Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу), вказуючи в позові, що 23 грудня 2012 року о 15 год. 20 хв. [PERSON] на 2 км. підїзної автодороги до м.Житомира зі сторони м.Києва, керуючи автомобілем «Skoda Superb», державний номер [NUMBER], під час перестроювання з крайньої правої смуги руху в крайню ліву смугу руху, не переконався, що це буде безпечним, на надав перевагу в русі автобусу БАЗ, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався в лівій смузі руху, та здійснив зіткнення з даним автобусом, внаслідок чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автобус БАЗ, державний номер [NUMBER], що належить ТОВ «Мазар», яким керував водій [PERSON] Дорожньо-транспортна пригода була визнана страховою подією, яка входить до переліку страхових випадків та безпосередньо на користь ТОВ «Мазар» виплачено страхове відшкодування у розмірі 9785,25 гривень. Відповідач добровільно відмовляється повернути кошти сплачені страховою компанією, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав з підстав зазначених в ньому. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» та ТОВ «Мазар» 29 березня 2012 року укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на транспортний засіб БАЗ, державний номер [NUMBER] (а.с.5). 23 грудня 2012 року о 15 год. 20 хв. [PERSON] на 2 км. підїзної автодороги до м.Житомира зі сторони м.Києва, керуючи автомобілем «Skoda Superb», державний номер [NUMBER] в стані алкогольного спяніння, під час перестроювання з крайньої правої смуги руху в крайню ліву смугу руху, не переконався, що це буде безпечним, на надав перевагу в русі автобусу БАЗ, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався в лівій смузі руху, та здійснив зіткнення з даним автобусом, внаслідок чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказаними діями [PERSON] порушив п. 10.1 ПДР. Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 23 січня 2013 року [PERSON] визнано винним у ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.10). Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За загальним правилом, визначеним ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, як передбачено вимогами ст.1188 ЦК України. Відповідно до вимог п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди із змінами та доповненнями, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, а шкода, заподіяна одному з володільців з вини іншого відшкодовується винним. Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до звіту №38/12 про оцінку автобуса БАЗ, державний номер [NUMBER] від 28 грудня 2012 року матеріальний збиток, заподіяний власнику в результаті його пошкодження при ДТП складає 10295,25 гривень (а.с.11-24). Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» виплатило страхове відшкодування у розмірі 9785,25 гривень на користь страхувальника ТОВ «Мазар» відповідно до платіжного доручення №13338 від 28 лютого 2013 року (а.с.27). На підставі статті 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану збитки. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у пункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Тобто зазначена стаття передбачає наявність права у страховика на предявлення регресного позову, а не відсутність такого права. Крім цього, при подачі позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судових витрат повязаних зі сплатою судового збору в розмірі 243,60 гривень, які суд стягує з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved