Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

Приватне акціонерне товариство науково-виробниче обєднання «ЧЕРНІГІВЕЛІТКАРТОПЛЯ» звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача безпідставно отримані кошти у сумі\~ 1 349 670 грн.\~ Позов обґрунтовано тим, що в жовтні 2016 року у директора ПрАТ НАУ «ЧЕРНІГІВЕЛІТКАРТОПЛЯ»\~ [PERSON] відбулася зустріч з громадянином [PERSON], під час якої останній запропонував товариству послуги з просування на ринку насіння соняшнику та його продажу по ціні, яка значно перевищувала ціни на ринку в Україні. [PERSON] повідомив, що такі послуги буде надавати ФОП [PERSON] Відповідач в 2016 році був фізичною особою - підприємцем, основним видом діяльності якого було дослідження кон'юнктури ринку та виявлення громадської думки. В ході переговорів між Позивачем та [PERSON] було досягнуто усних домовленостей про надання послуг відповідачем позивачеві по вивченню кон'юнктури ринку, сприяння реалізації насіння соняшнику, вирощуванням та продажем якого займається позивач. Було досягнуто згоди, що для початку надання послуг необхідно якнайшвидше здійснити попередню оплату. Також [PERSON] та [PERSON] домовились, що найближчим часом вони зустрінуться разом з Відповідачем і між ними буде укладено відповідний договір. Враховуючи попередні домовленості, протягом жовтня-листопада 2016 року ФОП [PERSON] позивачем були перераховані грошові кошти, на загальну суму 1 349 670,00\~ гривень 00 копійок, зокрема: 27.10.2016 року платіжним дорученням № 702, 31.10.2016 року платіжним дорученням № 724, 04.11.2016 року платіжними дорученнями № 748, 1841. Проте, після перерахування коштів сторони так і не уклали договору та послуги відповідачем не надавались. В зв'язку з чим перерахування коштів виявилось без належних правових підстав, тобто помилковим. ПрАТ НВО «ЧЕРНІГІВЕЛІТКАРТОПЛЯ» звернулось до відповідача з вимогою повернути перераховані грошові кошти у розмірі 1 349 670,00 грн. Проте, відповідач проігнорував дану вимогу щодо повернення грошових коштів. Посилаючись на ст. 15,16 1212-1214 ЦК України, 119,120 ЦПК України, ПрАТ НАУ «ЧЕРНІГІВЕЛІТКАРТОПЛЯ» просить стягнути з [PERSON] 1349 670,00 грн. та судові витрати. 26.02.2018 до суду подано відзив на позовну заяву ( а.с. 37-39), в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову у зв»язку з безпідставністю посилаючись на те, що 24.10.2016 між ПрАТ НАУ «ЧЕРНІГІВЕЛІТКАРТОПЛЯ»\~\~ в особі директора [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір № 1, відповідно до умов якого замовник дає завдання, а виконавець зобовязується надати замовнику консультативні послуги у сфері рекламної діяльності підприємства. Пунктом 3.1 вказаного договору встановлено, що замовник за надання консультативних\~ послуг у сфері рекламної діяльності послуг сплачує виконавцеві 1349670 грн. Вказав, що\~ між сторонами були договірні відносини, а тому доводи позивача є безпідставними. 02.03.2018 до суду подано відповідь на відзив ( а.с. 44-46), в якому сторона позивача стверджує, що договору про надання послуг між сторонами не існує, що також підтверджується відповіддю відповідача від 27.05.2017, в якому ним зазначено, що ніяких господарських договорів позивач з відповідачем не укладав, нікому послуг не надавав. Вказують на те, що наданий стороною відповідача договір є підробним. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, посилаючись на викладені в ньому обставини. В судовому засіданні представник позивача директор ПрАТ науково-виробничого обєднання «ЧЕРНІГІВЕЛІТКАРТОПЛЯ» [PERSON] позов підтримав. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що між сторонами виникли договірні відносини та позивачем були сплачені грошові кошти саме в рахунок оплати послуг, а тому дані кошти не можна вважати безпідставно набутими в розумінні ст. 1212 ЦК України. Вказав, що відповідачем надавались послуги відповідно до домовленостей.\~ Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, вивчивши письмові\~ докази, суд дійшов наступного висновку. Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Обєктивними умовами виникнення зобов'язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого);3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивiльнi права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов'язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України обєктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно із частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що сторони в особі директора ПАТ НВО «ЧЕРНІГІВЕЛІТКАРТОПЛЯ» [PERSON] та ФОП «Попсуйко Олександра Леонідовича» досягли домовленостей про надання рекламних послуг. Представники позивача в судовому засіданні повністю заперечили факт підписання\~ договору та акті директором ПАТ науково-виробничого обєднання «ЧЕРНІГІВЕЛІТКАРТОПЛЯ»\~ [PERSON], копії яких надав відповідач (а.с. 40, 41). Оригінали зазначених документів суду надані\~ не були. В судовому засіданні представник позивача директор ПрАТ науково-виробничого обєднання «ЧЕРНІГІВЕЛІТКАРТОПЛЯ» [PERSON] в якості свідка пояснив, що в середині жовтня 2016 року його знайомий [PERSON] запропонував послуги у сфері рекламної діяльності, відповідно до яких обіцяв сприяти реалізації олії соняшникової, яка є продуктом виробництва ПрАТ НВО «ЧЕРНІГІВЕЛІТКАРТОПЛЯ»,\~\~ по вищій ціні. [PERSON] сказав, що він сам все влаштує. [PERSON] повинен був надавати послуги. Ніяких договорів з ФОП «Попсуйко», ні актів про виконані роботи він особисто не підписував. Печатку підприємства, яка весь час зберігається при ньому, ніколи нікому не передавав. В копіях договорів та актів, які надані стороною відповідача міститься не його підпис. Також зазначив, що підприємство змінило назву на «приватне акціонерне товариство» в травні 2016. В якості передплати за надання у майбутньому послуг, він декілька разів вносив на рахунок ФОП «Попсуйко»\~ грошові кошти, а всього на суму 1 349 670 грн. Бухгалтер підприємства «Аміс» [PERSON] передала реквізити для внесення передплати на розрахунковий рахунок [PERSON] Оскільки переговори велись через [PERSON], він звернувся до нього з вимогою повернути гроші, оскільки послуги фактично не були надані. [PERSON] вказував на необхідність почекати, а через деякий час взагалі повідомив йому, що «грошей немає». Не отримувавши очікуваного результату, він направив ФОП «Попсуйко» претензію про повернення грошей. Допитана в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, вона працює головним бухгалтером в ТОВ СВ «Аміс». У звязку з тим, що нею як бухгалтером також надавались консультативні послуги ФОП «Попсуйко», їй відомо, що останній в 2016 році надавав рекламні послуги ПрАТ«ЧЕРНІГІВЕЛІТКАРТОПЛЯ». [PERSON] просив її передати директору ПАТ НВО «ЧЕРНІГІВЕЛІТКАРТОПЛЯ» [PERSON] договір про надання послуг на підписання. Вона особисто передала договір та документи фірми «Аміс» директору. В кінці 2016 [PERSON] склав акти про надання послуг та попросив передати\~ також їх. На початку січня 2017 року [PERSON] зателефонував їй та запитав про документи. Вона зателефонувала в бухгалтерію ПрАТ НВО «ЧЕРНІГІВЕЛІТКАРТОПЛЯ», де бухгалтер відповіла, що документи будуть передані їй\~ автобусом. Пізніше від незнайомого молодого чоловіка вона отримала Акт та Договір. Сказати, чи були підписані документи особисто директором ПрАТ НВО «ЧЕРНІГІВЕЛІТКАРТОПЛЯ» [PERSON] вона не може, оскільки їй це невідомо. Вона забрала документи і передала їх [PERSON] Послуги надавались [PERSON] в 2016 році. Вказані документи ФОП «Попсуйко» були необхідні для подання до податкових органів для закриття [PERSON] підприємницької діяльності. Чи були знайомі [PERSON] і [PERSON] особисто - не знає. \~ Відповідно до платіжних доручень №702 від 27.10.2016, № 724 від 31.10.2016, № 748 від 04.11.2016, № 1841 від 04.11.2016 ПАТ НВО «ЧЕРНІГІВЕЛІТКАРТОПЛЯ»\~ на рахунок ФОП «[PERSON]Л.» сплачено грошові кошти в загальній сумі 1349670 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями із зазначенням призначення платежу: «за рекламні послуги згідно договору № 1 від 24.10.2016 ( а.с. 8-11). В судовому засіданні сторони підтвердили фактичну передачу й отримання цих коштів. Відповідно до Претензії-вимоги № 77 від 21.04.2017 ПАТ НВО «ЧЕРНІГІВЕЛІТКАРТОПЛЯ» надісланої на адресу\~ ФОП [PERSON], ПАТ НВО «ЧЕРНІГІВЕЛІТКАРТОПЛЯ»\~ повідомляє, що протягом жовтня-листопада 2016 йому було помилково перераховані грошові кошти\~ в загальній сумі 1349670 грн., та у звязку з виявленням помилки просить негайно повернути зазначені грошові кошти ( а.с. 5). Аналізуючи надані докази, суд вважає, що хоча достовірно встановити факт підписання спірного Договору № 1 від 24.10.2016 особисто директором ПрАТ НВО «ЧЕРНІГІВЕЛІТКАРТОПЛЯ» [PERSON] не виявляється можливим, оскільки суду не було надано оригіналу зазначеного документу, однак доведено існування усних договірних відносин між сторонами. Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обовязків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобовязанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання. Зі змісту статті 1212 ЦК України вбачається, що зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Отже, під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Якщо ж зобов'язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов'язання). Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Як свідчить аналіз матерiалiв справи, відповідач набув майно за існування достатніх правових підстав, у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству. За таких обставин, ураховуючи, що доказів визнання правочинну недійсним, неукладеним або його розірвання не надано, суд дійшов висновку про безпідставність посилань позивача на те, що оспорювана сума вважається отриманою відповідачем безпідставно в розумінні статті 1212 ЦК України. Отже, правовідносини сторін регулюються нормами зобов'язального права, які застосовуються до окремих видів угод, а не статтею 1212 ЦК України, на яку посилався позивач як на підставу позовних вимог. Таким чином, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України. У звязку з вище викладеним суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed