Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Приватбанк звернувся до суду з вказаним позовом який обґрунтовував тим, що 16.04.2013 року уклав з відповідачем кредитний договір, за умовами якого надав йому кредит в сумі 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, але всупереч укладеному договору відповідач порушував строки погашення кредиту та процентів, в зв'язку з чим станом на 30.11.2016 року має заборгованість в розмірі 19 109,37 грн., в т.ч.: 274,01 грн. заборгованості за кредитом, 13 629,68 грн. - по процентам за користування кредитом, 3 819,52 грн. - по пені та комісії, 500 грн. - штраф (фіксована частина) і 886,16 грн. - штраф (процента складова). Посилаючись на вказане просив стягнути з відповідача цей борг та понесені судові витрати. В поданій суду письмовій заяві представник позивача позовні вимоги повністю підтримав, просив розглянути справу за його відсутності (а.с.38). Відповідач позов не визнав і суду пояснив, що укладав з відповідачем кредитний договір 16.04.2013, проте отримав кредит у розмірі 300 грн, а не 800. Заборгованість погашав один раз в розмірі близько 500 грн. Вважає, що він повинен повернути позивачу тільки отриманий кредит у розмірі 300 грн та судовий збір. Фактичного розміру заборгованості не заперечував. Крім того, просив відмовити в задоволенні позовних вимог застосувавши строк позовної давності, оскільки вважає, що цей строк закінчився 16.04.2016. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За правилами ч.2 ст.27, ч. 1 ст.131 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд з'ясовує обставини справи та встановлює наявність юридичних фактів на підставі доказів, наданими сторонами із дотриманням принципів змагальності та диспозитивності відповідно до ст.ст. 10, 11, ч. 2 ст. 27 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи, 16.04.2013 року між сторонами укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Фактично відповідачем 26.05.2013 року було отримані грошові кошти в сумі 284,99 грн, що вбачається з розрахунку заборгованості і відповідачем не оспорювалось (а.с.3). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою та «Тарифами банку» складає між ним та банком Договір (а.с.7-30). Як вбачається зі змісту заяви [PERSON]. на отримання кредиту, довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», що є складовою частиною кредитного договору, сторони дійшли згоди, що погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості до 25 числа місяця, наступного за звітним (а.с.5-6). Таким чином, вказаними пунктами встановлено строки (терміни) виконання зобов'язання у вигляді сплати щомісячних платежів. Відповідно до статей 526,527 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог закону. Боржник зобов'язаний виконувати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.п.2.1.1.5.5, 1.1.1.50 Умов і правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, процентах за його використання, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених кредитним договором. Мінімальний обов'язковий платіж - розмір боргових зобов'язань, які підлягають сплаті Клієнтом протягом строку дії картки (п.1.1.1.50). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно з 2.1.1.7.6 при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач прострочив виконання зобов'язання, оскільки порушив строки повернення кредиту та сплати нарахованих процентів, внаслідок чого станом на 30.11.2016 року має заборгованість в розмірі 19 109,37 грн., в т.ч.: 274,01 грн. заборгованості за кредитом, 13 629,68 грн. - по процентам за користування кредитом, 3819,52 грн. - по комісії, 500 грн. - штраф (фіксована частина) і 886,16 грн. - штраф (процента складова).(а.с.3). Разом з тим, як передбачено ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частина 3 статті 267 ЦК України визначає, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. За приписами ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно із ч. 1 ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 6 листопада 2013 року в справі № 6-116цс13, зазначено, що відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Також, згідно з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14 цс 14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Згідно з ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони прав на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, колив відбулося порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Тобто, несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Із розрахунку банку про заборгованість відповідача по кредитному договору вбачається, що прострочена заборгованість по кредиту у відповідача виникла з 26.05.2013 і з того часу платежі по сплаті заборгованості за кредитом здійснювались тільки 27.05.2013 та 30.04.2014 (а.с.3). До суду з даними вимогами ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в грудні 2016 року, 16.01.2017 позивач звернувся в суд з заявою про застосування строку позовної давності. Сторонами до суду не було надано будь-якої інформації щодо строку дії платіжної картки відповідача, тому, виходячи із наданих сторонами доказів, перебіг позовної давності за вимогами банку необхідно обчислювати по кожному простроченому платежу, оскільки саме після несплати чергового щомісячного платежу Банк повинен був довідатися про порушення своїх прав, що узгоджується з позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6-116цс13. Зважаючи на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» з позовом звернувся 27 грудня 2016 року та просив стягнути заборгованість, яка виникла станом на 30.11.2016 р., тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитом та процентами, яка виникла за період з 27 грудня 2017 року по день звернення до суду, тобто в межах позовних вимог за три роки, що передували зверненню до суду. У задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитом, процентами за користуванням кредитом, що нараховані за період до 27 грудня 2016 р. необхідно відмовити у зв'язку зі спливом строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем. Враховуючи викладене суд вважає, що відповідач в порушення умов укладеного договору та чинного законодавства взяті на себе зобов'язання виконав не належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість яка до цього часу не погашена, то це є підставою для стягнення з нього у примусовому порядку такої заборгованості за період, починаючи з грудня 2013 року по 30.11.2016, яка становить: 274,01 грн - тіло кредиту; 13 572,84 грн (13 629,68-56,84) - проценти за користування кредитом; 3 469,52 грн. (3 819,52 - 350) - комісія; 500 грн. - штраф (фіксована частина), 865,82 грн (17 316,37х5%) - штраф (процентна складова), а всього : 18 682,19 грн. Відповідно до встановленого ст.88 ЦПК України принципу пропорційності відшкодування судових витрат до задоволених позовних вимог до стягнення з відповідача підлягає 1 347,68 грн судового збору (97,8% х 1378 грн). Виходячи з наведеного,

Outcome: approved