Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя в натурі. Позовні вимоги мотивує тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 31 жовтня 1984 року. 21 квітня 2016 року їхній шлюб був розірваний рішенням Богородчанського районного суду. Перебуваючи в шлюбі побудували будинок та надвірні споруди в с. Саджава по вул. Івана-Франка 17 А Богородчанського району, Івано-Франківської області, які є об'єктом спільної сумісної власності. Відповідач не бажає добровільно визнати за нею 1/2 частину будинковолодіння. Позивачка та її представник, в судове засідання не з'явилися. В поданій заяві, представник позивачки позовні вимоги підтримав, просить справу слухати в його відсутності. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя слід задоволити. Згідно ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. П.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя передбачено, що до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 31 жовтня 1984 року. 21 квітня 2016 року їхній шлюб був розірваний рішенням Богородчанського районного суду. Перебуваючи в шлюбі подружжя побудували будинок та надвірні споруди в с. Саджава по вул. Івана-Франка 17 А Богородчанського району Івано-Франківської області, які є об'єктом спільної сумісної власності ( а.с. 8). Спірне будинковолодіння складається з: житлового будинку, веранди, стодоли, стайні, комори, вбиральні, загальною вартістю станом на 24 січня 2017 року 131742 грн. ( а.с.12). Стаття 331 ЦК України встановила загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію. Як вбачається з свідоцтва про право на власність 28 лютого 2002 року за відповідачем зареєстровано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Саджава по вул. Франка, 17 -а Богородчанського району Івано-Франківської області. Із змісту нормативних положень глав 7 та 8 СК України, власність у сім'ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. В судовому засіданні встановлено, що спірне будинковолодіння належить до спільної сумісної власності подружжя оскільки сторони придбали його під час шлюбу, спільними коштами, працею. З врахуванням цього суд прийшов до висновку, що вказаний будинок з господарськими будівлями та спорудами с. Саджава вул. Франка, 17 а Богородчанського району Івано-Франківської області є спільним майном подружжя та підлягає поділу. А тому за позивачкою слід визнати право власності на 1/2 частину спірного будинковолодіння. На підставі наведеного, ст.60, 70 СК України,

Outcome: approved