Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі - позивач), звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму в розмірі 33 529 грн. 55 коп. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між АТ «СК «АХА Страхування» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №25932Га/14к/п від 11 березня 2014 року, згідно якого АТ «СК «АХА Страхування» взяло на себе зобовязання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля [NUMBER], його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 30 квітня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів «Volvo», д/н [NUMBER], яким керувала [PERSON], та «Iveco», д/н [NUMBER], яким керував [PERSON] У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований у АТ «СК «АХА Страхування» транспортний засіб «Volvo», д/н [NUMBER], який належить [PERSON] на праві приватної власності. Згідно звіту про оцінку вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля [NUMBER], в результаті його пошкодження в ДТП, становить 85 966 грн. 93 коп. Згідно з умовами договору добровільного страхування наземного транспорту №25932Га/14к/п від 11 березня 2014 року, на підставі страхового акта №1.001.14.07628/VESKO15861 від 29 травня 2014 року, рахунку зі станції технічного обслуговування та зібраних документів розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб складає 83 029 грн. 55 коп. Відповідно до умов договору страхування АТ «СК «АХА Страхування» відшкодувало [PERSON] витрати на ремонт автомобіля в сумі 83 029 грн. 55 коп., що була перерахована ним на рахунок станції технічного обслуговування. Винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, постановою Рівненського міського суду Рівненської області визнано [PERSON], під керуванням якого перебував автомобіль [NUMBER]. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія». Відповідно до лімітів відповідальності по полісу АС/9738002, ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» надало своєму страхувальникові страховий захист та сплатило на користь [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 49 500 грн. Отже до позивача перейшло право зворотної вимоги до відповідача, як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків, на суму 33 529 грн. 55 коп. Для врегулювання спору в досудовому порядку відповідачу було направлено рекомендований лист з вимогою перерахувати суму боргу, однак отримавши дану вимогу відповідач суму боргу не сплатив. В судове засідання представник позивача не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. В письмових поясненнях по справі представник позивача [PERSON] вказала, що страхове відшкодування було розраховано та виплачено відповідно до рахунку, виставленого СТО, що надало послуги з відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, що є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП. Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що виплачена на відновлення транспортного засобу. Реальним де підтвердженням суми страхового відшкодування страхувальнику, є саме платіжне доручення. В судовому засідання представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечив, оскільки заявлені позовні вимоги не підтверджені належними та допустимими доказами. В матеріалах справи відсутній оригінал рахунку №ВМКСНС0099 на ремонт «Volvo», д/н [NUMBER]. Позивач всупереч вимог ухвали суду не надав оригінал цього документу. Наявні в справі копії рахунку №ВМКСНС0099 надані позивачем та ТОВ «Вікінг-Моторз» датовані 05 травня 2014 року, однак суперечать один одному вказаною сумою ремонту. Із копії наданої позивачем вбачається, що сума ремонту становить 89 536 грн. 72 коп., а із копії наданої ТОВ «Вікінг-Моторз» сума ремонту становить 86 048 грн. 03 коп. Крім того, платником відповідно до обох копій рахунку №ВМКСНС0099 від 05 травня 2014 року є [PERSON]О, а не позивач. Згідно копії акта виконаних робіт №ВМКН000275 від 28 червня 2014 року на суму 83 029 грн. 55 коп., замовником і платником за яким є [PERSON], а не позивач. Також в даному акті вказаний рахунок №ВМКС000322, що не узгоджується із номером рахунку №ВМКСНС0099 від 05 травня 2014 року. Акт виконаних робіт не містить доказу оплати виконаних робіт позивачем, а тому є недопустимим доказом. Згідно копії розрахунку страхового відшкодування вказано рахунок на ремонт №ВМКСНС0099 від 08 травня 2014 року (що не узгоджується із датою 05 травня 2014 року, яка вказана у копії рахунку №ВМКСНС0099 наданого позивачем та копією рахунку №ВМКСНС0099 наданого ТОВ «Вікінг-Моторз»). Вартість ремонту 86 048 грн. 03 коп., вказана у розрахунку страхового відшкодування не узгоджується із сумою ремонту, яка вказана у копії рахунку №ВМКСНС0099 від 05 травня 2014 року наданого позивачем, а тому розрахунок суми страхового відшкодування є недопустимим доказом. Копія акта виконаних робіт №ВМКН000275 від 28 червня 2014 року на суму 83 029 грн. 55 коп., замовником і платником за яким є [PERSON] спростовує доводи позивача про те, що замовником та платником ремонту автомобіля [NUMBER] був позивач, а не [PERSON] Копія податкової накладної №148 від 30 травня 2014 року на суму 83 029 грн. 55 коп. не містить ідентифікуючі ознаки автомобіля, ремонт якого здійснювався. Із змісту копії документа вбачається відсутність обовязкових реквізитів платника за допомогою якого можна було б ідентифікувати платника. Податковий номер платника вказаний «400 000 000 000», що не відповідає коду ЄДРПОУ позивача та ідентифікаційному номеру [PERSON] [PERSON] підстав оплати вказаний договір про надання послуг від 30 травня 2014 року №ВМКС000322, який в матеріалах справи відсутній. Адреса платника, а також номер платника відповідають адресі і телефону власника автомобіля [PERSON], які вказані в пункті 2 договору страхування №25932Га/14к/п від 11 березня 2014 року. Таким чином податкова накладна №148 від 30 травня 2014 року не може бути допустимим доказом оплати суми ПДВ позивачем. Щодо проведеної у справі судової автотоварознавчої експертизи вказав, що у висновку №5688 питання розміру коефіцієнта фізичного зносу не досліджено, експертом не вказана причина по якій цей показник не досліджувався. Щодо величини ПДВ експерт посилається на розяснення «Бюлетеня автотоварознавця» №82, за яким до вартості ремонтно-відновлювальних робіт вказаних у довіднику сума ПДВ не додається та не віднімається, оскільки ці ціни є середніми. Що ж до вартості запчастин, які згідно висновку становлять 59 864 грн. 40 коп., то ці ціни взято із програмного продукту та є цінами із прайс листів офіційних дилерів. Таким чином у вартість запчастин врахована сума ПДВ 20%, а позивач не надав належних та допустимих доказів оплати 20% ПДВ, а тому він не має права на стягнення суми ПДВ в складі частини суми матеріального збитку. Також просив, у випадку задоволення позовних вимог вирішити питання про передачу позивачу пошкодженого в ДТП майна, а саме запчастин автомобіля, які підлягають заміні відповідно до дефектної відомості від 06 травня 2014 року та фототаблиць. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, між АТ «СК «АХА Страхування» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №25932Га/14к/п від 11 березня 2014 року, згідно якого АТ «СК «АХА Страхування» взяло на себе зобовязання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля [NUMBER], його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 30 квітня 2014 року о 18 год. 00 хв. [PERSON] на 274 км+600 м автодороги Київ-ЧОП, керуючи транспортним засобом автомобілем марки «Iveco», державний номерний знак [NUMBER], порушив правила початку руху та зміну його напрямку, під час перестроювання з правої смуги на ліву не переконався, що це буде безпечно, не створить перешкоду іншим учасникам дорожнього руху, здійснив зіткнення з автомобілем марки «Volvo», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався лівою смугою в попутному напрямку. Такими діями [PERSON] порушив п.10.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 11 червня 2014 року, яка набрала законної сили 23 червня 2014 року, [PERSON] був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Згідно з умовами договору добровільного страхування наземного транспорту №25932Га/14к/п від 11 березня 2014 року, на підставі страхового акта №1.001.14.07628/VESKO15861 від 29 травня 2014 року, рахунку зі станції технічного обслуговування та зібраних документів, позивач за пошкоджений транспортний засіб здійснив виплату у розмірі 83 029 грн. 55 коп. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія». Відповідно до лімітів відповідальності по полісу АС/9738002, ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» надало своєму страхувальникові страховий захист та сплатило на користь [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 49 500 грн. У позовні заяві ПрАТ «СК «АХА Страхування» посилаючись на положення ст. ст. 993, 1166, 1191 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», просить суд стягнути з відповідача 33 529 грн. 55 коп. в порядку регресу на відшкодування здійсненої страхової виплати на користь потерпілого. Відповідно до вимог чинного законодавства на суд як на державний орган покладено обов'язок вирішення справи відповідно до закону, у зв'язку із чим суд має право й зобов'язаний визначити характер спірних правовідносин і норми матеріального права, які підлягають застосуванню, встановити склад осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Статтею 27 Закону України «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно п. 27 роз'яснень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. В такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов'язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування. Таким чином враховуючи, що між страхувальником та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу, страховик здійснив [PERSON] страхову виплату, яка була перерахована на рахунок станції технічного обслуговування, суд вважає, що сума страхового відшкодування підлягає стягненню з [PERSON] в порядку суброгації. Разом з тим, згідно із ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи вимоги ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у розгляді справи, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно платіжного доручення №111304 від 30 травня 2014 року позивач перерахував на рахунок станції технічного обслуговування ТОВ «Вікінг Моторз» страхове відшкодування згідно акта №VESKO15861/2014, рах. №ВМКСНС0099 від 08 травня 2014 року без ПДВ 83 029 грн. 55 коп. Як слідує з копії рахунку №ВМКСНС0099 від 05 травня 2014 року, наданого позивачем до позовної заяви, вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] з ПДВ складає 89 536 грн. 72 коп. Як слідує з копії рахунку №ВМКСН0099 від 05 травня 2014 року, наданого ТОВ «Вікінг Моторз» на виконання вимог ухвали Рівненського міського суду від 16 травня 2016 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] з ПДВ складає 86 048 грн. 03 коп. В матеріалах справи відсутній оригінал рахунку №ВМКСНС0099 на ремонт автомобіля [NUMBER], а позивач всупереч вимог ухвали Рівненського міського суду від 16 травня 2016 року суду не надав оригінал цього документу. Згідно копії розрахунку страхового відшкодування, як джерело даних вказано рахунок на ремонт №ВМКСНС0099 від 08 травня 2014 року, що не узгоджується із датою «05 травня 2014 року», яка вказана у копії рахунку №ВМКСНС0099 наданого позивачем та копією рахунку №ВМКСН0099 наданого ТОВ «Вікінг-Моторз». Вартість ремонту - 86 048 грн. 03 коп., вказана у розрахунку страхового відшкодування не узгоджується із сумою ремонту, яка вказана у копії рахунку №ВМКСНС0099 від 05 травня 2014 року наданого позивачем. Згідно копії акта виконаних робіт №ВМКН000275 від 28 червня 2014 року на суму 83 029 грн. 55 коп. вказаний рахунок №ВМКС000322, що не узгоджується із номером рахунку №ВМКСНС0099 від 05 травня 2014 року. Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку від 06 травня 2014 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «Volvo ХС60», д/н [NUMBER], внаслідок дорожньо-транспортної пригоди станом на 06 травня 2014 року становить 85 966 грн. 93 коп. При розгляді справи та перевірці доводів представника відповідача в частині розміру страхового відшкодування суд, в звязку з сумнівами зі сторони відповідача щодо вартості ремонту автомобіля [NUMBER], пошкодженого в ДТП 30 квітня 2014 року, задовольнив клопотання представника відповідача про призначення судової автотоварознавчої експертизи. Відповідно до висновку проведеної Львівським НДІСЕ судової автотоварознавчої експертизи №5688 від 26 січня 2017 року вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER], станом на момент дорожньо-транспортної пригоди 30 квітня 2014 року становить 75 649 грн. 68 коп. За таких обставин, із відповідача, як винуватця ДТП, на користь позивача підлягають стягненню сплачені ним в якості страхового відшкодування кошти, однак розмір відшкодування цих коштів підлягає зменшенню, враховуючи наявність суперечностей між поданими позивачем та витребуваними судом доказами, та враховуючи висновок судової автотоварознавчої експертизи. Таким чином, зі сплаченої позивачем страхувальникові суми, підлягає відшкодуванню з відповідача різниця між 75 649 грн. 68 коп. та 49 500 грн. (за страхуванням цивільної відповідальності), що складає 26 149 грн. 68 коп. Доводи представника відповідача про те, що у висновку судової автотоварознавчої експертизи №5688 від 26 січня 2017 року у вартість запчастин врахована сума ПДВ 20% на увагу не заслуговують, оскільки є його припущеннями та суперечать дослідницькій частині висновку. Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» та п.14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, що питання про передачу майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду можливе лише при розгляді спорів про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, тоді як, в даному спорі, заявлено позов про відшкодування шкоди в порядку регресу. Зазначене також узгоджується з нормами Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в яких відсутнє посилання на обов'язок страховика повертати замінені деталі. Таким чином, посилання представника відповідача в письмових пояснення від 15 березня 2017 року на передачу відповідачу майна, а саме запчастин автомобіля [NUMBER], які підлягають заміні відповідно до дефектної відомості від 06 травня 2014 року та фототаблиць (додатки до звіту про визначення вартості матеріального збитку ТОВ «Ексас» №1171 від 01 червня 2014 року), є безпідставним та таким, що не ґрунтується на законі. За таких обставин позов підлягає до часткового задоволення. З огляду на те, що позивачем при пред'явлені позову сплачено судовий збір в розмірі 1 378 грн. 00 коп., то з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 074 грн. 70 коп.

Outcome: partial