляхом зарахування коштів на транзитний рахунок № [NUMBER] у відділенні «Берестейське» ПАТ «ВТБ Банк». Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Правові наслідки порушення зобов'язання передбачені статтею 611 ЦК України, згідно якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів у разі прострочення сплати чергових платежів передбачено ст. 1050 ЦК України. В порушення зобов'язань за кредитним договором станом на 10 грудня 2013 року відповідач допустив заборгованість з урахуванням індексу інфляції та 3% річних по кредиту в розмірі 71456,94 грн., по відсотках в розмірі 925,20 грн. Відповідно до п. 5.1 договору у разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору, позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення. Якщо позичальник самостійно не сплатив на користь банку пеню, яка передбачена цим пунктом, банк проводить списання пені з рахунків, які відкриті (будуть відкриті) позичальником у банку. При цьому пеня, яка передбачена цим пунктом, сплачується виключно в національній валюті України. Станом на 10 грудня 2013 року розмір пені розрахований в сумі 8356,48 грн. Відповідач належним чином не виконував умови договору, 04 вересня 2013 року відповідачу було направлено лист-вимогу про погашення заборгованості по кредиту. Загальна сума заборгованості за кредитним договором з врахуванням основного боргу та інших нарахувань позивачем розрахована в сумі 80738,62 грн. Розрахунки позивача підтверджені розрахунками заборгованості, доданими до матеріалів справи. Таким чином, відповідач допустив неналежне виконання умов, визначених змістом зобов'язання. При укладанні договору відповідач отримав повну інформацію щодо умов надання кредиту, своїм підписом підтвердив факт надання йому такої інформації та допустив неналежне виконання умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач у судове засідання не з'явився, заперечень на позов та доказів, що спростовують зазначені у позовній заяві обставини, не подав. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» ґрунтуються на законі, підтверджені матеріалами справи і підлягають частковому задоволенню. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 807 гривень 38 копійок. На підставі ст. 88 ч.1 ЦПК України понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 525 - 527, 530, 610 - 612, 625, 1054 Цивільного кодексу України, ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: approved