Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Представник позивача ПАТ КБ „ПриватБанк [PERSON] подав до Кельменецького районного суду позовну заяву у якій просить, стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ „ПриватБанк заборгованість у розмірі 26267 гривень 34 копійки за кредитним договором № б/н від 11.07.2006 року, яка складається з наступного: 6534 гривні 93 копійки заборгованість за кредитом, 18005 гривень 39 копійок заборгованість по процентам за користування кредитом, штрафи: 500 гривень (фіксована частина) та 1227 гривень 02 копійки (процентна складова). Судові витрати у розмірі 1378 гривень судовий збір. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача в судове засідання не зявився. В позовній заяві представник позивача [PERSON] просить слухати справу за відсутності представника банку та не заперечує проти прийняття заочного рішення. Враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів. Судом досліджені наступні докази: розрахунок заборгованості за договором від 11.07.2006 року, укладеного між „ПриватБанком та [PERSON] станом на 29.02.2016 року, довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки клієнта [PERSON] від 27.01.2016 року, копію заяви [PERSON] від 11.07.2006 року, витяг з умов і правил надання банківських послуг ЗАТ КБ „ПриватБанк. Судом встановлено, що між ПАТ КБ „ПриватБанк та відповідачем [PERSON] 11 липня 2006 року був укладений кредитний договір. Згідно даного договору відповідачка [PERSON] отримала кредит в розмірі 6534 гривні 93 копійки зі сплатою відсотків у розмірі 36% річних. Розмір щомісячного платежу визначений в сумі 7% від суми заборгованості. Отже, між позивачем та відповідачкою відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов'язання. Згідно даного договору відповідачка зобовязалася щомісячно сплачувати відповідні платежі за цим договором в розмірі 7% від заборгованості. Згідно пункту 8.6 Умов і правил надання банківських послуг ПАТ Комерційний банк „ПриватБанк при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань передбачених цим договором більше ніж на 120 днів, клієнт зобовязується сплатити штраф 500 гривень + 5% від суми позову. Проте, станом на 29.02.2016 року відповідачка [PERSON] не виконала свої зобовязання за договором, щодо оплати частки боргу у встановлений договором строк та не повернула позивачу основний борг в сумі 6534 гривні 93 копійки, а також прострочила заборгованість по відсотках в сумі 18005 гривень 39 копійок. Відповідно до умов договору відповідачу нараховані штрафи: 500 гривень штрафу (фіксована частина), 1227 гривень 02 копійки штраф (процентна складова). Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідачка в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обовязковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовилася від своїх зобовязань за цим договором, порушила свої зобовязання по поверненню суми позики за цим договором. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобовязання якщо він не виконав його у строк встановлений договором. Згідно ч.1. ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За правилами ч. 1 ст.\~546\~та ст.\~549 ЦК України\~виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1\~ст. 611 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2\~ст. 549 ЦК України). Виходячи з аналізу зазначених статей, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У заяві позивальника за підписом відповідача [PERSON] від 11.07.2006 року зазначено що остання ознайомилася з Умовами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку, Правилами користування платіжною карткою і погоджується, що її заява разом із Умовами надання банківських послуг, Правилами користуванняґ платіжною карткою і Тарифами становить між нею і банком договір про надання банківських послуг. Вказані вище обставини стверджується взаємним зв'язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими. Враховуючи викладене вище суд вважає, що позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк до [PERSON] про стягнення заборгованості слід задовольнити повністю і з відповідачки слід стягнути на користь позивача борг в сумі 26267 гривень 34 копійки, в тому числі: основний борг в сумі 6534 гривні 93 копійки, заборгованість по відсотках в сумі 18005 гривень 39 копійок, штрафи: 500 гривень штрафу (фіксована частина), 1227 гривень 02 копійки штраф (процентна складова). Суд вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути 1378 гривень в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору. Враховуючи викладене вище, на підставі ч.1 ст.61 Конституції України, ст. ст. 509,525,526, 549,550,551,553, 554,610 - 612,623,625,629,1046 - 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved