Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Представник публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» звернувся до Рівненського міського суду із цивільним позовом до [PERSON], Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, Відділу примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, треті особи Публічне акціонерне товариство «Банк «Таврика», Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» про зняття арешту із заставного майна. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29 травня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11350466000. У відповідності до вказаного договору банк надав, а позичальник прийняв, та зобов'язався належним чином використовувати та повернути банку кредит в іноземній валюті в сумі 43182,00 дол. США та сплатити проценти в порядку і на умовах, визначених кредитним договором. Для забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту між банком та [PERSON] був укладений договір застави транспортного засобу №12762 від 29 травня 2008 року. Відповідно до договору застави, в заставу ПАТ «УкрСиббанк» передано рухоме майно транспортний засіб. У травні 2014 року позивачу стало відомо, що відділом державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві та відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві накладені арешти на майно, яке перебуває в заставі ПАТ «УкрСиббанк». На адресу банку жодних повідомлень про накладення арешту на заставне майно від державного виконавця не надходило. Загальний розмір заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 29 травня 2008 року складає 16442,18 дол. США заборгованість по основному боргу та 2464,41 дол. США заборгованість по процентах, а в загальному 18906,59 дол. США. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Вказав, що позовні вимоги підтримує повністю, просив їх задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Однак, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, заяву про перенесення розгляду справи не подавав, заперечень проти позову до суду не надходило. Представник Відділу примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, заяву про перенесення розгляду справи не подавав, заперечень проти позову до суду не надходило. Представник ПАТ «Банк «Таврика» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяву про перенесення розгляду справи не подавав, заперечень до суду не надходило. Представник ПАТ АБ «Укргазбанк» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Однак, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши докази належного повідомлення відповідачів про час та місце розгляду справи, прийшов до висновку про розгляд справи без участі відповідачів з постановленням заочного рішення по справі. Суд, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 29 травня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11350466000. У відповідності до вказаного договору банк надав, а позичальник прийняв, та зобов'язався належним чином використовувати та повернути банку кредит в іноземній валюті в сумі 43182,00 дол. США та сплатити проценти в порядку і на умовах, визначених кредитним договором. Для забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту між банком та [PERSON] був укладений договір застави транспортного засобу №12762 від 29 травня 2008 року. Відповідно до договору застави, в заставу ПАТ «УкрСиббанк» передано рухоме майно транспортний засіб, марки MAZDA, модель CX-7, рік випуску 2008, державний номер [NUMBER], кузов [NUMBER] 21 липня 2010 року відділом державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову ВП №15144538 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 11 лютого 2013 року відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві винесено постанову ВП №36129092 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 21 березня 2013 року відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві винесено постанову ВП №36129092 про розшук майна боржника. Згідно ч.1 ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядкупримусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Відповідно до ч.4 ст.54 ЗУ «Про виконавче провадження» Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є аставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Стаття 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає право заставодержателя звернутися до суду із позовом про звільнення заставного майна з-під арешту. Право застави в ПАТ «УкрСиббанк» виникло на підставі договору застави транспортного засобу №12762 від 29 травня 2008 року. Таким чином, єдиним заставодержателем даного майна є позивач. Крім того, дата укладення даного договору про надання споживчого кредиту свідчить про виникнення права заставодержателя у ПАТ «УкрСиббанк» раніше, ніж було накладено арешти на заставне майно органами державної виконавчої служби. Загальний розмір заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №11350466000 від 29 травня 2008 року складає 16442,18 дол. США заборгованість по основному боргу та 2464,41 дол. США заборгованість по процентах, а в загальному 18906,59 дол. США.(що за курсом НБУ станом на 31.07.2010 року становить 226939,35 грн.) Відповідно до ст.572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Згідно ч.2 ст.1 ЗУ «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Згідно ст.19 ЗУ «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення тощо. За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та наявні всі підстави для зняття арешту із заставленого майна. На підставі викладеного,

Outcome: approved