Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Представник ТМО «Психіатрія» у м. Києві звернувся до суду з заявою про госпіталізацію [PERSON], яку було визнано недієздатним за рішенням Подільського районного суду м. Києва від 03.09.1999р. та опікуном якої є її мати - [PERSON] Заява обґрунтована тим, що у [PERSON] відбулось загострення психічного захворювання та погіршення стану (в поведінці невпорядкована, агресивна, злобна, брутально лається, наносить собі само ушкодження, не спить, конфліктна, агресивна по відношенню до матері, відмовляється від їжі та ліків). Представник заявника до початку судового засідання подав до суду клопотання, в якому заяву підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу без його участі. Опікун до початку судового засідання подала до суду клопотання, в якому заяву підтримала у повному обсязі, просила розглядати справу без її участі. Прокурор звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, вимоги заяви підтримала. Дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку про необхідність задоволення зазначеної заяви, виходячи з наступного. Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 03.09.1999р. [PERSON] [INFO] визнано недієздатною. Розпорядженням Московської районної державної адміністрації міста Києва від 11.10.1999р. № 1227 [PERSON] були призначено опікуном над недієздатною [PERSON] 10.04.17р. опікун [PERSON] надала свою письмову згоду на госпіталізацію до психіатричного закладу та на лікування у психіатричному закладі недієздатної [PERSON] Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів [PERSON] [INFO] потребує госпіталізації до психіатричного закладу. Діагноз: органічне ураження головного мозку поєднаного ґенезу (перінатального, постнатального) з вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням яке досягає ступеня деменції зі стійкими порушеннями особистості психопатоподібною поведінкою. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Неповнолітній віком до 15 років госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою його батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнлітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Частиною другою вказаної статті встановлено, що госпіталізації особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. У той же час, рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 положення третього речення частини першої статті 13 Закону У країни «Про психіатричну допомогу» у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви ТМО «Психіатрія» у м. Києві та необхідність госпіталізації особи до психіатричного закладу. На підставі викладеного,

Outcome: approved