Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Прокурор Мукачівської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі виконавчого комітету Мукачівської міської ради до [PERSON], [PERSON] про визнання укладеним договору про пайову участь. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] та [PERSON] відповідно до декларації про готовність обєкта до експлуатації, зареєстрованої інспекцією ДАБК у Закарпатській області 02.08.2011 року, є замовниками обєкта будівництва магазину промтоварів на вул. Миру, 96А в м. Мукачево, загальною площею будівлі 301,70 кв.м., кошторисна вартість обєкта будівництва становить 827810,00 грн. З часу здачі обєкта в експлуатацію відповідачі не зверталися із заявою про укладення договору про пайову участь. Також відповідачі не відповіли на пропозицію укласти договір про пайову участь у створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Мукачева в запропонованій їм редакції. З огляду на це, позивач вважає, що відповідачі ухиляються від виконання обовязку як забудовників взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста, передбаченого ч. 2 ст. 40 Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». У звязку з вищезазначеним просить позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові, та просив суд їх задовольнити, проти заочного розгляду не заперечив. Представник виконавчого комітету Мукачівської міської ради в судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задовольнити, проти заочного розгляду не заперечив. Додатково пояснив, що інформацію про прийняття магазину промтоварів на вул. Миру, 96А в м. Мукачево в експлуатацію виконавчий комітет Мукачівської міської ради отримав тільки у 2016 році, а відтак строк позовної давності не пропущено. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися за невідомих причин, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. При цьому подали письмові заперечення проти позову в яких зазначили, що договір про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста міг бути укладений виключно до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію. Додатково просили суд застосувати позовну давність, оскільки вважають, що право на предявлення цього позову у позивача виникло у серпні 2011 року, тобто з моменту прийняття магазину в експлуатацію. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів та за згодою позивача відповідно до ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення прокурора, представника позивача, дослідивши та перевіривши наявні у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 215, 225, 226 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON]І є замовниками закінченого будівництвом обєкта - магазину промтоварів на вул. Миру, 96А в м. Мукачево, загальною площею будівлі 301,70 кв.м. Зазначене стверджується декларацією про готовність обєкта до експлуатації ЗК 14311023375, відповідно до якої обєкт прийнятий в експлуатацію 02.08.2011 року. Кошторисна вартість обєкта будівництва становить 827810,00 грн. В силу вимог ст. 144 Конституції України та ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування при виконанні своїх функцій приймають рішення, які є обовязковими до виконання на відповідній території. Відповідно до ч. 4 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Згідно з ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства. Правові та організаційні основи містобудівної діяльності в Україні визначені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 40 якого встановлено обовязок пайової участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури населеного пункту та визначено механізм його реалізації. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Так, за приписами ч. 2 зазначеної статті Закону замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобовязаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури (ч. 3 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»). Згідно з ч. 5 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва обєкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. Розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва обєкта, з техніко-економічними показниками. Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію (ч.ч. 8, 9 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»). На виконання вимог законодавства, рішенням Мукачівської міської ради від 30.07.2009 року № 994 було затверджено «Положення про порядок залучення коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Мукачева». Відповідно до п. 2.1 Положення, граничний розмір пайової участі (внеску) замовника на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Мукачево з урахуванням не заборонених законом інших відрахувань, становить 10% загальної кошторисної вартості будівництва (реконструкції) обєкта містобудування - для нежитлових будівель та/або споруд (крім будівель закладів культури та освіти, медичного і оздоровчого призначення). Згідно до п. 1.3 Положення, пайова участь (внесок) це сума коштів, яка підлягає сплаті інвестором (замовників, забудовників) за право реалізації свого проекту будівництва (реконструкції) та території м. Мукачево та з метою відшкодування витрат міського бюджету на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста. Також відповідно до п. 3.1 Положення, виконавчий комітет Мукачівської міської ради уповноважено виступати від імені Мукачівської міської ради в питаннях щодо залучення коштів інвесторів. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що на замовника будівництва у відповідному населеному пункті покладено зобовязання взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту шляхом перерахування замовником до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури на підставі договору про пайову участь між замовником та органом місцевого самоврядування, укладення якого є обовязковим. Винятки із цього правила, перелік яких є вичерпним, встановлено ч. 4 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». До того ж правовий аналіз ч. 8 та 9 у сукупності з іншими положеннями ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» дозволяє дійти висновку про те, що обовязок щодо ініціювання укладення такого договору покладено саме на замовника будівництва, оскільки повязується з його зверненням до органу місцевого самоврядування. При цьому суд звертає увагу на е, що строк, визначений законом для укладення договору пайової участі протягом 15 днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію, встановлено саме для добровільного виконання стороною вказаного обовязку, і невиконання такого зобовязання не звільняє замовника від укладення договору, адже невиконання замовником обовязку, передбаченого законом, не може надавати йому переваг перед замовником, який виконав обовязок. Саме до такого висновку прийшов Верховний Суд України в постанові від 16.11.2016 року (справа № 922/5937/15). Зазначене в свою чергу також спростовує заперечення відповідачів з приводу того, що договір про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста міг бути укладений виключно до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію. Відповідно до ст. 648 ЦК України зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обовязкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту. Особливості укладення договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування встановлюються актами цивільного законодавства. Згідно з приписами ст. 649 Цивільного кодексу України розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом, вирішуються судом. Частиною 9 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено істотні умови договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, якими є: розмір пайової участі, строк (графік) сплати пайової участі, відповідальність сторін. Крім того, невідємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Як вбачається з матеріалів справи, у звязку із тривалим не виконанням відповідачами вимог Закону України з приводу обовязку звернення до органу місцевого самоврядування щодо укладення відповідного договору виконавчим комітетом Мукачівської міської ради відповідачам 16.08.2016 року були направлені відповідні листи з пропозицією укладення договору про пайову участь (внесок) замовників (юридичною, фізичною особою) у створенні розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Мукачева та відповідний проект договору. Однак, станом на день предявлення даної позовної заяви до суду відповідачі не виконали вимоги чинного законодавства та не прийняли пропозицію (чи відмовилися від такої) виконавчого комітету Мукачівської міської ради щодо укладення договору про пайову участь (внесок) замовників (юридичною, фізичною особою) у створенні розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Мукачева. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Зі змісту даної статті випливає, що договором є домовленість сторін, що виражає узгоджену волю сторін, яка спрямована на досягнення конкретної мети, тобто договір це юридичний факт, на підставі якого виникають цивільні права та обовязки. Приписами ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. На виконання зазначених норм, судом перевірено умови договору про пайову участь (внесок) замовників (юридичною, фізичною особою) у створенні розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Мукачева між [PERSON], [PERSON] та виконавчим комітетом Мукачівської міської ради у запропонованій редакції і такий в повній мірі відповідає вимогам ЦК України, Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», містить всі необхідні усіх істотні умови. З приводу застосування позовної давності, про що було заявлено відповідачами суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Формулювання загального правила щодо початку перебігу позовної давності повязане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з обєктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Як встановлено судом, що виконавчий комітет Мукачівської міської ради дізнався про прийняття магазину промтоварів на вул. Миру, 96А в м. Мукачево в експлуатацію тільки в червні 2016 року. Зазначена обставина підтверджується листом Управління ДАБІ у Закарпатській області від 09.06.2016 року, яким і було повідомлено виконавчий комітет Мукачівської міської ради про зазначену обставину. При цьому суд враховує, що органи місцевого самоврядування знаходяться поза межами процедури прийняття обєктів будівництва в експлуатацію та позбавлені можливості контролювати момент його здійснення. Таким чином суд приходить до висновку, що виконавчий комітет Мукачівської міської ради дізнався про порушення свого права, тобто про факт прийняття обєкту в експлуатацію, лише червні 2016 року, що в розумінні ч. 1 ст. 261 ЦК України є моментом початку перебігу строку позовної давності, а тому підстави вважати строк позовної давності пропущеним відсутні. З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, зважаючи на те, що укладення договору про пайову участь в силу прямої вказівки закону є обовязком відповідачів, від виконання якого вони ухиляється, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання укладеним з дня набрання рішенням суду законної сили договір про пайову участь (внесок) замовників (юридичною, фізичною особою) у створенні розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Мукачева між [PERSON], [PERSON] та виконавчим комітетом Мукачівської міської ради у запропонованій редакції. Згідно з ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved