Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надані телекомунікаційні послуги в сумі 4471 грн. 36 коп., а також понесені судові витрати у розмірі 1921 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між ПрАТ «МТС Україна», яке з 23.05.2017 року змінило свою назву на ПрАТ «ВФ Україна», та [PERSON] був укладений договір про надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку №1.239583/346604 від 01.12.2000 року. З метою нарахування тривалості і тарифікації розмов та здійснення розрахунків за послуги зв`язку відповідачеві було присвоєно особовий рахунок № [NUMBER] , який з технічних причин, у зв`язку з переходом ПрАТ «ВФ Україна» на нову білінгову систему (автоматизовану систему розрахунків за послуги) було замінено на №295368648019. Відповідно до умов договору та Умов користування мережами мобільного зв`язку, що є невід`ємною частиною зазначеного договору, згоду з якими підтверджено підписом відповідача, відповідач взяв на себе обов`язок своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги та плату за утримання номера в мережі оператора, особисто перевіряти залишок авансового платежу та вносити відповідні платежі за послуги, отримані за договором. Згідно умов договору, відповідач взяв на себе обов`язок своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги та плату за утримання номера в мережі мобільного зв`язку. За наявності авансу рахунки повинні бути сплачені в строк до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим. Так, позивач свої обов`язки за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідні послуги, проте, відповідач не виконав обов`язку щодо оплати отриманих послуг, у зв`язку з чим з 16.12.2016 року виникла заборгованість у розмірі 4471 грн. 36 коп. Між тим, на адресу відповідача 11.04.2017 року позивачем була надіслана претензія №С 295368648019/04 з проханням терміново сплатити суму заборгованості, яка відповідачем була залишена поза увагою, у зв`язку з чим позвивач звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, однак надала до суду письмову заяву пророзгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не подавав. При цьому, надав до суду заяву, в якій просив застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, оскільки вважав, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду із позовом. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, 01.12.2000 року між ПрАТ «МТС Україна», яке було перейменовано в ПрАТ «ВФ Україна», та [PERSON] було укладено договір №1.239583/346604 про надання послуг мобільного зв`язку, відповідно до умов якого відповідач зобов`язався своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги, авансові внески та щомісячну абонентську платню. Відповідно до п. 3.3 договору, рахунки за надані послуги сплачуються в строк до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим. Відповідно до п. 5.2 договору, дія договору припиняється, якщо абонент має несплачені рахунки і не погасив наявну заборгованість протягом одного місяця після направлення йому письмового попередження (а.с.10-11, 17-18). З метою нарахування тривалості і тарифікації розмов та здійснення розрахунків за послуги зв`язку [PERSON] у білінговій системі оператора було присвоєно особовий рахунок № [NUMBER] . Однак, відповідач, у порушення умов договору, не сплатив нарахування за надані послуги, у зв`язку з чим станом на 30.11.2016 року у нього утворилась заборгованість у розмірі 4471 грн. 36 коп. (а.с.14,15,16). У зв`язку із несплатою відповідачем заборгованості, ПАТ «МТС Україна» 11.04.2017 року на адресу відповідача надіслало претензію із проханням терміново сплатити наявну заборгованість у розмірі 4471 грн. 36 коп., яка відповідачем була залишена поза увагою (а.с.7,8,9). Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно із ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до положень ст.ст. 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, і є обов`язковим для виконання сторонами. Стаття 525 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 33 Закону України «Про телекомунікації» споживачі телекомунікаційних послуг зобов`язані виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 63 Закону України «Про телекомунікації» телекомунікаційні послуги, надаються відповідно до законодавства. Умовами надання телекомунікаційних послуг є: 1) укладення договору між оператором, провайдером телекомунікацій і споживачем телекомунікаційних послуг відповідно до основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг, установлених НКРЗ; 2) оплата замовленої споживачем телекомунікаційної послуги. Пунктом 2.4 Договору передбачено, що абонент зобов`язаний своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги, авансові внески та щомісячну абонентську плату по всіх телефонах, зареєстрованих на його особовому рахунку. Отже, обов`язок оплатити фактично надані оператором послуги, якими скористався абонент, покладається на відповідача як умовами укладеного між сторонами договору, так і чинним законодавством. Враховуючи, що відповідачем не сплачена заборгованість за надані телекомунікаційні послуги в добровільному порядку, відтак, грошове зобов`язання своєчасно не виконане, суд уважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч.ч. 2,3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Так, як убачається з матеріалів справи, заборгованість відповідача виникла за період з 01.11.2016 року по 30.11.2016 року. При цьому, згідно умов договору, сплатити рахунок відповідач повинен до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, тобто до 15.12.2016 року. Отже, відлік строку позовної давності починається з 16.12.2016 року. Згідно ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Так, 19.03.2019 року ПрАТ «ВФ України» звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу за вимогою до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги, проте ухвалою суду від 12.04.2019 року ПрАТ «ВФ України» було відмовлено у видачі судового наказу, оскільки з отриманої судом інформації про реєстрацію місця проживання боржника [PERSON] не можливо було встановити зареєстроване місце проживання боржника. Отже, перебіг строку позовної давності переривався зверненням позивача до суду із заявою про видачу судового наказу. При цьому, із даним позовом позивач звернувся до суду 28.12.2019 року, тобто в межах строку позовної давності. Виходячи з викладеного, заява [PERSON] про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із повним задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 1921 грн. (а.с.4,5). На підставі викладеного та

Outcome: approved