Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

Представник позивача подав до суду позовну заяву в якій просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором та витрати зі сплати судового збору. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що 14.05.2013 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір б/н, згідно якого відповідачеві було відкрито кредитний рахунок, видано кредитну картку з встановленим початковим кредитним лімітом, який в подальшому був збільшений до 4500 грн. Позивач свої зобов`язання\~за договором\~виконав в\~повному обсязі,\~надавши відповідачу\~кредитні кошти\~у розмірі,\~встановленому договором. Оскільки, відповідач умови кредитного договору не виконував за ним перед банком виникла сума заборгованості. В добровільному порядку відповідач не погашає наявну заборгованість. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 20.08.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. \~ \~ \~ \~В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачеві на адресу реєстрації місця проживання, яка зазначена в позовній заяві та підтверджена інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова, була направлена копія ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви з додатками, а в подальшому судові повістки\~рекомендованою кореспонденцією з зазначенням дати, часу та місця розгляду справи. Також на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет було викладено оголошення в якому зазначено про знаходження вказаної справи в провадженні суду та дату, час та місце її розгляду. Крім того, відомості про дати та час судових засідань знаходяться у вільному доступі на офіційному сайті Судової влади за адресою в мережі Інтернет https://court.gov.ua/fair/ та сайті Орджонікідзевського районного суду м.Харкова. Відповідач в судове засідання не з`явився. Згідно ч.1\~ст.44 ЦПК України\~учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин. На момент розгляду справи суду не було надано відповідачем жодних відомостей щодо зміни місця його проживання/перебування. Таким чином, суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином. З запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження чи з відзивом на позов відповідач до суду не звертався. Заяв, клопотань та заперечень від відповідача до суду не надходило. Відповідно до вимог ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин та з письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, доходить наступного. Як встановлено судом, між банком та відповідачем 14.05.2013 року був укладений кредитний договір б/н, відповідно умов якого відповідачеві було відкрито кредитний рахунок, видано кредитну картку з встановленим початковим кредитним лімітом, який в подальшому був збільшений до 4500 грн. Проте, отримавши в користування доступ до кредитних коштів, відповідач свої зобов`язання з погашення кредиту та відсотків за його використання належним чином не виконує. Відповідно до положень ч.ч.1, 2\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві та зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. 14.06.2018 року відбувалася державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічного Акціонерного Товариства Комерційного банку «Приватбанк» на Акціонерне Товариство Комерційний банк «Приватбанк». Отримання кредитних коштів та наявність заборгованості за кредитним договором б/н від 14.05.2013 року підтверджується наданим позивачем розрахунком, з якого вбачається, що станом на 21.07.2021 року заборгованість відповідача перед банком становить в загальному розмірі 15910 грн. 06 коп. та складається з наступного: 4120 грн. 76 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 9601\~грн. 28 коп. - заборгованість за простроченими відсотками; 2188 грн. нарахована пеня. Банк просить стягнути з відповідача частину заборгованості за кредитним догором, в розмірі - 14315 грн.04 коп., яка складається з наступного: 4120 грн. 76 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 9601\~грн. 28 коп. - заборгованість за простроченими відсотками; 593 грн. заборгованість за пенею. Аргументи позивача, викладені на обґрунтування наявності підстав для задоволення позову підтверджуються наданими суду документами: - копією анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, власноручно підписаної відповідачем 14.05.2013 року, що свідчить про його волевиявлення на отримання кредитного ліміту; - витягом з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» з зазначенням розміру обов`язкового щомісячного платежу, розміру штрафів за несвоєчасне погашення кредиту та/або відсотків, базової % ставки в місяць, пені за несвоєчасне виконання зобовязань; - розрахунком заборгованості по договору б/н від 14.05.2013\~року, укладеному між банком та [PERSON] , в якому вказана сума залишку поточної заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), загальний залишок простроченої заборгованості за тілом кредиту, процентну ставку (поточну), процентну ставку (прострочену), нараховані відсотк на залишок поточної та простроченої заборгованості, розмір сплачених відсотків. Крім того, в розрахунку міститься інформація по особовому рахунку [PERSON] , яка підтверджує як отримання так і використання відповідачем кредитних коштів, а також наявність заборгованості з погашення кредиту та процентами за його використання, які в тому числі містять інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача, операції за картковим рахунком. Відповідно до ч.1\~ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Як вбачається з розрахунку наданого позивачем, відповідачем було використано суму кредитного ліміту, але в порушення умов кредитного договору, він своєчасно не надав грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками. Зазначені вище документи є належними та допустимими доказами по справі. Крім того, підтвердженням визнання укладення кредитного договору відповідачем є факт використання кредитних коштів. Право позивача на встановлення і зміну розміру кредитного ліміту визначено умовами кредитного договору, на що відповідач надав свою згоду при укладенні договору, зокрема на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Відповідно умов кредитного договору, власник карткового рахунку зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Відтак, суд доходить висновку, що встановлені вище обставини свідчать про порушення відповідачем прав позивача на належне виконання боржником своїх зобов`язань. Для захисту порушеного права позивача суд застосовує наступні норми права. Частину 1 ст.526 ЦК України, якою встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1 ст.\~638\~та ч.1 ст.\~640 ЦК України\~договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 року згідно п. 2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181 дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4 % для картки «Універсальна»; 84 % для картки «Універсальна голд». Статтею 625 ЦК України, визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Статтею 611 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. При укладанні договору сторони керувались ч. 1\~ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) частина 1 ст. 610 ЦК України. Відповідно до ч.3\~ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, умови кредитного договору укладеного між ним та банком не були ніким оспорені, належних та допустимих доказів, які б спростовували посилання позивача про надання ним послуг, наявності заборгованості та її розміру суду не надано. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано жодних даних, які б свідчили про погашення заборгованості у добровільному порядку, або про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором. Оскільки, відповідач в односторонньому порядку припинив виконувати взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, отримані від банку та використані ним кошти в добровільному порядку позивачеві не повернені, суд доходить висновку, що встановлені вище обставини свідчать про порушення відповідачем прав позивача на належне виконання боржником своїх зобов`язань. Відтак, враховуючи викладене, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку\~ст.141 ЦПК України\~та стягує з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору, які підтверджені відповідним платіжним дорученням. На підставі викладеного, відповідно ст.ст.526,530,610, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: approved