Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з відповідним позоовмо, в тому числі про встановлення факту належності [PERSON] , [INFO] заповіту, складеного [PERSON] , [INFO] , на ім`я [PERSON] , [INFO] , посвідченого приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Червоненко Н.О. від 28.10.2014 р. та зареєстрованого у реєстрі нотаріальних дій за №989. Заява мотивована тим, що у вказаному свідоцтві невірно вказане прізвище заявниці, як прізвища « [PERSON] » зазначено « [PERSON] ». Вказані розбіжності в написанні прізвища на даний час є перешкодою для заявника в оформленні спадкових прав, при цьому іншим шляхом усунути вказані розбіжності неможливо. Сторони у судове засідання, призначене на 19.11.2021 р.не з`явилися, в адресованих суду письмових заявах просили справу розглядати за своєї відсутності, заяву задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 28.10.2014 р. приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Червоненко Н.О. посвідчено заповіт від імені [PERSON] , [INFO] , яка на випадок своєї смерті, заповіла належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , що вбачається з копії відповідного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 18.09.2019 р. Приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Андреєвою О.С., відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальних дій, видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, з підставі наявності розбіжностей в написанні прізвища спадкоємця. В зазначеному заповіті прізвище заявника зазначено як « [PERSON] », при цьому, з наданих суду документів, насамперед копії паспорта заявника та довідки РНОКП, прізвище заявника зазначено як « [PERSON] ». Згідно із частинами першою, другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму ВС №7 від 30.05.2008 р., справи проспадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Судом встановлено, що [PERSON] , є спадкоємцем майна за заповітом [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Червоненко Н.О.28.10.2014 р. Допитана в якості свідка [PERSON] , зазначила, що вона з 2000 р. проживала разом з бабусею [PERSON] . Остання перед своєю смертю повідомила, що склала на неї заповіт на кв. [ADDRESS] . У зазначеному житловому приміщенні проживає і на даний час. [PERSON] є її матір`ю. Допитана в якості свідка [PERSON] показала, що за життя [PERSON] , у розмові між ними повідомила про намір скласти заповіт на ім`я своєї онуки [PERSON] , з якої вони проживали разом. Допитаний в якості свідка [PERSON] повідомив, що заявниця [PERSON] є його донькою від матері [PERSON] . Від [PERSON] йому було відомо, що [PERSON] має намір скласти заповіт на ім`я онуки [PERSON] . [PERSON] проживала з бабусею з 2000 р. Представник [PERSON] - адвокат Чорноморченко М.М. заперечував проти заяви, з підстав того, що [PERSON] не проживала разом з [PERSON] на день її смерті. Крім того, в обґрунтування заперечень зазначив, що позивачем невірно обраний спосіб захисту, оскільки заповіт не є правовстановлюючим документом. При цьому слід звернути увагу, що суд під час судового розгляду має встановити саме факт належності правовстановлюючого документу, а не факти, які підтверджуються цим документом. Судом лише встановлюється, що документ, виданий певній особі, в дійсності їй належить, але суд не вправі вносити виправлення у цей документ. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. За таких підстав, враховуючи, що пояснень позивача узгоджуються з іншими документами та матеріалами справи, з яких вбачається та підтверджується факт належності [PERSON] , [INFO] , заповіту, складеного [PERSON] , [INFO] на ім`я « [PERSON] », суд з огляду на те що встановлення зазначеного факту має значення для охорони прав, свобод та інтересів заявника, створення умов здійснення нею особистих немайнових та майнових прав, підтвердження наявності неоспорюваних прав, приходить до висновку про задоволення позову в цій частині.

Outcome: approved