Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що на обліку служби у справах дітей та сім`ї Таращанської райдержадміністрації Київської області перебувають діти, позбавлені батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . До 06.06.2014 року діти проживали і виховувалися в сім`ї біологічної матері [PERSON] . Відповідно до рішення Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 06.06.2014 року (справа № 249/2045/14-ц) [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , відібрані у матері - [PERSON] , без позбавлення батьківських прав, і передані органу опіки та піклування Шахтарської міської ради для подальшого влаштування. Відомості про батька дітей у витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження зазначені згідно частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Служба у справах дітей Донецької облдержадміністрації листом від 16.03.2020 № 245/211-20 повідомила, що наразі інформації щодо подальшого влаштування малолітньої [PERSON] немає. 13.02.2015 року відповідно до наказу начальника служби у справах дітей та сім`ї Таращанської райдержадміністрації від 12.02.2015 року № 14 діти були тимчасово влаштовані в сім`ю [PERSON] та [PERSON] для спільного проживання та виховання. Відповідно до розпорядження виконуючого обов`язки голови Таращанської райдержадміністрації від 28.05.2015 року № 176 на базі цієї родини була створена прийомна сім`я, в якій наразі проживають і виховуються діти, позбавлені батьківського піклування - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Просить позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позов підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлена належним чином, через оголошення на сайт і«Судова влада», заяв не надавала. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народився у місті Шахтарськ Донецької області свідоцтво про народження № [NUMBER] , видане 28.04.2004 року Шахтарським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, а [PERSON] народився у місті Сніжне Донецької області свідоцтво про народження № [NUMBER] , видане 22.05.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сніжнянського міського управління юстиції у Донецькій області, відповідач є матір`ю дітей. Відомості про батька дітей у витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження зазначені згідно частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. (а.с.6-10) . Відповідно до рішення Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 06.06.2014 року (справа № 249/2045/14-ц) [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , відібрані у матері - [PERSON] , без позбавлення батьківських прав, і передані органу опіки та піклування Шахтарської міської ради для подальшого влаштування (а.с.11-12). Зокрема в рішенні суду зазначено, що [PERSON] є інвалідом 2 групи з діагнозом розумова відсталість. (а.с. 11). Рішенням виконавчого комітету Шахтарської міської ради від 16.07.2014 року № 292 малолітнім: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , було надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування (а.с.13). [PERSON] і [PERSON] були влаштовані для подальшого проживання і виховання до центру соціально-психологічної реабілітації дітей Шахтарської міської ради Донецької області . Служба у справах дітей Донецької облдержадміністрації листом від 16.03.2020 № 245/211-20 повідомила, що наразі інформації щодо подальшого влаштування малолітньої [PERSON] немає (а.с.14). У зв`язку з тим, що м. Шахтарськ знаходився в районі проведення антитерористичної операції [PERSON] і [PERSON] були переміщені на територію Київської області (лист служби у справах дітей та сім`ї Київської облдержадміністрації від 25.07.2014 року № 1708/ 01-20) та відповідно до наказу начальника служби у справах дітей та сім`ї Таращанської райдержадміністрації від 25.07.2014 року № 66 тимчасово влаштовані до КЗ Таращанської районної ради «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Надія» (а.с.16). 13.02.2015 року відповідно до наказу начальника служби у справах дітей та сім`ї Таращанської райдержадміністрації від 12.02.2015 року № 14 діти були тимчасово влаштовані в сім`ю [PERSON] та [PERSON] для спільного проживання та виховання. Відповідно до розпорядження виконуючого обов`язки голови Таращанської райдержадміністрації від 28.05.2015 року № 176 на базі цієї родини була створена прийомна сім`я, в якій наразі проживають і виховуються діти, позбавлені батьківського піклування - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.17). Розпорядженнями виконуючого обов`язки голови Таращанської районної державної адміністрації від 02.08.2018 року № 244, № 245 [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , надано статус дітей, які постраждали внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів (а.с.18-21). Згідно письмового повідомлення прийомного батька [PERSON] за весь час проживання дітей в його сім`ї ( [INFO] - 27.04.2020) біологічна мати - [PERSON] жодним чином в житті дітей не з`являлася, не розшукувала їх, не телефонувала, не надсилала листів, не розшукувала їх, не повідомляла про своє місце знаходження (а.с.22). 29.04.2020 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Таращанської районної державної адміністрації розглядалося питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її дітей - [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] на засіданні не була присутня оскільки інформація про її місце проживання відсутня (а.с.23-24). При цьому орган опіки і піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Статтею 164 СК України передбачений повний перелік підстав позбавлення батьківських прав. Згідно роз`яснень, викладених у пунктах 15, 16, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Окрім того, розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. В пункті 17 цієї ж постанови Пленум Верховного Суду України зазначив, що не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Захист дитини у цій ситуації може відбутися за допомогою інших правових засобів, зокрема відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Згідно ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках передбачених п. 2-5 ч. 164 СК України. Відповідно до рішення Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 06.06.2014 року (справа № 249/2045/14-ц) [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , відібрані у матері - [PERSON] , без позбавлення батьківських прав, і передані органу опіки та піклування Шахтарської міської ради для подальшого влаштування (а.с.11-12). Верховний суд в постанові від 24.10.2018 року по справі №761/2855/17 також вкзав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Таким чином, потрібно встановити винну поведінку батька, матері щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, а також те, чи можливо змінити його поведінку в кращу сторону попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а також сприяти захисту інтересів дитини щодо її права на батьківське піклування та перевірити ставлення дитини до свого батька. Враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, та приймаючи до уваги вищевикладені обставини, в тому числі стан здоров`я відповідачки, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є інвалідом 2 групи з діагнозом розумова відсталість, що встановлено рішеням Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 06.06.2014 року (справа № 249/2045/14-ц)та не спростовано позивачем, не доведено протилежного, а отже враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені у пункті 17 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», згідно яких не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав. При цьому, суд критично ставиться до висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , оскільки висновок є необґрунтованим, таким, що складений за відсутності [PERSON] , без встановлення всіх обставин, що є необхідними для прийняття об`єктивного рішення з даного питання. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 4 ст. 88 ЦПК України передбачено, що у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.

Outcome: dismissed