Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] через свого представника за довіреністю [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачки про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Просила визнати відповідачку такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме будинком по вул. Котовського, 59 в с. Паланці Уманського району Черкаської області та зняти її з реєстраційного обліку, посилаючись при цьому на те, що [PERSON] є власником житлового по вул. Котовського, 59 в с. Паланці Уманського району. Відповідно до довідки Паланської сільської ради Черкаської області від 14.11.2016 року № 294 в даному будинку зареєстровані [PERSON] та її донька [PERSON], яка фактично не проживає з травня 2012 року. Постійне місце проживання [PERSON] невідоме, є лише її тимчасове місце проживання, відповідачка жодним чином участі в утриманні будинку, його ремонті, оплаті комунальних послуг не приймає. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не зявились, проте від них надійшли письмові заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність. Відповідачка у судове засідання не зявилась, проте надала до суду письмову заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. У заяві також зазначено, що позов визнає у повному обсязі. Представник третьої особи, Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області у судове засідання не зявився, проте сільський голова Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області [PERSON] 08.12.2016року за вих.№0211-6/354 надав до суду письмове клопотання з проханням розглядати справу у відсутність представника сільської ради та не заперечують проти задоволення позову, у разі, якщо визнання позову не суперечитиме закону і не порушуватиме прав, свобод та інтересів інших осіб. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового по вул. Котовського, 59 в с. Паланці Уманського району. Відповідач [PERSON] є рідною донькою позивача [PERSON] Відповідно до довідки Паланської сільської ради від 14.11.2016 року № 294 в будинку №59 по вулиці Котовського села Паланка Уманського району Черкаської області зареєстровані [PERSON] та її донька [PERSON], яка фактично не проживає з травня 2012 року. Відповідач [PERSON] жодним чином участі в утриманні будинку, його ремонті, оплаті комунальних послуг не приймає, в добровільному порядку з реєстраційного обліку не знялась, протягом тривалого часу не виконує своїх обовязків квартиронаймача. Реєстрація відповідача [PERSON] в будинку позивача [PERSON] не дає можливості останній реалізувати належне їй право власності. Відповідач [PERSON] прописана у вказаному домоволодінні, але ним не користується. Згідно з ч.1\~ст. 71 ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. \~\~\~\~\~Згідно ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстрації. Так, згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання Статтею 7 цього ж Закону встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семі днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобовязувати реєстраційні органи вчинити ці дії не має потреби. Крім того, відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Разом з тим, задовольняючи позови даної категорії, суди не позбавлені права на визначення порядку його виконання, наданого ст.217 ЦПК України. Використання цього процесуального права, з урахуванням неоднакової судової практики, що склалась, дозволить створити умови для попередження випадків несвоєчасного виконання рішення суду, а отже дозволить виконати вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 04.11.1950 р., відповідно до якої права людини вважаються захищеними лише після повного виконання рішення суду. Невиконання судового рішення є порушенням права особи на суд і стаття 6 Конвенції втрачає свій сенс. Таким чином, задовольняючи позови про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом, суддям доречно використовувати права надані ст.217 ЦПК України, щодо встановлення порядку виконання рішення суду, де вказувати на те, що дане рішення є підставою для зняття особи з реєстрації за місцем мешкання. Враховуючи те, що відповідно до ст.7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, рішення суду по справам даної категорії є безпосередньою підставою зняття з реєстрації особи, яка визнана за рішенням суду такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, реєстраційний орган не вправі відмовити в знятті з реєстрації такої особи з посиланням на те, що суд не зобовязав його вчинити цю дію. Тобто, реєстраційний орган не наділений правом аналізувати рішення суду з точки зору його законності та обґрунтованості. Оскільки відповідач [PERSON] відсутня за місцем реєстрації в будинку по вул. Котовського, 59 в с. Паланка Уманського району Черкаської області понад один рік, то вона повинна бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням за вказаною адресою. Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстрації, тому позовну вимогу про зняття відповідача [PERSON] з реєстраційного обліку у його будинку по вул. Котовського, 59 в с. Паланка Уманського району Черкаської області необхідно залишити без розгляду.

Outcome: partial