Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

представник позивача Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» Мостовик О.С звернувся до відповідача [PERSON] в якому присить стягнути з відповідача на користь позивача завданих збитків в порядку регресу у розмірі 12 261,35 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 20.11.2016 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів марки «Renault», р.н. [NUMBER] та «Opel» р.н. [NUMBER] та застрахованого автомобіля «ВАЗ 2107» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність перед третіми особами на момент вчинення ним ДТП була застрахована згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/9392598 та ПрАТ « УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»». 01.02.2017 виплачено страхове відшкодування потерпілому у розмірі 11 9501,32 грн. без ПДВ. Проте, оскільки відповідач спричинив ДТП в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам ПДР, за що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП, відтак позивач, на підставі ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», після виплати страхового відшкодування набув право вимоги до відповідача в порядку регресу. Ухвалою суду від 14.04.2020 у справі відкрито спрощене позовне провадження. 04.05.2020 від відповідача [PERSON] до суду посупив відзив на позовну заяву. В якому зазначив, що позовні вимоги не підлягають до задоволення оскільки, він щиро розкаявся , вину свою визнав, місця пригоди не залишив, транспортним засобом керував у тверезому стані. А тому у позивача немає жодних підстав стягувати кошти у регресному порядку. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач та його представник в судовому засідання просять в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки пропущено строк позовної давності. Заслухавши вступне слово сторін, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 09.12.2016 відповідача [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Відповідно до такої постанови, [PERSON] 20.11.2016 о 10.45 год. по [ADDRESS] керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2107» д.н.з. [NUMBER] перед початком буксирування не узгодив порядок подачі сигналів, зокрема для зупинки транспортного засобу з водієм автомобіля марки «ВАЗ 21043» д.н.з. [NUMBER] який його буксирував, чим порушив вимоги п.2.3 а, 23.8 ПДР України, в результаті чого здійснив зіткнення із припаркованими автомобілями марки «Renault», р.н. [NUMBER] та «Opel» р.н. [NUMBER] завдавши транспортним засобам технічних пошкоджень. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, факт винуватості відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 20.11.2016 є встановленим та не підлягає доказуванню. Встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «ВАЗ 2107» д.н.з. [NUMBER] , яким керував відповідач, був застрахований у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/9392598. 12.01.2017 до позивача звернувся потерпілий з заявою про пошкодження транспортного засобу в зв`язку з дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору. Позивач на підставі страхового акту №160000095613 від 30.01.2017 та розрахунку суми страхового відшкодування до нього здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в розмірі 12 261,35грн., що підтверджується платіжним дорученням №ЗР034520 від 01.02.2017. Таким чином, між сторонами у справі виникли правовідносини щодо відшкодування винною особою, яка вчинила ДТП та залишила місце пригоди, шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки. За змістом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з підпунктом «г» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду , якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Враховуючи те, що за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 20.11.2016 з вини відповідача, який керував автомобілем у невідповідному технічному стані, ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 12 261,35 грн. потерпілому, а тому така сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в порядку регресу. Суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, оскільки позивач здійснив виплату страхового відшкодування потерпілому 01.02.2017, позовна заява складена 27.01.2020, судовий збір сплачено 28.01.2020 та відправлена поштою. А відтак суд приходить до висновку, що позивачем не пропущено трьохрічний строк позовної давності. Окрім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2 102,00 грн. На підставі ст.ст. 1187, 1191 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved