Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

представник позивача та позивач зменшили позовні вимоги та просять суд позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні до малолітньої доньки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що [INFO] році в Київській області, Кагарлицькому pайоні, с. Слобода, у громадянському шлюбі [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO] (її рідний брат) народилася [PERSON]. Офіційно батьки зареєстрували шлюб 24 липня 2014 р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної службі Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області. Уже на той час батько та мати були залежні від алкоголю. Піклувалася та доглядала за дитиною в основному бабуся - [PERSON], яка померла у 2013 році. Після смерті бабусі батьки [PERSON] увійшли в затяжний запій, і за дитиною догляд припинився. Батько [PERSON] - [PERSON] звернувся до місцевої сільської ради з проханням відправити доньку на примусове лікування в спеціальний заклад. У кінці жовтня 2013 року, батька та матір відправили на примусове лікування у обласний наркологічний диспансер в смт. Глеваха. Дитина знаходилася у [PERSON] Рекомендований курс лікування вони не пройшли. 19 листопада 2013 року були вже вдома. Сім'я перебувала під наглядом робітників сільської ради. Батько з того часу вживати алкоголь перестав. У матері через два місяці стався рецидив. І запої проходили час від часу на постійній основі. Стала вести ще більш розгульний спосіб життя, поки чоловік був на роботі в нічну зміну, вона приводила додому друзів по інтересам та коханця. В будинку, де проживала малолітня дитина, ці люди курили та розпивали спиртні напої. В садочок дитину майже не водили. А якщо мама і приводила, то в стані алкогольного сп'яніння і з примусу чоловіка. Її брат, [PERSON], батько [PERSON], звертався до неї за допомогою, щоб вона приїхала та допомогла йому з вихованням дитини. Переїжджати вона відмовилась, тому що не могла покинути свої обов'язки перед своєю сім'єю і роботу. У січні 2015 року [PERSON] помер від запалення легень. Його дружина - [PERSON] не звернула уваги на те, що чоловік хворий, та не надала йому першу допомогу - не викликала швидку, не звернулася до лікарні, навіть не поміряла температуру. Оскільки була весь час в алкогольному сп'янінні. Після смерті [PERSON] сільська рада висунула попередження про те, якщо не перестане пити, то будуть ставити питання про позбавлення батьківських прав. Зі свого боку, вона, [PERSON] запропонувала свою допомогу [PERSON] - підтримати душевно, матеріально, зробити кімнату для дитини, зробити там ремонт, щоб вона готувалася уже до школи, та мала власний простір для саморозвитку. Вона повірила в те, що горе може змінити людину, задуматись про свої вчинки та дати сил покращити своє життя. І її наміри були такі, щоб допомогти їй і дитині справитись з цим. Вона стала приїжджати у свої вихідні від роботи дні. Та самим основним заняттям її стало те, що вона проганяла її друзів по інтересам з будинку, тому що вони приносили спиртні напої, розпивали їх, курили, розмовляли нецензурною мовою в будинку, де знаходилася малолітня дитина. Одного разу [PERSON] зателефонувала їй, та сказала, щоб вона не приїжджала більше ніколи. Це її будинок, вона там господарка, а вона там ніхто. А якщо приїду, то вона не пустить на поріг. Хоча вона виросла в цьому будинку, але їздити вона перестала. Вона стала підтримувати зв'язок із сільською радою. Цікавилась життям своєї племінниці та невістки. Компаній в будинку стало ще більше, майно чоловіка стали красти, дитина ходила голодна, до сусідів мати її перестала пускати, в садочок водити перестала, основними друзями дитини були собаки, де вона з ними гралася днями. Друзі матері могли взяти дитину, посадити в мотоцикл чи машину, та повезти кудись в гості, без мами. Мама в цей час лежала в алкогольному сп'янінні та навіть не знала, де її дитина. [PERSON] пішла в школу, і з 1 по 9 вересня дитину привели до школи два рази. В серпні 2015 року, вона звернулася до Кагарлицької районної служби захисту дітей та молоді з проханням прийняти міри. Було прийняте рішення виконкому Слобідської сільської ради від 02.09.2015 р. «Про належне виконання батьківських обов'язків [PERSON].», де було вирішено: направити на лікування від алкогольної залежності гр. [PERSON] з 09.09.2015 р., а дочку, [PERSON], на період лікування передати під опіку рідної тітки, [PERSON], 1980 р. Курс стаціонарного лікування було розраховано на 3 місяці, але [PERSON] пройшла лікування лише 2 тижні. За весь цей час вона жодного разу не поцікавилась дочкою, не телефонувала. Зацікавленості дитиною не проявляє, участі у вихованні не приймає, матеріально не забезпечує. Її племінниця, [PERSON], проживає зараз з нею з 9 вересня 2015 р., влаштована в школу, записана на додаткові заняття з хореографії, англійської мови, займається з логопедом та психологом. Забезпечена всіма необхідними шкільними приналежностями. У неї є окрема кімната. В квартирі є всі необхідні умови для проживання дитини. Вона оточена увагою та ласкою. Про маму згадує не так часто, як батька. За мамою сумує, але до неї повертатись не хоче - боїться, що знову залишиться напризволяще через материну пристрасть до алкоголю. Мама іноді телефонує до дитини, та бажання приїхати і провідати не проявила. 19 листопада було день народження у [PERSON], вона не подбала про те, щоб дитині прислати подарунок. Хоч якось проявити увагу та любов до своєї дочки. На вихідні дні 21-22 листопада вони вдвох їздили до її тьоті [PERSON] 1961 р.н, яка активно приймає участь у вихованні дитини, кожен вечір телефонує, цікавиться життям та самопочуттям дитини, допомагає продуктами. Проживає в [ADDRESS], в 3 км від с. Слобода, де проживає мама [PERSON], проте [PERSON] категорично відмовилась їхати до мами, коли їй декілька разів запропонували. На даний час відповідач перебуває під наглядом сільської та опікунської ради і влаштувалася по їх вимозі на роботу в Кагарлицький харчовий комбінат, робітницею з 26.10.2015 р. Курс реабілітації після лікування не проходила. Особистого бажання пройти весь повний запропонований курс лікування не проявила. Зараз вона тримається лише із-за того, щоб повернути дитину. А коли все стане на свої місця, не виключено, що знову станеться рецидив. Проживає вона зараз з одруженим чоловіком - [PERSON] [INFO], який теж алкозалежний та на даний час у запої. Згідно статті 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Також, враховуючи генетичне успадкування алкогольної залежності від обох батьків, життєві обставини, відношення та методи виховання дитини, вона має вагомі побоювання, що ця дитина виросте хронічним алкоголіком. Її мета - докласти усіх зусиль, щоб дитина виросла здоровою та гідною особистістю. Вона вважає, що на цю дитину треба звернути особливу увагу та прийняти всі міри, щоб вона виросла без психічних травм та не допустити раннього дитячого алкоголізму і наркоманії. Вважає, що на даний момент, мати не може виховувати свою дочку, оскільки алкоголь уже зруйнував частину особистості та деградація прогресує. Щоб відновити себе як особистість, необхідний не один чи два місяці. А набагато більше, і не тільки своїми силами. Змінити оточення, навіть і переїхати. Пройти повний курс лікування, пройти курс реабілітації з психотерапією. Тільки тоді можна повертати дитину матері. Згідно ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися зсупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ... ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами. Ухилення матері від виконання своїх обов'язків в даному випадку має місце, оскільки вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини Враховуючи те, що відповідач по справі жодним чином не була позбавлена інформації стосовно місця перебування її та перебування дитини, а з її боку ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з мамою та прийманні її участі у вихованні дитини, вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов'язки, покладені на неї законом. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має, в тому числі опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена завчасно, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, телефонограма та розписки про отримання судової повістки, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, а тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Представник третьої особи в особі служба у справах дітей Кагарлицької районної державної адміністрації Київської області зменшені позовні вимоги позивача визнає та не заперечує проти їх задоволення, при цьому надавши свій висновок. Представник третьої особи в особі орган опіки та піклування Слобідської сільської ради Кагарлицького району Київської області зменшені позовні вимоги позивача визнають та просять їх задовольнити, оскільки для цього існують всі підстави. Суд, вислухавши представника позивача, позивача, представників третіх осіб, вивчивши матеріали справи, вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти яких не заперечує ні представник позивача, ні позивач та зменшені позовні вимоги позивача задовольнити. В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. У силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. [INFO] року народилася [PERSON], в свідоцтві про народження дитини батьками значаться - в графі мама - [PERSON], а в графі батько - [PERSON] (а.с. 12). 24 липня 2014 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 110. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 13). Після його смерті малолітня дочка проживала з матір'ю - [PERSON]. Згідно з ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як розяснив Пленуму Верховного Суду України в п.16 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. В судовому засіданні встановлено, підтверджується матеріалами справи, що відповідачка не приділяє уваги фізичному та духовному розвитку, матеріальному забезпеченню своєї дитини, не забезпечує рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»: «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Крім того, у відповідності до висновку служби у справах дітей та сім'ї Кагарлицької районної державної адміністрації № 21-09-009від 04.01.2016 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дочки [PERSON], [INFO], де встановлено, що мати зловживає алкогольними напоями, самоусунулася від виховання дочки, внаслідок чого [PERSON] з 08.09.2015 року проживала із своєю дядиною [PERSON] у м. Черкаси, навчалася у Черкаській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 8. Відповідно рішення комісії з питань захисту прав дитини від 04.06.2015 року № 6 [PERSON] рекомендовано пролікуватися від алкоголізму, влаштуватися на роботу та попереджено про можливість позбавлення батьківських прав відносно дочки. [PERSON] рекомендацій по повному лікуванні не виконала, але станом на 19 листопада 2015 року працевлаштувалася по договору в Кагарлицькому харчовому комбінаті і працювала там з 20.10.2015 року. Беручи до уваги ухилення від виконання батьківських обов'язків громадянкою [PERSON] та встановлення у судовому засіданні фактів вживання нею алкогольних напоїв, служба у справах дітей та сім'ї Кагарлицької районної державної адміністрації вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO] (а.с. 54 - 55). Згідно висновку органу опіки та піклування Слобідської сільської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], орган опіки та піклування Слобідської сільської ради, вивчивши питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] р. н. щодо дитини [PERSON], [INFO] р. н., було встановлено, що мати зловживає алкогольними напоями, вихованням дитини не займається, веде аморальний спосіб життя, працювати не виявляє бажання. [PERSON] тричі лікувалася від алкогольної залежності, але без позитивних результатів Неодноразово питання «Про належне виконання батьківських обов'язків [PERSON] стосовно доньки [PERSON].» розглядалося на засіданнях виконавчого комітету Слобідської сільської ради та засіданнях комісії з питань захисту прав дитини Слобідської сільської ради. На більшість засідань мати не з'являлася . 04.06.2015р. була запрошена на засідання комісії з питань прав захисту дитини Кагарлицької РДА з питання «Про розгляд звернення районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді стосовно сім'ї [PERSON] з метою вирішення питання належного виконання батьками батьківських обов'язків відносно дитини [PERSON].». Відповідно рішень цих засідань [PERSON] було рекомендовано пролікуватися від алкоголізму , влаштуватися на роботу та попереджено про можливість позбавлення батьківських прав відносно малолітньої доньки. Після останнього лікування (09.09.2015р. - 01.10.2015р.) [PERSON] влаштувалася на роботу по договору з 20.10.2015 року в ТОВ «Кагарлицький харчовий комбінат» с. Слобода робітницею. За довідкою із сільської ради про працевлаштування та довідкою Кагарлицької ЦРЛ про лікування від алкоголізму служба у справах дітей дала дозвіл матері повернути дитину в сім'ю. [PERSON] ще раз було попереджено про можливість позбавлення батьківських прав, якщо виявляться факти зловживання спиртними напоями. Після повернення дитини в сім'ю (02.12.2015 року) мати виконувала батьківські обов'язки щодо виховання та навчання доньки. Але з 25.12.2015 р. і по даний час [PERSON] знову не працює. Зі слів колег по роботі, [PERSON] на роботу не з'явилася без поважних причин та пояснень. Зі слів родичів га фахівця із соціальної роботи [PERSON], [PERSON] почала знову вживати алкогольні напої вихованням [PERSON] перестала займатися. 28.12.2015 року [PERSON] було запрошено на засідання виконавчого комітету щодо належного виконання нею батьківських обов'язків відносно малолітньої доньки. [PERSON] з'явилася на виконком в нетверезому стані в супроводі рідного брата [PERSON], 1979 р. н. Брат підтвердив, що [PERSON] вживала спиртні напої. 11.01.2016 р. (перший день після канікул) поступило повідомлення від вчительки [PERSON] [PERSON] про те, що учениця до школи не з'явилася. На телефонні дзвінки вчительки та фахівця із соціальної роботи [PERSON] [PERSON] не відповідала. Того ж дня комісія у складі чотирьох осіб відвідала сім'ю та виявила, що і мати, і донька відсутні за місцем проживання. Відразу ж комісія відвідала родичів [PERSON] . та знайомих, які повідомили, що матір та доньку не бачили протягом трьох - п'яти днів. Після цього сільський голова повідомив у Кагарлицький ВП про відсутність [PERSON] та її доньки [PERSON] за місцем проживання. Працівники поліції відшукали матір та доньку в [ADDRESS] , в будинку чергового співмешканця. Дитину передано дядині [PERSON], 1978 р. н., де дівчинка перебувала раніше. Беручи до уваги те, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків, вживає спиртні напої, працювати не виявляє бажання, веде аморальний спосіб життя, орган опіки та піклування Слобідської сільської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO] р. н. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, суд погоджується із підставою щодо позбавлення відповідача батьківських прав, яка зазначена позивачем, а саме: ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки, відповідач ухиляється від виконання обовязку по вихованню дочки, тому [PERSON] належить позбавити батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. Окрім того, згідно ст. 7 Закону України «Про судовий збір» в редакції від 01.09.2015 року, коли позивач зменшив позовні вимоги, то сплачений судовий збір повертається, тому суд повертає позивач сплачений судовий збі в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі СК України,

Outcome: approved