Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом . Заявлені вимоги мотивує тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після смерті останнього залишилося спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, який позивач не має можливості успадкувати через відсутність відповідних правовстановлюючих документів, у зв`язку з чим нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач є спадкоємцем майна померлого за заповітом, яка прийняла спадщину. Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд, визнати за позивачем в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . У підготовче засідання позивач та представник позивача, не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за їх відсутності та вказав, що позовні вимоги підтримують. Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності та вказав, що заперечень проти позову не має. Представники третіх осіб в підготовче засідання не з`явилися, належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, подали до суду заяви в яких просили справу розглядати за їх відсутності та вказали, що заперечень проти позову не має. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 198 ЦПК України підготовче судове засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим Горбівською сільською радою Глобинського району Полтавської області 21 березня 2011 року. До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS] . [PERSON] , за життя, 18 серпня 2006 року склав заповіт, яким усі його права та обов`язки, які йому належать на момент складання цього заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть належати йому у майбутньому, та усе його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право заповів [PERSON] , [INFO] . Заповіт посвідчено Товченик Л.В., секретарем виконавчого комітету Горбівської сільської ради Глобинського району Полтавської області та зареєстровано в реєстрі за № 58, станом на 19.03.2011 не змінено та не скасовано. [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області 07 лютого 2012 року. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 3 травня 1980 року [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Полтава та [PERSON] , [INFO] , уродженка села Сидори Глобинського району Полтавської області 3 травня 1980 року зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 3 травня 1980 року зроблено запис № 697, після реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно довідки №60 від 18 лютого 2019, виданої виконкомом Горбівської сільської ради Глобинського району Полтавської області за нині померлим [PERSON] згідно запису № 020369-4 в погосподарській книзі №4, лічиться житловий будинок з погосподарськими будівлями, побудований у 1956 році, розташований за адресою [ADDRESS] . [PERSON] (позивач) звернулася до [PERSON] , приватного нотаріуса Глобинського районного нотаріального округу для оформлення спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на житловий будинок з господарськими будівлями розташований за адресою: [ADDRESS] , що належав померлому [INFO] [PERSON] . 22 квітня 2019 року приватний нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва, оскільки позивачем не було подано правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності померлого на спадкове майно. Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи, після померлого [INFO] [PERSON] , [PERSON] , приватним нотаріусом Глобинського районного нотаріального округу заведена спадкова справа № 53 за 2011 рік, заяву про прийняття спадщини по заповіту від 18 серпня 2006 року подала [PERSON] , по заповіту від 28 травня 2010 року подав [PERSON] , який отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки. Інших спадкоємців в порядку ст.1261 ЦК України немає. Спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку в спадщині, немає. Спадщина відумерлою не визнана. Нотаріусом визначено коло спадкоємців та встановлено, що спадкоємцем за заповітом від 18 серпня 2006 року на житловий будинок з господарськими будівлями розташований за адресою: [ADDRESS] є : [PERSON] , а спадкоємцем за заповітом від 28 травня 2010 року на земельні ділянки є [PERSON] . Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] виготовленого ФОП [PERSON] 08 квітня 2019 року та висновку по будівництву № 244/02-04 від 25.04.2019 виданого відділом архітектури, містобудування, цивільного захисту та житлово-комунального господарства Глобинської районної державної адміністрації Полтавської області,будівлі збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм та правил. Фактів самовільного будівництва та перепланування не виявлено. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 статті 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. Заповідач має право у будь-який час внести до заповіту зміни. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться заповідачем особисто. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться у порядку, встановленому цим Кодексом для посвідчення заповіту і підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. На час будівлі спадкодавцем будинку (у 1956 році) питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків». Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Запис в погосподарській книзі сільської ради про належність домоволодіння певній особі, був офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . Приймаючи до уваги, що позивач є особою, яка прийняла спадщину за заповітом, позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved