Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) кошти в розмірі понесених витрат в сумі 9574,78 грн, а також 1921,00 грн судового збору. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.01.2016 року о 21 год. 30 хв. [PERSON] керував автомобілем «ВАЗ-21150», д.н.з. [NUMBER] , в Жовтневому районі Миколаївської області по автодорозі М-14 на 164 км та не обрав безпечної швидкості руху, безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ-2103», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався попереду в попутному напрямку. Внаслідок цього транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим [PERSON] порушив п.12.1, 13.1 ПДР України та у зв`язку з чим постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 29.02.2016 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не мав належним чином оформленого договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Натомість, цивільно-правова відповідальність [PERSON] , володільця автомобіля «ВАЗ-2103», д.н.з. [NUMBER] , була забезпечена на території України (на дату ДТП потерпілий мав посвідчення учасника бойових дій), крім того, на транспортний засіб був оформлений поліс ОСЦПВВНТЗ серії AI 5503613 від 09.02.2015 року. Так, 02.02.2016 року на адресу МТСБУ від [PERSON] надійшло повідомлення про ДТП, а 17.02.2016 року МТСБУ видало ТОВ «Експерт Сервіс Авто» доручення на виконання робіт по справі №31408 (послуги врегулювання, аварійного комісара), та відповідно до звіту № 030/02-16 про незалежне, автотоварознавче дослідження вартості матеріального збитку заподіяного власникові колісного транспортного засобу від 05.03.2016 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ-2103, д.н.з. [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП, склало 9046,09 грн. 24.05.2016 року [PERSON] надіслав на адресу МТСБУ заяву про виплату страхового відшкодування, а 03.02.2017 року платіжним дорученням №824рв МТСБУ перерахувало на розрахунковий рахунок заявника кошти в сумі 9046,10 грн. Крім того, 18.06.2016 року платіжним дорученням №105рв МТСБУ перерахувало на розрахунковий рахунок ТОВ «Експерт Сервіс Авто» 528,68 грн за послуги аварійного комісара. Відповідач в добровільному порядку кошти не сплатив, у зв`язку з чим було подано відповідну позовну заяву. В судове засідання представник позивача не з`явилася, але подала заяву до суду, згідно з якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила розглянути справу за відсутності сторони позивача, проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с.61). Відповідач на розгляд справи не з`явився, хоча належним чином був неодноразово повідомлений про дату, час і місце судового засідання (а.с.55, 60, 62, 67). Про причини неявки в судове засідання відповідач суду не повідомив, клопотань про проведення судового розгляду справи без його участі, відкладення судового засідання чи відзиву на позов до суду не подавав. Зі згоди позивача, суд на підставі наявних в справі доказів, ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання про обґрунтованість заявлених вимог і необхідність задоволення позову з наступних підстав. З копії постанови Жовтневого районного суду Миколаївської області по справі №477/312/16-п (провадження №3477/157/16) від 29.02.2016 року вбачається, що [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП за те, що він 26.01.2016 року о 21 год. 30 хв. керував автомобілем «ВАЗ-21150», д.н.з. [NUMBER] , в Жовтневому районі Миколаївської області по автодорозі М-14 на 164 км та не обрав безпечної швидкості руху, безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ-2103», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався попереду в попутному напрямку, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим [PERSON] порушив п.12.1, 13.1 ПДР України (а.с.15), що також підтверджується копією довідки №84928231 про дорожньо-транспортну пригоду, виданою 26.01.2016 року ВДАІ Снігурівського РВ УМВС України в Миколаївській області (а.с.20) та копією довідки, виданої ст. інспектором Снігурівським ВП про отримання транспортним засобом ВАЗ 2103, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , механічних пошкоджень (а.с.12). Судом встановлено, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] (транспортний засіб д.н.з. [NUMBER] ) не мав належним чином оформленого договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується копії роздруківки з Централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України сайту https://cbd.mtsbu.ua/ від 28.01.2016 року (а.с.14). Проте цивільно-правова відповідальність [PERSON] , володільця автомобіля д.н.з. [NUMBER] , у відповідності до ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» була забезпечена на території України (на дату ДТП потерпілий мав посвідчення учасника бойових дій, серія [NUMBER] від 16.10.2015 року) (а.с.9), окрім того, на вказаний транспортний засіб був оформлений поліс ОСЦПВВНТЗ, серії [NUMBER] від 09.02.2015 року, на ім`я [PERSON] (а.с.13), який є власником автомобіля «ВАЗ-2103», д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.17-18), та який відповідно до копії довіреності, зареєстрованої в реєстрі за №146709 від 10.2015 року, уповноважив [PERSON] розпоряджатися даним автомобілем (а.с.19). Як вбачається з копії повідомлення від 28.01.2016 року (а.с.6), на адресу МТСБУ 02.02.2016 року від [PERSON] надійшло повідомлення про ДТП разом з копіями схеми ДТП та копіями документів потерпілого (а.с.7-11) 17.02.2016 року МТСБУ видало ТОВ «Експерт Сервіс Авто» доручення на виконання робіт по справі № 31408 (послуги врегулювання, аварійного комісара) (а.с.21). Відповідно до копії звіту №030/02-16 про незалежне автотоварознавче дослідження вартості матеріального збитку, заподіяного власникові колісного транспортного засобу від 05.03.2016 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ-2103, д.н.з. [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП, складає 90460,09 грн (а.с.21-26), що також підтверджується копією ремонтної калькуляції №030/02-16 від 05.03.2016 року (а.с.26-28), копією фототаблиці (а.с.29-30), копією протоколу огляду транспортного засобу, проведеного аварійним комісаром [PERSON] (а.с.31). Згідно з копією заяви від 24.05.2016 року [PERSON] звернувся до МТСБУ з письмовою заявою щодо виплати йому страхового відшкодування (а.с.35). Відповідно до копії платіжного доручення №105рв від 18.06.2016 року МТСБУ перерахувало на розрахунковий рахунок ТОВ «Експерт Сервіс Авто» 528,68 грн за послуги аварійного комісара (а.с.36). Як вбачається з копії наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих №824 від 31.01.2017 року, МТСБУ наказало фінансовому управлінню сплатити на рахунок [PERSON] шкоду, заподіяну в результаті ДТП, в сумі 9046,10 грн (а.с.37), на підставі довідки №1 від 25.01.2017 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих (а.с.38), про що потерпілого [PERSON] було повідомлено в листах за вих. №3.1-05/2446 та №3.1-05/2447 від 31.01.2017 року (а.с.40-41). Відповідно до копії платіжного доручення №824рв від 03.02.2017 року МТСБУ перерахувало на розрахунковий рахунок [PERSON] грошові кошти на суму 9046,10 грн (а.с.39). Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Згідно зі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 993 ЦК України та статтею 27 ЗУ «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток (відшкодування збитків у порядку суброгації). Відповідно Витягу з аналізу судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування, підготовленим суддею Верховного Суду [PERSON] та консультантом [PERSON] , при суброгації до страховика переходить частина вимоги страхувальника до заподіювача шкоди, яка дорівнює розміру страхового відшкодування, а розмір страхового відшкодування має визначатися за правилами, встановленими в Договорі страхування. Відповідно до п.26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, а сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частина 1 п.3, ст.1188 ЦК України визначає, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пункт 38.2. статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. За таких обставин, оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що відповідач [PERSON] в даному випадку беззаперечно є особою, з вини якої були завдані матеріальні збитки водієві автомобіля «ВАЗ-2103», державний номерний знак [NUMBER] , під час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26.01.2016 року, а тому і понесені у зв`язку з цим позивачем витрати у розмірі 9574,78 грн, підлягають стягненню на його користь з відповідача. На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає, оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, то і судові витрати по справі необхідно стягнути з відповідача на користь позивача у сумі 1921,00 грн. На підставі викладеного та ст.979, 993, 1166,1187-1188 ЦК України,

Outcome: approved