Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить солідарно стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 27858 грн. 13 коп., із них: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.03.2018 року по 30.06.2021 року у розмірі 15680,54 грн., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.03.2018 року по 30.06.2021 року у розмірі 8635,36 грн., інфляційні витрати - 2593 грн. 66 коп., та 3% річних від простроченої суми - 948,57 грн., та стягнути судовий збір в розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилалась на наступне. Відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку № [NUMBER] . Відповідачі не виконують свої зобов`язання щодо оплати наданих послуг. У підсумку за відповідачами утворилась заборгованість в розмірі 27858 грн. 13 коп. з урахуванням ч.2 ст. 625 ЦК України. Відповідачі своїм правом на подання відзиву не скористались. Представник позивача КП «ХВК» Івченко К.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , який є одночасно представником відповідача [PERSON] в судовому засіданні вказали, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки між позивачем та відповідачем не існує договірних зобов`язань, та вони сплачують кошти за надані послуги відповідно до показань лічильника, та ХМР завищені норми споживання води. 06.09.2021 року до Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява, та розподілена судді Зуб Г.А. 26.09.2021 року судом здійснено електронний запит з Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування відповідачів, відповідь на який надано до суду 26.09.2021. Ухвалою судді від 29.09.2021 було прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що відповідачі є споживачами послуг централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку № [NUMBER] , який відкрито на ім`я [PERSON] . Наявними у справі доказами встановлено, що між позивачем та відповідачами фактично склалися правовідносини з приводу надання послуг по водовідведенню та водопостачанню в будинку, де знаходиться квартира відповідачів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (пункт 45)). Так, ч. 2 ст. 625 ЦК України, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15). З огляду на те, що відповідачі прострочили виконання грошового зобов`язання, вони на вимогу позивача повинна сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми. Згідно наданих позивачем розрахунків, відповідачам нарахована заборгованість у загальному розмірі 27858 грн. 13 коп., із них: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.03.2018 року по 30.06.2021 року у розмірі 15680,54 грн., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.03.2018 року по 30.06.2021 року у розмірі 8635,36 грн., інфляційні витрати - 2593 грн. 66 коп., та 3% річних від простроченої суми - 948,57 грн. Відповідачами вказаний розрахунок заборгованості спростований не був. Згідно вимог п. 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 від 24.06.2004 р., споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У Правилах надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», установлено, що договір про надання послуг укладається між виконавцем послуг і споживачем. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, у постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17 (провадження № 61-63св18), а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» № 2918 від 10.01.2002 р. споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Несплата боргу призводить до погіршення стану комунальних мереж централізованого водопостачання та водовідведення, погіршує можливості щодо забезпечення екологічного добробуту міста і негативно впливає на впровадження природоохоронних заходів. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Суд враховує, що заявлений позивачем період стягнення заборгованості перевищує строки позовної давності, однак відповідачі не заявляли в судовому засіданні клопотання про застосування строків позовної давності по справі, яка може бути застосована лише за заявою сторони у спорі. Що стосується тверджень відповідачів щодо сплати наданих послуг за показаннями лічильника, то слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Законом України від 09 листопада 2017року №2189 VIІI «Про житлово-комунальні послуги» ( далі - Закону № 2189 VIIІ) визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Послуги з централізованого водопостачання та водовідведення віднесено до комунальних. Споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово - комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором (стаття 9 Закону № 2189 VIIІ). Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг регламентується Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630). Відповідно до пункту 20 Правил № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання централізованого постачання холодної води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства (пункт 21 Правил № 630). У пункті 10 Правил № 630 вказано, що справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 16 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Плата за послуги з водопостачання споживачем, у будинку якого встановлений засіб обліку холодної води, вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення (абзац п`ятий пункту 16 Правил № 630). Разом з тим, відповідно до статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповіркові інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади у сфері метрології. Підприємства, організації та фізичні особи зобов`язані своєчасно (з урахуванням установлених мiжповiрочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повiрку. Порядок подання фізичними особами, що не є суб`єктами підприємницької діяльності, власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов`язані з повіркою, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що за наявності у квартирі обліку холодної води оплата за надані послуги здійснюється згідно з показаннями такого засобу, за винятком випадку виявлення його несправності, що не підлягає усуненню. Непроведення виконавцем періодичної повірки засобу обліку води не є підставою для неврахування його показників, так як забезпечення проведення повірки є обов`язком виконавця послуг і невиконання ним такого обов`язку не повинно мати негативних наслідків для споживача. За приписами ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. ч. 2,3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Належних доказів факту встановлення лічильника води у квартирі відповідачів надано до суду не було, як і доказів оскарження рішення щодо встановлених нормативів нарахування плати на одну особу за надані послуги позивача без показань лічильника. Таким чином, суд задовольняє позов, та стягує солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за послуги централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 27858 грн. 13 коп., що складається з наступного: 15680 грн. 54 коп. - за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.03.2018 по 30.06.2021; 8635 грн. 36 коп. - за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.03.2018 року по 30.06.2021 року; 2593 грн. 66 коп. - інфляційні витрати; три проценти річних від простроченої суми - 948 грн. 57 коп. У відповідності до ст. 141 ч.1 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати в розмірі 2270 грн. 00 коп., тобто по 756 грн. 67 коп. з кожного.

Outcome: approved