Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

Представник позивача у лютому 2018 р. звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 01.06.2017 р. між сторонами укладено договір оренди (найму) транспортних засобів №01/06-1, предметом якого є належні позивачу на праві власності автомобілі марки ВАЗ та напівпричепи, що надавались в оренду відповідачу для використання в його господарській діяльності. Відповідач ухиляється від посвідчення договору нотаріально, а тому позивач просить визнати дійсним договір оренди (найму) транспортних засобів №01/06-1 від 01.06.2017 р. та стягнути судовий збір. Ухвалою суду від 05.03.2018 р. відкрито провадження у справі з призначенням до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якій підтвердив дійсність укладення договору від 01.06.2017 р. Через зайнятість не має змоги прибути до нотаріуса для посвідчення договору, а тому не заперечує проти визнання дійсності договору в судовому порядку, позовні вимоги визнає (fc/ 122-123). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Згідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 01.06.2017 р. між [PERSON] та ТОВ «Трансвояж» укладено договір №01/06-1 оренди (найму) транспортних засобів, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове оплатне користування транспортні засоби для виробничих потреб та використання в господарській діяльності орендаря, терміном до 31.05.2018 р. Розмір орендної плати встановлюється в розмірі 200,00 грн. на міс. за кожний транспортний засіб (а.с. 5-6). Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідач ТОВ «Трансвояж» повністю визнав позовні вимоги [PERSON], що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved