Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

Представник позивача звернувся з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого покликався на те, що згідно кредитного договору № 014-08502-210810 від 21.08.2010р., укладеного між ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ТзОВ «Комерційний Банк «Дельта») та [PERSON], банк надав позичальнику кредитні кошти шляхом відкриття карткового рахунку № [NUMBER], та відкриття відновлювальної відкличної Кредитної лінії на загальну суму 30000грн. На день укладення кредитного договору банк встановлює кредитний ліміт в сумі 2300грн., та самостійно один раз в місяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку Додаткова угода не складається. Позичальник [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 07.07.2015р. його заборгованість по кредиту становить 7226,22грн., з яких: 2269,55грн. - тіло кредиту; 1335,06грн. - прострочене тіло кредиту; 3621,61грн. - відсотки. Просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитом та судові витрати. В судове засідання представник позивача - Духота І.В. не з'явився, однак подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив справу розглядати у його відсутності, не заперечив проти винесення заочного рішення в справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд, враховуючи думку представника позивача, який не заперечив проти вирішення справи за відсутності відповідача, розглянув справу за відсутності останнього та ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, дослідивши які суд вважає наступне. Згідно з вимогами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 21.08.2010р. між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 014-08502-210810, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти шляхом відкриття карткового рахунку № [NUMBER] та відкриття відновлювальної відкличної Кредитної лінії на загальну суму 30000грн., та на день укладення кредитного договору банк встановив кредитний ліміт в сумі 2300грн. Договір діє до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором (а.с.4-5). Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015р. № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015р. запроваджено тимчасову адміністрацію на призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», та рішення № 71 від 08.04.2015р. «Про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015р. № 51», яким тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» запроваджено строком на шість місяці з 03.03.2015р. по 02.09.2015р. (а.с.9,10,11,12). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) зобов'язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Однак, як вбачається з довідки про заборгованість за кредитним договором (а.с.3) [PERSON] порушував графік погашення заборгованості, внаслідок чого кредит вчасно не сплачував, у зв'язку з чим станом на 07.07.2015р. його заборгованість по кредиту становить 7226,22 грн., з яких: 2269,55грн. - тіло кредиту; 1335,06грн. - прострочене тіло кредиту; 3621,61грн. - відсотки. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором відповідачем суду не подано. Відтак, у суду є всі підстави стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором. Судові витрати суд розподілив відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved