Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні електромережі» (далі ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», позивач) в особі свого представника Годятської А.В., звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі - споживач, відповідач), в якому просив стягнути з останнього на користь ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» заборгованість за використану електричну енергію в розмірі 14 277 грн. 60 коп. та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування позову посилавсь на те, що позивач є правонаступником майна, прав та обов`язків Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» з 03.09.2020 року на підставі реєстраційний дій щодо зміни найменування. Позивач є суб`єктом господарювання, отримав ліцензію НКРЕ на право здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та ліцензію НКРЕ на право здійснення підприємницької діяльності з передачі електричної енергії місцевим електричним мережам на території Київської області. Договірні відносини у позивача за адресою: [ADDRESS] укладені з [PERSON] на підставі договору про користування електричною енергією № 98/76 від 11.03.2000 року. Відповідно до інформації Маковищанської сільської ради [PERSON] помер та новим власником житлового будинку за вказаною адресою є [PERSON] . У відповідача внаслідок несплати за спожиту електричну енергію виник борг, що складає у сумі 14 277,60 грн., який станом на момент подачі позову не погашено, тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права та інтересу. Ухвалою суду від 07.12.2020 року позовну заяву ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Встановлено відповідачам 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Копія ухвали від 07.12.2020 року та копія позовної заяви з додатками відповідачу направлялися за адресою реєстрації: [ADDRESS] . Поштове відправлення № 0800105240704, що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України та з урахуванням вимог п. 99-1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, вважається належним повідомленням особи про розгляд справи. Відповідно у встановлений судом строк, відповідач на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав. У зв`язку з наведеним суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив, що ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» є правонаступником майна, прав та обов`язків Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» з 03.09.2020 року на підставі реєстраційний дій щодо зміни найменування. Позивач є суб`єктом господарювання, отримав ліцензію НКРЕ на право здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та ліцензію НКРЕ на право здійснення підприємницької діяльності з передачі електричної енергії місцевим електричним мережам на території Київської області. Відносини між громадянами (споживачами електричної енергії) та енергопостачальником регулюються Законом України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 року №2019-VIII, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», від 24.06.2004 №1875-IV, Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357 (далі - Правила, ПКЕЕН), що діяли на момент виявлення порушення, Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №312 та Договором. Відповідно до ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії», п. 1.1.1 ПРРЕЕ вимоги Закону та ПРЕЕЕ є обов`язковими для виконання всіма споживачами. Статтею 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» та пунктом 5.5.5. ПРРЕЕ передбачені обов`язки та відповідальність споживачів енергії, зокрема: дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору, забезпечувати технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів, забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них у разі розміщення приладу обліку в квартирі або на іншому об`єкті споживача, оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та ПКЕЕ, надавати розрахункові документи на вимогу представників енергопостачальника для перевірки правильності оплати та відповідності записів у них показанням приладу обліку та інше. Даними Правилами передбачено, що Споживач електричної енергії зобов`язаний користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів) (п. 5.5.5. Правил). При цьому, користування електричною енергією - це споживання електричної енергії з дотриманням споживачем визначених відповідними договорами умов підключення електроустановок споживача до електричних мереж у точці приєднання, умов оплати купованої електричної енергії. Договірні відносити у Позивача за адресою [ADDRESS] є з гр. [PERSON] , договір про користування електроенергією № 98/76 від 11.03.2000 року (а.с. 19-20) Відповідно до інформації Маковищанської сільської ради, [PERSON] , помер. Крім того, відповідно до інформаційної довідки № 226625885 від 02.10.2020 року новим власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] , є [PERSON] (а.с. 21-22). Відповідно до інформації право власності за відповідачем зареєстровано 25.08.2011 року на підставі свідоцтва про право на спадщину № 1-1405 від 29.07.2011 року. Постачання електричної енергії до житлового будинку за вищевказаною адресою продовжувалося з 25.08.2011 року, коли відбулася зміна власника житлового будинку, новим власником гр. [PERSON] рахунки оплачувалися, згідно розрахунку доданого до позовної заяви, а саме з 2011 по 2018 роки. У разі остаточного припинення користування електричною енергією споживач не пізніше ніж за 7 днів повинен повідомити про це енергопостачальника та розрахуватися за спожиту електричну енергію, подати енергопостачальнику заяву про розірвання договору (пункт 6 Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357. Цей пункт стосується і наміру призупинити постачання електричної енергії до об`єкт нерухомого майна. Для споживання електроенергії новий наймач (власник) квартири або іншого об`єкта повинен звернутися до енергопостачальника для укладення договору про користування електричною енергією. Після чого енергопостачальник протягом 3 днів у містах та 7 днів у сільській місцевості підключає квартиру або об`єкт споживача до електропостачання (пункт 7 ПКЕЕН). У Відповідача внаслідок несплати за спожиту електричну енергію, виник борг, що вбачається з показань електролічильника за особовим рахунком № [NUMBER] , та станом на 01.10.2020 року спожито електричної енергії у розмірі 7 502 кВт.год., згідно особової картки споживач (а.с. 23-24) Згідно розрахунку наданого позивачем, заборгованість відповідача за спожиту електричну енергію складає 14 277,60 грн. (а.с. 25-26). Суд бере до уваги та покладає в основу мотивування рішення розрахунок заборгованості, наданий позивачем і вважає його вірним, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 14 277,60 грн. Окрім того, слід вказати, що основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі Закон). Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно із частиною першою статті 13 Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно- технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Хоч у частині першій статті 19 Закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами Закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Крім того, такого висновку дійшов Верховний суд України своєю постановою від 20.04.2016 року №6-2951цс15 «...відсутність укладення договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплатити надані йому послуги в межах строку позовної давності...» Відповідно до частини четвертої статті 319 ЦК України, власність зобов`язує. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (норми даної статті поширюються не лише на власника, а й на особу, яка наділена майновими правами щодо нього у найбільшому обсязі). Згідно з п. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями, бездіяльністю особистим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою яка її завдала. Тож, оцінюючи належність, допустимість та достовірність наданих позивачем доказів, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи також, що викладені у позові обставини відповідач не заперечив, суд визнає докази належними, допустимими достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, документально підтверджені (а.с. 1) судові витрати позивача зі сплати судового в розмірі 2102 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved