Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

Представник позивача ТзОВ «Компанія Дасті» звернувся до суду з зазначеним позовом, та просить постановити рішення, яким стягнути [PERSON] на його користь заборгованість за Договором про надання кредиту № 2081388/N від 21.10.2013 року в сумі 93 723, 68 грн., в тому числі: заборгованість по тілу кредиту в сумі 41 491,18 грн., заборгованість по нарахованим відсотках за користування кредиту в сумі 13 628,27 грн., заборгованість по комісії в розмірі 27,904,23 грн., заборгованість за штрафними санкціями - 10 700,00 грн. та судовий збір у розмірі - 1 405,86 грн. Свої вимоги мотивує тим, що ПАТ «ІМЕКСБАНК» та [PERSON] 21.10.2013 року уклали Договір № 2081388/N про надання кредиту, на підставі якого Банк надав Позичальникові овердрафт за допомогою платіжної картки VISA, з максимальною сумою заборгованості 47 000,00 грн., зі сплатою 12% фіксованої процентної ставки річних від суми заборгованості, а також щомісячною сплатою за послуги кредит сервіс, комісійна винагорода у розмірі 1, 84 % від суми отриманого кредиту згідно із п.2.6. Договору кредиту та Додатку № 1 до договору про надання кредиту № 2081388/N від 21.10.2013 року. Проте умови договору відповідачем не виконувались. 21.11.2014 року між ПАТ «ІМЕКСБАНК» та ТОВ «ФРЕГАТ» був укладений договір про відступлення права вимоги відповідно до якого первісний Кредитор за плату передав/відступив, а Новий кредитор ТОВ «ФРЕГАТ» одержав/набув право вимоги, належні Первісному кредитору за кредитними договорами, які укладені між Первісним кредитором та відповідними фізичними особами, перелік яких визначено в додатку № 1 який є невід'ємною його частиною відповідно до п.1.1 Договору про відступлення права вимоги. 26.12.2014 року ПАТ «ІМЕКСБАНК», ТОВ «ФРЕГАТ», ТОВ «КОМПАНІЯ ДАСТІ» уклали тристоронній договір про заміну сторони в зобов'язанні згідно якого здійснена заміна сторони в зобов'язані, а саме Нового кредитора ТОВ «ФРЕГАТ» у договорі про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року, який укладено з Банком замінено на ТОВ «КОМПАНІЯ ДАСТІ». З моменту підписання договору усі права та обов'язки Нового кредитора за договором про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року переходять від ТОВ «ФРЕГАТ» до ТОВ «КОМПАНІЯ ДАСТІ». У зв'язку з чим, ТОВ «Компанія «ДАСТІ» має право вимагати від Позичальника виконання зобов'язання щодо сплати заборгованості за отриманим кредитом, також за відсотками та штрафними санкціями, які нараховуються відповідно до умов укладеного Договору кредиту. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач не з'явилась в судове засідання, про розгляд справи повідомлялась в установленому порядку. Направлену кореспонденцію відповідачу не було вручено, оскільки листи повернулись на адресу суду із відмітками поштового відділення «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 37, 73). Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу кредиту, які регулюються параграфами 1, 2 глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору зобов'язаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч.1 ст.1054 ЦК України). Згідно ст.530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені). Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Судом встановлено, що 21 жовтня 2013 року між ПАТ «ІМЕКСБАНК» та [PERSON] був укладений договір № 2081388/N про надання кредиту (а.с. 8-12). Відповідно до п. 1.1. даного Договору Банк зобов'язався для власних потреб Позичальнику надати кредит для сплати коштів понад кредитовий залишок коштів на рахунку шляхом встановлення на поточний рахунок Позичальника ліміту Овердрафту та зарахування коштів на поточний рахунок № [NUMBER]. Відповідно до п.1.2. Договору максимальна заборгованість Позичальника за кредитом на умовах овердрафту встановлена в сумі 47 000,00 грн. Відповідно до п. 1.3. Договору датою остаточного повернення овердрафту по «20» жовтня 2016 року (включно). Відповідно до договору про відступлення права вимоги від 21 листопада 2014 року ТзОВ «ФРЕГАТ» одержав/набув права вимоги, належні ПАТ «ІМЕКСБАНК» за кредитними договорами, які укладені між Первісним кредитором та відповідними фізичними особами (а.с.17-19). 16.12.2014 року між ПАТ «ІМЕКСБАНК», ТзОВ «ФРЕГАТ» та ТзОВ «КОМПАНІЯ ДАСТІ» був укладений договір про заміну сторони в зобов'язанні, в якому до ТОВ «КОМПАНІЯ ДАСТІ» переходять усі права та обов'язки ТОВ «ФРЕГАТ» на дату укладення договору (а.с. 20). 06.01.2015 року ПАТ «ІМЕКСБАНК» та ТзОВ «КОМПАНІЯ ДАСТІ» дійшли згоди внести зміни у перелік кредитних договорів права вимоги за якими переходять до Нового кредитора, який викладений у Додатку 1 до Договору про відступлення права вимоги від 21 листопада 2014 року та викладеного у новій редакції, що підтверджується договором про внесення змін до договору про відступлення права вимоги від 21 листопада 2014 року (а.с. 21). 14.01.2015 року між ПАТ «ІМЕКСБАНК» та ТзОВ «КОМПАНІЯ ДАСТІ» був укладений Акт про виконання зобов'язань до договору про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року, в якому Новий кредитор сплатив Первісному кредитору винагороду у повному обсязі на суму 28 260 000,00 грн., Первісний кредитор передав/відступив, а Новий кредитор одержав/набув права вимоги за кредитними договорами, які укладені між Первісним кредитором та фізичними особами на загальну суму 307 953 215,96 грн. та Первісний кредитор передав, а Новий кредитор прийняв усі оригінали документів та інформацію стосовно боржників (а.с. 22). 14.01.2015 року між ПАТ «ІМЕКСБАНК» та ТзОВ «КОМПАНІЯ ДАСТІ» був укладений акт приймання - передачі до договору про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року (а.с.26). 09.11.2016 року [PERSON] направлена від ТзОВ «КОМПАНІЯ ДАСТІ» претензія щодо повернення заборгованості за кредитом Новому кредитору № 13473, в якому вимагало негайно у 30-ти денний термін погасити заборгованість за кредитом (а.с.15). Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, відповідачем порушені умови договору, що призвело до виникнення вище вказаної заборгованості. Вимогами ст. 536 ЦПК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 1049 ЦК України закріплює обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановленні договором. Відповідно до вимог ст. 1050 ч. 2 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів за договором позики. За викладених обставин суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню, оскільки вони ґрунтуються на підставах, визначених діючим законодавством. Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Грошовим зобов'язанням вважається зобов'язання, змістом якого є сплата боржником грошей. Правила даної статті розповсюджуються на будь-які грошові зобов'язання. Частина 1 статті встановлює виключення із загального правила про припинення зобов'язання у зв'язку із неможливістю його виконання (ст. 607 ЦК). Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов'язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей), не звільняє його від відповідальності. Тобто в будь-якому випадку боржник зобов'язаний відшкодувати кредиторові завдані збитки, сплатити неустойку та нести інші наслідки, передбачені зазначеною статтею. Відповідно до ст. 549 ЦК України та умов договору у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, позичальник зобов'язаний сплатити неустойку. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Частиною 4 ст. 60 ЦПК визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суду не надано доказів, що відповідач виконував умови кредитного договору належним чином. Відповідач не скористалася своїм правом щодо подання суду доказів та можливого доведення перед судом їх переконливості. Таким чином, встановлено, що позивачем виконані умови договору в повному обсязі, однак відповідач свої зобов'язання по зазначеному договору належним чином не виконав, що призвело до утворення заборгованості, заборгованість не погашено у зв'язку з чим суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Разом з цим, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати - 1405, 86 гривень судового збору.

Outcome: approved