Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що між сторонами 12.10.2011 року був укладений договір № б/н про надання споживчого кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 11 500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушив умови договору, не виконав їх і не виконує на даний час, допускаючи прострочення платежів, у зв'язку з чим, станом на 31.08.2017 року має заборгованість у сумі 75 984,68 грн., яку позивач і просить стягнути на свою користь, а також понесені судові витрати за подання позову до суду. Представник позивача в судове засідання не прибув, проте у позові вказав про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає, у разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до суду двічі не з'явилася, хоча судом належним чином повідомлена про час, місце та дату судового розгляду, заперечень проти позову не надала. У судове засідання 28.11.2017 року відповідач надала заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату, оскільки вона виявила бажання скористатися юридичною допомогою. 12.12.2017 року відповідач знову надала заяву про відкладення розгляду у звязку із тим, що її адвокат зайнятий у іншому процесі, проте ані договору чи довіреності, ані анкетних даних адвоката відповідач не надала та не вказала. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд вважає причину неявки у судове засідання відповідача неповажною, оскільки останньою не надано доказів на підтвердження повноважень її представника, який нібито зайнятий у іншій справі. Тому, суд, отримавши згоду представника позивача, ухвалив розглянути справу заочно, тобто у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що не суперечить вимогам ст. 224 ЦПК України. Враховуючи, що обидві сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України ухвалює рішення без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: між сторонами 12.10.2011 року був укладений кредитний договір № б/н про надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 11 500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором на платіжну карту. Відповідно до умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії та пені на умовах, передбачених договором. Відповідач порушив умови договору, не виконав їх на даний час, допустивши прострочення платежів, у зв'язку з чим, станом на 31.08.2017 року за ним числиться заборгованість за вище зазначеним договором загальною сумою 75 984,68 грн., яка складається з наступного: 4 717,30 грн. - заборгованість за кредитом; 63 372,87 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 800,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 3 594,51 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 5-6). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 та ст. 1054 ЦК України у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася зі сплатою відсотків. Стосовно стягнення сум штрафів, а саме фіксована частина 500,00 грн. та процентна складова 3 594,51 грн., суд має зазначити, що згідно Умов та правил надання споживчого кредиту у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту позичальник сплачує банку пеню у розмірі 5% від суми заборгованості по кредиту за кожний день прострочки. При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500,00 грн.+5% від суми заборгованості. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Кредитним договором передбачено відповідальність за порушення зобов'язання, а саме: пеня та штраф. [PERSON] за одне й те саме порушення зобов'язання передбачена подвійна відповідальність одного виду. При цьому в ст. 61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. [PERSON] неправомірно просить одночасно застосувати подвійну відповідальність одного виду за одне й те саме правопорушення. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення штрафів задоволенню не підлягають, а решта вимог на суму 71 890,17 грн. обґрунтована та законна. В порядку ст. 88 ч. 1 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 1 600 грн. 00 коп. На підставі ст. ст. 202, 203, 207, 208, 215, 526, 551, 610-612, 625, 1046, 1049-1050, 1054-1055 ЦК України,

Outcome: partial