Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

прокурор Кагарлицької місцевої прокуратури та представник Халчанської сільської ради Кагарлицького району Київської області просять суд визнати спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] , померлої [INFO] та яка складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,12 га з кадастровим номером 3222288600:03:008:0022, яка належала останній відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 782349 та розташована на території Халчанської сільської ради Кагарлицького району Київської області, а також житлового будинку по [ADDRESS] площею 60 кв.м., відумерлою, передати територіальній громаді с. Халча Кагарлицького району Київської області спадкове майно [PERSON] , а саме: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3.12 га з кадастровим номером 3222288600:03:008:0022, яка належала останній відповідно до Державного акту па право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 782349 та розташована на території Халчанської сільської ради Кагарлицького району Київської області та житловий будинок по [ADDRESS] площею 60 кв.м., обгрунтовуючи позов наступним. [PERSON] , [INFO] , проживала у с. Халча Кагарлицького району Київської області. Згідно з актовим записом про смерть № 08 від 8 травня 2007 року, остання померла [INFO] . Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 782349, виданого 29.03.2006 р. на підставі розпорядження Кагарлицької районної державної адміністрації від 19.01.2006 р. № 33, [PERSON] належить право власності на земельну ділянку площею 3,12 га з кадастровим номером 3222288600:03:008:0022 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно з інформацією Халчанської сільської ради свідоцтво на право власності та будь-які документи на житловий будинок по [ADDRESS] не розроблялися. Водночас за вказаною адресою зареєстрована та проживала [PERSON] . На даний час у будинку ніхто не зареєстрований та не проживає. Таким чином після її смерті на території Халчанської сільської ради залишилося не прийняте у спадщину її майно, а саме: земельна ділянка площею 3,12 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та житловий будинок по [ADDRESS] площею 60 кв.м. Згідно інформаційних довідок Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), а також Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), наданих 26.03.2020 р. Кагарлицькою районною державною нотаріальною конторою, встановлено наявність заповітів на майно [PERSON] . Водночас інформація щодо заведених спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину [PERSON] у Спадковому реєстрі відсутня. Тобто з часу смерті останньої і по даний час спадщина померлої ніким не прийнята. Відповідно до інформації Халчанської сільської ради Кагарлицького району Київської області відомості щодо спадкоємців [PERSON] відсутні. За таких обставин, спадщину [PERSON] не прийнято ні на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України (проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини), ні шляхом звернення із відповідною заявою до нотаріальної контори в порядку ст. 1269 ЦК України. Відповідно до ст. 1277 Цивільного кодексу України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ч. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила ст. 1277 ЦК України про відумерле майно застосовується також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинного цим Кодексом спливло не менше одного року. Відповідно до ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи про визнання спадщини відумерлою в порядку окремого провадження. Держава зацікавлена у ефективному та раціональному використанні землі, для чого створюються відповідні умови набуття права власності на земельні ділянки. Пунктами 30, 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад є прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об`єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об`єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, прийняття рішення про здійснення державно-приватного партнерства щодо об`єктів комунальної власності, у тому числі на умовах концесії, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади та вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Згідно з положеннями статті 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.99 р. у справі № 1-1/99, державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств і організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й діяльності приватних підприємств, товариств. З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до ст. 1 Земельного Кодексу України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Державний інтерес знаходить свій вияв у підтримці такого стану суспільних відносин, який би повною мірою відповідав конституційним засадам правового регулювання та забезпечував баланс інтересів усіх членів суспільства в їх взаємовідносинах між собою та державою. Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл. селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільська рада є органом місцевого самоврядування, що представляє відповідні територіальні громади та здійснює від їх імені та в їх інтересах функції місцевого самоврядування, визначені Конституцією та законами України. Таким чином, Халчанська сільська рада Кагарлицького району Київської області представляє інтереси відповідної територіальної громади, яка має право використовувати майно комунальної власності для задоволення конституційних потреб членів громади. Звернення прокурора до суду у даному випадку спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання оформлення права комунальної власності територіальної громади с. Халча на спадщину [PERSON] . Зволікання Халчанської сільської ради, як органу, уповноваженого законом на подання до суду заяви про визнання спадщини відумерло, а саме: щодо передачі земельної ділянки площею 3,12 га та житлового будинку площею 60 кв.м., які залишилися після смерті [PERSON] територіальній громаді с. Халча Кагарлицького району Київської області, упродовж тривалого періоду, понад дванадцять років, дає підстави для захисту інтересів держави органами прокуратури шляхом звернення до суду з даною заявою. З огляду на викладене, прокурор на підставі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» звертається до суду на захист інтересів держави в особі Халчанської сільської ради, яка відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України, ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» набуває і реалізує право власності на землю територіальної громади та здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності загалом. Аналогічна правова позиція щодо звернення прокурора до суду з позовом у разі бездіяльності уповноваженого органу викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 903/129/18 від 15.10.2019 р. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України органи та інші особи, які відповідно до статті 56 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах, мають процесуальні права й обов`язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права укладати мирову угоду. Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Верховного суду України від 28.09.2016 р. у справі № 370/1173/14-ц. Суд, вислухавши прокурора та представника сільської ради та вивчивши письмові докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується витягом з актового запису про смерть № 08 від 08 травня 2007 року (а.с.10). Згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ЯБ № 782349, який виданий 29.03.2006 року на підставі розпорядження Кагарлицької районної державної адміністрації від 19.01.2006 р. № 33 (а.с.12), [PERSON] набула право власності на земельну ділянку площею 3,12 га, яка розташована на території Халчанської сільської ради Кагарлицького району Київської області. Станом на сьогодні, зазначений державний акт на право приватної власності на землю від 29.03.2006 року зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 010601400223. [PERSON] , [INFO] , проживала у с. Халча Кагарлицького району Київської області. Згідно з інформацією Халчанської сільської ради свідоцтво на право власності та будь-які документи на житловий будинок по [ADDRESS] не розроблялися. Водночас за вказаною адресою зареєстрована та проживала [PERSON] . На даний час у будинку ніхто не зареєстрований та не проживає. Таким чином після її смерті на території Халчанської сільської ради залишилося не прийняте у спадщину її майно, а саме: земельна ділянка площею 3,12 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та житловий будинок по [ADDRESS] площею 60 кв.м. Згідно інформаційних довідок Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори), а також Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), наданих 26.03.2020 р. Кагарлицькою районною державною нотаріальною конторою, встановлено наявність заповітів на майно [PERSON] . Водночас інформація щодо заведених спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину [PERSON] у Спадковому реєстрі відсутня. Тобто з часу смерті останньої і по даний час спадщина померлої ніким не прийнята. Відповідно до інформації Халчанської сільської ради Кагарлицького району Київської області відомості щодо спадкоємців [PERSON] відсутні. За таких обставин, спадщину [PERSON] не прийнято ні на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України (проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини), ні шляхом звернення із відповідною заявою до нотаріальної контори в порядку ст. 1269 ЦК України. Згідно ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а у відповідності до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а у відповідності до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до ст. 1231 цього Кодексу. Спадщина, не прийнята спадкоємцями, охороняється до визнання її відумерлою відповідно до ст. 1283 цього Кодексу. Відповідно до ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини (ст. 334 ЦПК України). У заяві про визнання спадщини відумерлою, відповідно до вимог ст.335 ЦПК України, повинно бути наведено відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття. Частиною 3 ст.1277 ЦК України передбачено, що спадщина визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Тобто, на підставі цієї норми закону територіальна громада виступає як правонаступник в порядку відумерлості, до якої переходить відумерле майно у власність, щодо якого не виявилося спадкоємців. Згідно ст.334 ЦПК України заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Статтею 338 ЦПК України визначено, що суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. ст. 81, 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Прокурор на підставі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» звертається до суду на захист інтересів держави в особі Халчанської сільської ради, яка відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України, ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» набуває і реалізує право власності на землю територіальної громади та здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності загалом. Аналогічна правова позиція щодо звернення прокурора до суду з позовом у разі бездіяльності уповноваженого органу викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 903/129/18 від 15.10.2019 р. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України органи та інші особи, які відповідно до статті 56 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах, мають процесуальні права й обов`язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права укладати мирову угоду. Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Верховного суду України від 28.09.2016 р. у справі № 370/1173/14-ц. Таким чином, враховуючи, що спадкоємців після смерті [PERSON] не встановлено, до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини спадкоємці не зверталися і спадкова справа не заведена, після смерті [PERSON] минуло вже більше 12 років, суд приходить до переконання про обґрунтованість заяви про визнання спадщини відумерлою. На підставі наведеного, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до висновку, що заявлені заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Халчанської сільської ради Кагарлицького району Київської області про визнання спадщини відумерлою, що відкрилася після смерті [PERSON] , відумерлою, та передання її територіальній громаді, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. При цьому, в силу положень п.15-1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» заявник звільнений від сплати судового збору в даній справі, у зв`язку з чим судовий збір по даній категорії справ не стягується. На підставі викладеного і

Outcome: approved