Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідно до кредитного Договору № б/н від 21.07.2008 року, укладеного між сторонами, позивач надав відповідачеві кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач порушив умови договору, не здійснюючи своєчасно погашення платежів та відсотків, тому станом на 11.10.2020 року виникла заборгованість на суму 50 062, 36 грн (що складається із заборгованості за тілом кредита - 50 062,36 грн, в тому числі заборгованості за простроченим тілом кредиту - 50 062, 36 грн), яку просив стягнути на користь позивача, а також просив стягнути судовий збір у розмірі 2102 грн. Ухвалою суду від 05.03.2021 р. відкрито провадження у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність обставин, на яких вони ґрунтуються, нормам матеріального права, що підлягають застосуванню у даному випадку до правовідносин, що виникли між сторонами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. За вимогами ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. З позовної заяви судом встановлено, що 21.07.2008 року між сторонами у справі укладено Договір № б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків, нарахованих на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов договору, позичальник зобов`язався повернути кредит частинами у розмірах та у строки повернення кредиту, зазначеними у кредитному договорі, та сплачувати відсотки за користування кредитом. Кредитний договір між сторонами було укладено в спосіб подання письмової згоди відповідача на надання відповідної платіжної картки, видачі позивачем відповідачеві такої картки, та ознайомлення відповідача з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачеві обумовлену суму кредитних коштів шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. У порушення умов вказаного кредитного договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, прострочив строки повернення кредиту, внаслідок чого станом на 11.10.2020 року утворилася заборгованість в розмірі 50 062,36 грн. Відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі, зазначивши про це в поданій до суду заяві. Суд не має сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, оскільки відповідачем було подано заяву самостійно, без стороннього впливу. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами існують кредитні зобов`язання, відповідачем порушені умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 50 062, 36 грн, яку відповідач визнав та не оспорював її розміру, тому суд вважає підтвердженими зазначені позивачем обставини. Згідно зі ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.ст. 610, 611 ЦК України у разі неналежного виконання зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором. Стаття 625 ЦК України передбачає обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. На підставі викладеного суд вважає позовні вимоги обгрунтованими, тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 2102 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved