Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №ZPXRRX02820474 від 06.06.2007 року в сумі 51960,44. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору №ZPXRRX02820474 від 06.06.2007 року [PERSON] 06.06.2007 року отримав кредит у розмірі 1986,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач станом на 25.10.2016 року має заборгованість - 53152,67 грн., яка складається з наступного: 1986,00 грн. - заборгованість за кредитом; 32474,88 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 583,92 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 18107.87 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 4142,73 грн, яка була задоволена судовим наказом Токмацького районного суду Запорізької області від 17.07.2008 року та стягнута з відповідача на користь позивача, різниця становить - 49009,94 грн., а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. штраф (фіксована частина). - 2450,50 грн. - штраф (процентна складова). Отже, заборгованість до стягнення становить 51960,44 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судові засідання 09.12.2016 року, 20.12.2016 року, 28.12.2016 року не зявився, був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки не повідомив, заперечення проти позову не надав. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до договору №ZPXRRX02820474 від 06.06.2007 року [PERSON] 06.06.2007 року отримав кредит у розмірі 1986,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 48,66 грн. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту в сумі 331,00 грн. користування кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 225,57 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. За користування кредитом позичальник щомісячно в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному у заяві, що підтверджується п.4.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Згідно ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до положень ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач [PERSON] не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Розмір заборгованості за тілом кредиту в сумі 1986,00 грн. підтверджується розрахунком наданим позивачем. Позовні вимоги в цій частині підлягають повному задоволенню з огляду на п.3.2.2 Умов та вимог статей 526 та 1054 ЦК України. Згідно з п.4.1 Умов, позичальник зобовязаний сплатити Банку відсотки за користування Кредитом. Обовязок позичальника своєчасно сплачувати проценти за кредитом, встановлений також ст.1048 ЦК України. Відповідно до розрахунку суми позову, наданим позивачем, заборгованість завідсоткам за користування кредитом становить 32474,88 грн. Ця сума підлягає стягненню відповідно до статей 1048 та 1056-1\~ЦК України. Що стосується вимог позивача про стягнення 18107,87 грн. заборгованості за пенею та комісією та штрафів: 500,00 грн. - фіксована частина, 2450,50 грн. - процентна складова, суд виходить з наступного. Згідно з ч.3\~ст.549 ЦК України пеня є одним з видів неустойки. У відповідності до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, сума заборгованості за тілом кредиту становить 1986,00 грн., в той час як пеня, нарахована на цю суму\~18107,87грн., що становить 912% від суми основної заборгованості. Частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Право суду на зменшення розміру неустойки, за умови, що такий розмір перевищує розмір збитків, відображено також в правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року у справі №6-100цс14. Суд враховує цю правову позицію відповідно до абз.2 ч.1 ст.360-7ЦПК України, оскільки підстав для відступлення від цієї правової позиції в даній справі не вбачається. Зважаючи, що розмір пені значно перевищує суму кредиту, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд вважає, що за таких обставин і у відповідності до ч.3 ст.551 ЦК України розмір пені підлягає зменшенню до 100% від розміру заборгованості за тілом кредиту, тобто до 1986,00 грн. Також, представником позивача заявлені вимоги про стягнення штрафів: 500,00 грн. - фіксована частина та 2450,50 грн. - процентна складова, які передбачені п.5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15 про визнання кредитного договору недійсним, висловила правову позицію відповідно до якої цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідно до п.5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати неустойки. Пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. З матеріалів справи вбачається, що підставами стягнення як штрафу, так і пені, як різновидів неустойки, є порушення позичальником строків повернення кредиту та сплати відсотків за його користування. Отже, по суті таке стягнення є подвійною цивільно-правовою відповідальністю одного й того ж виду за одне й теж порушення договірного зобовязання. Так, на думку суду, не підлягають стягненню з відповідача штрафи, які позивач просив стягнути на підставі п.5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, оскільки вказаним пунктом штрафи нараховуються за порушення позичальником строків платежів по грошовим зобов'язанням, в той же час відповідно до п.5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, за порушення строків платежу банком нараховується пеня, яку також просив стягнути позивач з відповідача. Отже, стягнення одночасно пені та штрафів є подвійною відповідальністю за одне порушення, що діючим законодавством не передбачено. Враховуючи наведене слід відмовити у стягненні з відповідача штрафів. Крім того, суд відмовляє у задоволенні вимоги про стягнення комісії за надання фінансового інструмента в сумі 583,92 грн. з огляду на наступне. Відповідно до ч.3 ст.1054 ЦК України, особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Частиною 4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Законом України «Про захист прав споживачів» не визначений такий вид послуги як надання фінансового інструменту, тому кредитний договір в цій частині є нікчемним. Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 32304,15 грн., яка складається з: 1986,00 грн. заборгованості за кредитом, 32474,88 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 1986,00 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а всього 36446,88 грн. від яких необхідно відняти стягнуту за судовим наказом заборгованість в сумі 4142,73 грн. Згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1378,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial