Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

Прокурор Голопристанського району Херсонської області звернувся із вище вказаним позовом, який в судовому засіданні підтримала представник позивача [PERSON] В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що Згідно Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» та Положення про Держсільгоспінспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 р. № 459/2011, Державна інспекція сільського господарства України є центральним органом виконавчої влади, до повноважень якої згідно із ст. 6 цього Закону належить здійснення контролю за додержанням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю. Оскільки органи Державної інспекції сільського господарства України не наділені повноваженнями щодо звернення з позовами до суду, з даним позовом звертається прокурор, який набуває статусу позивача. Під час проведення прокурорської перевірки з питань дотримання земельного законодавства під час надання земель у власність встановлено, що рішенням ХХІ сесії ІУ скликання № 301 від 06.04.2005 р. [PERSON] сільської ради Голопристанського району Херсонської області «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON] передано у приватну власність земельні ділянки, площею 2,0 га кожному, для ведення особистого селянського господарства у с. Виноградне Голопристанського району Херсонської області, по вул. Шабська. На підставі вказаного рішення [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в ПП «Земпроект» замовлено та виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо виготовлення державних актів на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства на території [PERSON] сільської ради. В ході виготовлення технічної документації земельних ділянкам присвоєно кадастрові номери 6522384500:02:001:0065, 6522384500:02:001:0066 та 6522384500:02:001:0044, відомості про них внесено до Державного земельного кадастру. Після виготовлення технічної документації Голопристанським районним відділом земельних ресурсів видано [PERSON] державний акт серії ЯА № 240180 на право власності на земельну ділянку площею 1, 8635 га, розташовану в с. Виноградне Голопристанського району Херсонської області; [PERSON] видано державний акт серії ЯА № 240179 на право власності на земельну ділянку площею 1, 9400 га, розташовану в с. Виноградне Голопристанського району Херсонської області, [PERSON] державний акт серії ЯА № 240177 на право власності на земельну ділянку площею 1, 9975 га, розташовану в с. Виноградне Голопристанського району Херсонської області. Позивач вважає, що рішення № 301 від 06.04.2005 р. [PERSON] сільської ради «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» вказаним особам прийнято з порушенням вимог земельного законодавства, тому воно підлягає визнанню недійсним та скасуванню. Пунктом 12 Перехідних положень Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час прийняття рішення) передбачено, що до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські селищні, міські ради, а за межами населених пунктів відповідні органи виконавчої влади. Перевіркою встановлено, що земельні ділянки, передані [PERSON] сільською радою [PERSON], [PERSON] та [PERSON] розташовані за межами населеного пункту с. Виноградне [PERSON] сільської ради. Вказані обставини підтверджуються актами перевірки дотримання вимог земельного законодавства, складеними Державною інспекцією сільського господарства у Херсонській області 21.03.2014 р. Вважають, що законних повноважень розпорядження спірними земельними ділянками [PERSON] сільська рада не мала, а отже перевищала надані Земельним Кодексом України повноваження щодо розпорядження розташованими за межами населеного пункту земельними ділянками. Крім того, передача земельних ділянок у власність вказаним громадянам відбулась з порушенням процедури отримання безоплатно у власність земельних ділянок, що передбачено ст. 118 ЗК України. Рішення про передачу у приватну власність земельних ділянок сільською радою прийнято без попереднього розробленого на підставі її рішення проекту відведення земельної ділянки, погодження проекту відповідними органами державної влади та без затвердженого проекту сільською радою. Із наявних у технічній документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON], [PERSON] та [PERSON], кадастровому плані та [PERSON] встановлення меж земельної ділянки вбачається, що межі земельних ділянок, які є предметом спору, в натурі раніше не встановлювалися. За таких обставин вказаним громадянам необхідно було виготовляти проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а не технічну документацію із землеустрою щодо виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку. Перевіркою також було встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 18.04.2006 р., укладеного між [PERSON] та [PERSON], останній набув право власності на земельну ділянку площею 1,8635 га, кадастровий номер 6522384500:02:001:0066. На підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 18.04.2006 р., укладеного між [PERSON] та [PERSON], останній набув право власності на земельну ділянку площею 1, 94 га, кадастровий номер 6522384500:02:001:0044. Враховуючи, що право власності первісних власників земельних ділянок набуто незаконно, земельні ділянки підлягають витребуванню із незаконного володіння на користь держави в особі Головного управління Держземагенства у Херсонській області, уповноваженого діючим земельним законодавством розпоряджатися землями сільськогосподарського призначення. Статтею 330 ЦК України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це право, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не можу бути витребувано у нього. Позивач вважає, що в порядку п.3 ч. 1 ст. 388 ЦК України спірна земельна ділянка вибула з володіння власника держави не за її волею, внаслідок прийняття незаконного рішення органу місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 1212 ЦК України держава має право витребувати з володіння [PERSON] та [PERSON] вказані спірні земельні ділянки. Оскільки вказані земельні ділянки пройшли державну реєстрацію, вважають за необхідне зобовязати відділ Держземагнества у Голоприсанському районі скасувати державну реєстрацію цих земельних ділянок та внести відомості про скасування реєстрації до Державного земельного кадастру. Згідно Звіту про експертно-грошову оцінку земельних ділянок вартість земельної ділянки із кадастровим номером 6522384500:02:001:0044 становить 66012 грн., вартість земельної ділянки з кадастровим номером 6522384500:02:001:0066 становить 63\~409 грн. Згідно із ч. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення проекту здійснення судочинства» від 20.12.2011 р. № 4176-УІ протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом особа має право звернутися до суду з позовом про визнання незаконним правового акту органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено право власності або інше речове право особи. Тому вважають, що строк для зверненням із позовом про визнання недійсним та скасування рішення сільської ради не пропущено. Про те, що у 2006 році земельні ділянки було відчужено на користь інших особі на підставі цивільно-правових угод, позивачу стало відомо під час проведення перевірки у березні 2014 року. Вважають строк для подачі позову пропущено з поважних причини і просять його поновити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Просила поновити строк для звернення з позовом до суду, визнати незаконним (недійсним) та скасувати рішення ХХІ сесії ІУ скликання [PERSON] сільської ради Голопристанського району Херсонської області № 301 від 06.04.2005 р. «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки, площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, [PERSON] земельної ділянки, площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, [PERSON] Євстафієвичу земельної ділянки, площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в с. Виноградне Голопристанського району Херсонської області. Витребувати земельну ділянку кадастровий номер 6522384500:02:001:0066, площею 1,8635 га, вартістю 63409 грн., яка розташована в с. Виноградне Голопристанського району Херсонської області із незаконного володіння [PERSON] на користь держави в особі Головного управління Держземагенства у Херсонській області. Витребувати земельну ділянку кадастровий номер 6522384500:02:001:0044, площею 1,9400 га, вартістю 66012 грн., яка розташована в с. Виноградне Голопристанського району Херсонської області із незаконного володіння [PERSON] на користь держави в особі Головного управління Держземагенства у Херсонській області. Зобовязати відділ Держземагнества у Голопристанському районі скасувати державну реєстрацію земельних ділянок, що належать [PERSON] та [PERSON] Представник відповідача [PERSON] сільської ради [PERSON] позовні вимоги не визнав, але підтвердив, що спірні земельні ділянки перебувають поза межами населеного пункту с. Рибальче. Представник відповідача [PERSON], [PERSON], позовні вимоги не визнав, надав заперечення, та пояснив, що [PERSON] придбав спірну земельну ділянку на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, який було зареєстровано в установленому законом порядку. Тобто він є добросовісним набувачем в розумінні ст. 388 ЦК України. Оплатний договір є дійсним, відповідає вимогам закону, тому у позивача немає законних підстав ставити питання про витребування земельної ділянки у добросовісного набувача, яким є [PERSON] Просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судові засідання не зявлявся, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки до суду не відомі. Представник відповідача відділу Держземагенства у Голопристанському районі, яка також є представником третьої особи без самостійних вимог Головного управління Держземагенства у Херсонській області, [PERSON] позовні вимоги визнала частково в частині скасування рішення сільської ради та витребування земельних ділянок від [PERSON] та [PERSON] Позовні вимоги в частині зобовязання відділу Держаземагенства скасувати державну реєстрацію земельної ділянки та внести відомості про скасування реєстрації до Державного земельного кадастру не визнала та пояснила, що відділ не може скасувати державну реєстрацію, оскільки відповідно до постановою Кабінету Міністрів України\~ від 17 жовтня 2012 р. № 1051 скасування реєстрації ділянки допускається лише у випадку обєднання або поділу ділянок, а також у випадку зміни меж адміністративно-територіальних утворень. Залучені ухвалою суду до участі в справі треті особи без самостійних вимог [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яка є правонаступником після смерті [PERSON], померлого [INFO], та успадкувала спірну земельну ділянку, до суду не зявились, про день і час слухання справи, були повідомлені належним чином. Заслухавши думку сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням ХХІ сесії ІУ скликання [PERSON] сільської ради Голопристанського району Херсонської області № 301 від 06.04.2005 р. «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» передано у приватну власність земельні ділянки [PERSON], площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, [PERSON], площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, [PERSON] Євстафієвичу площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в с. Виноградне Голопристанського району Херсонської області. Актами перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 23.03.2014 р. Державною інспекцією сільського господарства в Херсонській області встановлено, що земельні ділянки, передані у власність [PERSON], [PERSON] та [PERSON] знаходяться поза межами населеного пункту с. Виноградне Голопристанського району Херсонської області. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 173 ЗК України визначено, що межа району, села, селища, міста, району у місті це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій. Відповідно до пункту «б» частини першої статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Згідно із частинами першою, другою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Як передбачено частиною першою статті 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. . Згідно із частиною другою статті 12 Закону України від 20 квітня 2000 року № 1699-III\~ «Про планування і забудову територій» (який був чинним на час прийняття сільською радою рішення) сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи в межах повноважень, визначених законом, відповідно до генеральних планів населених пунктів, зокрема, вирішують питання вибору, вилучення (викупу), надання у власність чи в користування земельних ділянок. Відповідно до пункту 12 розділу X «Перехідні положення» ЗК України (який був чинним на час прийняття селищною радою рішення) до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) у межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів відповідні органи виконавчої влади. Частиною першою статті 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. З огляду на вище наведене, з урахуванням постанови Верховного Суду України від 24.09.2014 р. по справі 6-146цс 14, суд приходить до висновку, що прийняте [PERSON] сільською радою Херсонської області рішення № 301 від 06.04.2005 р. з перевищенням повноважень і з порушенням вимог пункту 12 розділу X «Перехідні положення» ЗК України (який був чинним на час прийняття сільською радою рішення), оскільки на час його прийняття межі с. Рибальче Херсонської області в установленому законом порядку не були визначені й встановлені, а тому видані на підставі цього рішення державні акти про право власності гр. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є недійсними. В силу ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу місцевого самоврядування за місцем знаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. А громадяни, зацікавлені в одержані безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку подають заяву до відповідного органу місцевого самоврядування за місцем знаходження земельної ділянки, і в разі згоди їх на передачу земельної ділянки у власність, надають дозвіл на розробку проекту її відведення. В порушення вказаної вимоги закону рішення про передачу у приватну власність земельних ділянок сільською радою прийнято без попереднього розробленого на підставі її рішення проекту відведення земельної ділянки, погодження проекту відповідними органами державної влади та без затвердженого проекту сільською радою. Крім того, у правовій позиції, визначеній у постанові по справі № 6-99 цс 14 від 17.12.2014 р., Верховний Суд України зазначив, що захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, але не володіє ним, можливий шляхом пред'явлення віндикаційного позову до незаконно володіючої цим майном особи (у разі відсутності між ними зобов'язально-правових відносин), якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які, зокрема, дають право витребувати майно в добросовісного набувача. Витребування майна від добросовісного набувача залежить від обставин вибуття майна з володіння власника та оплатності (безоплатності) придбання цього майна набувачем. Так, від добросовісного набувача, який оплатно придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій майно було передане власником у володіння, або викрадене у того чи іншого, або вибуло з їхнього володіння іншим шляхом не з їхньої волі (частина перша статті 388 ЦК України). Оскаржуване рішення про відчуження спірних земельних ділянок, що перебували в державній власності, було прийняте сільською радою з перевищенням повноважень, оскільки вони знаходяться поза межами населеного пункту, тобто спірна земельна ділянка вибула з володіння власника -\~\~держави - поза його волею, оскільки відповідно до чинного законодавства право розпорядження ними належало районній державній адміністрації, проте жодних дій щодо розпорядження зазначеними земельними ділянками Голопристанською районної державною адміністрацією не вчинялось. Таким чином, наявні правові підстави для витребування вказаних земельних ділянок від добросовісних набувачів [PERSON] та [PERSON] в порядку статті 388 ЦК України. Суд вважає, що вимоги про скасування реєстрації земельних ділянок необґрунтовані, з огляду на приписи Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України\~ від 17 жовтня 2012 р. № 1051, згідно п. 114 якого державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: 1) поділу чи об'єднання земельних ділянок - на підставі заяви про державну реєстрацію земельних ділянок, які утворилися в результаті такого поділу чи об'єднання; 2) коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника, - на підставі даних про те, що протягом одного року Державному кадастровому реєстраторові органом державної реєстрації прав не надано відповідної інформації в порядку інформаційного обміну. Жодних обставин для скасування реєстрації земельних ділянок не існує, скасування реєстрації прав на ділянку має відбуватись в порядку визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. № 868. Тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Згідно з частиною 1 статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася, або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Враховуючи, що про допущені порушення вимог земельного законодавства прокурору стало відомо під час проведення перевірки у 2014 році , суд вважає, що строк позовної давності пропущено з поважних причини, тому його слід поновити.

Outcome: partial