Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 7/10 частки квартири [ADDRESS] перебувають у власності територіальної громади м. Маріуполя, а 3/10 частки такої квартири належали [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 24 жовтня 1997 року. З копією особового рахунку № [NUMBER] вбачається, що частина житлової площі у квартирі (житлова - 12,85 кв. м., загальна - 23,05 кв. м.) належить [PERSON] . В свою чергу відповідно до копії особового рахунку № [NUMBER] у житловому приміщенні (житлова площа - 32,92 кв. м., загальна площа - 43,12 кв. м.) зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . За довідкою з реєстру територіальної громади міста Маріуполя у квартирі зареєстровані: [PERSON] з 11 січня 1991 р. та [PERSON] з 14 серпня 2015 року, а [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були зняті з реєстрації у зв`язку зі смертю. 16 грудня 2020 року комісією управління міського майна департаменту по роботі з активами міськради, голови ОСББ «61 квартал-1» встановлено, що у квартирі [ADDRESS] розділені особові рахунки, оскільки особовий рахунок № [NUMBER] відкрито на [PERSON] , який помер [INFO] , а особовий рахунок № [NUMBER] відкрито на [PERSON] , яка була власницею 3/10 квартири та померла [INFO] . У такій квартирі [PERSON] не мешкає з 2002 року, а [PERSON] - не мешкав. При цьому з 2017 року у квартирі ніхто не мешкає взагалі, тому квартира у занедбаному стані. Відповідно до відомостей ККП «Маріупольтепломережа» за такою квартирою мається заборгованість у розмірі 66732,85 грн., а за даними КП «Комунальник» - 1947,93 грн. У зв`язку з тим, що відповідачі не проживають у квартирі понад шість місяців без поважних причин, не сплачують комунальні послуги та не забезпечують належне утримання квартири, то вважаються такими, що втратили право користування таким жилим приміщенням. При цьому реєстрація відповідачів, які фактично не проживають у спірному житловому приміщенні, перешкоджає виконавчому комітету Маріупольської міської ради, як органу, який наділений повноваженнями з управління об`єктами жилого фонду, розпорядитися ним, надавши їх у встановленому законодавством порядку особам, які потребують поліпшення житлових умов. На підставі викладеного просив визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] , стягнувши судові витрати з відповідачів на користь позивача. У судове засідання представник позивача не з`явився, надавши суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги повністю підтримав та просив задовольнити позов, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачі, [PERSON] та [PERSON] , у судове засідання за невідомих суду причин не з`явились повторно, будучи про час та місце розгляду справи повідомленими належним чином. За ч. 4 ст. 223 ЦПК суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що з копії особового рахунку № [NUMBER] на кв. [ADDRESS] , наданого 9 грудня 2020 року ЖКП «Азовжитлокомплекс», вбачається, що наймачем такої однокімнатної приватизованої квартири (жила площа - 12,85 кв. м., загальна площа - 23,05 кв. м.) є [PERSON] , де ніхто не зареєстрований (а. с. 12). При цьому за відомостями ККП «Міське бюро технічної інвентаризації - Маріупольська нерухомість» від 18 грудня 2020 року вбачається, що право власності на 3/10 частки кв. [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 24 жовтня 1997 року (а. с. 33). В той же час з копії особового рахунку № [NUMBER] на кв. [ADDRESS] , наданого 9 грудня 2020 року ЖКП «Азовжитлокомплекс», вбачається, що наймачем такої двокімнатної комунальної квартири (жила площа - 32,92 кв. м., загальна площа - 43,12 кв. м.) внаслідок поділу особових рахунків за рішенням суду від 8 вересня 1997 року є [PERSON] , де зареєстрованими рахуються [PERSON] з 1982 року, [PERSON] з 1985 року та [PERSON] , [INFO] , з 11 вересня 1991 року (а. с. 13). За відомостями з реєстру територіальної громади міста Маріуполя від 16 грудня 2020 року вбачається, що по [ADDRESS] були знятті з реєстрації 17 лютого 2016 року [PERSON] внаслідок смерті [INFO] , а також з [INFO] [PERSON] внаслідок смерті [INFO] . Натомість за такою адресою залишаються зареєстрованими з 11 жовтня 1991 року [PERSON] , [INFO] , та з 14 серпня 2015 року [PERSON] , [INFO] (а. с. 14). Наявність актового запису № 80 від 13 січня 2016 року про смерть [INFO] [PERSON] , 1957 р. н., підтверджується відомостями Кальміуського районного у місті Маріуполі відділу ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а. с. 32). При цьому за інформацією з реєстру місця проживання вбачається, що [PERSON] була знята з реєстрації з [ADDRESS] 9 листопада 2017 року внаслідок смерті (а. с. 15). На підставі акту від 16 грудня 2020 року, складеного представниками департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради за участі голови ОСББ «61 квартал - 1», встановлено, що фактично в кв. [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] , не мешкає з 2002 року, а [PERSON] , [INFO] , не мешкав. При цьому з 2017 року у такому житловому приміщенні ніхто не проживає, тому воно перебуває у занедбаному стані, що підтверджується долученими до акту фотознімками (а. с. 16, 17-28). Наявність заборгованості з оплати комунальних платежів на кв. [ADDRESS] підтверджується інформацією від 4 січня 2021 року КП «Комунальник», від 6 січня 2021 року КП «МВУ ВКГ» та від 13 січня 2021 року ККП «Маріупольтепломережа» (а. с. 30, 31, 34). Згідно із ст. 15 Житлового кодексу виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів на території району, міста, району в місті здійснюють управління житловим фондом місцевих Рад, здійснюють контроль за використанням і схоронністю житлового фонду, приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої Ради, видають ордери на жилі приміщення. Відповідно до ст. 71, 72 Житлового кодексу наймач або члени його родини можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, якщо вони в ньому не проживають без поважних причин понад 6 (шість) місяців. Суд на підставі досліджених доказів встановив у судовому засіданні, що фактично протягом останніх трьох років у кв. [ADDRESS] відповідачі, [PERSON] та [PERSON] не мешкають без поважних причин. За таких обставин, встановлених судом, та на підставі наведених норм права суд дійшов висновку, що [PERSON] та [PERSON] , залишаючись зареєстрованими у кв. [ADDRESS] , однак не користуючись таким житловим приміщенням понад шість місяців без поважних причин, є такими, що втратили право користування таким житлом. На підставі переліченого вмотивування позовні вимоги виконкому Маріупольської міської ради є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню шляхом визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування кв. [ADDRESS] . Згідно із ст. 141 ЦПК на користь позивача з відповідачів підлягає пропорційному стягненню понесені при подані позову витрати зі сплати судового збору в сумі 2270 грн., тобто по 1135 грн. з кожного відповідача.

Outcome: approved