Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Прокурор в інтересах громади звернувся до суду з позовом до Первомайської міської ради Харківської області, [PERSON] про визнання недійсним та скасування п.1.7 рішення Первомайської міської ради № 822-50/6 від 07.11.2013 р.; визнання недійсним та скасування рішення Первомайської міської ради № 973-57/6 від 24.04.2014 р.; визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок; визнання відсутності у орендаря права користування земельними ділянками. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перевіркою рішень Первомайської міської ради Харківської області встановлено, що рішенням № 822-50/6 від 07.11.2013 року, а саме п.1.7 [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною загальною площею 127,7 га. ріллі із земель комунальної власності з метою надання їх в оренду для ведення фермерського господарства. Однак, прокуратурою району встановлено, що вказане рішення міської ради ухвалене з порушенням діючого законодавства України, внаслідок чого підлягає скасуванню в цій частині. Так, відповідно до ч.1 ст. 7 ЗУ «Про фермерське господарство» (редакція на час виникнення спору), яка передбачає порядок надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства, встановлено, що для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради. У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі. Позивач вважає, що заява [PERSON] не відповідає вимогам вказаної статті Закону, оскільки [PERSON] не зазначив у своїй заяві точних розмірів земельних ділянок з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, не навів доказів наявності сільськогосподарської техніки та інших засобів для обробітку землі, не зазначив необхідність отримання таких великих площ земельних ділянок та не представив документів про створення фермерського господарства. Крім того, як зазначив прокурор у позові, землі надавалась не єдиним масивом 127,7 га, а окремими чотирма ділянками 74,5 га, 33,4 га, 8 га, 11,9 га, що є порушенням ч. 1 та ч. 7 ст. 7 Закону Україні «Про фермерське господарство». Крім того, на підставі спірного рішення [PERSON] отримав проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок і на підставі нього 24.04.2014 року міською радою ухвалене інше рішення за № 973-57/6, за яким [PERSON] затверджено документацію із землеустрою. Цим же рішенням йому надано в оренду строком на 49 років земельні ділянки загальною площею 127,7551 га, у тому числі: кадастровий номер 6311500000:06:002:0060 площею 74,5136 га, кадастровий номер 6311500000:06:002:0061 площею 11,8574 га, кадастровий номер 6311500000:06:002:0063 площею 33,3898 га, кадастровий номер 6311500000:06:002:0064 площею 7,9943 га для сворення і ведення фермерського господарства, за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення підсобного сільського господарства комунальної власності не наданих у власність або постійне користування. На думку прокурора через прийняття незаконного рішення № 822-50/6 від 07.11.2013 року тягне за собою незаконність наступного № 973-57/6 від 24.04.2-14 року, а від так і недійсність договорів оренди землі, укладених на підставі вказаних рішень. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник Первомайської міської ради Харківської області у судовому засіданні повністю заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність. На його думку всі рішення прийняті в межах повноважень міськради, заява [PERSON] з доданими документами була предметом розгляду на сесії і підстав для відмови у наданні земель не було. Щодо вказівки прокурора про виділення не єдиного масиву для фермерського господарства зазначив, що немає можливості виділити єдиним масивом таку велику площу землі в одному полі через фізичну географію земель, проте, всі чотири земельні ділянки, надані [PERSON], знаходяться в одній кадастровій зоні №6 і є наближеними одна до одної наскільки це можливо. Щодо інтересів громади представник зазначив, що надання вказаних земель в оренду дає можливість поповнювати бюджет міста і, що це є беззаперечно корисним для мешканців міста. Відповідач [PERSON] до судового засідання не прибув, проте надав заяву про розгляд справи без його участі, заперечує проти задоволення позову. Суд, вивчивши позовну заяву, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: оскільки із позовної заяви вбачається спір про право, оспорення договорів оренди, порушення права власності на землю територіальної громади, справу слід розглядати в порядку цивільного судочинства. Як встановлено судом, 30 жовтня 2013 року [PERSON] звернувся до Первомайської міської ради Харківської області із заявою про надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, які розташовані в межах м. Первомайського Харківської області орієнтовною загальною площею 127,7 га. ріллі із земель комунальної власності з метою надання їх в оренду для ведення фермерського господарства (а.с.15). За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів Первомайська міська рада на своїй сесії ухвалила рішення № 822-50/6 від 07.11.2013 року, а саме п.1.7 [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною загальною площею 127,7 га. ріллі із земель комунальної власності з метою надання їх в оренду для ведення фермерського господарства, згідно з яким [PERSON] отримав дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Згідно із ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім'ї, відповідно до закону. Порядок надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства закріплений ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» (в редакції чинній на час виникнення правовідносин сторін із землевідведення та укладення договорів оренди землі). Відповідно до п. 1 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради. У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі. Заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки. Проект відведення земельних ділянок розробляється за рахунок Українського державного фонду підтримки фермерських господарств. Проект відведення земельної ділянки погоджується та затверджується відповідно до закону (п.2 ст.7 Закону). Земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності (п.3 ст.7 Закону). У відповідності до пунктів 7, 8 ст.7 Закону України «Про фермерське господарство» земельні ділянки для ведення фермерського господарства надаються єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури. Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимог ст. 7 Закону, [PERSON] подав до Первомайської міської ради Харківської області заяву в якій зазначено необхідні реквізити, а також додано наступні документи: копію паспорта, ідентифікаційного коду, копію трудової книжки у підтвердження досвіду роботи у сільському господарстві, а також [PERSON] у своїй заяві зазначив бажане місце і розмір земельних ділянок, які розташовані в межах міста Первомайський Харківської області 127,7 га (74,5 га, 33,4 га, 8 га, 11.9 га). Зміст ч.7 ст.7 Закону дозволяє дійти висновку, що земельна ділянка для ведення фермерського господарства надається єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем на інших видів інженерної інфраструктури. Прокурор помилково трактує зміст цього Закону, що міська рада мала надати [PERSON] земельну ділянку єдиним масивом, а саме розміром 127,7 га, оскільки такий висновок прокурора не ґрунтується на цій нормі Закону. Крім того, суд зазначає, що прокурор безпідставно мотивує порушення закону при прийнятті рішення міськради про надання [PERSON] єдиної земельної ділянки для ведення фермерського господарства розміром 127,7 га, оскільки це не відповідає наявним у справі та дослідженим доказам. Ні заява [PERSON] до міської ради про надання земельних ділянок для ведення фермерського господарства, ні рішення райдержадміністрації № 822-50/6 від 07.11.2013 року не містять прохання або рішення про надання земельної ділянки вказаного розміру. В заяві [PERSON] просить надати дозвіл на виготовлення технічної документації щодо оформлення права користування чотирма земельними ділянками кожна із яких розміром 74,5 га, 33,4 га, 8 га, 11.9 га відповідно. Рішенняенням № 822-50/6 від 07.11.2013 року надано дозвіл [PERSON] на розробку проектної документації на чотири земельні ділянки, розмір яких та їх місце розташування відповідає вказаним у заяві [PERSON] кадастрова зона міста №6. Отже, матеріали справи не містять даних, що [PERSON] просив надати дозвіл на виготовлення проектної документації на земельну ділянку розміром 127,7 га. Крім того, Закон «Про фермерське господарство» не містить застережень щодо максимального чи мінімального розміру земельної ділянки, яка може бути надана громадянину для ведення фермерського господарства, як і не містить обмежень щодо кількості таких ділянок. Суд дійшов думки про надуманість висновку прокурора про порушення Закону при прийнятті спірного рішення в частині відсутності доказів наявності сільськогосподарської техніки, оскільки Закон «Про фермерське господарство» взагалі не містить такої вимоги при вирішенні питання про надання (передачу) земельних ділянок. Помилковим також є висновок суду про незаконність спірного рішення із підстав ненадання [PERSON] при поданні документів для отримання земельних ділянок доказів створення фермерського господарства, оскільки відповідно до ст. 8 Закону фермерське господарство підлягає державній реєстрації після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладання договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації. Отже висновок прокурора про порушення ст.7 Закону «Про фермерське господарство» не відповідає дійсності. Суд дійшов думки, що Первомайська міська рада Харківської області при прийнятті рішення № 822-50/6 від 07.11.2013 року діяла в межах повноважень та відповідно до закону, а тому підстав для визнання цього розпорядження незаконним та його скасування немає. Враховуючи викладене, не можна визнати незаконним та скасувати рішення міськради № 973-57/6 від 24.04.2014 року, за яким [PERSON] затверджено документацію із землеустрою, оскільки воно є похідним від першого. Також не можна вести мови про недійсність укладених у звязку із цими рішеннями договорів оренди спірних чотирьох земельних ділянок, оскільки останні укладені з урахуванням чинного законодавства та інших підстав їх недійсності прокурор не навів. Дослідивши та проаналізувавши спірні правовідносини, суд дійшов висновку про надуманість та необґрунтованість позовних вимог, а тому, у задоволенні позову слід відмовити

Outcome: dismissed