Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

Представник позивачів звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Шевченківської сільської ради та просив суд: - встановити факт належності земельної ділянки площею 3,0282 гектарів, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, кадастровий номер [NUMBER] - [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] ; - визнати за позивачем, [PERSON] право власності на 2/3 частки земельної ділянки площею 3,0282 гектарів, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, кадастровий номер [NUMBER] в порядку спадкування, у тому числі на 1/3 частку, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та 1/3 частку, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; - визнати за позивачем, [PERSON] право власності на 1/3 частку земельної ділянки площею 3,0282 гектарів, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, кадастровий номер [NUMBER] в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивачів вказує, що [INFO] помер чоловік позивача, [PERSON] , який на день смерті проживав в [ADDRESS] . Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 3,0282 га, яка розташована на території Шевченківської сільської ради та яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадщину яка залишилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] прийняли в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України позивач, [PERSON] , [INFO] , дружина спадкодавця, позивач, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , дочка спадкодавця, яка померла [INFO] , тобто фактично, оскільки на час відкриття спадщини проживали безпосередньо разом із спадкодавцем. Позивачі, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] в порядку ст.1261 ЦК України є спадкоємцями, за законом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Таким чином право на земельну ділянку площею 3,0282 га, яка розташована на території Шевченківської сільської ради та яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після померлого [INFO] мали право позивачі, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] у рівних частках, тобто по 1/3 частки земельної ділянки. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] залишилася спадщина, яка складалося з 1/3 частки зазначеної земельної ділянки. Спадщину яка залишилася після смерті [PERSON] , померлої [INFO] прийняла в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України як спадкоємець за законом відповідно до ст.1261 ЦК України позивач, [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] , [INFO] , тобто фактично, оскільки на час відкриття спадщини проживала безпосередньо разом із спадкодавцем. Таким чином на зазначену земельну ділянку мають право в порядку спадкування, на 2/3 частки позивач [PERSON] , у тому числі на 1/3 частку, після смерті чоловіка, [PERSON] , померлого [INFO] , та 1/3 частку після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , якої належало після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] . Земельна ділянка площею 3,0282 гектарів, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, належна спадкодавцю, [PERSON] , померлому [INFO] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого Кілійською районною адміністрацією Кілійського району Одеської області 29 квітня 2004 року та зареєстрованого там же в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №5797, кадастровий номер [NUMBER] . Державний акт виданий підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Кілійського району Одеської області від 14 квітня 2004 року за №199. Вказана земельна ділянка відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № від 26.10.2018 року зареєстрована відділом у Кілійському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області 26.10.2018 року, кадастровий номер [NUMBER] . Однак вказаний державний акт було видано [PERSON] , який помер [INFO] після його смерті - 29 квітня 2004 року . Однак дійсно право власності на зазначену земельну ділянку, належало [PERSON] , померлому [INFO] , оскільки вищезазначене розпорядження Кілійської районної державної адміністрації видавалось на підставі заяви спадкодавця як громадянина, якому дійсно належало право на вказану земельну ділянку. Під час звернення до приватного нотаріуса Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Богачової Н.М., позивачу було надано роз`яснення, у якому приватний нотаріус роз`яснила, що вказаний державний акт на право приватної власності на землю, відсутній, що не підтверджує права власності спадкодавця та рекомендувала звернутись до суду. Інших спадкоємців, в тому числі за законом та осіб які мають право на обов`язкову частку у спадщині, немає. Представником позивачів надано заяву, згідно якої він просив суд розглянути справу за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача, в судове засідання не прибув, надав заяву в якій просить розглянути заяву за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: Відповідно до запису акту про укладення шлюбу серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб 02.11.1972 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого в с. Шевченкове с/Радою Кілійського району Одеської області, запис акта про народження № 81 - [PERSON] та [PERSON] є батьками: [PERSON] , [INFO] Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого в с. Шевченківською сільською радою Кілійського району Одеської області, запис акта про народження № 16 - [PERSON] та [PERSON] є батьками: [PERSON] , [INFO] Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого Шевченківською сільською радою Кілійського району Одеської області, актовий запис № 15, [PERSON] , помер [INFO] . Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого Виконкомом Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, актовий запис № 70, [PERSON] , померла [INFO] . З копії державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації № 199 від 14 квітня 2004 року, вбачається, що [PERSON] передано земельну ділянку площею 3,03 гектарів, розташовану на території Шевченківської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно довідки виконавчого комітету Кілійської міської ради № 3139 від 08.11.2018 р. [PERSON] , 1950 р.н., який помер [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] із 1972 р. до дня смерті. На день його смерті за вищевказаною адресою був зареєстрований спадкодавець [PERSON] , 1950 р.н., дружина - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] . За відомостями Шевченківського старостинського округу № 1 виконавчого комітету Кілійської міської ради Одеської області від імені [PERSON] заповіт не складався. Як вбачається з інформаційного листа від 06.11.2018 р. № 554/01-16, приватний нотаріус Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Богачова Н.М. на підставі звернення [PERSON] щодо оформлення спадщини після смерті [PERSON] роз`яснила, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, тому рекомендовано звернутися до суду. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 54341452 від 04.12.2018 р. сформованої приватним нотаріусом Богачовою Н.М., вбачається, що після смерті [PERSON] , [INFO] . Кілійською районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа з номером у спадковому реєстрі 37574929 та номером у нотаріуса 457/2005. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 54341487 від 04.12.2018 р. сформованої приватним нотаріусом Богачовою Н.М., вбачається, що інформація відносно [PERSON] відсутня. При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами: Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Стосовно встановлення юридичних фактів, суд виходить з наступного: Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого. Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги представника позивача, щодо встановлення факту належності земельної ділянки площею 3,0282 гектарів, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, кадастровий номер [NUMBER] - [PERSON] , який помер [INFO] , беручи до уваги, що в позасудовому порядку неможливо встановити відповідний юридичний факт, задовольняє зазначену вимоги. Щодо задоволення вимог відносно встановлення факту належності земельної ділянки [PERSON] , яка померла [INFO] , суд вважає за необхідне відмовити, оскільки з наявних документів вбачається, що зазначений державний акт був виданий не на її ім`я. Стосовно визнання права власності на земельну ділянку за позивачами, суд виходить з наступного: Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України,судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом також встановлено, що в зв`язку з тим, що позивачі не мають можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлені можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв`язку з чим їх право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги щодо визнання права власності на спадкове майно підлягають задоволенню. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частковому обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: partial