Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європошта» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свій позов обґрунтовує тим, що 13 вересня 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європошта» та [PERSON] укладено договір фінансового кредиту № 359, на виконання умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000 гривень на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,99% в день від розміру кредиту, річний розмір процентів за Кредитним договором складає 361,35% від розміру кредиту. Нарахування процентів здійснюється за кожен календарний день фактичного користування кредитом (за основу береться 365 днів у році) від залишку заборгованості по кредиту. Кінцевий термін повернення кредиту 30 жовтня 2018 року. Посилається на те, що відповідач на виконання умов договору отримав грошові кошти, однак позику не повернув, чим порушив взяті на себе зобов`язання. У зв`язку з цим, просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європошта» заборгованість у розмірі 40131,51 грн та судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Ухвалою судді від 03 листопада 2020 року постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали. Станом на 01 грудня 2020 року відзив на позов від відповідача до Якимівського районного суду Запорізької області не надійшов. В судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах позову міститься заява, в якій просять розгляд справи проводити без участі представника. Не заперечує проти заочного розгляду справи, просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. 13 вересня 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європошта» та [PERSON] укладено договір фінансового кредиту № 359, на виконання умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 5 000 гривень 00 коп. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,99% в день від розміру кредиту, річний розмір процентів за Кредитним договором складає 361,35% від розміру кредиту. Кінцевий термін повернення кредиту 27 вересня 2018 року. Згідно додаткового договору №1 від 01 жовтня 2018 року, було внесено зміни до п.3.2 Договору фінансового кредиту №359 від 13 вересня 2018 року та встановлено строк повернення кредиту до 15 жовтня 2018 року. Згідно додаткового договору №2 від 16 жовтня 2018 року, було внесено зміни до п.3.2 Договору фінансового кредиту №359 від 13 вересня 2018 року та встановлено строк повернення кредиту до 30 жовтня 2018 року. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме - перерахував [PERSON] грошові кошти у розмірі, встановленому Кредитним договором - 5000 грн. на картковий рахунок відповідача (згідно наданої заяви на перерахування коштів у безготівковій формі від 13 вересня 2018 року, що підтверджується платіжним дорученням № 2236 від 13 вересня 2018 року (а.с. 8-9). Відповідно до п. 6.4. Кредитного договору при порушенні позичальником строку повернення кредиту, вказаного в п. 3.2 Кредитного договору позичальник повинен сплатити Кредитору пеню в розмірі 0,1% від розміру кредиту за кожний день прострочення/повернення кредиту. Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, а саме, не повернув кредитні кошти в строк до 30 жовтня 2018 року, порушивши умови кредитного договору та статті 525, 526, 530, 1054 ЦК України. На переконання позивача, у зв`язку з порушенням зобов`язання за кредитним договором, [PERSON] , станом на 21 вересня 2020 року, має заборгованість за кредитом, в розмірі 40131,51 грн., що складається з простроченої заборгованості по кредиту 4734,50 грн.; прострочену заборгованість по процентах за користування кредитом - 33091,31 грн.; пеня - 2305,70 грн. Позичальником сплачено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 1890 грн. Щодо стягнення простроченої заборгованості за тілом кредиту. Згідно зі ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. З огляду на наведене, суд приходить до переконання про обгрунтованість позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європошта» про стягнення з [PERSON] в частині стягнення заборгованості зі сплати тіла кредиту у розмірі 4734, 50 грн. , отриманого за договором фінансового кредиту № 359 від 13 вересня 2018 року. Щодо стягнення пені. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до п. 6.4. Кредитного договору, при порушенні позичальником строку повернення кредиту, вказаного в п. 3.2 Кредитного договору Позичальник повинен сплатити Кредитору пеню в розмірі 0,1% від розміру кредиту за кожний день прострочення/повернення кредиту. У зв`язку з невиконанням відповідачем договірного обов`язку повернути тіло кредиту, у відповідності п. 3.2. Договору кредиту, Позивачем нараховано пеню в сумі 2305,70 гривень за період з 29 вересня 2018 року по 29 лютого 2020 року. Зважаючи на доведеність факту порушення умов договору відповідачем, вимога про стягнення пені в сумі 2305,70 гривень підлягає до задоволення. Щодо стягнення процентів. Позивач просить стягнути із відповідача проценти за користування кредитом в розмірі 33091,31 грн. за період з 14 вересня 2018 року по 30 жовтня 2018 року, з 17 жовтня 2018 року по 21 вересня 2019 року за ставкою 361,35 % річних від суми заборгованості. Відповідно до п.2.2. договору щоденний розмір процентів складає 0,99% в день від розміру кредиту, річний розмір процентів за Кредитним договором складає 361,35 % від розміру кредиту. Нарахування процентів здійснюється за кожен календарний день фактичного користування кредитом (за основу береться 365 днів у році) від залишку заборгованості по кредиту. Кінцевий термін повернення кредиту 30 жовтня 2018 року (Згідно Додаткового договору № 2 від 16 жовтня 2018 року). (а.с.7) Отже, за період строку дії договору позивач до 30 жовтня 2018 року відповідач зобов`язаний був повернути кредит разом із процентами за 14 календарних днів в розмірі 5693 гривень, що видно також із графіка платежів (додаток №1 до додаткового договору № 2 від 16 жовтня 2018 року а.с. 7), однак цього обов`язку не виконав. Тому, позовна вимога в частині стягнення процентів за користування кредитом за період дії договору з 13 вересня 2018 року по 30 жовтня 2018 року в розмірі 656,20 грн. підлягає до задоволенню. Що стосується позовної вимоги про стягнення відсотків за період з 17 жовтня 2018 року по 21 вересня 2019 року в сумі 32435,10 грн., суд вважає, що у цій частині позов не підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ( Позика ) глави 71 ( Позика. Кредит. Банківський вклад ), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок про застосування статтей 1048,1050 ЦК України щодо нарахування та стягнення процентів від суми кредиту після спливу строку кредитування зробив Верховний Суд у складі Великої Палати у постанові № 444/9519/12 від 28 березня 2018 року. Як видно із договору, строк кредитування встановлений договором до 30 жовтня 2018 року (згідно Додаткового договору № 2 від 16 жовтня 2018 року до кредитного договору), тому з 31 жовтня 2018 року позивач не вправі був нараховувати відповідачу відсотки за користування кредитом. Однак, як вбачається із змісту позовної заяви, позивачем нараховано відсотки після закінчення терміну кредитування в розмірі 32435,10 грн., а тому в цій частині позов до задоволення не підлягає. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що відповідачем в повній мірі не виконано умови кредитного договору, а тому, позов підлягає до часткового задоволення, шляхом стягнення 4734,50 гривень простроченої заборгованості за договором фінансового кредиту № 359 від 13 вересня 2018 року, 2305,70 грн. пені та 656,20 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом, що всього складає - 7696,40 грн. Зважаючи на те, що задоволено 19,18 % позовних вимог, в силу статті 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені судові витрати пропорційно задоволених позовних вимог щодо сплати судового збору, що становить 403,16 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial