Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом в якому просив: зобов'язати відповідачку звільнити самовільно зайняту земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] площею 0,0105 га (відповідно до план-схеми) та привести її у придатний для використання стан шляхом знесення встановленого на ній паркану. В обґрунтування позову посилався на те, що 13.06.2013 року Державною інспекцією сільського господарства в Херсонській області у ході перевірки дотримання вимог земельного законодавства встановлено факт самовільного зайняття земельної ділянки площею 0,0105 га під розміщення паркану для будинку [ADDRESS]. Вказана земельна ділянка зайнята за рахунок земель комунальної власності Херсонської міської ради, про що складено акти обстеження та перевірки. Приписом від 13.06.2013р. № 000107 відповідачку було зобов'язано звільнити самовільно зайняту земельну ділянку. Державним інспектором сульського господарства в Херсонській області на гр. [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення від 13.06.2013 року № 000352 за ст. 53-1 КУпАП, відповідно до постанови від 13.06.2013 року № 000352 накладено штраф та розраховано матеріальну шкоду за порушення ст. ст. 125, 126 ЗК України. 13.06.2013 року листом з розрахунком розміру шкоди з Державної інспекції сільського господарства в Херсонській області відповідачку було повідомлено про необхідність відшкодування шкоди в розмірі 1 696,33 грн. Оскільки до порушниці були вжиті усі можливі заходи адміністративного впливу, проте порушення права Херсонської міської ради щодо розпоряджання землями комунальної власності не усунуто, він змушений звернутися до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з заявлених у позові підстав. Представник третьої особи в судовому засіданні вважала позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Пояснила, що інспектором Державної інспекції сільського господарства в Херсонській області дійсно було встановлено факт самовільного зайняття земельної ділянки площею 0,0105 га під розміщення паркану для будинку [ADDRESS], власником якого є позивачка. Приписом від 13.06.2013р. № 000107 відповідачку було зобов'язано звільнити самовільно зайняту земельну ділянку. Крім того, на [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення від 13.06.2013 року № 000352 за ст. 53-1 КУпАП та винесено постанову від 13.06.2013 року про накладення штрафу. Також відповідачці нараховано матеріальну шкоду за порушення ст. ст. 125, 126 ЗК України в розмірі 1 696,33 грн., яку остання добровільно відшкодувала. Проте, самовільно зайнята земельна ділянка [PERSON] і досі не звільнена. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, причини не явки суду не пояснила, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ч. 1-2 ст. 224 та ч. 2 ст. 225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Так, статтею 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Частина 2 статті 14 Конституції України передбачає набуття і реалізацію права власності на землю громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Статтею 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено статус Херсонської міської ради, як органу місцевого самоврядування, що представляє інтереси територіальної громади міста Херсона та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад. Згідно п. 2 ст. 83 ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності. Пунктом 1 статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки. Згідно ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Судом встановлено, що відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 13.06.2013 року гр. [PERSON] самовільно зайнято земельну ділянку комунальної власності із земель житлової та громадської забудови площею 0,0105 га, яка розташована біля будинку [ADDRESS] шляхом збільшення прибудинкової території та встановлення паркану по периметру домоволодіння. На підставі вказаного акту, 13.06.2013 року відносно [PERSON] було видано припис з вимогою усунути допущені порушення вимог земельного законодавства в 30-ти денний термін. Вказаний припис було отримано відповідачкою 13.06.2013 року про що свідчить її підпис на ньому. Крім того, 13.06.2013 року відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення № 000352 за самовільне заняття нею земельної ділянки, про що свідчить копія вказаного протоколу. Відповідно до постанови від 13.06.2013 року на [PERSON] було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за порушення ст. ст. 125, 126 ЗК України. Крім того, 13.06.2013 року відповідачці було нараховано шкоду, заподіяну внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, розмір якої склав 1696,33 грн., що підтверджується відповідним розрахунком. Відповідно до квитанції № 1 вказана шкода була відшкодована відповідачкою 17.06.2013 року. Проте, згідно акту обстеження земельної ділянки № 25 від 13.12.2013 року гр. [PERSON] не усунула порушень земельного законодавства та продовжує використовувати самовільно зайняту земельну ділянку 0,0105 га, яка розташована біля будинку [ADDRESS] шляхом збільшення прибудинкової території та встановлення паркану по периметру домоволодіння. Таким чином, відповідачем була самовільно зайнята земельна ділянка, що належить до земель комунальної власності, а вимоги усунути допущені порушення [PERSON] не виконуються, у зв'язку із чим її необхідно зобов'язати звільнити вказану земельну ділянку. Судові витрати, понесені позивачем на оплату судового збору в розмірі 243,60 грн. підлягають стягненню з відповідачки на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved