Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

Прокурор звернувся до суду з позовом та вимоги мотивує тим, що 15.08.2008 р. , абітурієнт [PERSON], була зарахована на комерційну форму навчання до Сумського медичного коледжу за спеціальністю 5.12010105 Акушерська справа, що підтверджується наказом за № 168-у від 07.08.2008 року.12.01.2009 року відповідно до наказу за №19\\1-у студент [PERSON] переведена на державну форму навчання. При зарахуванні на навчання за державною формою, коледж та відповідач за формою, передбаченою Порядком працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого постановою КМУ за № 992 від 22.08.1996 р., уклали угоду від 08.10.2009 р., відповідно до якої [PERSON] зобовязалася після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати за направленням не менше ніж три роки. Пунктом 4 вищевказаного Порядку вказано, що керівники вищих навчальних закладів після зарахування осіб на навчання за державним замовленням, укладають з ними угоду. Відповідно до п.8 Порядку, випускники, які уклали угоду з вищим навчальним закладом після зарахування на навчання, повинні відпрацювати за місцем призначення не менше трьох років. У разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмова без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов'язаний у встановленому порядку відшкодувати до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати (п. 14 Порядку). Наказом №39-у від 25.02.2011 р. на підставі рішення кваліфікаційної комісії [PERSON], була присвоєна кваліфікація акушерка і видано направлення на роботу до Комунальної установи Сумська міська клінічна лікарня імені [PERSON]», де вона була працевлаштована на посаду «медична сестра палатна». Як вбачається з наданої коледжем довідки - розрахунку сума фактичних витрат, повязаних з утриманням [PERSON] за час навчання в період з 2009 р. по 2011 р. складає: заробітна плата з нарахуванням 11843,00 грн., комунальні послуги -814,00 грн., знос навчального корпусу - 145,00 грн., інші витрати - 1544,00 грн., стипендія 99647,60 грн., всього 23993,60 грн. В порушення укладеної угоди, Порядку працевлаштування, ст. 52 Закону України Про освіту, відповідач 23.08.2013 р. звільнилася з роботи за власним бажанням , не відпрацювавши встановлених трьох років. Даний факт підтверджується витягом з наказу №254 ОС від 23.08.2013 року. Тому прокурор та представник КЗ Сумської обласної ради Сумський медичний коледж»| просять стягнути з відповідача на користь Сумського медичного коледжу витрати, пов'язані з навчанням, у розмірі 23993,60 грн. Представник відповідача і сам відповідач не погоджуються з позовом, посилаються на права відповідача передбачені Конституцією України, а також на ті обставини, що відповідачка відпрацювала необхідний термін, а також просять суд звернути увагу на ті обставини, що частину терміну навчання відповідачка навчалась на комерційній основі, просять відмовити в задоволенні вимог. Перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що 15.08.2008 року абітурієнт [PERSON] була зарахована на комерційну форму навчання до Сумського медичного коледжу за спеціальністю 5.12010105 «Акушерська справа», що підтверджується наказом за № 169-у від 15.08.2008 року , матеріали справи а.с.6. 12.01.2009року студентка [PERSON] переведена на державну форму навчання, що підтверджується наказом № 19/1-у від 14.01.2009 року, матеріали справи а.с.7. При зарахуванні на навчання за державні кошти Коледж та відповідач за формою, передбаченою Порядком працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого постановою КМУ за №992 від 22.08.1996 року, уклали угоду від 08.10.2009 року, відповідно до якої [PERSON] зобов'язалася після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати за направленням не менше ніж три роки. Укладаючи угоду, Коледж керувався положеннями ч.З ст.5 Конституції України, якою встановлено, що держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних та комунальних навчальних закладах, їх розвиток, надання державних стипендій та пільг учням і студентам; ч.2 ст.44 Закону України «Про освіту», якою встановлено, що вищі навчальні заклади здійснюють свою діяльність за контрактом (замовленням) та угодами як основною формою регулювання відносин між навчальними закладами та підприємствами, установами, організаціями, громадянами. Відповідно до ст.52 Закону України «Про освіту», на виконання п.2 Указу Президента України «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» №77 від 23 січня 1996 року в редакції Указу від 16.05.1996 року №342, ст.197 КЗпП України, був розроблений Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженим Постановою КМУ від 22 серпня 1996 року № 992. Пунктом 4 вищевказаного Порядку вказано, що керівники вищих навчальних закладів після зарахування осіб на навчання за державним замовленням, укладають з ними угоду. Відповідно до п.8 Порядку, випускники, які уклали угоду з вищим навчальним закладом після зарахування на навчання, повинні відпрацювати за місцем призначення не менше трьох років. У разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмова без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов'язаний у встановленому порядку відшкодувати до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати (п. 14 Порядку).Наказом №39-у від 25.02.2011 року на підставі рішення кваліфікаційної комісії [PERSON] була присвоєна кваліфікація «акушерка» і видано направлення на роботу до Комунальної установи «Сумська міська дитяча клінічна лікарня [PERSON]», де вона була працевлаштована на посаду «медична сестра палатна». В порушення укладеної угоди, Порядку працевлаштування, ст.52 Закону України «Про освіту», відповідачка звільнилася з роботи за власним бажанням, не відпрацювавши встановлених трьох років. Даний факт підтверджується витягом з наказу по КУ «Сумська міська дитяча клінічна лікарня [PERSON] » (Наказ №254 ОС від 23.08.2013) матеріали справи а.с.13. Як вбачається з наданої Коледжом довідки - розрахунку, сума фактичних витрат, пов'язаних з утриманням [PERSON] за час навчання в період з 2008 по 201 Ірік складає: заробітна плата з нарахуванням - 11843 грн., комунальні послуги - 814 грн., знос навчального корпусу - 145 грн., інші витрати - 1544 грн., стипендія - 99647,60 грн. всього - 23993,60 грн. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно із ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання із порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зовов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання (ст.614 ЦК України). Оскільки відповідачка, укладаючи угоду з навчальним закладом, була ознайомлена з її умовами та відповідальністю за порушення зобов'язання, повинен відшкодувати за свій рахунок витрати на навчання, що становить 23993,60 грн. Посилання представника відповідача і самої позивачки на ті обставини, що навчання гарантоване Конституцією України, а також на те, що відповідачка частково навчалась на комерційній основі і повністю відпрацювала три роки, не заслуговують на увагу, оскільки правовідносини які склались між сторонами договірні, відповідачка усвідомлювала наслідки укладення угоди про навчання, доказів протилежного суду не надано. Відповідачка порушила умови відпрацювання, строк навчання на комерційній основі врахований при здійсненні розрахунку, підстав не довіряти розрахунку у суду немає, оскільки обґрунтованість розрахунку підтверджено, самим автором розрахунку допитаного в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved