Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовною заявою, у якій просить зобов'язати [PERSON] демонтувати огорожу власної земельної ділянки, що знаходиться в охоронній зоні магістрального газопроводу-відводу до газорозподільної станції «Дівички», за межами населеного пункту, в адміністративних межах Стовп'язької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області; ліквідувати висаджені вздовж даної земельної ділянки багаторічні насадження; стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 114 грн. 70 коп. Позов обґрунтований тим, що вказана земельна ділянка повністю знаходиться в межах 100 метрової охоронної зони газопроводу, який перебуває на балансі ПАТ «Укртрансгаз» в особі структурного невідокремленого підрозділу філії Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» - Яготинського лінійного виробничого підрозділу магістральних газопроводів. Побудова на ній огорожі та висаджування багаторічних насаджень є грубим порушенням законодавства України, створює загрозу майну позивача та життю і здоров'ю громадян. З метою усунення вказаних порушень позивач звернувся із листом до відповідача, на який останній не відреагував. Справа розглядалась Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області та у ході розгляду було замінено відповідача [PERSON] на [PERSON]. За результатами першого розгляду цієї справи рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 03.06.2013 в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» до [PERSON] відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 01.08.2013 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» відхилено, рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 03.06.2013 залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.10.2013 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» задоволено частково: вищевказані рішення скасовані, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції Під час нового судового розгляду представник позивача підтримала свої позовні вимоги і просила їх задовольнити. Пояснила, що по території Переяслав-Хмельницького району Київської області проходить магістральний газопровід-відвід до газорозподільної станції (ГРС) «Дівички». Цей газопровід перебуває на балансі позивача. Охоронна зона даного газопроводу, згідно з ч.2 ст. 11 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об'єктів магістральних трубопроводів», а також Додатку 1 Правил охорони магістральних трубопроводів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2002 №1747, становить 100 метрів з обох боків від осі газопроводу. З метою спонукання до добровільного усунення громадянином [PERSON] виявленого правопорушення шляхом демонтажу огорожі, Яготинське ЛВУ МГ звернулось із відповідним листом №1027 від 27.05.2013 до відповідача. Проте, даний лист залишився без відповіді та реагування. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, заперечив щодо його задоволення. Пояснив, що договір дарування та державний акт на право власності на земельну ділянку є доказом правомірного користування [PERSON] даною земельною ділянкою. В порушення вимог законодавства України в технічній документації із землеустрою та державному акті на право власності на дану земельну ділянку охоронна зона не визначена схематично, не відображено навіть, що земельна ділянка знаходиться поблизу магістральних трубопроводів, відсутні будь-які застереження про обмеження в користуванні земельною ділянкою. Вважає, що відповідач не порушував прав та законних інтересів позивача. Доводи позивача щодо створення відповідачем загрози майну та небезпеки для життя людей та навколишнього середовища є необґрунтованими. Ухвалою суду від 05.12.2013 до участі у справі було залучено спеціаліста Управління Держкомзему у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області. Заслухавши спеціаліста Управління Держкомзему у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області судом було встановлено, що державний акт серія ЯЛ № 431847 на право власності на земельну ділянку площею 0,4396 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Стовп'язької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області виданий на ім`я [PERSON]. В подальшому, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 22.04.2011 посвідчено договір купівлі-продажу №790 на підставі якого право власності на цю земельну ділянку перейшло до [PERSON]. 25.12.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] посвідчено договір дарування №2482, на підставі якого право власності на зазначену вище земельну ділянку перейшло до [PERSON]. Проте, державна реєстрація права власності [PERSON] на цю земельну ділянку не була проведена. Тобто, перехід права власності не відбувся у повній мірі. Відповідно до листа Управління Держземагенства у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області, власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,4396 га, кадастровий номер 3223387200:06:018:0005, розташованої на території Стовп`язької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, є [PERSON]. У зв'язку з цим, за відповідним клопотанням представника позивача, ухвалою суду до справи залучено співвідповідача [PERSON] Представник відповідача [PERSON] заперечив щодо задоволення позову за тих самих підстав, що й представник відповідача [PERSON] Ухвалою суду від 15.01.2014 до участі у справі було залучено спеціаліста Державного підприємства «Переяслав-Хмельницький лісгосп». При дослідженні спільно із спеціалістом акту обстеження земельної ділянки від 17.12.2013 та доданої до нього фототаблиці встановлено, що на території вищевказаної земельної ділянки крім вказаних в акті кущів, також ростуть дерева (сосни) у великій кількості. Крім того, спеціалістом повідомлено, що видалення зелених насаджень має здійснюватись у визначеному законодавством порядку, зокрема, відповідно до Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 № 1045, у тому числі із сплатою відновної вартості зелених насаджень, розташованих на земельній ділянці, що відведена в установленому порядку фізичній або юридичній особі. Відповідно до Положення про Яготинське лінійне виробниче управління магістральних газопроводів філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» ПАТ «Укртрансгаз», одними із основних завдань Яготинського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів є надання від імені Товариства послуг з транспортування природного газу споживачам України, експлуатація та обслуговування магістральних газопроводів, компресорних станцій та інших об'єктів газотранспортної системи. Згідно з довідкою № 696 від 21.03.2013 магістральний газопровід-відвід до газорозподільної станції «Дівички» перебуває на балансі ПАТ «Укртрансгаз» в особі структурного невідокремленого підрозділу філії Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» - Яготинського лінійного виробничого підрозділу магістральних газопроводів. Також, право власності на трубопроводи та споруди на них підтверджується копією угоди про використання державного майна, яке не підлягає приватизації від 17.06.1999 №319/275. Розташування вказаного газопроводу підтверджується графічними зображеннями розміщення магістрального газопроводу Яготинського ЛВУ МГ на карті землекористування. Відповідно до витягів з газети «Вісник Переяславщини» від 25.01.2013, 22.03.2011, 20.04.2010, 28.02.2012 позивачем доведено до відома громадськості окремі законодавчі вимоги щодо охоронюваних зон навколо газопроводів. Відповідно до актів від 06.02.2013, 28.05.2013, 17.12.2013 в ході обстеження комісією земельної ділянки, яка належить відповідачам та знаходиться поза межами населеного пункту, на території Стовп'язької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, було виявлено, що дана земельна ділянка (кадастровий номер 3223387200:06:018:0005) повністю знаходиться в охоронній зоні магістрального газопроводу (Ду-150) на 14-му км траси магістрального газопроводу-відводу до газорозподільної станції «Дівички». Територія земельної ділянки відокремлена огорожею з металевої сітки по металевим стовпчикам та обсаджена багаторічними насадженнями, що є порушенням п.4 ст.22 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об'єктів магістральних газопроводів». Листами №163 від 18.01.2013, №710 від 26.03.2013 відповідач [PERSON] та № 1027 від 27.05.2013 відповідач [PERSON] були повідомлені про порушення ними охоронної зони магістрального газопроводу та їм пред'явлена вимога про демонтування огорожі та знищення багаторічних насаджень для усунення порушень охоронної зони. Відповідно до положень ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи. Скасовуючи рішення першої та апеляційної інстанцій та направляючи цю справу на новий розгляд до суду першої інстанції відповідною ухвалою від 30.10.2013, за результатами касаційного розгляду, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ виходив з наступного. Статтею 73 ЗК України визначено, що уздовж наземних, надземних і підземних трубопроводів встановлюються охоронювані зони. Статтею 11 Закону України «Про трубопровідний транспорт» встановлено, що до земель трубопровідного транспорту належать земельні ділянки, на яких збудовані наземні і надземні трубопроводи та їх споруди, а також наземні споруди підземних трубопроводів. Уздовж трубопроводів встановлюються охоронні зони. Земля в межах охоронних зон не вилучається, а використовується з обмеженнями (обтяженнями), відповідно до закону або договору. Відповідно до пунктів 11, 12 Правил охорони магістральних трубопроводів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1747 від 16.11.2002, на земельних ділянках, розташованих у межах охоронних зон забороняється будувати огорожі для виноградників. Будівельні, ремонтні, земляні роботи на земельних ділянках, розташованих у межах охоронних зон проводяться лише за письмовою згодою підприємств магістрального трубопровідного транспорту та відповідних органів державного нагляду і контролю. Згідно з п.9 Правил охорони магістральних трубопроводів, просіки для магістральних трубопроводів, які проходять через лісові масиви та інші багаторічні насадження, а також ділянки у лісових масивах і багаторічних насадженнях, на яких розміщено об`єкти магістрального трубопровідного транспорту, повинні утримуватись у стані пожежної безпеки підприємством магістрального трубопровідного транспорту. У порушення Правил охорони магістральних трубопроводів, відповідач побудував огорожу з металевої сітки по металевим стовпчикам для відокремлення зазначеної земельної ділянки, а також висаджено вздовж неї багаторічні насадження на газопроводі, які проходять через використовувані ним землі, встановив стовпчики та натягнув металевий дріт в охоронній зоні газопроводу, що унеможливлює належне обслуговування газопроводу, його ремонт, швидку ліквідацію можливих аварій, і є загрозою для належного функціонування газопроводу та безпеки громадян. Суд касаційної інстанції не погодився із висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо відсутності доказів, що саме відповідачем збудована огорожа та висаджені багаторічні насадження з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.8 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» перехід права власності чи користування земельною ділянкою не є підставою для припинення її обмежень на використання земельної ділянки в межах земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів. Даний закон є спеціальним, яким покладається обов`язок дотримуватись правового режиму охоронних зон саме на власника або користувача земельної ділянки. Виходячи із норм статтей 1163, 1164 ЦК України усунути загрозу небезпеки майну підприємства на земельній ділянці, на якій встановлено порушення охоронної зони, може лише власник ділянки. Таким чином, законодавством встановлений особливий режим використання земель магістральних трубопроводів, позивачем згоди на проведення земляних робіт щодо побудови огорожі на земельній ділянці, вирощування багаторічних насаджень, проведення будівельних робіт по встановленню стовпчиків та натягнення металевого дроту не надавалося. Крім того, згідно з п. «е» ч.1 ст.96 ЗК України землекористувачі зобов`язані дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» будівельні, ремонтні, земляні, геологорозвідувальні, бурові, вибухові, гірничі та днопоглиблювальні роботи на земельних ділянках, розташованих в охоронних зонах, у місцях, де магістральні трубопроводи проходять через водні об'єкти, болота, торфорозробки та місця видобутку корисних копалин, а також всі інші роботи, пов'язані з розробкою ґрунту на глибину більше 30 сантиметрів на таких земельних ділянках, проводяться лише на підставі письмового погодження з підприємствами магістральних трубопроводів. Особи, які отримали письмове погодження на проведення робіт на земельних ділянках, розташованих у межах охоронних зон, зобов'язані виконувати ці роботи з дотриманням умов їх проведення та додержанням правового режиму земель охоронних зон об'єктів магістральних трубопроводів. Умови проведення будівельних, ремонтних, земляних та інших робіт визначаються підприємствами магістральних трубопроводів. Зазначені умови визначають комплекс заходів, вжиття яких є необхідним для виключення можливості виникнення аварій, аварійних ситуацій на об'єкті магістральних трубопроводів під час проведення відповідних робіт. Судом встановлено, що зазначені приписи законодавства при встановленні огорожі не були дотримані. Відповідачами не вжито відповідних заходів щодо усунення цих порушень законодавства, незважаючи на звернення позивача до них з листами про демонтаж огорожі земельної ділянки в охоронній зоні. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що встановлення огорожі та наявність багаторічних насаджень на земельній ділянці, яка розташована в охоронній зоні магістрального газопроводу, входить у протиріччя з вищевказаними приписами законодавства та порушує права й законі інтереси позивача, як власника цього газопроводу, а також особи, відповідальної за належне утримання цього газопроводу та забезпечення безпечного його функціонування. У той же час, позовна вимога щодо ліквідації висаджених насаджень вздовж земельної ділянки є некоректною з огляду на невідповідне обставинам справи визначення терміну «ліквідація», який створює передумови до можливого некоректного способу виконання рішення суду. Суд вважає, що до спірних правовідносин, з метою належного захисту прав та законних інтересів сторін, а також інших осіб, коректним є застосування терміну «видалення». Крім того, зважаючи на те, що видалення зелених насаджень може вплинути на природоохоронні правовідносини, а також стосуватися інтересів органів влади й місцевого самоврядування у питанні сплати відновної вартості цих зелених насаджень, таке видалення має здійснюватись із дотриманням вимог законодавства України, що регулює порядок видалення багаторічних насаджень. На підставі викладеного, з огляду на положення ст.ст. 8, 19 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів», ст.11 Закону України «Про трубопровідний транспорт», ст.ст.1163, 1164 ЦК України, ст.ст. 73, 96 ЗК України,

Outcome: partial