Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надання освітніх послуг у розмірі 2760 грн. 00 коп. та штрафу у розмірі 276 грн. 00 коп., що в сумі складає 3 036 грн. 00 коп. Позовні вимоги мотивовані тим, що між Національним університетом державної податкової служби України та [PERSON] укладено договір № 124 від 11.09.2014 року про надання освітніх послуг. Національний університет державної податкової служби України реорганізований шляхом злиття в Університет державної фіскальної служби України на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №1184-р «Про утворення Університету державної фіскальної служби України» та наказу Державної фіскальної служби України від 15.01.2016 року №34 «Про утворення Університету державної фіскальної служби України». Університет державної фіскальної служби України є правонаступником Національного університету державної податкової служби України. Згідно наказу № 1462 від 11.09.2014 [PERSON] поновлено в числі студентів групи ФБЗ-ІЗ-1 заочної форми навчання, за напрямком підготовки «Фінанси і кредит» за освітньо - кваліфікаційним рівнем «бакалавр» на контрактних умовах. Відповідно до умов Договору, Позивач бере на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача здійснити навчання (надати освітню послугу) студента [PERSON] . Загальна вартість освітньої послуги становила 16452 гривень 00 коп. Університет державної фіскальної служби України повністю виконав свої зобов`язання за договором, натомість відповідач їх не оплатила. Зокрема, відповідно до п. 4.3. договору відповідач вносить плату безготівковому наступному порядку кожного семестру у сумі 2742 грн. 00 коп. Наказом Університету ДФС України «Про відрахування» № 1010 від 24.06.2015 [PERSON] , студентку заочної форми навчання, групи ФБЗ-ІЗ-1 за напрямком підготовки «Фінанси і кредит», за рахунок коштів фізичних (юридичних) осіб з числа студентів за виконання навчального плану (копія наказу додається). Таким чином, відповідачу була надана освітня послуга на суму 2760 грн. 00 коп. у період з 11.09.2014 року по 24.06.2015 року, яку вона не оплатила. Відтак, борг відповідача становить всього 3036 грн. 00 коп., з яких 2760 грн. 00 коп. - борг за надані освітні послуги, а також 276 грн. 00 коп. штрафу за несвоєчасне внесення плати за надання освітніх послуг у розмірі 10% від суми заборгованості (п. 5.2. договору). З метою досудового врегулювання зазначеного питання на адресу відповідача було направлено лист-претензію про необхідність сплати боргу №176/91-91-01-23 від 29.01.2020 року, однак з того часу відповідач свій борг не погасила, а тому позивач звернувся до суду із даним позовом. У судові засідання, призначені на 15.05.2020 року об 11 год. 00 хв., 15.06.2020 року о 09 год. 30 хв., 07.07.2020 року о 09 год. 30 хв. сторони не з`явилися, хоча були судом повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи. Однак представник позивача Фокін Я.Ф. раніше надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, у якій позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Згідно із ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, дослідивши наявні матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, у судовому засіданні достовірно встановлено, що 11.09.2014 року між Національним університетом державної податкової служби України (виконавець) та [PERSON] (замовник) укладено договір №124 про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг (а.с.10). У п.п.1.1 вказаного договору визначено, що виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити навчання [PERSON] на заочній формі навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр, за спеціальністю «Фінанси і кредит» у Вінницькій філії Національного університету державної податкової служби України, строк навчання - 3 роки. Положенням п.п.2.1 договору визначено обов`язок виконавця надати студенту освітню послугу на рівні державних стандартів освіти, якому відповідає обов`язок замовника своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу у розмірах та у строки, що встановлені цим договором, що визначено у п.п.3.1 договору. Відповідно до п.п.4.2 договору загальна вартість освітньої послуги становить 16 452 грн. Згідно із п.п. 4.3 договору замовник вносить плату безготівково кожного семестру у сумі 2 742 грн. 00 коп. Плата вноситься (у разі встановлення строку щосеместру) до 10 вересня та 10 лютого кожного року рівними частинами від загальної вартості освітньої послуги. Положенням п.5.3. договору визначено, що при невиконанні замовником прийнятих на себе зобов`язань, визначених пунктом 4 цього договору, виконавець припиняє надання освітньої послуги та відраховує студента з університету. А згідно із п.п. 6.1. договору його дія припиняється у тому числі у разі відрахування студента з навчального закладу згідно із законодавством або умовами договору. На виконання вказаного договору 11.09.2014 року поновлено у числі студентів Вінницької філії НУДПСУ [PERSON] з І семестру 2014-2015 навчального року в групу ФБЗ13-1 після відрахування з Вінницького соціально-економічного інституту «Україна» на контрактних умовах. Підставою видачі такого наказу стали заява [PERSON] від 04.09.2014 року та академічна довідка №332 від 14.07.2014 року (а.с.13). Також, як вбачається із розрахунку заборгованості по оплаті за навчання, на період надання освітньої послуги нараховано оплату у загальному розмірі 5484, 00 грн., з яких 2724,00 грн. сплачено замовником, а 2760,00 грн. не сплачено (а.с.8). 24.06.2015 року наказом в.о. ректора Національного університету державної податкової служби України Пашка В.П. №1010 відраховано у зв`язку з невиконанням навчальних планів 2014-2015 навчального року та порушенням умов договору про навчання зі складу студентів Вінницької філії Національного університету ДПС України [PERSON] (група ФБЗ-13-1) (а.с.12). Відповідно до п. 1 розпорядження Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №1184-р «Про утворення Університету державної фіскальної служби України» погоджено пропозицію Міністерства освіти і науки та Державної фіскальної служби щодо утворення Університету державної фіскальної служби України, реорганізувавши шляхом злиття Національний університет державної податкової служби України, Державний науково-дослідний інститут митної справи, Науково-дослідний інститут фінансового права з віднесенням його до сфери управління Державної фіскальної служби. Положенням п. 2 установлено, що студенти Національного університету державної податкової служби України продовжують навчання в Університеті державної фіскальної служби України (а.с.59). Як вбачається із наданого позивачем витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 29.07.2019 року Університет Державної фіскальної служби України, код ЄДРПОУ 40233365, є правонаступником Національного університету державної податкової служби України, код ЄДРПОУ 02973089 (а.с.17-19). Відповідно до ч.1 ст.104 ЦК України у разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Таким чином, позивач Університет державної фіскальної служби України є правонаступником Національного університету державної податкової служби України, з яким відповідач уклала договір, і до нього перейшли всі права та обов`язки реорганізованого університету, у тому числі і за договором № 124 від 11.09.2014 року про надання освітніх послуг. 29.01.2020 року позивачем направлено на адресу [PERSON] претензію на погашення заборгованості за договором №124 від 11.09.2014 року поштовим відправленням з рекомендованим повідомленням про вручення (а.с.14-15). Вказане поштове відправлення прийнято у відділенні 08205 АТ «Укрпошта» 29.01.2020 року, а 03.02.2020 року отримано особисто адресатом, про що свідчить інформація із офіційного сайту АТ «Укрпошта» та підпис на рекоментованому повідомленні про вручення поштового відправлення №0820504013143 (а.с.15, 60). Згідно із статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства (стаття 526 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Відповідно до вимог статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними (стаття 628 ЦК України). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із статтею 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами (частини 1, 3 статті 639 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 903 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 44 Закону України «Про вищу освіту» прийом на навчання до закладів вищої освіти здійснюється на конкурсній основі відповідно до Умов прийому на навчання для здобуття вищої освіти, затверджених центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки. Умови конкурсу повинні забезпечувати дотримання прав особи у сфері освіти. Відповідно ж до частини 16 статті 44 Закону України «Про вищу освіту» підставою для зарахування особи на навчання є виконання вимог Умов прийому на навчання для здобуття вищої освіти, правил прийому та укладання договору про навчання між закладом вищої освіти та вступником (за участі батьків або законних представників - для неповнолітніх вступників), в якому можуть бути деталізовані права та обов`язки сторін відповідно до типової форми, затвердженої Кабінетом Міністрів України. Цим договором не можуть обмежуватися права чи встановлюватися додаткові обов`язки здобувачів освіти, не передбачені цим Законом чи іншими актами законодавства. У разі зарахування на навчання за рахунок коштів фізичних (юридичних) осіб додатково укладається договір між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою, яка замовляє платну освітню послугу для себе або для іншої особи, беручи на себе фінансові зобов`язання щодо її оплати. Крім цього, положеннями частин першої та другої статті 73 Закону України «Про вищу освіту» визначено, що заклад вищої освіти відповідно до законодавства та статуту може надавати фізичним та юридичним особам платні послуги за умови забезпечення надання належного рівня освітніх послуг як основного статутного виду діяльності. Перелік платних освітніх та інших послуг, що можуть надаватися державними і комунальними закладами вищої освіти, затверджується Кабінетом Міністрів України. Відповідно до підпункту 1 пункту 1 Переліку платних послуг, які можуть надаватися закладами освіти, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2010 року № 796, до платних послуг у сфері освітньої діяльності належить підготовка понад державне замовлення в межах ліцензійного обсягу відповідно до договорів, укладених з фізичними та юридичними особами, студентів та курсантів невійськових закладів вищої освіти цивільної авіації, морського та річкового флоту (далі - студенти, курсанти), аспірантів і докторантів. Згідно із частиною шостою 73 Закону України «Про вищу освіту» розмір плати за весь строк навчання для здобуття відповідного ступеня вищої освіти, підвищення кваліфікації, включаючи виготовлення документа про освіту та додатка до нього, а також порядок оплати освітньої послуги (разово, щороку, щосеместрово, щомісяця) встановлюються в договорі (контракті), що укладається між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою, яка замовляє платну освітню послугу для себе або для іншої особи, беручи на себе фінансові зобов`язання щодо її оплати. Відповідно ж до частини сьомої цієї статті розмір плати за весь строк навчання для здобуття відповідного ступеня вищої освіти, підвищення кваліфікації встановлюється закладами вищої освіти в національній валюті. Типовий договір, що укладається між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою, яка замовляє платну освітню послугу, на строк навчання, затверджується центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки. Таким чином, на виконання відповідних вимог законодавства між Національним університетом державної податкової служби України, правонаступником якого є позивач по справі, та відповідачем укладено договір про надання освітніх послуг, у якому визначено його предмет (освітня послуга щодо навчання [PERSON] на заочній формі навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр за напрямом «Фінанси і кредит»), ціну (16 452 грн. в цілому, а 2 742 грн. кожного семестру), а також строк (3 роки). Договір підписано відповідачем та представником університету. Виконавець за договором, правонаступником якого є позивач, виконав зобов`язання за договором, адже зарахував відповідача на навчання у групу ФБЗ-13-1 Вінницької філії НУДПС України на навчальний рік 2014-2015, а відповідач в порушення пунктів 3.1., 4.3. договору, отримавши освітні послуги від позивача, не повністю виконала вимоги про їх сплату у строк. Зокрема відповідач оплатила частину навчання за І семестр 2014-2015 навчального року у розмірі 2724 грн., хоча повинна була сплатити 2742 грн., а тому у залишку залишились не сплачені 18 грн., а також не оплатила навчання за ІІ семестр 2014-2015 навчального року у розмірі 2742 грн. Таким чином, заборгованість відповідача за договором №124 від 11.09.2014 року склала 2 760 грн. Згідно із п.п.5.2. договору за несвоєчасне внесення плати за надання освітніх послуг замовник сплачує виконавцю штраф у розмірі 10% від суми заборгованості. Відповідно до наданого позивачем розрахунку розмір штрафу за прострочення боргу за договором №124 від 11.09.2014 року становить 276 грн. Відтак, загальна сума заборгованості відповідача з урахуванням штрафу за п.п.5.2. договору становить 3 036 грн. 00 коп., яка станом на день розгляду справи нею не погашена. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому їх слід задовольнити. Крім цього, згідно зі ст.141 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2102 грн. 00 коп., пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved