Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Приватне підприємство «Система Оптимум», в особі представника Мацепури В.С. звернулося до Буського районного суду Львівської області з позовною заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок експлуатації джерела підвищеної небезпеки, мотивуючи тим, що [PERSON] порушив правила дорожнього руху, вчинивши ДТП, що спричинило пошкодження автомобіля Мерседес - Бенс 316 СДІ спринтер, який належить позивачу. Згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів [PERSON] є страхувальником ПрАТ «Інкомстрах», відповідача - 1 по справі. Позивач повідомив останнього про страховий випадок, однак ні страхової виплати, ні жодної відповіді, не отримав. Просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та страхової компанії 21352,77 гривень завданих збитків. В судовому засіданні представник позивача, згідно договору про надання правових послуг адвоката № 03/01 від 03.01.2014 року, Мацепура Валерій Степанович частково змінив позовні вимоги, просив стягнути вказану суму завданої шкоди тільки з відповідача -1, ПАТ «Страхова компанія «Інкомстрах», оскільки осноавний страховий поліс 50 тис грн., завдані збитки охоплюються даною сумою. Крім того просить стягнути суму сплаченого судового збору, та 4163,38 гривень витрат за послуги адвоката, подавши обґрунтування даних судових витрат. Відповідач ПрАТ «СК «Інкомстрах» в судове засідання не забезпечив явку представника, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання. Клопотання про розгляд справи у відсутності представника, чи заперечення проти позову, не подав. [PERSON] в судове засідання не з'явився, забезпечив явку представника, згідно договору від 01.04.2014 року, [PERSON], який заперечив проти позову, просив відмовити у задоволенні останніх. Вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши інші докази, зібрані в справі, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За вимогами ч. 1 ст. 60 та ч. 3 ст. 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 21 січня 2013 року о.14.30 год. гр. [PERSON], керуючи автомобілем марки BMW, номерний знак [NUMBER], порушивши правила дорожнього руху, на 501 км + 500 м на а/д Київ-Чоп в Буському районі Львівської області спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зіткнення. Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль Мерседес-Бенс 316 СДІ спринтер, номерний державний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], який належить позивачу, та автомобіль порушника. Матеріалами справи про адміністративне правопорушення доведено, що гр. [PERSON] в дорожній обстановці, що сталася, керуючи автомобілем BMW порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України: «п.12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним». Вищевказане порушення правил дорожнього руху полягає в тому, що водій, не вибрав безпечну швидкість руху керованого ним транспортного засобу, щоб мати можливість безпечно керувати ним, що призвело до заносу автомобіля, зіткненням та пошкодженням металевого огородження дороги, некерованого та раптового виносу його автомобіля, на смугу руху автомобіля MERSRDES SPRINTER, чим було створено для цього автомобіля небезпеку для руху. Постановою судді Таращанського районного суду Київської області від 22.02.2013 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Постановою Апеляційного суду Київської області від 03.07.2013 року постанову Таращанського районного суду від 22.02.2013 р. залишено без змін, та зазначено, що суддя районного суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність факту порушення водієм вимог п. 12.1 ПДР України, що призвело до наслідків у виді пошкодження металевої огорожі та пошкодження автомобілів. Постанова не оскаржувалася та набрала законної сили. Тому обставини щодо винуватості [PERSON] у вчиненні ДТП, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Як вбачається з полісу № АЕ/1371680 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, [PERSON] застрахований в обов'язковому порядку у ПрАТ «СК «Інкомстрах». У ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. 22.01.2013р. позивач повідомив страхову компанію телеграмою про страховий випадок, надіславши 25.01.2013р. рекомендованим листом з описом вкладення відповідачу-1 повідомлення про страховий випадок вставленого зразка з усіма необхідними документами, яке страхова компанія, згідно розписки в поштовому повідомленні, отримала 01.02.2013р. Однак жодної відповіді, від страхової компанії, позивач так і не отримав. З висновку експертного дослідження обставин ДТП за участі автомобілів BMW 735і, д/н [NUMBER] та Mercedes-Benz Sprinter, д/н [NUMBER] (висновок № 022-13 від 20.02.2013 р.) вбачається, що водій автомобіля BMW перед зіткненням випередив автомобіль Mercedes. Після випередження (водій BMW), в'їхав «.. в сніжну кашу..», його почало крутити по дорозі, після чого зупинився частково на правій смузі, частково на правому узбіччі. Водій Mercedes мав 7-10 с. для вжиття заходів, визначених вимогами п. 12.3 ПДР України, тобто при виникненні небезпеки, вжити заходів для зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до його зупинки. В даній дорожній обстановці, невідповідність водія вище зазначеним вимогам, з технічної точки зору, знаходились в причинному зв'язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. Не погодившись з таким висновком експерта, представник позивача пояснив, що висновок ґрунтується на даних, що надані [PERSON] та не відповідають дійсності. Також є безпідставними твердження останнього про те, що водій автомобіля Mercedes [PERSON] мав змогу уникнути зіткнення з його автомобілем. Свідок на стороні позивача, [PERSON], водій автомобіля Mercedes, належного позивачу, суду пояснив, що 21 січня 2013 року, рухаючись трасою Київ - Чоп, на 501 км. автодороги, його обігнав автомобіль відповідача, який рухався в лівому ряду в тому ж напрямку, коли почав обганяти, автомобіль почало крутити по всій дорозі. Автомобіль BMW розвернуло на 180о , вдарило у відбійник, потім розвернуло, внаслідок чого автомобіль зупинився та відбулося зіткнення. Додавши, що від часу зупинки автомобіля та зіткнення пройшло 2-3 секунди, він, для уникнення зіткнення, застосував екстрене гальмування, але враховуючи погодні умови, те що падав дощ зі снігом, асфальтне покриття було мокре, не зумів зупинити автомобіль. Пояснення свідка також підтверджуються показами та поясненнями, які знаходяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення по факту вчинення ДТП, та долучені до матеріалів цивільної справи. З пояснень [PERSON], а саме протоколу судового засідання (справа 3-154/13, провадження 379/300/13-П), що знаходиться в матеріалах справи, вбачається, що він рухався зі швидкістю близько 80 км/год. Погода була похмурою, зранку йшов сніг, на дорозі була снігова «каша», під якою був лід. Судом враховано, що вихідні дані для проведення експертизи надані однією стороною - відповідачем. З пояснень водіїв вбачається що асфальтобетонне покриття було з снігом та ожеледдю (що різниться з висновком експерта), в наслідок чого саме і відбулось занос автомобіля БМВ і після виходу його з «снігової каші» і удару у ліву металеву огорожу його розвернуло на 360 градусів і кинуло на праву металеву огорожу де також відбувся удар. Не відповідає дійсності і швидкість автомобіля Mercedes, яка була внесена в дослідження. Так, гр. [PERSON] стверджував, що швидкість його автомобіля була 70 км. на годину. А в досліджені вказана швидкість 60 км. на годину, а тому експерт вважає, що при мокрому асфальтобетонному покриттю водію Mercedes до зупинки керованого ним транспортного засобу необхідно було б час 3,9…5,3 с. Здійснивши зміну у цих розрахунках лише одного показника, вбачається, що водію Мерседеса час для повної зупинки автомобіля при швидкості 70 км. на годину необхідний був би час 4,4….6,1 с. Як вбачається з наведеного, дані висновки дослідження не можуть бути враховані судом, оскільки внесені в них дані не відповідають фактичним обставинам справи. Висновком експертного авто-товарознавчого дослідження № 30/13 від 13.02.2013 р. підтверджується, що внаслідок ДТП, власнику автомобіля Mercedes-Benz Sprinter, номерний державний знак [NUMBER], завдано збитків у розмірі 21 352, 77 грн. 24 грудня 2013 року позивач звернувся до страхової компанії з заявою про відшкодування від 23.12.2013р., що була надіслана рекомендованими листом з описом вкладення та в якій просив здійснити страхову виплату та відшкодувати завдані збитки у розмірі 21 352 гривень 77 копійок. Однак, на момент винесення рішення, не отримав ні страхової виплати, ні відмови у її здійсненні. Статтями 7, 8 Закону України «Про страхування» визначено, що до видів обов'язкового страхування відноситься страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний: 2) протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; 3) при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Положеннями ст.990 ЦК України та ст.25 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором. Відповідно до ст. 34 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Матеріалами справи підтверджено, що винними діями [PERSON] було спричинено ДТП, в якому було пошкоджено належний позивачу автомобіль, зважаючи на що останній зазнав збитків на загальну суму 21 352, 77 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у встановленому законом порядку. Тож позивач правомірно звернувся до ПрАТ «СК «Інкомстрах» з заявою про здійснення страхової виплати та відшкодування завданих збитків у розмірі 21 352 гривень 77 копійок. Однак, як встановлено судом, страхова компанія страхової виплати не здійснила і не відмовляла позивачу у її здійсненні. За даних обставин справи суд вважає, що позовні вимоги ПП «Система Оптимум» про не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в сумі 243,60 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 4163,38 гривень.

Outcome: approved