Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Представник позивача ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК [PERSON] подав до суду позовну заяву у якій, з врахування уточнених вимог, просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК заборгованість у розмірі 30007 гривень 77 копійок за кредитним договором № б/н від 30.09.2013 року, яка складається з наступного: 11287 гривень 45 копійок заборгованість за кредитом, 5532 гривні 74 копійки заборгованість по процентам за користування кредитом, \~11287 гривень 25 копійок заборгованість по пені за користування кредитом, 1900 гривень 33 копійки штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Судові витрати у розмірі 1378 гривень судовий збір. Відповідач [PERSON] судове засідання не зявився будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи. Повістку вручено органу місцевого самоврядування. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився. В матеріалах справи наявне клопотання представника позивача про розгляд справи без участі представника позивача. Представник позивача не заперечує щодо винесення заочного рішення у справі. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Судом досліджено наступні докази: розрахунки заборгованості за договором від 30.09.2013 року укладеним між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] станом на 02.11.2016 року, копію заяви [PERSON] від 20 липня 2007 року, копію генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 30 вересня 2013 року укладеної між ПАТ КБ „ПриватБанк та [PERSON], копія витягу з Умов і правил надання банківських послуг затверджених наказом ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК №СП-2010-256 від 06.03.2010 року. Судом встановлено, що між ПАТ КБ „ПриватБанк та відповідачем [PERSON] 30 вересня 2013 року був укладений кредитний договір, який сторони назвали генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт. Згідно даного договору відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 14588 гривень зі сплатою відсотків у розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 30.09.2015 року. Отже, між позивачем та відповідачем відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов'язання. Згідно даного договору відповідач зобовязався щомісячно, в період з 1 по 25 число, сплачувати відповідні платежі за цим договором в загальній сумі 729 гривень 98 копійок. Відповідач не сплачував необхідні платежі, у звязку з чим утворилася прострочена заборгованість. Станом на 10.11.2015 року відповідач [PERSON] не виконав в повному обсязі свої зобовязання за кредитним договором, щодо оплати частки боргу у встановлений договором строк та не повернув позивачу основний борг в сумі 11287 гривень 45 копійок, а також прострочив заборгованість по відсотках в сумі 5532 гривні 74 копійки. Відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт відповідачу нараховано штраф в сумі про яку сторони домовились, тобто 1900 гривень 33 копійки. Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідач в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обовязковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовився від своїх зобовязань за цим договором, порушив свої зобовязання по поверненню суми позики за цим договором. Зокрема відповідач не вносив своєчасно та в повному обсязі щомісячні платежі за договором. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобовязання якщо він не виконав його у строк встановлений договором. Згідно ч.1. ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За правилами ч. 1 ст.\~546\~та ст.\~549 ЦК України\~виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1\~ст. 611 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2\~ст. 549 ЦК України). Виходячи з аналізу зазначених статей, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання. У генеральній угоді про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт за підписом відповідача від 30.09.2013 року зазначено що останній ознайомився і згідний з Умовами і правилами. Вказані вище обставини стверджується взаємним зв'язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими. Враховуючи викладене вище суд вважає, що позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк до [PERSON] про стягнення заборгованості слід задовольнити частково. З відповідача слід стягнути на користь позивача 11287 гривень 45 копійок заборгованості за наданим кредитом, заборгованість по процентах в сумі 5532 гривні 74 копійки, штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт в сумі 1900 гривень 33 копійки. Суд вважає, що вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача 11287 гривень 25 копійок заборгованості по пені за користування кредитом слід задовольнити частково. Зокрема у позовній заяві зазначено, що така пеня розраховується шляхом додавання залишку поточної заборгованості за наданим кредитом до залишку простроченої заборгованості за наданим кредитом та множенням отриманої суми на 4%, де 4% ставка пені. В матеріалах справи відсутні докази, які б стверджували що сторони домовились про таке нарахування пені. В пункті 2.8 укладеного між сторонами кредитного договору зазначено, що при порушенні позичальником обовязків по погашенню кредиту позичальник сплачує банку пеню , розмір якої вказаний в Умовах і правилах за кожен день прострочки. Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1. Умов і правил надання банківських послуг затверджених наказом ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК №СП-2010-256 від 06.03.2010 року, у випадку виникнення прострочених обовязків на суму від 100 гривень, клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується як Пеня =(базова процентна ставка по договору)/ 30 нараховується за кожен день прострочки кредиту + 50 гривень одноразово. Таким чином, сума пені рівна сумі відсотків + 50 гривень, що складає 5532 гривні 74 копійки + 50 гривень. Таким чином, сума пені становить 5582 гривні 74 копійки. Суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 1116 гривень 4 копійки в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене вище, на підставі ч.1 ст.61 Конституції України, ст. ст. 509,525,526, 549,550,551,553, 554,610 - 612,623,625,629,1046 - 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial