Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до КС «Спілка пенсіонерів України в особі філії «Запорізька обласна» КС «Спілка пенсіонерів України» про визнання договір іпотеки припиненими , мотивуючи тим, що 11.02.2008 р. між [PERSON], [PERSON] з одного боку (далі - Позивачі) та Кредитною спілкою «Спілка пенсіонерів України» в особі філії «Запорізька обласна» КС «Спілка пенсіонерів України» з іншого боку, з метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника нової [PERSON] за Кредитним договором № ЗП-110208А від 11.02.2008 року, ухваленого між [PERSON] та Кредитною спілкою «Спілка пенсіонерів України» в особі філії «Запорізька обласна» КС «Спілка пенсіонерів України», було укладено Договір іпотеки б/н, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 418. Крім того, з посвідченням цього договору була накладена заборона відчуження зазначеного в договорі нерухомого майна, про що внесено відповідні відомості до реєстру обтяжень нерухомого майна, про що внесено відповідні відомості до реєстру обтяжень нерухомого майна за № 11. Під час вчинення нотаріального посвідчення вищевказаного Договору іпотеки було зареєстровано та внесено до реєстру заборон обтяження щодо нерухомого майно, що належить на праві приватної часткової власності по 1/2 частці [PERSON] на підставі Договору дарування, посвідченого Якимівською державної конторою 03.08.2007 року за р. № 1245, та [PERSON] на підставі рішення Якимівського районного суду Запорізької області № 2-448/2007 від 24.07.2007 р, с а саме: 11.08.2008 року на підставі Договору іпотеки № 418, до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна внесено заборону на відчуження іпотечного нерухомого майна, що належить [PERSON]. 11.08.2008 року на підставі Договору іпотеки № 418, до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна внесено заборону на відчуження іпотечного нерухомого майна, що належить [PERSON]. Відповідно до умов Договору іпотеки Позивачі передали в іпотеку Кредитній спілці «Спілка пенсіонерів України» нерухоме майно, а саме: комплекс будівель та споруд, що знаходиться за адресою Запорізька область, Якимівський район, смт. Якимівка, вул. Пушкіна, б. 69. До складу предмета іпотеки входить адміністративна будівля літ. А; будівля КПП літ. Б; гаражі літ.В,Г,Д,Ж,І; котельня літ. Є; будівля інкубатору літ. 3; склад літ. К; трансформатор літ.Л; будівля архіву літ.М; огорожа; навіси 2,3; пожежний резервуар 4. Відповідно до п.2.1 Договору іпотека за цим Договором забезпечує вимоги [PERSON] щодо виконання Боржником кожного і всіх його Боргових зобов'язань за Кредитним договором № ЗП-112008А від 11.02.2008 у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк та у такому порядку, як встановлено у Кредитному договорі, з усіма змінами і доповненнями до нього, що укладені та будуть укладені в майбутньому. Згідно п. 1.4. Кредитного договору дата повернення кредиту - 11 лютого 2009 року, тобто кредит був виданий строком на один рік. Відповідно до п. 2.1.1. Договору іпотеки Боржник зобов'язаний повністю повернути [PERSON] суму отриманого кредиту не пізніше 11 лютого 2009 року відповідно до умов, встановлених Кредитним договором, чи в інший строк, встановлений в Кредитному договорі. Аналогічні умови застосовуються до вимог щодо стягнення відсотків та пені та інших штрафних санкцій. Відповідно до п. 6.1 Договору за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель може задовольнити такі вимоги : всі Боргові зобов'язання, не сплачені Боржником, вимоги стосовно повного відшкодування збитків, завданих порушенням Іпотекодавцем його зобов'язань за цим Договором, а також всіх фактичних витрат, понесених [PERSON] у зв'язку із реалізацією його прав за цим Договором. Пунктом 6.2 Договору передбачено, що [PERSON] має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь - якої із таких обставин: а) несплати Боржником [PERSON] будь - якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено Кредитним договором; б) порушенням Іпотекодавцем будь - якого із його зобов'язань за ст. 5 цього Договору; в) інших обставин, передбачених чинним законодавством України. Отже, як вбачається з умов Договору іпотеки, [PERSON] мав право за наявності порушень Іпотекодавцями умов цього Договору в будь - якій його частині, задовольнити свої вимоги в повному обсязі за рахунок іпотечного майна у спосіб, визначений умовами Договору та законом. Слід зазначити, що після спливу певного часу Боржник за Кредитним договором -[PERSON], не сплачувала кошти на погашення кредиту чим порушила умови Кредитного договору, в наслідок чого утворилась заборгованість за тілом кредиту у сумі 452 000,00 гривень, за відсотками у сумі 156 051,30 грн. та пеню на загальну суму 608 051,30 грн. У зв'язку з порушенням позичальником умов Кредитного договору, КС «Спілка пенсіонерів України» звернулася до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON], Слободяник ІД та [PERSON] про стягнення заборгованість за Іитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. Вказана позовна заява датована 15 грудня 2010 року та зареєстрована районним судом 31 січня 2011 року (справа № 0827/2-958/11).. Згодом, позивач змінив свої позовні вимоги, що підтверджується пред'явленою Заявою про уточнення позовних вимог від 15 лютого 2011 року (вх. № суду 5660/11 від 07.03.2011 року). Змінивши свої позовні вимоги КС «Спілка пенсіонерів України» відмовилась від вимоги щодо звернення стягнення та просила суд стягнути заборгованість за кредитом з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 червня 2011 року по справі № 0827/2-958/11 позов КС «Спілка пенсіонерів України» задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 11.02.2008 року. В частині стягнення заборгованості в солідарному порядку з майнових поручителів -[PERSON] та [PERSON] судом відмовлено з тих підстав, що відповідно до норм законодавства, майнові поручителі не можуть відповідати солідарне за зобов'язаннями боржника, а також у зв'язку з тим, що після закінчення строку дії Договору іпотеки, кредитна спілка не пред'являла будь - яких вимог чи претензій до поручителів. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 04 грудня 2012 року у справі № 22-249/11, апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення Шевченківського районного суду від 22.06.2011 року залишено без змін. Отже, як вбачається з позовної заяви Відповідача та було підтверджено під час розгляду справи Шевченківським районним судом м. Запоріжжя позичальник порушив умови Кредитного договору ще у грудні 2008 року, не здійснивши черговий платіж за графіком платежів, а від так саме з цього моменту у Кредитної спілки виникло право вимоги як до позичальника, так і до майнових поручителів, в межах вартості іпотечного майна. До сьогоднішнього дня будь - яких вимог, претензій а і ні шляхом направлення вимоги (претензії), а ні шляхом пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки Відповідач не пред'являв. Крім того, рішення суду від 22.06.2011 року Відповідач не оскаржував. З огляду на зазначене, Позивачі вважають, що Відповідачем пропущено строк позовної давності щодо пред'явленням їм будь - яких вимог в майбутньому за укладеним 11.02.2008 року іпотечним договором. В той же час, існуючі обтяження порушують права Позивачів, як власників нерухомого майна, обмежуючі їх у розпорядженні та володіння ним, що змушує звертатися до суду з вимогами щодо припинення порушень належних їм майнових прав. Статтями 546, 575 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою. Гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Іпотекою - є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Укладаючи Договір іпотеки Сторони дійшли згоди та зазначили, що кінцевий термін повернення кредиту спливає 11 лютого 2009 року (п.2.1.1. Договору поруки). Одним із видів позовної давності є загальна, встановлена тривалістю у три року (ст. 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної даності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252 -255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не тільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З викладено слідує висновок, що з 12 грудня 2008 року почав свій перебіг строк позовної давності, в межах якого Кредитор міг звернутися до майнових поручителів з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, або при наймі, після закінчення строку виконання основного зобов'язання. Для вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки законодавцем та Сторонами Договору іпотеки не встановлено більш тривала позовна давність порівняно із загальною. Ні статтею 286 ЦК України, ні іншим законом вимогу іпотекодержателя до іпотекодавця не віднесено до вимог, на які позовна давність не поширюється. За таких обставин, сплив стоку позовної давності до вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки у даному випадку закінчився через три роки - 12 грудня 2011 року. Жодних обставин, передбачених ч. 1 ст. 263 ЦК України, які б могли зупинити перебіг позовної давності не виникало. Також не виникало передбачених ст. 264 ЦК України підстав для переривання перебігу позовної давності. У позові позивачі просили визнати договорі іпотеки припиненими та скасувати заборони,внесені до реєстру обтяжень. У судове засідання представник позивачів до суду не зявився, надав до суду заяву, у якій просив розглянути справу без його участі, позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач, неодноразово належним чином повідомлені про час та місце судового засідання( останній раз на засідання викликались через пресу), на судове засідання, призначене на 07.08.2015 р., належним чином повідомлені відповідач та представник третьої особи не зявились, причини неявки суду не повідомили. Суд ухвалив слухати справу за відсутності сторін. У відповідності до ст. 197 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Під час судового засідання були вивчені наступні докази по справі : - договір іпотеки (а.с.9-10) - витяг про реєстрацію в єдиному реєстрі заборон ( а.с.11) - позовна заява про стягнення заборгованості за кредитним договором ( а.с.12-15) - заява про уточнення позовних вимог ( а.с.16-17) - кредитний договір ( а.с.18-21) - рішення шевченківського районного суду від 22.06.2011 р. ( а.с.22-24) - ухвала апеляційного суду Запорізької області від 04.12.2012 р. ( а.с.25-28) - витяг з єдиного реєстру юридичних осіб ( а.с.49-58) - заява про збільшення позовних вимог ( а.с.61-62) - заява про уточнення позовних вимог ( а.с.65-66) Таким чином судом було встановлено: 11.02.2008 р. між [PERSON], [PERSON] з одного боку та Кредитною спілкою «Спілка пенсіонерів України» в особі філії «Запорізька обласна» КС «Спілка пенсіонерів України» з іншого боку, з метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника [PERSON] за Кредитним договором № ЗП-110208А від 11.02.2008 року, ухваленого між [PERSON] та Кредитною спілкою «Спілка пенсіонерів України» в особі філії «Запорізька обласна» КС «Спілка пенсіонерів України», було укладено Договір іпотеки б/н, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 418. Крім того, з посвідченням цього договору була накладена заборона відчуження зазначеного в договорі нерухомого майна, про що внесено відповідні відомості до реєстру обтяжень нерухомого майна, про що внесено відповідні відомості до реєстру обтяжень нерухомого майна за № 11. Відповідно до умов Договору іпотеки Позивачі передали в іпотеку Кредитній спілці «Спілка пенсіонерів України» нерухоме майно, а саме: комплекс будівель та споруд, що знаходиться за адресою Запорізька область, Якимівський район, смт. Якимівка, вул. Пушкіна, б. 69. До складу предмета іпотеки входить адміністративна будівля літ. А; будівля КПП літ. Б; гаражі літ.В,Г,Д,Ж,І; котельня літ. Є; будівля інкубатору літ. 3; склад літ. К; трансформатор літ.Л; будівля архіву літ.М; огорожа; навіси 2,3; пожежний резервуар 4. Відповідно до п.2.1 Договору іпотека за цим Договором забезпечує вимоги [PERSON] щодо виконання Боржником кожного і всіх його Боргових зобов'язань за Кредитним договором № ЗП-112008А від 11.02.2008 у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк та у такому порядку, як встановлено у Кредитному договорі, з усіма змінами і доповненнями до нього, що укладені та будуть укладені в майбутньому. Згідно п. 1.4. Кредитного договору дата повернення кредиту - 11 лютого 2009 року, тобто кредит був виданий строком на один рік. У зв'язку з порушенням позичальником умов Кредитного договору, КС «Спілка пенсіонерів України» звернулася до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON], Слободяник ІД та [PERSON] про стягнення заборгованість за Іитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. Вказана позовна заява датована 15 грудня 2010 року та зареєстрована районним судом 31 січня 2011 року (справа № 0827/2-958/11).. Згодом, позивач змінив свої позовні вимоги, що підтверджується пред'явленою Заявою про уточнення позовних вимог від 15 лютого 2011 року (вх. № суду 5660/11 від 07.03.2011 року). Змінивши свої позовні вимоги КС «Спілка пенсіонерів України» відмовилась від вимоги щодо звернення стягнення та просила суд стягнути заборгованість за кредитом з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 червня 2011 року по справі № 0827/2-958/11 позов КС «Спілка пенсіонерів України» задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 11.02.2008 року. В частині стягнення заборгованості в солідарному порядку з майнових поручителів -[PERSON] та [PERSON] судом відмовлено з тих підстав, що відповідно до норм законодавства, майнові поручителі не можуть відповідати солідарне за зобов'язаннями боржника, а також у зв'язку з тим, що після закінчення строку дії Договору іпотеки, кредитна спілка не пред'являла будь - яких вимог чи претензій до поручителів. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 04 грудня 2012 року у справі № 22-249/11, апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення Шевченківського районного суду від 22.06.2011 року залишено без змін. Отже, як вбачається з позовної заяви Відповідача та було підтверджено під час розгляду справи Шевченківським районним судом м. Запоріжжя позичальник порушив умови Кредитного договору ще у грудні 2008 року, не здійснивши черговий платіж за графіком платежів, а від так саме з цього моменту у Кредитної спілки виникло право вимоги як до позичальника, так і до майнових поручителів, в межах вартості іпотечного майна. До сьогоднішнього дня будь - яких вимог, претензій а і ні шляхом направлення вимоги (претензії), а ні шляхом пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки Відповідач не пред'являв. Крім того, рішення суду від 22.06.2011 року Відповідач не оскаржував. З огляду на зазначене, суд вважає, що відповідачем пропущено строк позовної давності щодо пред'явленням їм будь - яких вимог в майбутньому за укладеним 11.02.2008 року іпотечним договором. В той же час, існуючі обтяження порушують права позивачів, як власників нерухомого майна, обмежуючі їх у розпорядженні та володіння ним, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню на наступних підставах : Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язань нерухомим майном, що залишається у володіння та користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, а майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи - боржника за основним зобов'язанням на підставі договору, закону або рішення суду. Отже, іпотека є самостійним видом забезпечення виконання зобов'язання. Правова природа іпотеки полягає у забезпеченні можливості кредитора у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення за рахунок передано в іпотеку нерухомого майна переважно перед іншими кредиторами боржника. На відносини майнової поруки норми статті 559 ЦК України, щодо припинення поруки не поширюються, оскільки іпотека за правовою природою є заставою та регулюється нормами параграфа 6 (ст.ст. 572-593) глави 49 ЦК України та спеціальним законом. Статтями 17-19 Закону України «Про іпотеку» встановлено підстави припинення іпотеки, істотні умови договору іпотеки і внесення змін в доповнень до нього. П. 23 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають Із кредитних правовідносин» визначено, що при вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до ст. 11 Закону України «Про заставу», ст. 1 ЗУ «Про іпотеку» майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до ст. 546 ЦК України застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (ст. 553 - 559 ЦК України)не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки вік відповідає перед іпотеко держателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки . У зв'язку із цим солідарна відповідальність боржника та майнового поручителя нормами ЦК України не передбачена. Частиною 2 статті 593 ЦК України визнано підстави припинення права застави. Відповідно до ч. 2 даної статті право застави припиняється також в інших випадах, встановлених законом. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» деякими підставами припинення іпотеки є припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; а також інші підстави, передбачені цим Законом. Відповідно до ч. 5 ст.З Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Як зазначалося вище, під час укладення іпотечного договору, з посиланням на ознайомленість з умовами кредитного договору, сторони визначили строки виконання зобов'язань як щомісячних, так і кінцевий термін повернення належних до сплати коштів в повному обсязі, тобто до 11 лютого 2009 року. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно ч. З ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Як вбачається із розрахунку заборгованості, долученого до матеріалів цивільної справи що була розглянута Шевченківським районним судом у 20011 році, Боржник [PERSON] припинила сплачувати кошти у грудні 2008 року. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу. Одним із видів позовної давності є загальна, встановлена тривалістю у три року (ст. 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної даності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. З викладено слідує висновок, що з 12 грудня 2008 року почав свій перебіг строк позовної давності, в межах якого Кредитор міг звернутися до майнових поручителів з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, або при наймі, після закінчення строку виконання основного зобов'язання. Для вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки законодавцем та Сторонами Договору іпотеки не встановлено більш тривала позовна давність порівняно із загальною. Ні статтею 286 ЦК України, ні іншим законом вимогу іпотекодержателя до іпотекодавця не віднесено до вимог, на які позовна давність не поширюється. За таких обставин, сплив стоку позовної давності до вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки у даному випадку закінчився через три роки - 12 грудня 2011 року. Жодних обставин, передбачених ч. 1 ст. 263 ЦК України, які б могли зупинити перебіг позовної давності не виникало. Також не виникало передбачених ст. 264 ЦК України підстав для переривання перебігу позовної давності. Враховуючи, що Відповідач був обізнаний з 2008 року про порушення свого права та інтересу у зв'язку із невиконанням зобов'язань боржником, та крім того, у лютому 2009 року закінчився строк виконання зобов'язань за основним договором, а від так останній мав право на захист свого права у встановлений законом спосіб та строки. Норма ч. 2 ст. 264 ЦК України визначає підставою для переривання перебігу позовної давності пред'явлення позову до одного із кількох боржників. Однак дія норми в цій частині розповсюджується на випадки субсидіарної відповідальності осіб та на випадки, у яких виконання певного зобов'язання покладено одночасно на декількох осіб (ст. 619 ЦК України). Солідарна відповідальність боржника та майнового поручителя, яким є Позивач, нормами цивільного кодексу не передбачена. Однак, лише солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний в повному обсязі (ч. 2 ст. 543 ЦК України). З цих підстав до спірних правовідносин не можна застосовувати положення ст. 264 ЦК України. Що стосується подання позивачем позову до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у грудні 2010 року з вимогою про солідарне стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, з урахування подальшої відмови шляхом подання уточненої позовної заяви від вимоги щодо звернення стягнення, то відповідно до ч. 1 ст. 265 ЦК України відмова від частини позовних вимог до відкриття провадження по справі не зупиняє перебігу позовної давності. Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної даності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо ). Дана позиція закріплена п. 31 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». З урахуванням викладено, та враховуючи, що строк виконання основного зобов'язання сплив 12 лютого 2009 року, та не пред'явлення за весь цей час вимоги до майнових поручителів, можна дійти висновку, що Відповідач не скористався свої цивільним правом на захист порушених прав та інтересів, у передбачені законодавством строки, а тому договір поруки має припинити свою дію. Правова позиція з аналогічних питань викладена у Висновках Верховного Суду України у справі № 6-116цс13 від 06.11.2013 року, висновках Верховного Суду України, викладених у постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за І півріччя 2014 року, [PERSON] спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10-70/0/4-13 від 16.01.2013 року, п. 23 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», Постанові судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 19 березня 2014 р. у справі № 6-20цс14, рішення Господарського суду Запорізької області від 25.09.2014 року у справі № 908/2441/14. Згідно зі ст. 41 Конституції України «кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю...», «ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності». Відповідно до ч.І ст. 15 Цивільного кодексу України «кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення...». Згідно зч. 1 ст. 16 ЦК України «кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу». Статтею 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. На підставі викладеного,

Outcome: approved