Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» подано до суду позов про стягнення з [PERSON] в порядку регресу матеріальних збитків в сумі 8269,48 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02.11.2013 року між АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» та [PERSON] укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/3032638, згідно якого позивач взяв на себе зобовязання компенсувати заподіяну шкоду третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю транспортного засобу «ЗАЗ TF 699Р», державний номер [NUMBER], і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. [PERSON] 08.03.2014 року, керуючи вищевказаним автомобілем скоїв зіткнення з автомобілем Toyota Prado, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення визнано неповнолітнього [PERSON]. Позивачем здійснено виплату страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу в розмірі 8269,48 грн. У звязку з самовільним залишенням місця пригоди, позивач вважає, що має право зворотної вимоги (регресу) до [PERSON] на суму 8269,48 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду клопотання (вх. № 14534 від 11.05.2016 року; вх. № 19038 від 14.06.2016 року; вх. № 19828 від 22.06.2016 року; вх. № 37709 від 15.11.2016 року; вх. № 1313 від 16.01.2017 року) про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та наполягає на їх задоволенні (а.с. 36, 57, 60, 108, 126) Представник відповідача [PERSON], адвокат [PERSON] в судовому засіданні 06.09.2016 року та 15.11.2016 року проти задоволення позовних вимог заперечив та просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, про що надав суду відповідні письмові заперечення (вх. № 16104 від 23.05.2016 року, а.с. 40-41). В обґрунтування заперечень зазначено, що згідно страхового полісу АС № 3032638 від 01.11.2013 року застрахована відповідальність батька відповідача, [PERSON], а не відповідача [PERSON]. Крім того, відповідач зазначив, що як на доведеність вини відповідача позивач посилається на висновок Головного управління Національної поліції у Кіровоградській області. Разом з тим, відповідач вважає, що вина особи може бути встановлена виключно судовим рішенням. При цьому, належних та допустимих доказів вини [PERSON] позивачем не надано. Крім того, пункт 8 Полісу № 3032638 від 01.11.2013 року містить застереження про недопущення до керування транспортним засобом осіб, водійський стаж яких менше 3-х років. Таким чином, враховуючи пункт 1.7. Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована. Більше того, фактичне керування транспортним засобом [PERSON] стало можливе в звязку з його протиправними діями незаконним заволодінням транспортним засобом. Таким чином, позивачем належним чином не доведено наявність вини [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді та не обґрунтовано підстави, відповідно до чинного законодавства, проведення позивачем страхової виплати. В судове засідання, призначене на 18.01.2017 року відповідач не зявився, представник відповідача подав до суду заяву (вх. № 1761 від 18.01.2017 року) про розгляд справи без його участі (а.с. 128). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 06.09.2016 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: [PERSON] (а.с. 74). [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 83, 119). Подав до суду заяву (вх. № 32020 від 05.10.2016 року) про розгляд справи без його участі, в задоволенні позову відмовити, оскільки [PERSON] не може нести відповідальність (а.с. 86). Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача [PERSON] адвоката [PERSON], оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. За змістом положень статей 3, 4 та 11 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні інтереси у спосіб, визначений законам України. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що 08.03.2014 року близько 19:30 год. в місті Кіровограді в дворовій території по вулиці Попова, 18, корпус 3, невстановлений водій на автомобілі «ЗАЗ-TF699», зеленого кольору під час руху заднім ходом допустив наїзд на припаркований автомобіль «Тойота Прадо», державний номерний знак [NUMBER], який стояв по заду нього, після чого водій автомобіля «ЗАЗ-TF699» поїхав з місця дорожньо-транспортної пригоди, в ході проведеного розшуку автомобіля було встановлено, що даним автомобілем «ЗАЗ-TF699» керував громадянин [PERSON], [INFO], після чого на місце пригоди прибула група документування матеріалів дорожньо-транспортної пригоди та дана подія була зареєстрована в відділенні дорожньої автомобільної інспекції Кіровоградського міського відділу. Зазначене підтверджується висновком від 13.03.2014 року, складеним інспектора відділення ДАІ Кіровоградського МВ УМВС України в області за результатами перевірки повідомлення по лінії «102» про те, що у місті Кіровограді на вулиці Попова, 18, корпус 3, сталася дорожньо-транспортна пригода (а.с. 96). Згідно довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 9358744 від 14.01.2015 року, виданої УДАІ УМВС України в Кіровоградській області, дорожньо-транспортна пригода 08.03.2014 року сталася внаслідок порушення [PERSON] правил маневрування (а.с. 14). За інформацією Головного управління національної поліції в Кіровоградській області від 18.02.2016 року, протокол відносно [PERSON] не складався, оскільки на момент скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідачу було 15 років, а відповідно до статті 12 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку (а.с. 15-16). Відповідач в заперечення зазначає, що в матеріалах справи відсутнє судове рішенням, яким встановлена вина відповідача. Однак суд не приймає такі доводи відповідача, так як статтею 12 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку. Станом на 08.03.2014 року (дата вчинення адміністративного правопорушення) [PERSON], [INFO], виповнилося повних 15 (п'ятнадцять) років (паспорт громадянина України серії ЕВ № 395456, а.с. 44). Тобто в даному випадку субєкт адміністративного правопорушення відсутній. Слід також зазначити, що відповідно до частини третьої статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу на батьків або осіб, які їх замінюють, від трьох до п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно свідоцтва про народження, серії І-ОЛ № 021859 від 16.08.1999 року, виданого Палацом реєстрації новонароджених Кіровоградського міського виконавчого комітету, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 43). При цьому, в матеріалах справи відсутні докази притягнення батьків [PERSON] до адміністративної відповідальності. Судом встановлено, на день вчинення вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, згідно полісу № АС/3032638 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданим Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування», застрахована цивільна відповідальність [PERSON], як особи, що експлуатує транспортний засіб ЗАЗ TF699P, державний номер [NUMBER] (а.с. 9). Із вказаного полісу та матеріалів справи вбачається, що умови цивільно-правова відповідальність застрахована [PERSON], не винної особи. Крім того, умови, за яких можливе страхове відшкодування страхувальником порушено. Винна особа керувала забезпеченим транспортним засобом без відповідних правових підстав. При цьому, протиправного заволодіння джерелом підвищеної небезпеки, що належить [PERSON] в позові та доданих документах не наведено. Згідно страхового акту № 1.102.1401605/VESKO18915 від 03.07.2014 року (а.с. 23), страховий випадок настав 08.03.2014 року. Після виплати страхового відшкодування у страхової компанії є можливість подання регресного позову. Розмір страхового відшкодування, який підлягає до виплати потерпілому [PERSON] згідно з розрахунком розміру страхового відшкодування по пошкодженому транспортному засобу або іншому майну № б/н від 25.06.2014 року становить 8269,48 грн.(а.с. 11). Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» на підставі вищевказаного страхового акту виплатило страхове відшкодування приватному акціонерному товариству «Страхова група «ТАС», страхувальником якого був потерпілий [PERSON] у розмірі 8269,48 грн., про що свідчить платіжне доручення № 118594 від 09.07.2014 року (а.с. 24). Пунктом 38.1.1. «в» Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов 38.1.1. до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Статтею 1187 Цивільного кодексу України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року розяснено, що володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії, відшкодовують шкоду за правилами відповідальності володільців джерел підвищеної небезпеки, а коли цьому сприяла винна поведінка володільця (не була забезпечена належна охорона і т.п.), відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, що протиправно заволоділа цим джерелом, і на його володільця відповідно до ступеня вини кожного з них. Частина 3 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України та статті 60 Цивільного процесуального кодексу України покладають на кожну сторону обовязок довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Згідно статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всупереч зазначеним нормам, позивачем не доведено належним чином наявності правових підстав для здійснення страхового відшкодування, зважаючи на порушення страхувальником умов полісу № АС/3032638 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та як наслідок, права в даному випадку подати регресний позов. Крім того, необґрунтовано і звернення з позовом до даного відповідача, зважаючи на те, що на час вчинення адміністративного правопорушення він був неповнолітній. Таким чином, суд вважає позов необґрунтованим, недоведеним, що унеможливлює вирішення спору у спосіб, обраний позивачем. Питання розподілу судового збору вирішується у відповідності до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України та покладається на позивача.

Outcome: dismissed