Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

Представник позивачів [PERSON] в інтересах [PERSON] та [PERSON] у вересні 2018 року звернувся до суду з позовом про встановлення факту прийняття спадщини та факту належності правовстановлюючого документу. У своїй заяві представник позивачів вказує на те, що 23 квітня 1996 року на випадок своєї смерті [PERSON] зробила розпорядження (заповіт), яким все її майно заповіла [PERSON] та [PERSON]. 27.04.1996 року [PERSON] померла, а після її смерті відкрилася спадщина на все її майно. Відповідно до складеного заповіту спадкоємцями померлої є в рівних частках [PERSON] та [PERSON] Осіб, передбачених ст. 535 ЦК УРСР, які б мали право на обовязкову частку в спадщині, на момент смерті [PERSON] не було. Заяву до нотаріальної контори спадкоємці за заповітом не подавали, оскільки майно, а саме будинковолодіння, яке належало покійній, в с. Першотравневе Пирятинського району Полтавської області, перейшло до них у фактичне володіння та управління. Також, на перешкоді в оформленні спадщини стала помилка в сертифікаті про право на земельну частку (пай), оскільки він був виданий на імя [PERSON]. Враховуючи, що власник земельної ділянки (паю) помер, спадкоємцям не вдалося внести зміни до сертифікату. В квітні 2018 року позивачі звернулися до державного нотаріуса для переоформлення спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON]. Однак їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки документально не встановлений факт прийняття спадщини спадкоємцями шляхом вступу в управління або володіння спадковим майном. Крім цього, в сертифікаті про право на земельну частку (пай) по-батькові померлої спадкодавиці вказано з помилкою. Тому позивачам було рекомендовано звернутися до суду. Спір щодо майна покійної [PERSON] відсутній, оскільки спадкоємці за заповітом спільно прийняли спадщину та спільно нею володіють, інших спадкоємців в заповіті не зазначено, а особи, які б мали обовязкову частку, теж відсутні. У судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив встановити факт прийняття [PERSON] та [PERSON] спадщини, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, після смерті 27.04.1996 року [PERSON] та шести місяців по тому та встановити факт належності [PERSON], яка померла 27.04.1996 року, сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0072682 від 19.08.1996 року, загальною площею 2,31 умовних кадастрових гектари на території Сасинівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, яка належала ВАТ «Пирятинська птахофабрика», виданого на ім'я [PERSON] на підставі розпорядження Пирятинської райдержадміністрації від 19.07.1996 року № 209 та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 872 від 19.08.1996 року. Пояснив, що після смерті [PERSON] позивачі здійснювали догляд за будинком померлої, підтримували його в належному стані та обробляли присадибну земельну ділянку, таким чином вступили у володіння та управління спадковим майном. Представник відповідача- Сасинівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, [PERSON] у судовому засіданні не заперечував факту прийняття позивачами спадщини шляхом вступу в управління спадковим майном, позов не визнав, пояснивши, що позиція територіальної громади базується на тому, що невитребувані земельні паї повинні перейти у власність громади, щоб місцевий бюджет наповнювався коштами від передачі землі в оренду. При прийнятті рішення поклався на справедливе та законне рішення суду. При цьому зазначив, що позивачі мали достатньо часу, щоб прийняти спадщину після смерті померлої [PERSON], а до суду звернулися через 20 років після відкриття спадщини. У судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] надали пояснення про те, що вони знали померлу [PERSON], яка проживала в [INFO] та працювала на місцевій птахофабриці. Потягом життя останньої та після смерті, її прийомні діти (позивачі у справі) приїздили саджати город, доглядати за будинком померлої. Така особа як [PERSON] на території Сасинівської сільської ради не проживала. Також свідок [PERSON] (начальник земельного відділу, де зберігалися списки пайовиків ВАТ «Пирятинська птахофабрика») пояснила, що у сертифікаті на земельну частку (пай), що виданий на імя померлої, була виявлена помилка при написанні по-батькові [PERSON] ( записано Степанівна) - власника земельної частки (паю). У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Статтями\~12,\~81 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд, заслухавши пояснення представника позивачів, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що вимоги представника позивачів підлягають частковому задоволенню. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини: 23 квітня 1996 року на випадок своєї смерті [PERSON] зробила розпорядження (заповіт), яким все її майно заповіла позивачам [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). 27.04.1996 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.11). Унаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай), площею 2,31 умовних кадастрових гектарів по ВАТ «Пирятинська птахофабрика», розташованої на території Сасинівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, про що після смерті померлої був виданий сертифікат на земельну частку (пай) серії ПЛ №0072689 від 19.08.1996 року. Сертифікат виданий на імя [PERSON] на підставі розпорядження Пирятинської райдержадміністрації №209 від 19.07.1996, та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 872 від 19.08.1996 року. Державний акт на право власності на земельну ділянку на ім'я [PERSON] не виготовлявся (а.с.13). Крім того, згідно даних погосподарської книги за 1996 рік №10 [PERSON], [INFO], належав на праві власності також будинок з господарськими спорудами у с. Першотравневе Пирятинського району по вул. Перемоги, 35 (а.с.16). За матеріалами спадкової справи спадщину за законом після смерті [PERSON] прийняла її донька [PERSON] (а.с.78) та отримала свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна (компенсаційні виплати, належні померлій на підставі довідки Полтавського обласного представництва Українського національного фонду «Взаєморозуміння і примирення»)(а.с.81,82). Згідно\~ст.524\~ЦК УРСР (\~в ред.1963\~року), який діяв на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не замінено заповітом. Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Спадкоємцем першої черги за законом на майно померлої [PERSON] є її рідна донька [PERSON], яка померла 24 січня 2003 року (а.с.66). Спадкоємцями [PERSON] за заповітом є прийомні діти померлої - [PERSON] та [PERSON] (а.с.9,10). Згідно довідки виконавчого комітету Сасинівської сільської ради від 25.10.2017 №854, [PERSON], [INFO], на час її смерті 26.04.1996 була зареєстрована у [INFO] одна (а.с.15). Позивачі прийняли спадщину [PERSON], фактично вступивши в управління спадковим майном, зокрема шляхом користування будинком померлої у с. Першотравневе Пирятинського району по вул. Перемоги, 35. Згідно\~ст. 549 ЦК УРСР 1963 року\~спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори спадкоємці за заповітом не подали, вважаючи, що фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, у відповідності до\~ст. 549 ЦК УРСР. \~ \~ \~ \~ [PERSON]\~та [PERSON]\~звернулися 05.04.2018\~року \~до Пирятинської\~державної нотаріальної\~контори \~із заявою\~ про\~видачу свідоцтва\~про право\~на спадщину\~після померлої\~[PERSON],\~проте отримали\~відмову у\~зв'язку\~з тим,\~що позивачі\~пропустили строк\~подачі заяви\~про прийняття\~спадщини,\~а факт\~вступу в\~управління та\~володіння спадковим\~майном документально\~ не\~підтвердили (а.с.5). У зв'язку з цим, необхідно встановити юридичний факт прийняття спадщини позивачами шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті [PERSON] Інакше, як у судовому засіданні, факт прийняття позивачами спадщини після смерті [PERSON], встановити неможливо. Відповідно до ч.2 \~ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт прийняття спадщини позивачами після смерті [PERSON] підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами в їх сукупності, а також поясненнями допитаних в ході судового розгляду свідків. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що факт, який просять встановити позивачі, є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення майнових прав позивачів. Чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення. \~ \~ \~ Заслухавши пояснення представника позивачів, представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що оскільки у судовому засіданні дослідженими доказами по справі підтверджується той факт, що [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] позовна заява в частині встановлення факту прийняття спадщини підлягає задоволенню. В частині вимог про встановлення факту належності правовстановлюючого документу суд зазначає наступне. Позивачі не можуть оформити належним чином своє право на спадкове майно, оскільки була допущена помилка у виданому на імя [PERSON] сертифікаті про право на земельну частку (пай) - при написанні по-батькові власника паю указано «Степанівна», замість вірного «Савівна» (а.с.5). Відповідно до п 6 ч.1\~ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Разом з тим судом установлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай), площею 2,31 умовних кадастрових гектарів по ВАТ «Пирятинська птахофабрика», розташованої на території Сасинівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, серії ПЛ №0072689, був виданий на імя [PERSON] 19.08.1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 872 від 19.08.1996 року тобто після смерті [PERSON]. Розпорядження Пирятинської райдержадміністрації №209 від 19.07.1996, відповідно до якого виданий указаний сертифікат, також винесено вже після смерті [PERSON] Крім того, оригінал указаного сертифіката втрачений та кому саме він був виданий судом не встановлено. Належність документу особі означає перебування його у власності чи розпорядженні такої особи, а факту перебування сертифікату у розпорядженні померлої [PERSON] суд не встановив. Тому у задоволенні вимог про встановлення факту належності [PERSON] втраченого сертифікату, виданого на імя [PERSON], слід відмовити. Суд зазначає, що спадкоємці померлої можуть захистити своє право на спадщину у виді права на земельну частку (пай) у інший спосіб, шляхом визнання у судовому порядку права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає до часткового задоволення, то з відповідача на користь позивача [PERSON]С необхідно стягнути понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 352,40 грн.

Outcome: partial