overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Стоїнецької сільської ради Новоселицького району посилаючись на те, що після смерті [PERSON] залишилась спадщина, в склад якої входить вказане нерухоме майно, що належало померлій на праві власності, яку позивач як спадкоємець за заповітом прийняв своєчасно, інших спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у покійної не було. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак від Стоїнецької сільської ради Новоселицького району надійшла заява, в якій вони просять справу розглянути без участі їхнього представника, позовні вимоги визнають. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що після смерті [INFO] [PERSON] в с.Строїнці Новоселицького району відкрилася спадщина на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 0,8758 Га та 0,5300 Га, які належали померлій на праві власності відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯБ, №636709, виданого 01 грудня 2006 року Новоселицькою районної державною адміністрацією, на яку позивач має право як спадкоємець за заповітом від 27.11.2006 року. Спадкоємці першої черги після смерті [PERSON] відсутні, що підтверджується довідкою сільської ради №387 від 14.07.2014 року. Позивач спадщину прийняв, оскільки постійно проживав із покійною на день смерті. Нотаріусом було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про спадщину посилаючись на те, що видача такого документу на підставі правовстановлюючого документа із виправленням суперечить закону. Позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в позасудовому порядку, тому його право підлягає судовому захисту. Спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку, судом не встановлено. Відповідач позов визнає, що не порушує права та інтереси інших осіб. На підставі ст.ст.392, 1233, 1268 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування в порядку регресу шкоди, заподіяної в результаті ДТП. В обґрунтування позову зазначив, що 20.09.2013 р. в м. Києві сталася ДТП за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] - відповідача та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] Як вказано у позові, на момент ДТП пошкоджений автомобіль було застраховано у ПрАТ «СК Уніка» згідно з договором страхування № 011101/4002/001079 від 25.04.2013 р. На цій підставі ПрАТ «СК «Уніка» виплатило власнику пошкодженого автомобіля страхове відшкодування в розмірі 13617,75 грн. з вирахуванням франшизи в розмірі 3097 грн. На дату ДТП також діяв договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Статус», що підтверджується страховим полісом № АС/0820136. У відповідності до постанови Оболонського р/с м. Києва від 24.10.2013 р. винним у скоєнні ДТП було визнано відповідача [PERSON] Як вказує позивач, відшкодування отримане від ПрАТ «СК «Уніка» не покрило збитки власника пошкодженого автомобіля через вирахування суми франшизи, то 03.12.2013 р. власник пошкодженого автомобіля [PERSON] звернулась до ПрАТ «СК «Статус» із заявою на виплату страхового відшкодування та просила виплатити страхове відшкодування в розмірі франшизи невиплаченої ПрАТ «СК «Уніка».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу, посилаючись на те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яке мало місце 13 листопада 2007 року, застрахованому позивачем автомобілю відповідачем було завдано матеріальну шкоду, внаслідок чого було відшкодовано 5414 грн. 62 коп., а тому страховик має право регресної вимоги до винної особи в розмірі відшкодованої шкоди. У звязку із тим, що відповідач у добровільному порядку не відшкодовує завдані збитки, просив стягнути їх та судові витрати у примусовому порядку. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив стягнути з відповідача суму шкоди в порядку регресу та судові витрати. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, надавши заяву про те, що позов визнає в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно укладеного договору страхування автотранспорту № 06/0003807/2602/07 від 31 липня 2007 року позивачем було застраховано автомобіль ДП «Екосир» марки «ГАЗ-3307» держномер СЕ0343СІ терміном на один рік. 13 листопада 2007 року в с. Зелений Гай Новоселицького району [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] у звязку із порушенням Правил дорожнього руху в Україні допустив дорожньо-транспортну пригоду, в результаті чого пошкодив застрахований автомобіль, чим спричинив матеріальну шкоду власнику, яка відповідно до звіту становить 5414 грн. 62 коп.. Позивачем відповідно до платіжного доручення № 30146 від 05 лютого 2008 року вказана сума завданої шкоди було відшкодовано ДП «Екосир», а тому згідно ст.27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України він має право регресної вимоги до винної особи в розмірі відшкодованої шкоди. Відповідач позов визнає, що не протирічить закону та не порушує права та інтереси інших осіб. Згідно ч.1 ст.1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. На підставі ст.27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 993, 1187, 1188, 1191 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 26.06.2018 року між ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та Приватним підприємством «Транс Логістик» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № АМ129594. Предметом даного Договору буди майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «МАН», державний номерний знак « [NUMBER] ». У відповідності до умов вказаного Договору страхування Позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. 27.10.2018 року [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ДАФ», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », на а/д Київ-Чоп зіткнення з транспортним засобом «МАН», державний номерний знак « [NUMBER] ». Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до Постанови Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20.12.2018 року по справі №285/4072/18, [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся Страхувальник та надав всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страхові акти. На підставі вищезазначених страхових актів ПрАТ «ПЗУ Україна» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 861019,72 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність Відповідача була застрахована в ПрАТ «Українська пожежна страхова компанія», то остання

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів. \~ \~ \~ \~Враховуючи складність справи, суд вважає, що по справі слід проголосити вступну та резолютивну частину рішення, а складання повного рішення відкласти на строк 5 днів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки, пояснюючи, що 13.09.2006 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого стало АТ «Райффайзен Банк Аваль») та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/0036/74/126695, за яким йому було надано кредит в сумі 99000,00 грн. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між ВАТ «Райффайзенбанк Аваль» та відповідачем [PERSON] було укладено договір іпотеки № 012/11-134/453, посвідчений державним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу Степанишенком Л.І., який був зареєстрований у реєстрі за № 767, за яким відповідач [PERSON] передав в іпотеку належну йому на праві власності квартиру за [ADDRESS] . 17.06.2016 р. між ПАТ «Райффайзенбанк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» укладено договір відступлення вимоги № 114/21, за яким право грошової вимоги за кредитним договором перейшло до ПАТ «Вектор Банк». 17.06.2016 р. між ПАТ «Вектор Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» укладено договір відступлення вимоги № 265/ФК-16, за яким право грошової вимоги за кредитним договором перейшло до позивача. 22.06.2016 р. між ПАТ «Райффайзенбанк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» укладено договір відступлення прав вимог за договором іпотеки, за яким до ПАТ «Вектор Банк» перейшли права іпотекодержателя за договором іпотеки № 012/11-134/453 від 13.09.2006 р. 22.06.2016 р. між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» укладено договір відступлення вимоги, за яким право грошової вимоги за договором іпотеки № 014/11-134/453 перейшло до позивача. Оскільки заборгованість за кредитним договором не погашена, представник позивача просив в рахунок часткового погашення заборгованості в сумі 291107,30 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки вищевказану квартиру, шляхом надання позивачеві права продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності / незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій згідно ЗУ «Про виконавче провадження». Також, просив стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 2102 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав. Оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи у спрощеному позовному провадженні, тому суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про передачу предмета іпотеки в управління іпотекодержателя, посилаючись на те що між сторонами був укладений кредитний договір, по якому виникла заборгованість у звязку із невиконанням відповідачем його умов та є рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив, що відповідач ухиляється в наданні його довірителю доступу до приміщення предмета іпотеки і ця обставина перешкоджає в реалізації рішення суду щодо звернення стягнення, не заперечував щодо заочного розгляду справи у випадку неявки відповідача. Відповідач був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з′явився та не повідомив про причини неявки. Зі згоди представника позивача суд проводить заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між сторонами був укладений кредитний договір №Е/V082791 від 13.08.2008 року та в забезпечення його виконання договір іпотеки №Е/V082791 від 13.08.2008 року, згідно п.7 якого було передано в іпотеку обєкт незавершеного будівництва, розважально-туристичний комплекс, що знаходиться за адресою по вул. Леніна №53 в с.Рідківці Новоселицького району Чернівецької області. Відповідно до рішення Новоселицького районного суду по справі №2-502 від 02.11.2010 року було вирішено в рахунок погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч.1 ст.34 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Таким чином, враховуючи положення ч.2 ст.16 ЦК України позивачем вірно вибрано спосіб захисту своїх прав. Позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки враховуючи положення норми закону, встановлено обставини які мають значення для справи. Зокрема є доведений факт звернення стягнення на предмет іпотеки згідно рішення суду, в якому не передбачено такого права позивача як отримання предмету іпотеки в управління. На підставі ст.34 Закону України «Про іпотеку» ст.16 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 11010 (одинадцять тисяч десять) грн. 03 коп. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, прохає розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка в судові засідання 10.02.2017 року та 27.02.2017 року не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, в зв'язку з чим по справі постановлене заочне рішення відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 грудня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір. Відповідач отримав кредит у розмірі 300.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач своїм підписом підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір. Згідно позовної заяви відповідач порушив умови договору і станом на 31.10.2016 року має заборгованість на загальну суму 11010 грн. 03 коп., яка складається з: - заборгованості за кредитом - 265,00 грн.; - заборгованості по процентах за користування кредитом - 6944,55 грн.; - заборгованості за пенею та комісією - 2800 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - штраф (фіксована частина)- 500,00 грн.; - штраф (процентна складова)- 500,48 грн. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 12859 (дванадцять тисяч вісімсот п'ятдесят дев'ять ) грн. 58 коп. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, прохає розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судові засідання 10.02.2017 року та 27.02.2017 року не з'явився, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, в зв'язку з чим по справі постановлене заочне рішення відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 квітня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір. Відповідач отримав кредит у розмірі 300.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач своїм підписом підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір. Згідно позовної заяви відповідач порушив умови договору і станом на 31.10.2016 року має заборгованість на загальну суму 12859 грн. 58 коп., яка складається з: - заборгованості за кредитом - 196,98 грн.; - заборгованості по процентах за користування кредитом - 8374,05 грн.; - заборгованості за пенею та комісією - 3200 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - штраф (фіксована частина)- 500,00 грн.; - штраф (процентна складова)- 588,55 грн. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 13493 (тринадцять тисяч чотириста дев'яносто три ) грн. 47 коп. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, прохає розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судові засідання 15.09.2016 року та 13.10.2016 року не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, в зв'язку з чим по справі постановлене заочне рішення відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 жовтня 2009 року між позивачем та відповідачем було укладено договір. Відповідач отримав кредит у розмірі 2800.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач своїм підписом підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір. Згідно позовної заяви відповідач порушив умови договору і станом на 30.06.2016 року має заборгованість на загальну суму 13493 грн. 47 коп., яка складається з: - заборгованості за кредитом - 2654,00 грн.; - заборгованості по процентах за користування кредитом - 8058,83 грн.; - заборгованості за пенею та комісією - 1900,00 грн., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - штраф (фіксована частина)- 250,00 грн.; - штраф (процентна складова)- 630,64 грн. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Outcome: approved