Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Представник позивачки у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити та розірвати Договір купівлі-продажу від 12.08.2011 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №5286. Також просив зобов'язати відповідачів повернути [PERSON] земельну ділянку, площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позов визнала у повному обсязі та проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] надав письмові заперечення, у яких вважав позов не обґрунтованим, безпідставним та таким, що суперечить нормам чинного законодавства, тому просив відмовити у задоволенні вимог [PERSON] у повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з урахуванням обставин, які згідно з ч. 1 ст.61 ЦПК не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що 20 серпня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений та нотаріально посвідчений (приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON]) Договір купівлі-продажу, згідно з яким позивачка, як продавець, передала Покупцю (відповідачу) у приватну власність земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Посилання позиваки у своєму позові та її представника у судовому засіданні на те, що при підписанні вищевказаного договору [PERSON] надав їй не грошові кошти у розмірі 58600,00 грн., як це вказано у договорі, а лише гарантійне зобов'язання від 12.08.2011 року, яким покупець зобов'язався не оформлювати придбану земельну ділянку на своє ім'я та не починати її забудову, доки не сплатить позивачці визначену суму, яку він гарантував оплатити у 2012 році, суд вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи. Так судом встановлено, що пунктом 2 спірного Договору купівлі-продажу зазначено, що продаж земельної ділянки вчиняється за домовленістю сторін, за ціною 58 600,00 грн., які продавець ([PERSON]) одержала від покупця ([PERSON]) до підписання цього договору. Підписом на цьому договорі продавець свідчить, що розрахунок з ним проведено повністю, гроші отримані. Також у пунктах 8 та 12 Договору зазначено, що сторони свідчать, що у тексті цього договору зафіксовано усі істотні умови, що стосуються купівлі-продажу земельної ділянки. Будь-які попередні домовленості, які мали місце до укладання цього договору і не відображені у його тексті, не мають правового значення. Кожна із сторін цього договору однаково розуміє значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на договорі. Крім того, позивачка [PERSON] не надала суду докази, що у момент підписання договору на неї здійснювався тиск, насильство, обман (та інше) аби вона підписала оспорюваний договір, а це може бути лише належне звернення до правоохоронних органів. Таким чином, ні [PERSON], ні [PERSON] не повідомляли нотаріусу істотні умови договору, а саме те, що між ними не проведено розрахунки. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належні формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1 - 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, за таких обставин, при укладенні договору між позивачкою та відповідачем [PERSON] жодних порушень умов договору суд не вбачає. Крім того, суд приходить до висновку про обрання [PERSON] невірного способу захисту своїх прав, так у позові вона зазначає, що [PERSON] не надав їй грошові кошти у розмірі 58600,00 грн. за придбану земельну ділянку, за таких обставин у відповідача виникла грошова заборгованість перед позивачкою, яка не позбавлена можливості звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення на свою користь вищевказаної грошової суми, що відповідає вимогам чинного законодавства. За таких обставин суд вважає, що позивачкою [PERSON] неправильно було обрано спосіб захисту своїх прав передбачений ст. 16 ЦК України та законних підстав для задоволення позовних вимог не вбачається. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Крім того, як встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, між відповідачами існує судовий спір про поділ майна подружжя в якій ставиться питання про законний розподіл земельної ділянки між ними придбаної за договором купівлі-продажу від 12.08.2011 року, і приймаючи до уваги той факт, що до подання до суду позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя (справа №175/3331/13-ц), у [PERSON] та [PERSON] не виникало питання про розірвання укладеного між ними договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12.08.2011 року, тому суд розцінює даний спір як спосіб виключення спірної земельної ділянки із спільного майна подружжя, тим самим позбавивши [PERSON] права на володіння певною її часткою. Таким чином, зважаючи на вищезазначені обставини, суд не вбачає обґрунтованості та законності позовних вимог [PERSON], тому залишає їх без задоволення.

Outcome: dismissed