Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем 15.02.2008 року був укладений кредитний договір №б/н, який складається із заяви, умов та правил надання банківських послуг та тарифів, відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредитну картку з кредитним лімітом у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в розмірі 1800,00 доларів США із сплатою 19,2 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2. п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. В звязку з тим, що позичальник належним чином свої обовязки не виконує, станом на 30.06.2018 року виникла прострочена заборгованість по поверненню кредиту на загальну суму 4398,83 доларів США, яка складається з: - заборгованості за кредитом 1434,86 доларів США, - заборгованості по відсоткам за користування кредитом 3568,49 доларів США, - заборгованості по за пенею та комісією 1133,20 доларів США; Від цієї суми заборгованості віднімається сума, яка була задоволена рішенням Южного міського суду Одеської області від 29.10.2014 року з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ КБ «Приватбанк», в розмірі 1737 доларів США, а також штрафи в розмірі 19,10 доларів США (фіксована частина) та 86,89 доларів США (процентна складова) Таким чином заборгованість становить 1843,70 доларів США. Позичальник належним чином свої зобовязання не виконує, що є порушенням Закону України «Про банки та банківську діяльність» та умов кредитного договору. Також позивачем разом з позовом були надані документи про зміну найменування юридичної особи на ПАТ КБ «Приватбанк». Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує, просить розглядати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнає. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем 15.02.2008 року був укладений кредитний договір №б/н, який складається із заяви, умов та правил надання банківських послуг та тарифів, відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредитну картку з кредитним лімітом у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в розмірі 1800,00 доларів США із сплатою 19,2 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Заочним рішенням Южного міського суду Одеської області від 29.10.2014 року по цивільній справі №519/914/14-ц з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк», стягнута станом на 30.05.2014 року заборгованість за кредитом в розмірі 4398,83 доларів США. Дане рішення набрало законної сили. 14.06.2010 року відповідач уклала шлюб та змінила прізвище на «Пельтек», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, яка міститься в матеріалах цивільної справи. Відомості або докази про виконання або не виконання [PERSON] заочного рішення Южного міського суду Одеської області від 29.10.2014 року по цивільній справі №519/914/14-ц позивачем не надані. Відповідно до п.17 Постанови від 30.03.2012 № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора, яким є й заочне рішення, припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата нарахування відсотків, разом із тим виникає грошове зобовязання із поверненням кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 14.02.2018 року по справі №564/21/99/15-ц, що посилання позивача на те, що чинне законодавство не повязує припинення зобовязання з прийняттям судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання є безпідставними, оскільки наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Вимоги про стягнення коштів на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України позивачем не заявлено. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні позову представника. ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, необхідно відмовити.

Outcome: dismissed