Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу, в якому просить стягнути з відповідача 102\~421, 28 грн., в тому числі 2\~800,00 грн. основного боргу, 114,68 грн. проценти за договором, 99\~506,60 грн. пеня за договором, а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 20.06.2016 року відповідач уклала з ТОВ «Служба миттєвого кредитування» кредитний договір №160620-152754 та отримала кредит у розмірі 2800,00 грн. Відповідно п. 3.1. договору [PERSON] зобовязана повернути кредитні кошти, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 1400,00 грн. у строк до 19.07.2016 року. 23.07.2016 р. відповідач сплатила відсотки за користування кредитом в сумі 2038,40 та пролонгувала договір строком до 22.08.2016р., зобовязавшись повернути кредит разом із відсотками у розмірі 4480,00 грн. В порушення умов договору відповідач станом на 03.07.2017 р. не виконує взятих на себе обовязків щодо повернення кредитних коштів в розмірі 2800,00 грн., а також сплати процентів за користування кредитом. Сума заборгованості разом із пенею, враховуючи часткову сплату процентів за договором станом на 03.07.2017 року становить 102421,28 грн., з яких: 2\~800,00 грн. - основного боргу, 114,68 грн. проценти за договором, 99\~506,60 грн. пеня за договором, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. Представник позивача до судового засідання не зявився, надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу за його відсутності та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач також до судового засідання не зявилась, надала заяву, в якій позовні вимоги визнала частково у сумі основного боргу 2800,00 грн. та процентами за договором, суму пені просила зменшити до розміру основного боргу, розглянути справу за її відсутності. Заяв та клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами Цивільного кодексу України. Так, 20.06.2016 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] укладено кредитний договір № 160620-152754, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 2800,00 грн., який зобовязалась повернути до 19.07.2016 року, а також сплатити проценти у розмірі 1400,00 грн. Згідно умов договору, у разі прострочення оплати за кредитом та процентами, відповідач зобовязалась сплатити процент за користування кредитом у сумі 1680,00 грн. Розмір процентів: 2% за кожен день користування кредитом. Дата початку нарахування процентів за користування кредитом 20.06.2016р. При виникненні заборгованості відповідач зобовязана сплатити неустойку у розмірі 2,64% від суми заборгованості починаючи з першого дня заборгованості, на 15-й день 4,02%, на 30-й день 6,67% (а.с. 4,9-13). Факт отримання [PERSON] кредитних коштів у розмірі 2800,00 грн. підтверджується видатковим касовим ордером від 20.06.2016р. та не заперечується відповідачем (а.с. 5). Відповідач не виконала свої зобов'язання за договором і не здійснила повернення кредиту у встановлений ним строк, не сплатила проценти за користування кредитом у зв'язку з чим, станом на 03.07.2017 р. заборгованість відповідача перед ТОВ «Служба миттєвого кредитування», з урахуванням сплачених відсотків у сумі 1565,32 грн. та пені у сумі 473,08 грн., становить 102\~421,28 грн., з яких: 2800,00 грн - сума основного боргу, 114, 68 грн. відсотки, 99\~979,68 грн. пеня, що підтверджується розрахунком заборгованості наданим позивачем (а.с. 14-20). Суд, розглянувши цивільну справу, повно і всебічно з'ясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав. Статтею 526 ЦК України\~визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. ст.\~527,\~530 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлене договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню, у цей строк (термін). Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст.\~1054, ч.2 ст.\~1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Умовами кредитного договору (п.4.2, п.4.4) та Заяви - Анкети передбачено, що за порушення строків повернення кредиту клієнт зобов'язується сплатити Товариству неустойку, у вигляді пені, у відсотках від суми кредиту, розмірі 2,64% від суми заборгованості починаючи з першого дня заборгованості, на 15-й день 4,02%, на 30-й день 6,67% . Відповідно до ч.3 ст.509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Аналізуючи обсяг відповідальності позичальника за порушення умов кредитного договору, визначений розмір неустойки, у вигляді пені, у відсотках від суми кредиту 2,64% від суми заборгованості починаючи з першого дня заборгованості, на 15-й день 4,02%, на 30-й день 6,67%, суд приходить до висновку, що визначений Умовами розмір пені не відповідає засадам розумності та справедливості, оскільки, перш за все, суперечить розміру відсотків за користування кредитом, у співвідношенні з яким відповідно до п. 4.4 Умов здійснюється нарахування пені. З урахуванням ст.2 ЦПК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.12 ЦПК України відносно обов'язку суду сприяти сторонам в здійсненні їхніх прав, застосовуючи положення ч.3 ст.551 ЦК України суд вправі зменшити розмір неустойки (пені) як цивільно-правової відповідальності боржника за умови, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, на чому також акцентує увагу Верховний Суд України в постанові від 03.09.2014 року у справі №6-100цс14. В розумінні ч.3 ст.551 ЦК України істотними обставинами можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Згідно п.27 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з ч.2 ст.625 ЦК України та мають іншу правову природу. В ході судового розгляду встановлено, що розмір\~основного збитку, завданого відповідачем, становить 2914,68грн. (з розрахунку: 2800 грн. тіло кредиту + 114,68 грн. відсотки), в той час як\~заборгованість за пенею, нарахованою за прострочення виконання [PERSON] кредитних зобов'язань станом на 03.07.2017 року складає 99 506, 60 грн. згідно розрахунку (а.с.20). Таким чином, очевидним є те, що заявлений позивачем розмір пені є неспівмірним з розміром основного збитку, завданого відповідачем і не відповідає визначеним п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509, ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам конституційного принципу верховенства права (абз.2 п.3.2 Рішення КСУ від 11.07.2013 року у справі №7-рп/13). Враховуючи встановлену неспівмірність, розмір основного збитку та відсутність доказів звернення позивача з досудовими вимогами до відповідача для погашення ним заборгованості в добровільному порядку, суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин положення ч.3 ст.551 ЦК України та зменшити розмір пені до 2914, 68 грн., що кореспондується з позицією Верховного Суду України, викладеною в постановах від 04.11.2015 року у справі № 6-1120цс15, від 03.09.2014 року у справі № 6-100цс14. Аналізуючи викладене, оцінюючи наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Служба миттєвого кредитування» заборгованості за кредитним договором №\~160620-152754 від 20.06.2016 року належить стягнути 5 829,36 грн., з яких: 2800,00 сума основного боргу, 114,68 грн. проценти за договором, 2914, 68 грн. - пеня. Крім того, на підставі\~ст. 141 ЦПК України\~суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог витрати по сплаті судового збору в розмірі 91 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial