Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Прокурор Черкаського району Черкаської області в інтересах держави в особі Державного підприємства «Черкаське лісове господарство» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області, третя особа - Реєстраційна служба Черкаського районного управління юстиції про визнання розпорядження незаконним, визнання недійсним державного акту на право власності, зобов'язання до вчинення дій. Позов мотивував тим, що відповідно до розпорядження голови Черкаської районної державної адміністрації від 06 листопада 2007 року № 372 «Про передачу у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків», затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 23 громадянам для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд загальною площею 2,3 га за рахунок земель запасу в адміністративних межах Геронимівської сільської ради Черкаського району Черкаської області за межами населеного пункту та передано земельні ділянки у власність 23 громадянам, в т.ч. і [PERSON]. На підставі розпорядження голови Черкаської райдержадміністрації № 372 від 06 листопада 2007 року [PERSON] отримав державний акт серії ЯЕ № 630902 від 15.11.2007 року на право власності на земельну ділянку, площею 0,10 га. Проведеною перевіркою органами прокуратури Черкаської області на початку 2014 року встановлено, що передача земельних ділянок загальною площею 2,3 га 23-м громадянам, в тому числі і [PERSON] проведена незаконно. В подальшому [PERSON] продав вказану земельну ділянку [PERSON] за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 05.03.2010 року зареєстрованого в реєстрі за № 131. Позивач вказує, що земельна ділянка передана [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що не є лісогосподарською потребою. Водночас, вказана земельна ділянка на момент здійснення передачі відносилась до категорії земель лісогосподарського призначення та перебувала у постійному користуванні ДП «Черкаське лісове господарство» на підставі матеріалів лісовпорядкування. Тобто, Черкаська райдержадміністрація порушила вимоги п. 3 ч. 1 ст. 32 Лісового кодексу України. Оспорюваним розпорядженням Черкаської райдержадміністрації фактично змінено цільове призначення спірної земельної ділянки, однак у місцевої державної адміністрації відсутні повноваження щодо вилучення земель лісогосподарського призначення державної форми власності, що розташовані за межами населеного пункту для нелісогосподарських потреб. А тому, виконання вимог ст. 20 ЗК України щодо зміни цільового призначення земель саме органами виконавчої влади, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, в даному випадку є неможливим. Також, був порушений порядок зміни цільового призначення земельної ділянки, зокрема вимоги ст. 57 ЛК України. Оспорюване розпорядження прийнято з порушенням ч. 1 ст. 58 Лісового Кодексу України, оскільки при зміні цільового призначення земельної лісової ділянки з метою її використання в цілях, не пов'язаних з веденням лісового господарства, не було вирішено питання про збереження або вирубування дерев і чагарників на земельній ділянці, що відводиться громадянам. Позивач вказує, що згідно п.«а» ч.1 ст.21 ЗК України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам. Оспорюване розпорядження порушує право ДП «Черкасилісгосп» на користування землею, оскільки з прийняттям цього розпорядження земельна ділянка площею 2,3 га фактично вибула з користування державного підприємства. Згідно ч.2 ст.393 ЦК України власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. Тому, ДП «Черкасилісгосп» має право вимагати повернення незаконно вилученого майна, що в свою чергу, обмежено добросовісністю набувача. Вказує, що згідно ч.3 ст.388 ЦК України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. В судовому засіданні прокурор Шмайлов О.П. зменшив позовні вимоги, просив визнати протиправним та скасувати розпорядження Черкаської райдержадміністрації № 372 від 06 листопада 2007 року в частині затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність [PERSON] земельної ділянки, площею 0,10 га, що розташована в адміністративних межах Геронимівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, за межами населеного пункту; визнати недійсним державний акт серії ЯЕ № 630902 від 15.11.2007 року на право власності на земельну ділянку, площею 0,10 га, виданий [PERSON] Судові витрати покласти на відповідачів. Відповідачі представник Черкаської райдержадміністрації, [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, неповідомивши про причину неявки, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання по справі, що підтверджується письмовими доказами наявними в матеріалах справи. Представник Реєстраційної служби Черкаського районного управління юстиції в судове засідання не з'явився, але надав суду листа про розгляд справи без його участі, при вирішенні позову покладається на думку суду. Прокурор Шмайлов О.П. не заперечував щодо розгляду даної справи без участі належним чином повідомлених відповідачів по справі, в заочному порядку. Враховуючи вказані обставини справи суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку згідно ст.ст. 224-226 ЦПК України. При цьому суд враховує вимоги ст. 157 ЦПК України щодо розумних строків розгляду справи. Заслухавши пояснення прокурора, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно вимог частини 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи, виник спір. Щодо повноважень прокурора Черкаського району звертатись до суду з даним позовом, судом встановлено, що повноваження прокурора щодо здійснення представництва інтересів держави в суді передбачено ст.121 Конституції України, ст.45 ЦПК України, ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру». Право прокурора на подання позовів до суду саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, роз'яснено і в рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 року № 3-рп/99. Судом встановлено, що відповідно до розпорядження голови Черкаської районної державної адміністрації від 06 листопада 2007 року № 372 «Про передачу у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків», затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 23 громадянам для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд загальною площею 2,3 га за рахунок земель запасу в адміністративних межах Геронимівської сільської ради Черкаського району Черкаської області за межами населеного пункту та передано земельні ділянки у власність 23 громадянам, в т.ч. і [PERSON] На підставі розпорядження голови Черкаської райдержадміністрації № 372 від 06 листопада 2007 року [PERSON] отримав державний акт серії ЯЕ № 630902 від 15.11.2007 року на право власності на земельну ділянку, площею 0,10 га. Проведеною перевіркою органами прокуратури Черкаської області на початку 2014 року встановлено, що передача земельних ділянок загальною площею 2,3 га 23-м громадянам, в тому числі і [PERSON] проведена незаконно. Згідно ч.1 ст.149 ЗК України земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Згідно ч.2 ст.149 ЗК України вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування, що передбачено частинами 7, 8, 9 ст.118 ЗК України. Судом встановлено, що спірна земельна ділянка передана [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, що не є лісогосподарською потребою. Водночас, вказана земельна ділянка на момент здійснення передачі відносилась до категорії земель лісогосподарського призначення та перебувала у постійному користуванні ДП «Черкаське лісове господарство». Тобто, Черкаська райдержадміністрація порушила вимоги п.3 ч.1 ст.32 Лісового кодексу України, які на той момент були чинними. Оспорюваним розпорядженням райдержадміністрацією фактично змінено цільове призначення спірної земельної ділянки, однак у місцевої державної адміністрації відсутні повноваження щодо вилучення земель лісогосподарського призначення державної форми власності, що розташовані за межами населеного пункту для нелісогосподарських потреб. А тому, виконання вимог ст.20 ЗК України щодо зміни цільового призначення земель саме органами виконавчої влади, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, в даному випадку є неможливим. Також, був порушений порядок зміни цільового призначення земельної ділянки, зокрема вимоги ст.57 ЛК України, оскільки проект відведення земельної ділянки [PERSON] не містить погодження органу виконавчої влади з питань лісового господарства, а висновок Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Черкаській області від 03.10.2007р. взагалі не містить посилань про зміну цільового призначення земельної ділянки. Оспорюване розпорядження Черкаської райдержадміністрації прийнято з порушенням ч.1 ст.58 Лісового Кодексу України, оскільки при зміні цільового призначення земельної лісової ділянки з метою її використання в цілях, не пов'язаних з веденням лісового господарства, не було вирішено питання про збереження або вирубування дерев і чагарників на земельній ділянці, що відводиться громадянам. Згідно п. «а» ч.1 ст.21 Земельного Кодексу України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам. Судом встановлено, що ДП «Черкаське лісове господарство» не погоджувало питання вилучення спірної земельної ділянки і не надавало відповідний висновок. Тому, спірна земельна ділянка неправомірно вибула у власність громадян поза волею Лісгоспу. Оспорюване розпорядження порушує право ДП «Черкасилісгосп» на користування землею, оскільки з прийняттям цього розпорядження земельна ділянка площею 2,3 га фактично вибула з користування державного підприємства. Згідно ч.2 ст.393 ЦК України власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. Згідно ч.10 ст.59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Тому суд вважає, що розпорядження Черкаської райдержадміністрації № 372 від 06 листопада 2007 року в частині затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність [PERSON] земельної ділянки, - є таким, що прийнято з порушенням діючого законодавства, порушує інтереси держави, тому його необхідно визнати протиправним і скасувати. Дана позовна вимога є доведеною, обґрунтованою і підлягає до задоволення. Враховуючи, що державний акт серії ЯЕ № 630902 від 15.11.2007 року на право власності на земельну ділянку [PERSON] був виданий на підставі вказаного розпорядження голови Черкаської райдержадміністрації, яке прийнято з грубим порушенням чинного законодавства, тому суд прийшов до висновку про незаконність набуття права власності на спірну земельну ділянку відповідачем [PERSON], а вказаний державний акт необхідно визнати недійсним та скасувати державну реєстрацію даної земельної ділянки. При розгляді даної справи сторонами не ставилося питання про застосування строків позовної давності. Таким чином, позовні вимоги прокурора підлягають до повного задоволення. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідачів [PERSON] та Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області необхідно стягнути на користь держави судові витрати, а саме судовий збір в сумі 243,60 грн., від сплати якого звільнений позивач.

Outcome: approved