Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що 24.11.2015 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ТОВ «Бліцарт Продукціон» було укладено договір страхування наземного транспорту № 80/15-Т/ЗК, згідно з яким ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобовязання компенсувати [PERSON] будь-яке пошкодження або знищення автомобіля [NUMBER], його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. Зазначає, що 10.10.2016 року на Словянській набережній в м. Ужгород, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] Згідно з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколу), вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху водієм автомобіля [NUMBER], [PERSON] Вказує, що у звязку з вказаною подією, згідно з рахунком № СЧ-00000000838 від 19.10.2016 року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля [NUMBER], в результаті його пошкодження в ДТП, склала 50480,30 грн. У звязку з викладеним і відповідно до умов договору страхування ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» відшкодувало ТОВ «Бліцарт Продукціон» витрати на ремонт автомобіля в сумі 47807,63 грн. Розрахунок був здійснений на основі рахунку СТО за мінусом франшизи (2672,68 грн.) Позивач зауважує, що оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля [NUMBER], була застрахована ПАТ «Євроінс Україна» (поліс № АЕ/6145995) ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» має право зворотної вимоги до зазначеного товариства. 14.02.2017 року ПАТ «СК «Євроінс Україна» було відшкодовано ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» 28936,20 грн. Враховуючи те, що загальний розмір збитку, завданого застрахованому транспортному засобу, складає 47807,63 грн., 05.04.2017 року позивачем було надіслано на адресу відповідача претензію про відшкодування збитків в розмірі 18871,43 грн. (47807,63 - 28936,20), але остання не задовольнила її в добровільному порядку. З посиланням на викладене та норми ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. ст. 993, 1188, 1194 ЦК України просить суд стягнути з [PERSON] на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» р/р № 26505601339688 в AT «OTP Банк», МФО 300528, код ЄДРПОУ 33908322, 18871,43 грн., як відшкодування витрат, заподіяних позивачеві, та стягнути з [PERSON] на користь позивача 1600,00 грн. судового збору. Позивач явку свого уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, при цьому надіслав до суду письмове клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, згідно з яким у звязку із значним обємом справ в судах різних інстанцій і як наслідок, неможливістю присутності на судових засіданнях представника позивача, на підставі ст. 27, п. 2 ст. 158, ст. 224 ЦПК України, просить розглянути справу без участі представника ПрАТ «СК «Арсенал страхування», на підставі наявних у ній доказів та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча про час і місце слухання справи була повідомленою належним чином шляхом надіслання рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (штрихкодовий ідентифікатор 8800021870353), про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. У відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, суд розглядає справу відповідно до ст. 224 ЦПК України заочно, з огляду на те, що заперечень проти цього від представника позивача немає. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, що між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ТОВ «Бліцарт Продукціон» був укладений договір страхування наземного транспорту № 80/15-Т/ЗК від 24.11.2015 року, відповідно до умов якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобовязання компенсувати [PERSON] будь-яке пошкодження або знищення автомобіля [NUMBER], його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП (а.с. 4-8). 10.10.2016 року на Словянській набережній в м. Ужгород сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], та згідно з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколу), вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху водієм автомобіля [NUMBER], а саме [PERSON] (а.с. 10, 11). Згідно з рахунком № Сч-00000000838 від 19.10.2016 року та калькуляції до нього вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER], внаслідок його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді, склала 50480,30 грн. (а.с. 19-22). Матеріалами справи встановлено, що ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» відшкодувало ТОВ «Бліцарт Продукціон» витрати на ремонт автомобіля в сумі 47807,63 грн., що стверджуються платіжним дорученням № 40172 від 25.10.2016 року, за мінусом франшизи згідно з умовами договору страхування, яка складає 2672,68 грн. (а.с. 16). Цивільно-правову відповідальність водія автомобіля [NUMBER], було застраховано у ПАТ «Євроінс Україна» (поліс № АЕ/6145995) та 14.02.2017 року ПАТ «СК «Євроінс Україна» відшкодовано ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» страхове відшкодування у порядку регресу в сумі 28936,20 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1889 від 14.02.2017 року (а.с. 17). Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме , шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. У звязку з тим, що загальний розмір збитку, завданого застрахованому транспортному засобу, складає 47807,63 грн., позивачем надіслано на адресу відповідача претензію від 05.04.2017 року за вих. № 050417-27378/к про відшкодування суми у розмірі 18871,43 грн., проте така залишена відповідачем без задоволення (а.с. 24, 25). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Згідно з ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги ту обставину, що оскільки позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування ТОВ «Бліцарт Продукціон» у сумі 47807,63 грн., а сума грошових коштів у розмірі 18871,43 грн. (47807,63 грн. - 28936,20 грн. = 18871,43 грн.) є недостатньою для покриття збитків, яких зазнав позивач у звязку із вказаною подією, а тому, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму в розмірі 18871,43 грн. у відшкодування витрат, заподіяних позивачу. Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням наведеного та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає, що позов є підставним і підлягає до задоволення. На підставі ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~судові витрати у виді судового збору в сумі 1600,00 грн. належить покласти на відповідача та стягнути на користь позивача (а.с. 3).

Outcome: approved