Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, мотивуючи це тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04 лютого 2010 року, позивач є власником земельної ділянки площею 7,19 га, кадастровий номер: 3524983100:02:000:0628, що розташована на території Луганської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, яка за життя належала його батьку [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії РІ № 318848, виданого Петрівською районною державною адміністрацією Кіровоградської області 18 серпня 2002 року. Після отримання свідоцтва про право на спадщину, для отримання орендної плати у відповідача, позивач в підтвердження своїх прав на успадковану земельну ділянку, надав адміністрації СВК «Агрофірма Маріампольська» копії свого паспорта, свідоцтва про право на спадщину та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Зі слів керівництва господарства, на той час діяв договір про оренду землі укладений між батьком позивача та СВК «Агрофірма Маріампольська», обовязки за яким мав виконувати спадкоємець. На неодноразові вимоги позивача надати йому для ознайомлення зазначений договір оренди землі, посадові особи СВК не надавали його. Після чергового звернення позивача до відповідача в 2015 році, в бухгалтерії господарства позивачу надали один примірник договору оренди землі від 07 травня 2014 року, при ознайомлені з яким позивач встановив, що 07 травня 2014 року від його імені укладено договір оренди землі кадастровий номер: 3524983100:02:000:0628 з орендарем СВК «Агрофірма Маріампольська», окрім того підпис у наданому договорі виконаний не ним, а іншою особою. Так як договір оренди землі суперечить інтересам позивача і він його не підписував, а також доручення на його укладання нікому не давав, а тому представник позивача просить суд визнати недійсним договір оренди землі, укладений 07 травня 2014 року від імені [PERSON] з Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Агрофірма Маріампольська» на оренду земельної ділянки площею 7,1879 га, кадастровий номер: 3524983100:02:000:0628, право оренди за яким зареєстровано Державним реєстратором Реєстраційної служби Петрівського районного управління юстиції Кіровоградської області, номер запису про інше речове право: 7227637, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 16262010 від 04 жовтня 2014 року, та зобовязати СВК «Агрофірма Маріампольська» повернути земельну ділянку власнику [PERSON], а також стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, але письмовою заявою прохав слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені в позові, крім того сплачений судовий збір прохав віднести до витрат позивача. Представник відповідача в судове засідання також не зявився, але письмовою заявою прохав слухати справу без його участі, проти задоволення позову не заперечив. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04 лютого 2010 року, позивач є власником земельної ділянки площею 7,19 га, кадастровий номер: 3524983100:02:000:0628, що розташована на території Луганської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, яка за життя належала його батьку [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії РІ № 318848, виданого Петрівською районною державною адміністрацією Кіровоградської області 18 серпня 2002 року (а.с.6-8). Після отримання свідоцтва про право на спадщину, для отримання орендної плати у відповідача, позивач в підтвердження своїх прав на успадковану земельну ділянку, надав адміністрації СВК «Агрофірма Маріампольська» копії свого паспорта, свідоцтва про право на спадщину та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Зі слів керівництва господарства, на той час діяв договір про оренду землі укладений між батьком позивача та СВК «Агрофірма Маріампольська», обовязки за яким мав виконувати спадкоємець. На неодноразові вимоги позивача надати йому для ознайомлення зазначений договір оренди землі, посадові особи СВК не надавали його. Після чергового звернення позивача до відповідача в 2015 році, відповідач позивачу надав один примірник договору оренди землі від 07 травня 2014 року, укладений від імені позивача з відповідачем, згідно умов якого позивач передав в оренду відповідачу земельну ділянку площею 7,19 га кадастровий номер: 3524983100:02:000:0628. Право оренди земельної ділянки зареєстровано Реєстраційною службою Петрівського районного управління юстиції Кіровоградської області, номер запису про інше речове право: 72227637, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 16262010 від 04.10.2014 року. Договір укладено на 10 років (а.с.9-11). При детальному ознайомленні з наданим договором оренди землі було встановлено, що підпис позивача в ньому виконаний не ним, а іншою особою, а доручення на його укладання він нікому не давав. Так як оспорюваний договір оренди землі від 07 травня 2014 року [PERSON] не підписував, а також доручення на його укладання нікому не давав, та враховуючи те що відповідач визнавши позовні вимоги фактично погодився з тим, що [PERSON] не підписував вище зазначений договір, суд вважає, що є достатньо підстав для визнання договору оренди землі недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. У звязку з недійсністю договору оренди землі, укладеного 07 травня 2014 року, Сільськогосподарський виробний кооператив «Агрофірма Маріампольська» має повернути належну [PERSON] на праві власності земельну ділянку, кадастровий номер: 3524983100:02:000:0628. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу саме на момент вчинення правочину. Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (загальна умова дійсності правочину). Як вольова дія правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля є бажанням, наміром особи вчинити правочин, однак для вчинення правочину необхідно не тільки воля, а ще й доведення цієї волі до відома інших осіб. Чинне законодавство не наділяє повноваженнями будь-яких осіб, окрім сторін, вирішувати питання щодо укладення, вчинення договору, оскільки у цивільних правовідносинах діє принцип свободи договору, який є основоположним. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON], не підписував спірний договір оренди землі від 07 травня 2014 року, тобто його волевиявленням не охоплювалося взагалі укладення договору оренди землі. Вказана обставина свідчить проте, що сторонами не досягнуто згоди щодо істотних умов договору, тобто вони взагалі відсутні.

Outcome: approved