Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

Приватне підприємство «Біомед» (далі ПП «Біомед») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди. \~ \~ \~ \~В обґрунтування доводів позовних вимог зазначено, що 01 листопада 2020 року близько 20:00 год., на бульв. Шевченка, 14 в м. Тернополі відповідач [PERSON] , розбив ліве опускне переднє скло автомобіля марки Daewoo Lanos, реєстраційний номер [NUMBER] припаркованого [PERSON] і пошкодив вітровики на цьому склі. Вказаний автомобіль належний на праві власності ПП «Біомед», директором якого є [PERSON] . За даними фактом відносно [PERSON] працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення за наслідками розгляду якого постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 листопада 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у\~виді штрафу. Внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу було завдано матеріальні збитки на суму 971,07 грн. Відшкодувати шкоду в досудовому порядку та вирішити спір шляхом мирного врегулювання відповідач відмовився у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду. З урахуванням викладеного ПП «Біомед» просить суд стягнути із [PERSON] грошові кошти в розмірі 971,07 грн. в порядку відшкодування матеріальної шкоди, 1 500 грн. витрат на правову допомогу та 2 270 грн. сплаченого судового збору. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 лютого 2021 року відкрито провадження у справі за позовною заявою ПП «Біомед» до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача ПП «Біомед» Загорська Л. О. не з`явилася, подавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву не надав суду. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. За вказаних обставин, з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги з наступних підстав. Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 04 січня 2021 року керівником приватного підприємства «Біомед» є [PERSON] 07 грудня 2020 року на звернення [PERSON] Тернопільським відділом поліції ГУНП в Тернопільській області надано відповідь за №3/35 згідно якої звернення останньої з приводу пошкодження її автомобіля не відомим чоловіком прийнято та зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області за №40343. За результатами розгляду звернення на особу правопорушника складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 листопада 2020 року у справі № 607/19650/20 встановлено, що 01 листопада 2020 року близького 19 год. 30 хв. на бульв. Шевченка, 14 в м. Тернополі [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у громадському місці, висловлювався нецензурною лайкою на адресу [PERSON] , а також розбив рукою скло водійської дверки на ТЗ Daewoo Lanos, д.н.з. [NUMBER] , чим завдав матеріальних збитків. Даним правопорушенням порушував громадський порядок і спокій громадян, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене\~ст.\~173\~КУпАП про що складено протокол про адміністративне правопорушення серії ГП №538696 від 01 листопада 2020 року. За наслідками розгляду справи [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Згідно товарного чеку від 02 листопада 2020 року, виданого СПД ФО [PERSON] , вартість опускного переднього лівого скла автомобіля Daewoo\~Lanosстановить 500 грн., заміни бокового скла становить 300 грн. Вартість вітровиків автомобіля Daewoo\~Lanosстановить 171 грн. 07 коп., що підтверджується товарним чеком № ПП-612610 від 16 листопада 2020 року виданого ФОП [PERSON] . Відтак, проаналізувавши надані докази, суд вважає, що до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Право на відшкодування матеріальних збитків серед способів захисту цивільних прав передбачене ст. 22 ЦК України. Так, статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). За правилами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст. 1166 ЦК України встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В судовому засіданні встановлено та підтверджено належними доказами, що у зв`язку з неправомірними діями [PERSON] позивачу було завдано матеріальну шкоду, яка полягає у заміні бокового скла та вітровиків належного позивачеві автомобіля Daewoo Lanos, д.н.з. [NUMBER] . На відновлення стану пошкоджених відповідачем речей позивачем було понесено витрати, а саме: придбання опускного переднього лівого скла автомобіля Daewoo\~Lanosна суму 500 грн., заміни бокового скла на суму 300 грн., придбання вітровиків автомобіля на суму 171 грн. 07 коп. Відтак, суд приходить до висновку, що розмір завданої позивачу матеріальної шкоди становить 971 грн. 07 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на відшкодування понесених ним витрат на заміну пошкоджених деталей автомобіля Daewoo Lanos належного позивачу. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першоючетвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Згідно з\~частиною 3\~статті 141\~ЦПК України\~при вирішенні\~питання про\~розподіл судових\~витрат суд\~враховує:\~чи пов`язані\~ці витрати\~з розглядом\~справи;\~чи є\~розмір таких\~витрат обґрунтованим\~та пропорційним\~до предмета\~спору з\~урахуванням ціни\~позову,\~значення справи\~для сторін,\~в тому\~числі чи\~міг результат\~її вирішення\~вплинути на\~репутацію сторони\~або чи\~викликала справа\~публічний інтерес;\~поведінку сторони\~під час\~розгляду справи,\~що призвела\~до затягування\~розгляду справи,\~зокрема,\~подання стороною\~явно необґрунтованих\~заяв і\~клопотань,\~безпідставне твердження\~або заперечення\~стороною певних\~обставин,\~які мають\~значення для\~справи,\~безпідставне завищення\~позивачем позовних\~вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Зазначений висновок відповідає позиції Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» тлумачить «гонорар успіху» як домовленість, згідно з якою клієнт зобов`язується виплатити адвокату як винагороду певний відсоток від присудженої йому судом грошової суми, якщо рішення буде на користь клієнта. Якщо такі угоди є юридично дійсними, то визначені суми підлягають сплаті клієнтом (§\~55). Водночас відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, необхідність і, крім того, умова розумності їх розміру. На підтвердження обставин понесення витрат на надання правничої допомоги станом на день ухвалення судового рішення позивач надав договір про надання правової допомоги № 2 від 29 грудня 2020 року укладений між [PERSON] та ПП «Біомед», акт прийому-передачі наданих послуг № 1 від 21 січня 2021 року на суму 1\~500 грн., який є додатком до договору та копію квитанції №0.0.1994289503.1 від 27 січня 2021 року про перерахунок ПП «Біомед» на користь [PERSON] грошових коштів в сумі 1\~500 грн. в рахунок оплати надання послуг правничої допомоги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, дотримуючись принципів співмірності та розумності судових витрат, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1 500 грн. В силу ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 2\~270 грн., підлягає стягненню з відповідача в користь позивача.

Outcome: approved