Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Представник позивача ОСББ «Художник» звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути солідарно із відповідачів [PERSON], [PERSON] заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги на користь позивача в розмірі 74534,94 грн., а також судовий збір. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач [PERSON] є власником особового рахунку квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] та відповідач [PERSON] проживають в квартирі і користуються послугами, що надавалися/надаються позивачем. Зазначений будинок перебуває на обслуговуванні та утриманні позивача. В порушення Правил користування приміщеннями житлових будинків та гуртожитків, а також вимог Житлового кодексу України, відповідачі не у повному обсязі сплачують квартирну плату та плату за надані послуги, внаслідок чого мають заборгованість перед позивачем за період з 01.06.2015 р. по 30.04.2018 р. в сумі 55429,91 грн., а також позивачем на суму заборгованості нараховано інфляційні втрати в сумі 18836,40 грн. та 3 % річних в сумі 4271,85 грн. В зв»язку з неналежним виконанням відповідачами своїх забов»язань, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення вказаних сум заборгованості в примусовому порядку. Ухвалою судді від 27.09.2018 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні з повідомленням (викликом) сторін). Від відповідачів відзив на позов та будь-які інші клопотання до суду не надходили. Згідно із частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником особового рахунку квартири [ADDRESS]. Остання, а також її син - відповідач [PERSON] в квартирі зареєстровані та проживають (а.с.16) та доказів зворотному з боку відповідачів суду надано не було. Також встановлено, що будинок [ADDRESS] знаходиться на утриманні та обслуговуванні позивача ОСББ «Художник» Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 р. зі змінами та доповненнями, ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартиронаймачі квартир багатоквартирних будинків зобов'язані щомісяця вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Позивачі - це виконавець послуг. Згідно із п. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, де зокрема в п. 3 зазначено, що цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Норми цивільного права поширюються на всі види зобов'язальних відносин. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається, із наданого стороною позивача розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги, відповідачі перед позивачем мають заборгованість за період з 01.06.2015 року по 30.04.2018 року, що становить суму в розмірі 55429,91 грн., а також нараховані позивачем інфляційні втрати за вказаний період в сумі 18836,40 грн. та 3 % річних в сумі 4271,85 грн. (а.с. 5-13). Частинами 1, 2, 3 та 4 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Жодних доказів, які б спростовували висновки суду відповідачами не надано, в тому числі, не спростовано розміру нарахованої суми заборгованості, а також не подано відповідних заяв про можливість застосування строків позовної давності до позовних вимог, що позбавляє суд можливості самостійно вирішити вказані питання. Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, якими підтверджуються вимоги позивачів підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що від відповідачів відзиву на позовну заяву не надійшло, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно із ст. 141 ЦПК України, на користь позивачів з відповідачів підлягає солідарному стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: approved