Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Представник позивача Мартинов О.І. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 07 липня 2017 року о 15-15 год. в м. Тернівка вул. Лермонтова, 12-а сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля FORD д/н [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , та автомобіля Chery д/н [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Chery д/н [NUMBER] та завдано шкоди власнику зазначеного транспортного засобу. Згідно довідки № 3017188703102799 про ДТП та постанови Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2017 року ДТП сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] п. п. 10.1, 10.9 ПДР України. В порушення умов Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правову відповідальність [PERSON] за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент ДТП застраховано не було. Потерпіла особа власник транспортного засобу Chery д/н [NUMBER] звернувся до МТСБУ з заявою про відшкодування заподіяної шкоди. Відповідно до наказу № 3388 від 12 квітня 2018 року розмір регламентної виплати склав 16726,38 грн., яка була сплачена потерпілому 16 квітня 2018 року згідно платіжного доручення № 903735. Розмір витрат на збір документів та визначення розміру шкоди щодо зазначеного страхового випадку склав 1300,00 грн. Таким чином, позивачем було понесені витрати, пов`язані з регламентною виплатою, в розмірі 18026,38 грн. Просить стягнути з відповідача на користь позивача шкоду, заподіяну в наслідок дорожно-транспортної пригоди, в сумі 18026,38 грн. та судовий збір в сумі 1921,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України просить стягнути з нього 50% судового збору. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що постановою судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2017 року визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження по справі закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. В зазначеній постанові встановлено, що 07 липня 2017 року о 15-55 год. по вул. Лермонтова в м. Тернівка, водій [PERSON] , керуючи автомобілем Форд-Транзит, держаний номерний знак [NUMBER] , не впевнившись в безпеці руху для інших учасників дорожнього руху, почав рух назад, внаслідок чого скоїв наїзд на транспортний засіб Chery Amulet д/н [NUMBER] [PERSON] , що стояв позаду, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. [PERSON] 10 липня 2017 року повідомив МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 07 липня 2017 року за участю транспортних засобів FORD д/н [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля Chery д/н [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , про що свідчить повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. 12 березня 2017 року [PERSON] звернувся до МТСБУ з заявою про страхове відшкодування. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON] є власником автомобіля Chery Amulet д/н [NUMBER] . Згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, від 31 липня 2017 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Chery д/н [NUMBER] , складає 17577,37 грн. (з ПДВ на змінні складові). Відповідно до акту виконаних робіт витрати позивача на послуги по врегулюванню по справі та визначенню розміру шкоди склали 1300,00 грн. Згідно довідки МТСБ України від 24 січня 2018 року за №1 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, розмір відшкодування шкоди [PERSON] складає 16726,38 грн. Відповідно до наказу МТСБ України від 12 квітня 2018 року №3388 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] наказано фінансовому управлінню сплатити на рахунок [PERSON] 16726,38 грн. за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Згідно платіжного доручення № 903735 від 16 квітня 2018 року МТСБ України перерахувало на розрахунковий рахунок [PERSON] відповідно до наказу МТСБ України від 12 квітня 2018 року №3388 грошові кошти у розмірі 16726,38 грн. Відповідно до платіжного доручення № 1262236 від 30 листопада 2017 року МТСБ України перерахувало на розрахунковий рахунок ТАС за послуги по врегулюванню по справі грошові кошти у розмірі 1300,00 грн. МТСБ України за вих. № СУ/43598/4 від 30 жовтня 2018 року направило на адресу [PERSON] претензію про регресні вимоги на суму 18026,38 грн. У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Отже, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом належними та допустимими доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно п. 39.1 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Згідно до п.п. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом; Відповідно до п.п. а п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі; Згідно п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. В постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року по справі № 753/21177/16-ц зазначено, що визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами). Згідно до п. 58 Рішення ЄСПЛ у справі «Серявін та інші проти України» (Заява № 4909/04) Страсбург, 10 лютого 2010 року, остаточне 10/05/2011), з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, та враховуючи, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають повному задоволенню та необхідно стягнути з відповідача на користь позивача шкоду в порядку регресу, заподіяну в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 18026,38 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 960,50 грн. та повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 960,50 грн.

Outcome: approved