Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Представник позивача ПАТ КБ „Приват Банк [PERSON] подав до Кельменецького районного суду позовну заяву у якій просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ „ПриватБанк заборгованість у розмірі 12368 гривень 76 копійок за кредитним договором СVXRRW03590286 від 30 червня 2008 року, яка складається з наступного: 261 гривня 69 копійок заборгованість за кредитом, 47 копійок заборгованість по процентам за користування кредитом, 11041 гривня 42 копійки пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, штрафи: 500 гривень - фіксована частина та 565 гривень 18 копійок процентна складова. Судові витрати у розмірі 1378 гривень судового збору. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Представник позивача в судове засідання не зявився. В поданій до суду заяві представник позивача просить розглянути справу без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів. Судом досліджені наступні докази: розрахунок заборгованості за договором № CVXRRW03590286 від 30.08.2008 року станом на 24.12.2015 року, копію анкети позичальника [PERSON] , копію заяви [PERSON] від 30.08.2008 року, копію умов надання споживчого кредиту фізичним особам („Розстрочка) (Стандарт). Судом встановлено, що між ЗАТ КБ „ПриватБанк, в подальшому реорганізоване в публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк та відповідачем [PERSON] 30 серпня 2008 року був укладений кредитний договір. Згідно даного договору відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 3035 гривень 20 копійок зі сплатою відсотків у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 283 гривні 64 копійки з кінцевим терміном повернення 29 червня 2009 року. Отже, між позивачем та відповідачем відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов'язання. Згідно даного договору відповідач зобовязався щомісячно сплачувати відповідні платежі за цим договором. Сторонами було визначено щомісячний платіж за договором в сумі 303 гривні 69 копійок. Згідно пункту 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам („Розстрочка) (Стандарт) затверджених головою правління ЗАТ Комерційний банк „ПриватБанк при порушенні позичальником будь якого із зобовязань . передбачених заявою та п.п. 3.2.2 , 3.2.3 даних Умов , Банк має право нарахувати, а Позичальник зобовязується сплатити Банку пеню в розмірі 1,25 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день просрочки, але не менше 1 гривні. Проте, станом на 24.12.2015 року відповідач [PERSON] не виконав свої зобовязання за договором, щодо оплати частки боргу у встановлений договором строк та не повернув позивачу основний борг в сумі 261 гривні 69 копійок, а також прострочив заборгованість по відсотках в сумі 47 копійок. Відповідно до умов договору відповідачу нараховані штрафи: 500 гривень штрафу (фіксована частина), 565 гривень 18 копійок штраф (процентна складова) та пеня за несвоєчасність виконанням зобовязань за договором в сумі 11041 гривня 42 копійки. Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідач в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обовязковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовився від своїх зобовязань за цим договором, порушив свої зобовязання по поверненню суми позики за цим договором. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобовязання якщо він не виконав його у строк встановлений договором. Згідно ч.1. ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Разом з тим, положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка. Відповідач не зявився в судове засідання та не просив суд зменшити розмір неустойки. Таким чином, суд не вважає за можливе зменшити розмір неустойки, нарахованої позивачем. Відповідно до положень ст. ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За правилами ч. 1 ст.\~546\~та ст.\~549 ЦК України\~виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1\~ст. 611 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2\~ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3\~ст. 549 ЦК України). Виходячи з аналізу зазначених статей, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, тобто встановлює певні юридичні наслідки у вигляді обов'язку сплатити певну суму, яка залежить не тільки від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, а й від часу такого невиконання. Тобто, пеня та штраф є різними видами неустойки як засобу юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання. Відповідно до п. 5.3. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (далі - Умови) при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн + 5 % від суми заборгованості. Пеня ж, в свою чергу, відповідно до п. 5.1. вказаних Умов сплачується при порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту у розмірі 1,25 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. Відповідно до п.1 ч. 2\~ст. 258 ЦК України\~позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За правилами\~ст. 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Правова природа пені така, що строк позовної давності щодо її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожень день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Згідно\~ст. 259 ЦК України\~позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути лише скорочена за домовленістю сторін. Згідно до ч.3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Разом з тим, відповідач до суду не зявився і відповідної заяви до суду не подав. У заяві позивальника за підписом відповідача [PERSON] від 30.08.2008 року зазначено що останній ознайомився і згідний з умовами кредитування, які були надані йому в письмовій формі. Відповідач надав свою згоду на те, що ця заява, разом із запропонованими банком умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) , Тарифами, складає між ним та банком кредитно заставний договір. Вказані вище обставини стверджується взаємним зв'язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими. Враховуючи викладене вище суд вважає, що позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк до [PERSON] про стягнення заборгованості слід задовольнити повністю і з відповідача слід стягнути на користь позивача борг в сумі 12368 гривень 76 копійок, в тому числі: основний борг в сумі 261 гривня 69 копійок, заборгованість по відсотках в сумі 47 копійок, штрафи нараховані відповідачу відповідно до умов договору: 500 гривень штрафу (фіксована частина), 565 гривень 18 копійок штраф (процентна складова) та пеня за несвоєчасність виконанням зобовязань за договором в сумі 11041 гривня 42 копійки. Суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 1378 гривень в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору. Враховуючи викладене вище, на підставі ч.1 ст.61 Конституції України, ст. ст. 509,525,526, 549,550,551,553, 554,610 - 612,623,625,629,1046 - 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved