Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 22.08.2008 року [PERSON] отримав кредит у сумі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 30.06.2017 року має заборгованість 3419,13 гривень, яка складається з наступного: 1994,59 гривень заборгованість за кредитом, 26783,42 гривень заборгованість по процентах за користування кредитом, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 250,00 гривень штраф (фіксована частина), 1613,29 гривень штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПриватБанк». З наведених підстав просив суд задовольнити позов, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 22.08.2008 року в розмірі 34129,13 гривень. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, відповідно до якої підтримує заявлені позовні вимоги та просить розглянути справу у його відсутність (а.с. 21). Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином згідно ч.5 ст. 76 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду від нього не надходило. Відповідач подав до суду заяву про застосування позовної давності до вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та відмову в задоволенні позову у звязку з пропуском строку позовної давності. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, проаналізувавши надані докази, вважає необхідним відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. Відповідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Суд встановив, що 22.08.2008 року відповідачем підписана заява на отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № 5577 2129 0038 9498 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, в якій вона погодилась, що вказана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку складає між ним і банком договір про надання банківських послуг (а.с. 6-7). Враховуючи те, що відповідачем [PERSON] не оспорювався сам факт отримання ним 22.08.2008 року кредитної картки № 5577 2129 0038 9498 та існування між ним та банком кредитних відносин, які виникли на підставі заяви від 22.08.2008 року, а також користування кредитною карткою в межах строку її дії та наявності заборгованості, суд вважає, що цей факт не підлягає доказуванню в порядку ч.1 ст. 61 ЦПК України. Згідно п. 9.12. Умов та правил надання банківських послуг Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодні із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору він автоматично лонгирується на такий самий строк (а.с. 12). Згідно п. 3.1.3. По закінченню строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше не надійшла письмова заява держателя про закриття карткового рахунку, а також за наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій по картковому рахунку та за виконання інших умов продовження, передбачених Договором (а.с. 12 об.). Судом встановлено, що згідно поданої 22.08.2008 року відповідачем [PERSON] заяви йому була видана картка № 5577 2129 0038 9498, з терміном дії до 03.09. (том 1, а.с. 197). Згідно п. 3.1.1. Умов та правил надання банківських послуг строк дії карти вказаний на лицьовому боці картки (місяць та рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. При цьому, згідно п. 9.4. Умов та правил надання банківських послуг в разі наявності перевитрат платіжного ліміту по картці та непогашення його Клієнтом протягом 6 місяців, картка закривається, послідуюче поновлення дії картки можливо лише після повного погашення заборгованості Клієнтом (а.с. 12). Крім того, згідно п. 9.6. Умов та правил надання банківських послуг за відсутності на картковому рахунку грошових коштів в розмірі достатньому для оплати послуг банку для продовження строку дії картки та при ненадходженні грошових коштів протягом 3 місяців з моменту закінчення строку дії картки, банк стягує комісію за обслуговування рахунку згідно діючих тарифів. При нульовому залишку коштів на неактивному картковому рахунку, останній закривається (а.с. 12). Таким чином на момент закінчення строку дії кредитного договору, обумовленого п. 9.12. Умов та правил надання банківських послуг, а також на момент закінчення строку дії картки, мали місце обставини, передбачені п. 9.4 Умов та правил надання банківських послуг, у звязку з чим строк дії кредитного договору відповідно до п.3.1.3., 9.6. Умов та правил надання банківських послуг не мав продовжуватись. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно п. 6.5., 6.9, 8.6. Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобовязується погашати заборгованість за кредитом та відсотками за користування ним, перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених договором. В разі виникнення заборгованості держатель по картковому рахунку зобовязаний погасити заборгованість протягом 30 днів з моменту її виникнення. За порушення строку платежу за будь-яким грошовим зобовязанням згідно кредитного договору більш ніж на 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 гривень та 5 % від суми позову (а.с. 11). Згідно п.5.4. Умов та правил надання банківських послуг, строк погашення відсотків за кредитом щомісячно за попередній місяць, строк погашення кредиту у повному обсязі не пізніше останнього дня місяця вказаного на платіжній картці (а.с.13). Таким чином, за договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України). При цьому, видана [PERSON] картка № 5577 2129 0038 9498 є карткою миттєвого випуску, строк дії якої відповідно до п. 3.1.4. Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 12 об) продовженню не підлягає. Відповідно до розділу ІІ п. 4.1. Умов та правил надання банківських послуг, зарахування (поповнення) грошових коштів на картковий рахунок виконується за номером картки/рахунку та може здійснюватись шляхом внесення готівкових коштів в касу ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» або перерахування з рахунків в інших банках за допомогою переводу грошових коштів з інших розрахункових або депозитних рахунків фізичної особи або з рахунків інших осіб за їх дорученням у відповідності до вимог діючого законодавства (а.с. 12 об.). Крім того, згідно розділу ІІ п.5.2 Умов та правил надання банківських послуг, погашення кредиту поповнення карткового рахунку держателя, здійснюється шляхом внесення коштів в готівковому або безготівковому порядку та зарахування їх банком на картковий рахунок держателя, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі договору (а.с. 13 об.). Таким чином, суд вважає, що наданий позивачем у якості єдиного доказу існування заборгованості розрахунок не містить передбачених п.п. 4.1. та 5.2. Умов та правил надання банківських послуг належних та допустимих доказів здійснення будь-якого платежу в межах строку позовної давності особисто відповідачем [PERSON] або за його дорученням уповноваженою особою, у звязку з чим суд визнає обґрунтованими висловлені в поданій заяві заперечення відповідача в частині того, що він не користувався кредитною карткою з 2013 року. Крім того, суд враховує аналогічну правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 23.11.2016 року у справі № 6-2104цс16 згідно якої відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, якщо такі дії вчинено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Спеціальну позовну давність для окремих видів вимог, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), згідно ч. 1, п. 1 ч. 2\~ст. 258 ЦК України\~скорочено до одного року. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4\~ст. 267 ЦК України). Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставне майно тощо) (ст. 266 ЦК України). За загальними правилами ст.ст.\~253-255,\~260 ЦК України\~перебіг строку позовної давності починається з наступного календарного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.ч. 1, 5\~ст. 261 ЦК України). Згідно висновків Верховного Суду України про застосування\~ст. 257 ЦК України\~до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, викладених у постанові від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. В обґрунтування факту існування заборгованості позивачем наданий суду лише один документ розрахунок заборгованості по договору № б/н від 22.08.2008 року за період з 2008 по 2017 роки. При цьому, враховуючи обмеження стоку дії договору стоком дії карки миттєвого випуску, суд визнає що позивачем не надані будь-які докази продовження стоку дії даного договору, а також поважності причин не звернення до суду після закінчення строку дії договору та строку дії картки № 5577 2129 0038 9498. Початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Зазначена правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року по справі № 6-116цс13. З урахуванням викладеного на час подання до суду позовної заяви, яка є предметом судового розгляду (16.08.2017 року), закінчився строк позовної давності, встановлений ст. 257 України. З заявою про визнання поважними причини пропуску позовної давності позивач до суду не звернувся. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких обставин, суд вважає законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню письмову заяву відповідача про застосування позовної давності до заявлених позовних вимог (а.с. 30), у звязку з чим відмовляє в задоволенні позову у звязку із застосуванням строку позовної давності. На підставі викладеного, ст.ст. 257, 259, 261, 264, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed