Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Представник позивача Криворізької місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області, правонаступником якого є Криворізька північна окружна прокуратура, звернувся до суду в інтересах держави в особі Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області з зазначеною позовною заявою, в якій просив суд: - визнати недійсним рішення Лозуватської сільської ради від 27.12.2017 № 355-XVIII/VII «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту»; - визнати недійсним договір встановлення земельного строкового сервітуту від 27.12.2017, укладений між Лозуватською сільською радою та [PERSON] , відносно земельної ділянки з кадастровим номером 1221884000:04:010:0003; - зобов`язати [PERSON] повернути Лозуватській сільській раді земельну ділянку площею 0,0030 га з кадастровим номером 1221884000:04:010:0003, за адресою: [ADDRESS] , торгівельний павільйон № [NUMBER] , шляхом укладення акту приймання-передачі земельної ділянки; - стягнути з відповідача на користь Дніпропетровської обласної прокуратури сплачений судовий збір. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що за результатами вивчення стану дотримання вимог земельного законодавства встановлено факт незаконної передачі Лозуватською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області [PERSON] у сервітутне користування земельну ділянку площею 0,0030 га (кадастровий номер 1221884000:04:010:0003), яка розташована за адресою: [ADDRESS], торгівельний павільйон № [NUMBER] , що стало підставою для ініціювання прокурором питання про визнання рішення сільської ради від 27.12.2019 № 355-ХVIII/VII, договору на встановлення земельного сервітуту від 27.12.2017 недійсними та повернення земельної ділянки. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 14 Конституції України земля, її надра, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Порушення встановленого законом порядку володіння, користування і розпорядження землями із порушенням встановленого порядку надання земель у користування і є підставою для втручання органів прокуратури, у тому числі для звернення з позовами до суду в інтересах держави. Окрім іншого, інтереси держави полягають також у дотриманні органом місцевого самоврядування конституційного обов`язку щодо здійснення повноважень з розпорядження земельними ділянками Українського народу виключно відповідно до вимог Закону. Набуття особою права користування земельною ділянкою на підставі договору сервітуту, укладеного всупереч вимог діючого законодавства України, порушує охоронювані державою інтереси в сфері земельних відносин, а саме встановлений законодавством порядок набуття прав на землю та створює загрозу порушення інтересів держави у сфері контролю за використанням та охороною земель, ефективного використання земельних ресурсів. Вказані порушення інтересів держави та інтересів територіальної громади свідчать про наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави у розумінні ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». У даному випадку з позовом до суду звертається прокурор в інтересах Лозуватської сільської ради, яка є органом, уповноваженим територіальною громадою на вирішення питань у сфері земельних відносин і одночасно стороною оскаржуваного договору на встановлення земельного строкового сервітуту, укладеного нею з [PERSON] . Так, вивченням стану додержання вимог земельного законодавства встановлено, що рішенням Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 27.12.2017 № 355-XVIII/VII затверджено технічну документацію та надано у сервітутне користування земельну ділянку площею 0,0030 га з кадастровим номером 1221884000:04:010:0003 [PERSON] для розташування та обслуговування торгівельного павільйону за адресою: [ADDRESS], торгівельний павільйон № [NUMBER] . На підставі вказаного рішення, 27.12.2017 між Лозуватською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області в особі голови сільської ради Арєф`єва В.Я. (далі - Землевласник) та [PERSON] (далі - Сервітуарій) укладено договір на встановлення земельного строкового сервітуту (далі - Договір), який 11.05.2018 державним реєстратором Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області Копійкою І.А. зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1410675212218). Відповідно до п. 1.1 Договору сторони домовилися, на вимогу Сервітуарія, про встановлення земельного строкового сервітуту для розміщення торгівельного павільйону на земельній ділянці Землевласника, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , торгівельний павільйон № [NUMBER] , Лозуватської сільської ради, площею 0,0030 га, згідно плану (схеми) земельної ділянки, що додається (входить до складу технічної документації). Договір укладено на платній основі на період затверджений сесією Лозуватської сільської ради у відповідності з правами і обов`язками сторін (п. 1.2 Договору). Договором встановлено строковий сервітут строком на 5 (п`ять) років (п. 3.1 Договору). Плата по договору розрахована в розмірі 10% від нормативної грошової оцінки земель, що становить 1001,01 гривень в розрахунку на рік з урахуванням коефіцієнту індексації грошової оцінки землі згідно чинного законодавства України. Виплата плати за строковий сервітут проводиться шляхом перерахування Сервітуарієм на відповідний рахунок сільської ради на території Лозуватської сільської ради у повному розмірі до 01 грудня кожного поточного року. Плата за строковий сервітут земельної ділянки вноситься щомісячно. Сервітуарій має право на дострокову виплату плати за строковий сервітут згідно діючого законодавства України (п. 4.1 Договору). Зазначену земельну ділянку було передано [PERSON] відповідно до акта прийому-передачі від 27.12.2017, який є додатком до Договору. З аналізу чинного законодавства, вбачається, що земельний сервітут може бути встановлений лише для власника або землекористувача сусідньої земельної ділянки для проходу, проїзду через чужу земельну ділянку тощо, у разі, якщо потреби такого власника чи землекористувача не можуть бути задоволені в інший спосіб, ніж встановлення сервітуту. За змістом Договору (п.п. 1.1, 1.2, 3.1, 4.1-4.4) реальною потребою [PERSON] (Сервітуарія) є не задоволення перелічених вище потреб, а отримання абсолютного права володіння та користування земельної ділянкою, для розташування на ній тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності. [PERSON] не є ані власником, ані користувачем будь-якої земельної ділянки, що межує зі спірною ділянкою, та має можливість задовольнити свої потреби, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Вказані обставини свідчать про відсутність у Лозуватської сільської ради правових підстав для встановлення земельного сервітуту для користування [PERSON] спірною земельною ділянкою. Крім того, рішенням Лозуватської сільської ради № 355-XVIII/VII від 27.12.2017 передбачено, що земельна ділянка надається [PERSON] для встановлення сервітуту не для усунення недоліків своєї земельної ділянки, а для розміщення та обслуговування тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності, тобто здійснення господарської діяльності, що суперечить самій правовій природі сервітуту та меті його надання. Разом із цим, відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно цільовим призначенням земельної ділянки 0,0030 га з кадастровим номером 1221884000:04:010:0003 є будівництво та обслуговування будівель торгівлі. За умовами ч. 2 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 134 Земельного кодексу України, земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Разом з цим, рішення щодо проведення земельних торгів з метою продажу права оренди земельної ділянки площею 0,0030 га, кадастровий номер 1221884000:04:010:0003 Лозуватською сільською радою не приймалось, що в свою чергу, свідчить про порушення перелічених вище норм закону при укладанні договору від 27.12.2017. Враховуючи відсутність рішення сесії Лозуватської сільської ради про укладення договору оренди землі, прийнятого у порядку, передбаченому чинним законодавством, або за результатами проведення аукціону, укладення між Лозуватською сільською радою та [PERSON] договору оренди земельної ділянки від 27.12.2017 відбулось з порушенням вимог чинного законодавства, що є підставою для визнання спірного правочину недійсним в судовому порядку. При цьому рішення Лозуватської сільської ради від 27.12.2017 № 355-XVIII/VII «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту» є недійсним. Разом з цим, договір про встановлення земельного строкового сервітуту від 27.12.2017 не відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак його слід визнати недійсним. Правовим наслідком недійсності даного договору має бути повернення [PERSON] (Орендарем) на користь Лозуватської сільської ради (Орендодавця) отриманої земельної ділянки у попередньому стані. Ухвалою суду від 05.01.2021 прийнято справу до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 31.03.2021 замінено позивача Криворізьку місцеву прокуратуру № 2 її правонаступником Криворізькою північною окружною прокуратурою. Присутня в судовому засіданні представник позивача Криворізької північної окружної прокуратури Мотрук В.В., яка діє в інтересах держави в особі Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов у повному обсязі. Присутні в судовому засіданні відповідач та її представник заперечували проти задоволення позовних вимог, надавши суду відзив, відповідно до якого позивач зазначила, що вона з 05.05.1998 року є Фізичною особою - підприємцем, та займається підприємницькою діяльністю в селі Лозуватка, Криворізького району Дніпропетровської області. В 2017 році, позивачу стало відомо, що Лозуватська сільська рада прийняла рішення про розширення торгових мереж в [ADDRESS] . 03 жовтня 2017 року, позивач звернулась з письмовою заявою до сільського голови Ареф`єва В.Я., про надання дозволу на виготовлення технічної документації по встановленні строкового сервітуту на земельну ділянку площею 0,003 га, в [ADDRESS], павільйон № [NUMBER] для подальшої оренди. 20.10.2017 Лозуватська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської прийняла рішення «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації по встановлення зони дії строкового сервітуту земельної ділянки». Після отримання вказаного рішення, позивач склала технічну документацію із землеустрою та отримано кадастровий номер та місце розташування земельної ділянки: 1221884000:04:010:0003 [ADDRESS], торговельний павільйон № [NUMBER] с. Лозуватка , на території Лозуватеької сільської ради, Криворізького району, Дніпропетровської області. Після отримання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту, територіальна громада в особі Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області для розташування та обслуговування торговельного павільйону № [NUMBER], звернулась із заявою до Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області для прийняття рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту. 27 грудня 2017 року Лозуватська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області прийняла рішення «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки,на яку поширюється право сервітуту». На виконання вказаного рішення Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, 27 грудня 2017 року був укладений Договір на встановлення земельного строкового сервітуту між Лозуватською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області та ФОП [PERSON] та завірений підписами. Позивач зазначила, що всі умови договорю дотримуються та виконуються в повному обсязі, позивач вчасно сплачує податки та орендну плату відповідно до договору, використовує орендовану земельну ділянку за цільовим призначенням. Позов не містить зазначення, який саме державний інтерес потребує прокурорського захисту в судовому порядку. Договір про встановлення земельного строкового сервітуту від 27.12.2017 про передачу у сервітутне користування земельної ділянки кадастровий номер 1221884000:04:010:0003, відповідає вимогам чинного законодавства України та не може бути визнаним недійсним. Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 27.12.2017 № 355-XVIII/VII затверджено технічну документацію та надано у сервітутне користування земельну ділянку площею 0,0030 га з кадастровим номером 1221884000:04:010:0003 [PERSON] для розташування та обслуговування торгівельного павільйону за адресою: [ADDRESS] , торгівельний павільйон № [NUMBER] (Том № 1 а.с.14, 15). На підставі вказаного рішення, 27.12.2017 між Лозуватською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області в особі голови сільської ради Арєф`єва В.Я. та [PERSON] , укладено договір на встановлення земельного строкового сервітуту (далі - Договір), який 11.05.2018 державним реєстратором Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області Копійкою І.А. зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1410675212218) (Том № 1 а.с.16-17). Відповідно до п. 1.1 Договору сторони домовилися, на вимогу Сервітуарія, про встановлення земельного строкового сервітуту для розміщення торгівельного павільйону на земельній ділянці Землевласника, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , торгівельний павільйон № [NUMBER] , Лозуватської сільської ради, площею 0,0030 га, згідно плану (схеми) земельної ділянки, (Том № 1 а.с.14). Договір укладено на платній основі на період затверджений сесією Лозуватської сільської ради у відповідності з правами і обов`язками сторін (п. 1.2 Договору) (Том № 1 а.с.19). Договором встановлено строковий сервітут строком на 5 (п`ять) років (п. 3.1 Договору). Плата по договору розрахована в розмірі 10% від нормативної грошової оцінки земель, що становить 1001,01 гривень в розрахунку на рік з урахуванням коефіцієнту індексації грошової оцінки землі згідно чинного законодавства України (Том № 1 а.с.19). Виплата плати за строковий сервітут проводиться шляхом перерахування Сервітуарієм на відповідний рахунок сільської ради на території Лозуватської сільської ради у повному розмірі до 01 грудня кожного поточного року. Плата за строковий сервітут земельної ділянки вноситься щомісячно. Сервітуарій має право на дострокову виплату плати за строковий сервітут згідно діючого законодавства України (п. 4.1 Договору). Зазначену земельну ділянку було передано [PERSON] відповідно до акта прийому-передачі від 27.12.2017, який є додатком до Договору (Том № 1 а.с.18). Лозуватська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області, як орган місцевого самоврядування територіальної громади, виступає суб`єктом права власності на земельну ділянку, передану у сервітутне користування, та зобов`язана здійснювати захист прав територіальної громади. Однак, такий захист Лозуватською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області не здійснено, заходів щодо врегулювання відносин з приводу оренди земельної ділянки не вжито, про що свідчить листування прокурора із зазначеним органом місцевого самоврядування, зміст якого підтверджує факт неналежного здійснення уповноваженим органом наданих повноважень (Том № 1 а.с. 20-27, 31, 130). Частиною першою статті 144 Конституції України встановлено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Згідно з частиною першою статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. За змістом пункту 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 у справі № 1-9/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. Так, у зв`язку з прийняттям суб`єктом владних повноважень ненормативного акта виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів. Зокрема, у сфері земельних правовідносин відповідний ненормативний акт є підставою для виникнення, зміни або припинення конкретних прав та обов`язків фізичних і юридичних осіб приватного права. Статтею 98 Земельного кодексу України встановлено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). За змістом ст.ст. 395, 401, 402 Цивільного кодексу України, ст. 98 Земельного кодексу України сервітутом є встановлене договором чи законом речове право користування чужим майном (сервітут), яке може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом, при цьому земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 2 ст. 401 ЦК України сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Згідно ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. У п. 2.32 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. №6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» роз`яснено, що за змістом частини першої статті 98 ЗК України земельний сервітут (крім особистого) може бути встановлений для власника або землекористувача сусідньої земельної ділянки. Відповідно вимоги особи, яка не є таким власником або користувачем, про встановлення сервітуту для проходу (проїзду) задоволенню не підлягають. Види права земельного сервітуту визначає стаття 99 ЗК України, положення якої є такими, що встановлюють підстави, за наявності яких можливе звернення з вимогою про встановлення сервітуту. Зазначена стаття визначає конкретних суб`єктів, між якими виникають відносини щодо сервітуту. Вимагати встановлення земельних сервітутів можуть власники або землекористувачі земельних ділянок. Ініціатором встановлення земельного сервітуту може бути власник або користувач земельної ділянки, у яких є потреба у використанні суміжної (сусідньої) земельної ділянки, щоб усунути недоліки своєї ділянки, зумовлені її місцем розташування або природним станом. Таким чином, земельний сервітут може бути встановлений лише для власника або землекористувача сусідньої земельної ділянки для проходу, проїзду через чужу земельну ділянку тощо, у разі, якщо потреби такого власника чи землекористувача не можуть бути задоволені в інший спосіб, ніж встановлення сервітуту. За змістом Договору (п.п. 1.1, 1.2, 3.1, 4.1-4.4) реальною потребою [PERSON] (Сервітуарія) є не задоволення перелічених вище потреб, а отримання абсолютного права володіння та користування земельної ділянкою, для розташування на ній тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності. Позивач не є ані власником, ані користувачем будь-якої земельної ділянки, що межує зі спірною ділянкою, та має можливість задовольнити свої потреби, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки, що підтверджується Інформаційною довідкою (а.с. 28-30). Крім того, рішенням Лозуватської сільської ради № 355-XVIII/VII від 27.12.2017 передбачено, що земельна ділянка надається [PERSON] для встановлення сервітуту не для усунення недоліків своєї земельної ділянки, а для розміщення та обслуговування тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності, тобто здійснення господарської діяльності, що суперечить самій правовій природі сервітуту та меті його надання. Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно цільовим призначенням земельної ділянки 0,0030 га з кадастровим номером 1221884000:04:010:0003 є будівництво та обслуговування будівель торгівлі (Том № 1 а.с.28-30). Частиною 2 ст. 116 ЗК України передбачено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. За умовами ч. 2 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 134 Земельного кодексу України, земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Разом з цим, рішення щодо проведення земельних торгів з метою продажу права оренди земельної ділянки площею 0,0030 га, кадастровий номер 1221884000:04:010:0003 Лозуватською сільською радою не приймалось, що в свою чергу, свідчить про порушення перелічених вище норм закону при укладанні договору від 27.12.2017. У своєму відзиві на позов позивач стверджує, що орендує земельну ділянку для провадження господарської діяльності, про те в матеріалах справи відсутнє рішення сесії Лозуватської сільської ради про укладення договору оренди землі, прийнятого у порядку, передбаченому чинним законодавством, або за результатами проведення аукціону, укладення між Лозуватською сільською радою та [PERSON] . Разом з цим, договір про встановлення земельного строкового сервітуту від 27.12.2017 не відповідає вимогам чинного законодавства. Відповідно до пункту 10 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно із вимогами ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема, тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано за цінами, які існують на момент відшкодування. Враховуючи вищенаведені положення, правовим наслідком недійсності даного договору має бути повернення [PERSON] (Орендарем) на користь Лозуватської сільської ради (Орендодавця) отриманої земельної ділянки у попередньому стані. Таким, чином на підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, та необхідність визнання незаконним та скасування рішення Лозуватської сільської ради від 27.12.2017 №355-XVIII/VII «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту», визнання недійсним договору про встановлення земельного строкового сервітуту від 27.12.2017, укладеного між Лозуватською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області та [PERSON] , та зобов`язання [PERSON] повернути Лозуватській сільській раді Криворізького району Дніпропетровської області земельну ділянку площею 0,0030 га, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, кадастровий номер 1221884000:04:010:0003, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (під розміщення торгівельного павільйону № [NUMBER] ). Крім того, відповідно до вимог ст.. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню, сплачений, та документально підтверджений судовий збір, в розмірі 6306,00 грн (Том № 1 а.с.12).

Outcome: approved