Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

Представник позивача КП «МТТУ» звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути в порядку регресу суму виплаченого відшкодування в розмірі 17344,68 гривень та судовий збір в розмірі 1921 гривень. В обґрунтування позову зазначено, що 16.06.2018 о 13 годині 10 хв., водій [PERSON] , керуючи трамваєм КТМ з номером [NUMBER] по вул. Казанцева, 66 у м.Маріуполі Донецької області, не врахувала дорожню обстановку, не дотрималась безпечного бокового інтервалу та скоїла наїзд на транспортний засіб FIAT DOBLO PANORAMA д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який стояв та не здійснював рух. Внаслідок цього транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а водіям спричинена матеріальна шкода. Тим самим, водій трамвая [PERSON] порушила вимоги п.13.1 ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05.07.2018 року провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності водія трамвая [PERSON] за ст.124 КУпАП закрито за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Постановою Апеляційного суду Донецької області від 13.08.2018 року постанову Жовтневого райсуду м.Маріуполя від 05.07.2018 року скасовано та постановлено нову постанову, якою [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 340 грн. В результаті ДТП, що сталося з вини відповідачки, автомобіль FIAT DOBLO PANORAMA д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , отримав механічні пошкодження. [PERSON] звернувся до КП «МТТУ» з вимогою про відшкодування матеріальної шкоди. Комунальне підприємство «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління», як власник трамваю №587, яким була завдана матеріальна шкода, погодилось відшкодувати матеріальну шкоду [PERSON] Між [PERSON] і КП «МТТУ» укладений договір №497 від 16.10.2018 року про відшкодування шкоди, спричиненою внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди, у сумі 17344,68 грн. Згідно умов договору №497 від 16.10.2018 р. КП «МТТУ» відшкодувало шкоду шляхом перерахування суми матеріальної шкоди [PERSON] , після утримання усіх належних податків та зборів, що підтверджується платіжним дорученням №2865 від 23.10.2018 року, № 2866 від 23.10.2018 року, № 2867 від 23.10.2018 року. 27.02.2017 року між відповідачкою та КП «МТТУ» укладено договір про повну матеріальну відповідальність, однак відповідачка 31.05.2019 року з місця роботи звільнилась, майнову шкоду не відшкодувала. У зв`язку з цим, просить стягнути з відповідачки виплачену суму матеріального відшкодування в порядку регрессу в розмірі 17344,68 гривень та судовий збір у розмірі 1921 гривень. У судове засідання представник позивача Іванникова А.Г. , що діє на підставі довіреності, не з`явилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги визнала частково, посилаючись на те, що сума стягнення завищена та її не було повідомлено про відшкодування шкоди, яку сплачено КП «МТТУ». На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 16.06.2018 о 13 годині 10 хв., водій [PERSON] , керуючи трамваєм КТМ з номером [NUMBER] по вул. Казанцева, 66 у м.Маріуполі Донецької області, не врахувала дорожню обстановку, не дотрималась безпечного бокового інтервалу та скоїла наїзд на транспортний засіб FIAT DOBLO PANORAMA д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який стояв та не здійснював рух. Внаслідок цього транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а водіям спричинена матеріальна шкода. Тим самим, водій трамвая [PERSON] порушила вимоги п.13.1 ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05.07.2018 року провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності водія трамвая [PERSON] за ст.124 КУпАП закрито за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Постановою Апеляційного суду Донецької області від 13.08.2018 року постанову Жовтневого райсуду м.Маріуполя від 05.07.2018 року скасовано та постановлено нову постанову, якою [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 340 грн. Відповідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно п.1 типового договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність укладеного 27.02.2017 року між КП «МТТУ» та [PERSON] вбачається, що працівник, який обіймає посаду водія трамвая або виконує роботу безпосередньо пов`язану з матеріальними цінностями ввіреного підприємства приймає на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення схоронності довірених йому підприємством, установою, організацією, матеріальних цінностей. Згідно довідки виданої КП «МТТУ» № 528 від 02.08.2019 року, вбачається що [PERSON] працювала в КП «МТТУ», заробітна плата за період з 01.04.2019 року по 31.05.2019 року становить 20311,21 грн. Середньомісячна заробітна плата складає 10155,60 грн. Наказом № 109л про припинення трудового договору (контракту) від 31.05.2019 року [PERSON] звільнено з КП «МТТУ» за угодою сторін, п.1 ст.36 КЗпП України. Згідно договору № 497 про відшкодування шкоди від 16.10.2018 року укладеного між КП «МТТУ» та [PERSON] , вбачається, що сторони домовились про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 17344,68 гривень, згідно звіту № 1088/18 «Про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу» від 20.09.2018 року. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. 23.10.2018 року згідно умов договору №497 від 16.10.2018 р. КП «МТТУ» відшкодувало шкоду шляхом перерахування суми матеріальної шкоди [PERSON] , після утримання усіх належних податків та зборів, що підтверджується платіжним дорученням №2865 від 23.10.2018 року, № 2866 від 23.10.2018 року, № 2867 від 23.10.2018 року. Згідно статті 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Разом з тим, роботодавець який відшкодував шкоду, завдану його працівником під час виконання трудових обов`язків має право зворотної вимоги до винної особи у визначеному законом розмірах. Так, нормою ч. ч. 1, 2, ст. 130 КЗпП України визначено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Відповідно ст. 132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. У спростування зазначеного відповідачем будь-яких доказів суду не надано та не доведено неправомірності заявленої позивачем до стягнення суми збитків у вказаному розмірі. За вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, беручи до уваги вищевикладене, позов знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягає задоволенню, у зв`язку з чим із відповідача на користь позивача необхідно стягнути кошти в сумі 17344,68 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідачки на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1921 грн.

Outcome: approved