Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Представник Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ -Страхування» (Київська область, Києво - Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул.. В. Кільцева, 56), звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] )про відшкодування шкоди. Ціна позову - 121494,90 гривень. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 13.12.20.18 року між [PERSON] та ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту CLAU-13133, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом Ford Fiesta, реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що трапилася 28.02.2019 року на проїзній частині вул. Харківське шосе в м. Києві, застрахований транспортний засіб отримав механічні пошкодження, а пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження та був доставлений до медичного закладу. По факту дорожньо-транспортної пригоди було розпочато кримінальне провадження, яке внесено до ЄРДР за № 12019100040001811. Згідно з постановою про закриття кримінального провадження від 30.07.2019 року: «Відповідно до висновку автотехнічної експертизи № 12-1/700 від 15.04.2019 року в даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Ford Fiesta», н.з. [NUMBER] [PERSON] , експертом з технічної точки зору, невідповідностей вимогам пунктів 12.2 та 12.3 ПДР України, не вбачається. В зв`язку з чим орган досудового розслідування приходить до висновку, що в причинному зв`язку скоєння ДТП знаходиться порушення Правил дорожнього руху України зі сторони пішохода [PERSON] , 1989 р оку народження, який рухався поза пішохідним переходом, порушивши вимоги п. 4.14 а), б) та г) ПДР України, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди при вищевказаних обставинах.» Отже, саме винні дії [PERSON] стали причиною скоєння ДТП, внаслідок якої було пошкоджено застрахований транспортного засобу. Таким чином, з урахуванням невідповідності дій пішохода [PERSON] вимогам ПДР України, що знаходиться в причинному зв`язку з настанням ДТП, внаслідок якої іншим учасникам дорожнього руху завдана майнова шкода, пішохід [PERSON] має нести цивільно-правову відповідальність щодо відшкодування шкоди на загальних підставах, зокрема, ст. 1166 ЦК України. 12 липня 2019 року до ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» звернулася [PERSON] з заявою про виплату страхового відшкодування в зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування. 24 липня 2019 року ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» згідно з Договором страхування на підставі Заяви і Страхового акту № 3958 від 19.07.2019, виходячи з рахунку № КМдС- 0040150 від 12.07.2019, здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 121 494,90 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 3301 від 24.07.2019 року. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 05.08.2021 року, було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в спрощеного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ -Страхування» не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд про їх задоволення, проти заочного розгляду справи не заперечував. Суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність представника позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, шляхом поштового направлення відповідних судових повісток. Згідно з вимогами ч. ч. 6, 7 ст.128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно вимог ч.ч.1,3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відзивів на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходило. Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який був повідомлений про розгляд справи, на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи та, враховуючи положення ст.ст. 280-281 ЦПК України постановити заочне рішення у справі, про що в свою чергу не заперечувала сторона позивача. Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.12.20.18 року між [PERSON] та ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту CLAU-13133, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом Ford Fiesta, реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що трапилася 28.02.2019 року на проїзній частині вул. Харківське шосе в м. Києві, застрахований транспортний засіб отримав механічні пошкодження, а пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження та був доставлений до медичного закладу. По факту дорожньо-транспортної пригоди було розпочато кримінальне провадження, яке внесено до ЄРДР за № 12019100040001811. Згідно з постановою про закриття кримінального провадження від 30.07.2019 року: «Відповідно до висновку автотехнічної експертизи № 12-1/700 від 15.04.2019 року в даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Ford Fiesta», н.з. [NUMBER] [PERSON] , експертом з технічної точки зору, невідповідностей вимогам пунктів 12.2 та 12.3 ПДР України, не вбачається. В зв`язку з чим орган досудового розслідування приходить до висновку, що в причинному зв`язку скоєння ДТП знаходиться порушення Правил дорожнього руху України зі сторони пішохода [PERSON] , 1989 р оку народження, який рухався поза пішохідним переходом, порушивши вимоги п. 4.14 а), б) та г) ПДР України, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди при вищевказаних обставинах.» 12 липня 2019 року до ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» звернулася [PERSON] з заявою про виплату страхового відшкодування в зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування. 24 липня 2019 року ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» згідно з Договором страхування на підставі Заяви і Страхового акту № 3958 від 19.07.2019, виходячи з рахунку № КМдС- 0040150 від 12.07.2019, здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 121 494,90 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 3301 від 24.07.2019 року. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Так, Верховний суд розглядаючи справу № 447/1403/19 в постанові від 02.06.2021 року дійшов наступного висновку: «У частині першій статті 81 ЦПК України закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків наявності підстав звільнення від доказування. З указаного вбачається, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187, 1188 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавана за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. З огляду на презумпцію вини завдавана шкоди відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Роз`яснення аналогічного змісту містяться у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у абзаці першому пункту 4 постанови від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». У другому абзаці пункту 4 вказаної постанови судам також роз`яснено, що відсутність складу злочину не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК України. Крім того, відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 328/2750/18, відсутність постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення не означає відсутності вини для цивільно-правової відповідальності. Вказане свідчить, що суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази. Неможливість кваліфікації пішохода в якості належного суб`єкта відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, в порядку, передбаченому статтею 1187 ЦК України, не свідчить про відсутність правових підстав для притягнення пішохода, з вини якого сталася ДТП, до цивільно-правової відповідальності за завдану його неправомірними діями шкоду на загальних підставах. На спірні правовідносини поширюються норми статті 1166 ЦК України, якою врегульовані загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними. рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). З урахуванням невідповідності дій пішохода [PERSON] вимогам ПДР України, що знаходиться в причинному зв`язку з настанням ДТП, внаслідок якої іншим учасникам дорожнього руху завдана майнова шкода, суд дішов висновку про під ставність заявлених позовних вимог до [PERSON] , який має нести цивільно-правову відповідальність щодо відшкодування шкоди на загальних підставах, зокрема, ст. 1166 ЦК України. Аналогічних висновків дійшов Верховний суд у постанові від 20.11.2019 по справі № 296/2509/16-ц (н/п №61-34163св1). Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика (ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ»), який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved