Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 20.02.2013 року у розмірі 6201,82 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 20.02.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого останній був виданий кредит у розмірі 5900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. 04.10.2015 року [PERSON] померла. Спадкоємцем, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач по справі [PERSON] 20.02.2016 року банком на адресу Біляївської районної державної нотаріальної контори була направлена претензія кредитора, яка долучена до матеріалів спадкової справи. 12.07.2016 року банком до спадкоємця було направлено лист-претензію з вимогою сплатити заборгованість за кредитним договором, яка останнім проігнорована. Станом на дату смерті [PERSON], її заборгованість перед банком за кредитним договором б/н від 20.02.2013 року становила 6201,82 грн., яка складається з наступного: тіло кредиту 5976,55 грн., проценти за користуванням кредитом 275,05 грн., пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 50 грн. Оскільки відповідач, як спадкоємець, відмовляється добровільно сплатити заборгованість за кредитним договором, представник позивача звернувся до суду з позовом. Представник позивача до судового засідання не зявився, але подав заяву, в якій вказав, що на задоволенні позовних вимог наполягає та просить справу розглянути у його відсутність. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що у позивача відсутні правові підстави вимагати виконання зобовязання померлої дружини щодо повернення боргу по кредитному договору, оскільки він з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, спадщину не отримував через фактичну відсутність спадкового майна (прав, речей) та, відповідно, до нього в порядку спадкування не перейшли обовязки спадкодавця перед іншими особами (кредиторами), зокрема щодо сплати позивачу заборгованості спадкодавця [PERSON] по кредитному договору б/н від 20.02.2013 року. Вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та платити проценти. Як встановлено у судовому засіданні, 20.02.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого останній був виданий кредит у розмірі 5900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.8-42). [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг , що підтверджується підписом у заяві (а.с.7). Позивач свої зобовязання за кредитним договором б/н від 20.02.2013 року виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] кредит, у розмірі, встановленому зазначеним договором. Відповідно до п. 2.1.1.12.1 Умов та правил надання банківських послуг під борговим зобовязанням за кредитом сторони узгодили зобовязання клієнта з повернення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальну заборгованість клієнта. Згідно п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг у разі виникнення прострочених зобовязань за борговими зобовязаннями на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. 04 жовтня 2015 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.46) Станом на дату смерті [PERSON], її заборгованість перед банком за кредитним договором б/н від 20.02.2013 року становила 6201,82 грн., яка складається з наступного: тіло кредиту 5976,55 грн., проценти за користуванням кредитом 275,05 грн., пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 50 грн., відповідно до розрахунку, складеного позивачем (а.с.5,6). 20.02.2016 року банком на адресу Біляївської районної державної нотаріальної контори була направлена претензія кредитора, в порядку ст. 1281 ЦК України, яка долучена до матеріалів спадкової справи (а.с.52). 12.07.2016 року банком до спадкоємця було направлено лист-претензію з вимогою сплатити заборгованість за кредитним договором, яка останнім проігнорована (а.с.54). Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1281 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобовязані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Згідно розяснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року, при вирішенні спорів щодо виконання зобовязань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобовязання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобовязання фактично не повязані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. При цьому, матеріали справи не містяться відомостей про майно, одержане відповідачем у спадщину після смерті дружини [PERSON], в межах вартості якого він зобовязаний задовольнити вимоги кредитора ПАТ КБ «Приватбанк». Сам лише факт спільного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент її смерті не свідчить про прийняття спадщини. Оскільки відсутні докази прийняття такого майна відповідачем, то до нього в порядку спадкування не перейшли обовязки спадкодавця перед іншими особами (кредиторами), а тому відсутні підстави вважати його таким, що фактично прийняв спадщину. Крім цього, положення статті 1282 ЦК України застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків предявлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені ст. 1281 ЦК України строки це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє субєктивне право та не є строком позовної давності. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року № 6-33цс15 та в силу ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Із матеріалів справи вбачається, що позивачу стало відомо про смерть спадкодавця не пізніше 30 січня 2016 року. З позовною вимогою до спадкоємця кредитор звернувся 22 грудня 2016 року, тобто зі спливом шестимісячного строку, передбаченого ч.2 ст. 1281 ЦК України, що на думку суду, позбавляє його права вимоги до спадкоємця, оскільки відповідальність спадкоємців за боргами спадкодавця настає лише за умови додержання кредитором вимог ст.ст. 1281, 1282 ЦК України, які ним не дотримані. Виходячи з вищенаведеного, враховуючи те, що позивач не надав суду доказів наявності та вартості майна, отриманого відповідачем у спадщину, пропущення позивачем строків, визначених ст. 1281 ЦК України, для звернення з вимогою до спадкоємців, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed