Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (далі - ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна») звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на користь позивача страхового відшкодування в сумі 4 004,80 грн. в порядку регресу, яке було виплачене позивачем за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась за участю відповідача [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що 03.06.2015 року в м. Києві на вул. Мельникова, 32 за участю транспортного засобу «Шевроле Авео», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням відповідача було здійснено дорожньо-транспортну пригоду, у результаті якої застрахований позивачем транспортний засіб «Пежо», державний номерний знак [NUMBER], що належить ТОВ «Перша лізингова компанія», під керуванням водія [PERSON], отримав механічні пошкодження. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.07.2015 року, відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. За умовами договору страхування позивачем на користь страхувальника було сплачено страхове відшкодування у розмірі 4 004,80 грн., за наслідками чого позивачем отримано право вимоги до відповідача як особи, винної у вчиненні ДТП, щодо стягнення суми понесеного позивачем відшкодування, що є предметом спору. 06 червня 2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» до [PERSON] про відшкодування шкоди, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON], отримавши 16 червня 2018 року копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками, не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, у встановлений ухвалою суду від 06 червня 2018 року строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання відповідачем заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що 03.06.2015 року о 18 год. 40 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «Шевроле», державний реєстраційний номер [NUMBER], на вул. Мельникова, 32, в м. Києві, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Пежо», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що підтверджено довідкою про дорожньо-транспортну пригоду № 65167960 від 03.06.2015 року, виданою ВДАІ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві. (а.с. 48; 49) Відповідно до частини третьої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 02.07.2018 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди від 03.06.2015 року, оскільки [PERSON] під час руху допустив порушення п.п. 13.1 Правил дорожнього руху. У судовому засіданні [PERSON] свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав повністю. (а.с. 50-51) За даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «Пежо», державний реєстраційний номер [NUMBER], належить на праві власності ТОВ «Перша лізингова компанія». (а.с. 57) Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого відноситься шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно вимог п.п. 33.1.4 п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Як убачається з матеріалів справи, на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди від 03.06.2015 року автомобіль «Пежо», державний реєстраційний номер [NUMBER], було забезпечено ПрАТ «АСК «Інго Україна» згідно Договору добровільного страхування засобів наземного транспорту № 250597510.14 строком дії до 03.10.2015 року. (а.с. 43-46) 04.06.2015 року ТОВ «Перша лізингова компанія» звернулось до ПрАТ «АСК «Інго Україна» із повідомленням про вчинення дорожньо-транспортної пригоди від 03.06.2015 року за участю забезпеченого транспортного засобу «Пежо», державний реєстраційний номер [NUMBER]. (а.с. 47) Згідно Акту огляду транспортного засобу від 06.06.2015 року автомобіль «Пежо», державний реєстраційний номер [NUMBER], за наслідками дорожньо-транспортної пригоди отримав механічні пошкодження заднього бампера та багажного відділу. (а.с. 52) Відповідно до рахунку, складеного ТОВ «Арма Моторс» від 03.06.2015 року, на підставі заяви власника забезпеченого транспортного засобу ТОВ «Перша лізингова компанія» від 30.07.2015 року, ПрАТ «АСК «Інго Україна» складено Страховий Акт № 132613 від 14.09.2015 року, та сплачено за ремонт забезпеченого транспортного засобу страхове відшкодування у розмірі 4 004,80 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 7587 від 16 вересня 2015 року. (а.с. 53; 54; 55; 56) 17.11.2015 року представник ПрАТ «АСК «Інго Україна» - Гаркуша Г.В. звернулась до [PERSON] із письмовою Претензією про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 4 004,80 грн. (а.с. 58) Відповідно ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідної за завдані збитки. За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Згідно вимог п. ґ п.п. 38.1.1 п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній по справі № 6-1цс14, виходячи з аналізу статей 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», слід зазначити, що у зв'язку із внесеними до цього Закону змінами було збережено як обов'язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП. Неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Крім того, згідно правової позиції, наданої Верховним Судом України у постанові від 20.01.216 року (Справа № 2808цс15), право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. За таких обставин, суд вважає, що позивачем ПрАТ «АСК «Інго Україна» правомірно заявлені вимоги до відповідача з приводу відшкодування матеріальної шкоди в сумі 4 004,80 грн., що є сумою страхового відшкодування, сплаченою позивачем за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, та яка підлягає стягненню в порядку регресу з відповідача, як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, право вимоги до якої є абсолютним, що відповідає правовій позиції, наданій Верховним Судом України у постанові від 20.01.216 року (Справа № 2808цс15). Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» до [PERSON] про відшкодування шкоди підлягає до задоволення в повному обсязі. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 762,00 грн., сплачений позивачем під час звернення з даним позовом до суду. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved