Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

Представник позивача звернулася до Першотравневого районного суду м. Чернівці з позовом про звернення стягнення напредмет іпотеки. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 18.10.2007 року Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк та [PERSON] уклали Кредитний договір №2678, відповідно до якого позичальнику надали кредит у сумі 7 000,00 доларів США. Так, 17.12.2017 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» отримали право грошової вимоги від боржників, зокрема й за договором кредиту від 18.10.2007 року №2678. Зазначила, що боржник неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим грубо порушує істотні умови Кредитного договору, в результаті чого станом на 30.03.2021 р. має заборгованість в розмірі 15 273, 39 доларів США, що по курсу НБУ станом на вказану дату складає 427 187, 56 грн., з яких за кредитом 4390,63 долари США; по відсотках - 5203,08 доларів США; по пені - 5 679, 68 доларів США. Вказувала, що з метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором, ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] уклали Іпотечний договір від 18.10.2007 року, відповідно до якого остання передала банку в іпотеку наступне майно, а саме: двокімнатна квартира, загальною площею 64,1 кв. м., житлова площа 39,5 кв. м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Представник позивача Матвійчук М.З. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та розглядати справу за його відсутності, окрім того, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилися, як вбачається з повідомлень про вручення поштових відправлень, вони були завчасно та належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилися та не повідомили суд про причини неявки. Враховуючи наведене, суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при проведенні заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, у встановлений строк. Згідно ст. 536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Судом встановлено, що відповідно до укладеного 18.10.2007 між «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та [PERSON] кредитного договору № 2678, [PERSON] отримав у кредит 7000 доларів США зі сплатою 15 % річних строком до 15.10.2027 на умовах повернення кредиту згідно з Графіком погашення кредиту, (а.с.7-19). З метою забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором між «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та [PERSON] , 18.10.2007 було укладено договір іпотеки №3413, (а.с.20-25). Згідно п.1.2 зазначеного договору предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] , порядковий номер нерухомого майна 9887747. Згідно з п.1.5 Договору іпотеки заставна вартість предмета іпотеки, на момент укладання Договору іпотеки визначена сторонами у сумі - 48480,00 грн. Право власності Іпотекодавця на квартиру підтверджено договором купівлі-продажу від 28.05.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Половинською О. Б. за №5721 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.10.2007 року №9887747. (а.с. 41, 44-45). Відповідно до Договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року, укладеного між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи», відповідно до якого до ТОВ «Кредитні ініціативи» перейшло право грошової вимоги з боржників за кредитними договорами, в тому числі й за кредитним договором №2678 від 18.10.2007р. (а. с.46-70). Окрім того, відповідно до Договору про передачу прав за договорами забезпечення від 17.12.2012 року, укладеного між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи», відповідно до якого до ТОВ «Кредитні ініціативи» прийняв договори забезпечення, зокрема й договір іпотеки із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя від 18.10.2007 року №3413 (а.с.71-87). Як встановлено судом, позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, а позичальник та іпотекодавець порушили виконання зобов`язань. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №2678 від 18.10.2007 внаслідок невиконання зобов`язань за кредитним договором станом на 30.03.2021 утворилася заборгованість в розмірі 150452 доларів США 70 центів, яка складається із основного боргу за кредитним договором - 4390, 63 доларів США, нарахованих відсотків за користування кредитом - 5203, 08 доларів США та по пені -5 679,68 доларів США (а.с. 29-30). Встановлено, що умовами укладеного між сторонами Договору іпотеки від 18.10.2007 обумовлено право позивача на звернення стягнення на предмет іпотеки (Розділ 5 договору) (а.с.23). Зокрема, п.п. 3.1.8, 5.1-5.6 Договору іпотеки визначене право Іпотекодержателя у разі невиконання Іпотекодавцем зобов`язань за цим або за Кредитним договором право задовольнити в повному обсязі свої вимоги за рахунок вирученої від предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами. Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підставі пункту 1 статті 612 Цивільного кодексу України, Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно статті 1054ЦК України передбачено за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст. 611, 615 ЦК України у випадку порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно п. 5.3.2. Кредитного договору, Позивач має право вимагати від Позичальника достроково здійснити повернення кредиту, відсотків та інших платежів у випадку невиконання умов кредитного договору, тобто зазначений пункт договору містить норму про відповідальність Відповідача у вигляді дострокового повернення кредиту, в тому числі й при порушені зобов`язань по щомісячній сплаті кредиту та відсотків. Частиною 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням та завдатком. Статтею 572 ЦК України встановлено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторам цього боржника, якщо інше не встановлено законом. На підставі ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпечених заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст. 575 ЦК України іпотека є видом застави. Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до умов ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Відповідно до ст. 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Якщо сума реалізації предмету застави не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в установленій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 36 Закону України «Про іпотеку», Договір іпотеки є договором про задоволення вимог Іпотекодержателя (Позивача). Право вибору способу задоволення вимог, встановлених умовами укладеного Договору іпотеки належить Іпотекодержателю (Банку). Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (ч.1ст.33 Закону України «Про іпотеку»). Велика Палата Верховного Суду у п.36 постанови від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15 висловила правову позицію, що ч.2 ст.36 Закону, яка встановлює, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, означає, що у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у ч.3 ст.36 Закону, способи задоволення вимог іпотекодержателя (ст.ст.37,38 Закону), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателяу спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса (близькі за змістом висновки сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 18 жовтня 2018 року у справі № 910/17423/17). Оскільки позичальник [PERSON] не виконав належним чином взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, які забезпечені іпотекою, тому відповідно до положень ст.12 Закону України «Про іпотеку» у позивача виникло право звернення стягнення на предмет іпотеки, в зв`язку з чим вимоги позивача підлягають задоволенню щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. У зв`язку із задоволенням пред`явлених до відповідача позовних вимог, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору, оскільки їх понесення підтверджено документально.

Outcome: approved