Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно за законом, в якому зазначив, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . Після смерті батька позивача залишилося спадкове майно у вигляді 1/16 частки житлового будинку з усіма надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . На підставі свідоцтва про право на спадщину від 19.10.1950 року, посвідченого нотаріусом Селидівської державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , дружина [PERSON] , неповнолітні діти: [PERSON] , 1949 року народження, [PERSON] , [INFO], прийняли спадкове майно у вигляді 1/4 частини будинку, що знаходиться в [ADDRESS] з якої свідоцтво видане на 3/16 частини, а 1/16 частина залишилась відкритою. Позивач з метою прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Першої селидівської державної нотаріальної контори, але йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки позивачем не надано документів на підтвердження прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. За таких обставин позивач не в змозі отримати свідоцтво про право власності на 1/16 частину вищевказаного будинку. У зв`язку з вищевикладеним позивач вимушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.Просить суд визнати за [PERSON] право власності на 1/16 частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 22.12.2020 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 27.01.2021 року продовжено строк для усунення недоліків за вищевказаною позовною заявою. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 25.02.2021 року провадження по цивільній справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 19.03.2021 року закрито підготовче засідання та призначено судовий розгляд у зазначеній справі. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник відповідача Селидівської міської ради Донецької області в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та прийняти рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.11.1944 року, [PERSON] (рос. мова), народився [INFO] , його батьками є [PERSON] (рос. мова) та [PERSON] (рос. мова), актовий запис № 14. Згідно дозвілу № 53 від 27 травня 1955 року, виданого виконавчим комітетом Селидівської районної Ради депутатів трудящихся Сталінської області, [PERSON] було надано право на будівництво житлового будинку за адресою по [ADDRESS] , площею 74.95 кв.м. Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого повторно 24.02.2021 року Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 49. Згідно свідоцтва про право на спадщину від 19.10.1965 року, посвідченого нотаріусом Селидівської державної нотаріальної контори, спадкоємцями на майно [PERSON] , який помер [INFO] , є його дружина [PERSON] , неповнолітні діти: [PERSON] , 1949 року народження, [PERSON] , [INFO], спадщина складається з 1/4 частина будинку, що знаходиться в [ADDRESS] з якої свідоцтво видане на 3/16 частини, а 1/16 частина залишилась відкритою, що належала померлому на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлю, виданого Селидівським міськкомунконом 05.09.1957 року, зареєстрованого в Красноармійському інвентарбюро 13.09.1957 року під № 1225. Зареєстрованого в БТІ 12.09.1966 за № 1225. Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 01.03.1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Селидове Донецької області, [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 106. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.09.1996 року, посвідченого державним нотаріусом Селидівської державної нотаріальної контори Леоновою В.П., спадкоємцями за заповітом на майно [PERSON] , померлої [INFO] , є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , спадщина складається з 5/16 частин житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] , яке належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на частину в спільному майні подружжя на 1/4 частини, зареєстрованого Селидівською державною нотаріальною конторою 19.10.1965 року за реєстром № 4305, зареєстрованого в БТІ м. Селидове 12.09.1966 за № 1225, та свідоцтва про право на спадщину, виданого 19.10.1965 року по реєстру за № 4306, зареєстрованого в БТІ м. Селидове 12.09.1966 за № 1225. Зареєстрованого в БТІ в м. Селидове за № 1225. Згідно довідки № 470 від 06.12.2019 року, виданої КП «Селидівське бюро технічної інвентаризації», житловий будинок з усіма надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] числиться: 1/6 частка за [PERSON] (згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Селидівської держнотконтори 19.10.1965 за р. № 4306, зареєстрованого у Селидівському БТІ 12.09.1966 за р. № 1225; згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом 20.09.1966 за р. № 3506, виданого державним нотаріусом Селидівської держнотконтори 20.09.1996 за р. 3506, зареєстрованого у Селидівському БТІ 04.10.1996 за р. № 1225); 1/6 частка за [PERSON] (згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Селидівської держнотконтори 19.10.1965 за р. № 4306, зареєстрованого у Селидівському БТІ 12.09.1966 за р. № 1225; згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом 20.09.1966 за р. № 3506, виданого державним нотаріусом Селидівської держнотконтори 20.09.1996 за р. 3506, зареєстрованого у Селидівському БТІ 04.10.1996 за р. № 1225); 5/48 часток за [PERSON] (згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом 20.09.1966 за р. № 3506, виданого державним нотаріусом Селидівської держнотконтори 20.09.1996 за р. 3506, зареєстрованого у Селидівському БТІ 04.10.1996 за р. № 1225); 1/16 частка за [PERSON] (згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Селидівської держнотконтори 19.10.1965 за р. № 4306, зареєстрованого у Селидівському БТІ 12.09.1966 за р. № 1225). На земельній ділянці розташовано: 1/2 частка житлового будинку А-1, тамбур а-1, літня кухня Б-1, сарай В-1, погріб п-1, сарай С-1, убиральня У-1, огорожа N', ворота N''. Загальна площа - 40,6 кв.м., житлова - 23,6 кв.м. Згідно наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.06.2011 р. № 91, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.07.2011 за № 830/19568 сарай С-1 не є самочинно побудованим (побудован до 1992 року). Змінена поштова адреса: колишня [ADDRESS] . Співвласники 1/2 частки ( [ADDRESS] ) - [PERSON] . Згідно Технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виданого 02.12.2019 року на ім`я [PERSON] 1/6 частка, [PERSON] 1/6 частка, [PERSON] 5/48 частки, [PERSON] 1/16 частка,загальна площа будинку становить 40,6 кв.м, житлова площа будинку становить 23,6 кв.м, до складу домоволодіння входить:А-1- 1/2 житлового будинку, а-1- тамбур, Б-1- літня кухня, В-1 - сарай, п-1- погріб, С-1- сарай, У-1 - убиральня, N'- огорожа, N''- ворота. Постановою державного нотаріуса Першої селидівської державної нотаріальної контори 19.12.2019 року Бондаренко В.І., що діє від імені [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки не наданодокументів на підтвердження прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. Згідно відповіді № 505/01-16 від 10.06.2021 року, Першою селидівською державною нотаріальною конторою Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надана інформація, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, заповітів/спадкові договори), спадкова справа не заводилась, заповіт не посвідчувався. Згідно відповіді № 848/01-16/21 від 07.09.2021 року, Першою селидівською державною нотаріальною конторою Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надана інформація, що спадкові справи заведені та видані нотаріальною конторою по 1994 рік передані на сховище до Донецького архіву. Згідно п. 4 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України від 16.01.2003 року, положення даного кодексу застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України в постанові № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини. Відповідно до ст. 548 ч. 1 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. З наведеного вбачається, що на час відкриття спадщини після смерті батька позивача [PERSON] , був чинним ЦК УРСР, нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини) (ст. 549 ч. 1 п.1 ЦК УРСР). При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 р.). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що діти померлого [PERSON] та дружина померлого [PERSON] були спадкоємцями за законом, відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 19.10.1965 року вони отримали спадщину на будинок за адресою: [ADDRESS] . Суд звертає увагу, що [PERSON] , будучи спадкоємцями 1/16 частини за законом першої черги після смерті батька [PERSON] , прийняв спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Відповідно до вимог п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом. Згідно зі ст. 1268 ч.5 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, право позивача підлягає захисту в судовому порядку. Аналізуючи вищевказані норми закону, суд вважає, що позивач позбавлений можливості іншим шляхом захистити своє право власності на спадщину за законом, до складу якої входить нерухоме майно, а тому приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню в порядку ст. 1216, ст. 1217, п.1 ч. 2, абз .2 ст.16 ЦК України, так як способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved