Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

Представник позивачів адвокат Кисельова О.М., звернулася до суду з позовом до Мангушської селищної ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування та просить суд визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частки житлового будинку [ADDRESS] , як за спадкоємцем першої черги після померлого [INFO] батька [PERSON] та померлої [INFO] матері [PERSON] , а також визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частку житлового будинку [ADDRESS] , як за спадкоємцем першої черги після померлого [INFO] батька [PERSON] , мотивуючи позовні вимоги наступним. Позивачі по справі є рідним братом та сестрою, а їх батьками є [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер батько позивачів [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку у [ADDRESS] ). 18.04.1989 за заявою спадкоємців про прийняття спадщини після померлого [PERSON] Мангушською (раніше Першотравневою) державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 57. [INFO] померла мати позивачів [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частки вказаного житлового будинку, яку вона успадкувала після смерті чоловіка, однак свідоцтво про право на спадщину не отримала. Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, спадщину прийняв позивач [PERSON] , так як на момент відкриття спадщини мешкав з нею за однією адресою, інших спадкоємців, що прийняли спадщину не має. У кінці 2020 року позивачі звернулися до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок. Проте, переглянувши надані документи нотаріус повідомила про те що, спадкова справа після смерті їх батька у 2001 році була передана у нотаріальний архів м. Донецька на постійне зберігання. Нині ця територія тимчасово окупована та не контролюється Україною, тому витребувати спадкову справу неможливо, так само як і видати спадок, так як свідоцтво про право на спадщину видається тільки у межах спадкової справи, а не поза нею, та при встановленні кола спадкоємців. Крім того, з`ясувалося, що правовстановлюючий документ на будинок також відсутній. На підставі вищевикладеного нотаріусом були видані відповідні постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Не маючи іншої можливості захистити свої майнові права, позивачі через свого представника були змушені звернутися до суду із даним позовом. Позивачі в судове засідання не з`явилися, їх представником Кисельовою О.М. до суду надано заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Представник відповідача Мангушської селищної ради в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від 25.01.2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від 15.02.2021 року справу призначено до судового розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є рідним братом та сестрою, а їх батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується їх свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 13.12.1963 (а.с.9), серії [NUMBER] від 23.11.1972 (а.с.10) та свідоцтвом про укладення шлюбу позивача [PERSON] серії [NUMBER] від15.02.1992 (а.с.10). [INFO] помер батько позивачів [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 06.10.2020 року Мангушським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 26 (а.с.11). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку у [ADDRESS] , адресу якого пізніше було змінено на [ADDRESS] , відповідно до довідки виконавчого комітету Урзуфської сільської ради № 1010 від 07.10.2020 (а.с.18). 18.04.1989 Мангушською (Першотравневою) державною нотаріальною конторою за заявою спадкоємців була заведена спадкова справа № 57, однак свідоцтва про право власності на спадщину не видавалися, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру №62023836 від 12.10.2020 (а.с.13). Відповідно до довідки виконавчого комітету Урзуфської сільської ради № 1009 від 07.10.2020 (а.с.17), [PERSON] , померлий [INFO] , на момент смерті проживав у [ADDRESS] ) разом із [PERSON] (дружиною), [PERSON] (сином), [PERSON] (невісткою), [PERSON] (онуком) та [PERSON] (дочкою). [INFO] померла мати позивачів [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04.10.2002 року виконкомом Урзуфської сільської ради, актовий запис № 39 (а.с.12). Після її смерті також відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частки житлового будинку у [ADDRESS] , проте спадкова справа не заводилась, оскільки позивач [PERSON] вважав себе таким, що прийняв спадщину, так як на момент відкриття спадщини мешкав з померлою за однією адресою (а.с.24). З метою оформлення спадкових прав позивачів, їх представник звернулася до Мангушської державної нотаріальної контори, проте нотаріусом було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №22/02-31 від 21.01.2021, мотивовану тим, що заведена до майна померлого [PERSON] спадкова справа № 57/1989 вважається закінченою та передана для зберігання до Донецького обласного нотаріального архіву, доступ до якої на даний час відсутній. У спадкоємців на час звернення до нотаріуса також були відсутні документи, що підтверджують право власності на будинок, а тому нотаріус позбавлена можливості видати свідоцтва про право на спадщину (а.с.22-23). За запитом суду у КП «Мангушське бюро технічної інвентаризації» було витребувано копію архівної інвентаризаційної справи стосовно житлового будинку [ADDRESS] , з якої встановлено, що вказаний житловий будинок згідно свідоцтва № [NUMBER] про право особистої власності на будівлю від 20.12.1988 належить [PERSON] (а.с.45). Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, який набрав чинності 01 січня 2004 року, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Таким чином, до цивільних відносин, що виникли до набрання чинності ЦК України, тобто до 01 січня 2004 року, застосовуються положення законодавства, яке діяло на момент виникнення правовідносин. Згідно до ч.1 ст.524 ЦК УРСР (1963р.) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Спадкоємцями можуть бути особи, які були живими на час смерті спадкодавця. Для набуття спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв, а прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.548 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав нотаріальному органу по місцю відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Окрім цього, відповідно до статей 529, 530 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно п.7 глави 7 та глави 9 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» нотаріальні дії вчиняються тільки на підставі оригіналів документів, які були втрачені, і ця обставина перешкоджає позивачу вирішити подальшу долю спадкового майна та належним чином оформити право встановлювальні документи, а також вільно володіти, розпоряджатися та користуватися спадщиною, залишеної після смерті чоловіка та сина. Згідно вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, особа має право звернутися у суд з позовом про визнання права власності: 1)якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами; 2)у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи позивачами було обґрунтовано доведені ті обставини, на які вони посилалися як на підстави своїх вимог. Враховуючи, що позивачі як спадкоємці першої черги мають право на спадкування вищезазначеного майна, суд вважає доведеними та законними вимоги [PERSON] та [PERSON] про визнання за ними права власності в порядку спадкування на житловий будинок.

Outcome: approved