Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ України» до [PERSON] про стягнення шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригод в сумі 7847,55 грн. Позовна заява мотивована, тим, що внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, що сталася 21.12.2019 року за участю транспортного засобу «Great Wall», реєстраційний № [NUMBER] цивільно - правова відповідальність, якого була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільної - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/137810 укладеного з позивачем ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ України» та за участю транспортного засобу АЗЛК-408, реєстраційний № [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] цивільно - правова відповідальність якого була застрахована за полісом № ЕР/100266668 укладеного з ПрАТ «СК «ВУСО». Постановою Крижопільського районного суду Вінницької області від 27.01.2020 року по справі № 124/30/20 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень за ст. 124 КУаП. На підстав заяви потерпілого про виплату страхового відшкодування позивачем ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ України» складено акт № UA2019122100013/L01/01 від 30.01.2020 року та здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі в розмірі 24690 грн. 26 коп. ПрАТ «СК «ВУСО» відшкодувала ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ України» страхове відшкодування в розмірі 16842,71. Тому ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ України» вважає, що з відповідача слід стягнути різницю між фактичної вартості ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, зобов`язана сплатити особа з вини якої настав страховий випадок, оскільки в такому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати), а тому у відповідача [PERSON] виникло зобов`язання перед позивачем ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ України» відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування страхувальнику останнього в сумі 7847,55 грн. Відповідач 23.07.2021 року надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволені позовних вимог приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ України» до [PERSON] про стягнення шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригод в сумі 7847,55 грн. В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача посилається на те що, твердження позивача про обов`язок відповідача відшкодувати різницю між фактичної вартості ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні не грунтується на вимогах чинного законодавства ні матеріалах справи. Оскільки відповідно до методики визанчення вартості КТЗ є методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 року № 142/5/2092 відповідно до якої коефіцієнт фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років-для легкових КТЗ виробництва СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ, а тому коефіцієнт фізичного зносу для транспортного засобу «Great Wall», реєстраційний № [NUMBER] 2013 року випуску, китайського виробництва для визначення вартості пошкоджених запчастин дорівнює нулю, що зазначено в складеному акті № UA2019122100013/L01/01 від 30.01.2020 року, а тому ПрАТ «СК «ВУСО» мало б повернути ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ України» в порядку суброгації 24690,25 грн. А твердження позивача що різниця в розмірі страхових виплат, це різниця вартості нових запчастин та вартості запчастин не відповідають вимогам вищезазначеної методики. 25.08.2021 року позивач приватне акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ України» надав відповідь на відзив, в якому заперечує щодо доводів відповідача, вважає позовні вимоги обґрунтовані, вважає, що оскільки транспортний засіб потерпілої має сліди відновлювального ремонту передбаченого п. 7.3 методики, то при розрахунку страхового відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО» було застосовано коефіцієнт фізичного зносу, внаслідок чого було вплачено страхове відшкодування саме у розмірі 16 842,71 грн. Представник позивача в судові засідання не з`являвся, подавши клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належно повідомлявся про час та місце розгляду справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п. 3.,4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 5 статті 177 ЦПК України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи. 04.04.2019 року [PERSON] подано заяву до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ України» про укладання договору страхування транспортного засобу марки «Great Wall Haval M4», 2013 року випуску, реєстраційний № [NUMBER] , заводський номер [NUMBER] , колір синій, ТЗ новий, раніше не експлуатувався. Відповідно до розділу 5 «Умови страхування», франшиза за ризиками АК ДТП та АК «ІВП» вид франшизи-безумовна, розмір франшизи% 0, ризики повне КАСКО, виплата відшкодування: без врахування зносу. Між стахувальником/вигодонабувачем [PERSON] та страховиком приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ України» укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів від 04.04.2019 року відповідно до п.п.1 «Страховик», 1 «Страхувальник» 3 «Вигодобувач», 5 «застрахований ТЗ», 6 «Загальні умови», 9 «Строк дії договору» здійснено страхування транспортного засобу марки «Great Wall Haval M4», 2013 року випуску, реєстраційний № [NUMBER] , заводський номер [NUMBER] , згідно заяви на страхування, страховий ризик АК ДТП - АВТОКАСКО дорожньо - траспортна подія, безумовна франшиза за ризиками АК ДТП та АК ІВП не зазначена, строк дії договору з 00 год 00 хв.14.04.2019 по 24 год 00 хв 13.04.2020 року. Складено акт огляду автотранспортного засобу від 04.04.2019 року. Укладено додаткову угоду № 1 до договору добровільного страхування наземного транспортних засобів від 04.04.2019 року. Між стахувальником/вигодонабувачем [PERSON] та страховиком приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ України» підписано загальні умови страхування. [PERSON] 23.12.2019 подано заяву про настання страхового випадку по договору страхування Авто КАСКО на підставі події дорожньо траспортна подія (ДТП), протиправні дії третіх осіб (ПДТО), формат виплати відшкодування: перерахувати на СТО ФОП [PERSON] . Постановою Крижопільського районного суду Вінницької області від 27.01.2020 року, справа № 134/30/20 [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки АЗЛК-408 днз [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки Great Wall днз № [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який зупинився попереду, визнаний винний у скоєнні адмінітсративного правопорушення передбаченого 124 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу 340 грн. Між стахувальником/вигодонабувачем [PERSON] та страховиком приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ України» складено 23.12.2019 року акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість) та 13.01.2020 року додатковий акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість) Відповідно до ремонтної калькуляції № [NUMBER] від 14.01.2020 підписаної ФОП [PERSON] вартість ремонту автомобілем марки Great Wall М4 базова модель реєстраційний номер № [NUMBER] становить 27433,62 грн. з яких 12 894,80 загальна сума запчастин, а саме: малоцінні деталі 252,84 грн., 12641,96 запасні частини. Відповідно до рахунку № НФ - 0000009т від 14.01.2020 року ФОП [PERSON] , одержувач [PERSON] із зазначенням ремонт автомобіля № [NUMBER] згідно калькуляції аудатекс № [NUMBER] вартість становить всього з ПДВ 24690,26 що включає ціна без ПДВ 27433,61, сума без пдв 24690,26, сума без знижки 27433,62, сума знижки 2743,43 грн. Між стахувальником/вигодонабувачем [PERSON] та страховиком приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ України» складено 30.01.2020 року страховий акт № UA2019122100013/L01/01 відповідно до якого визначено розмір збитку в сумі 24690,26 грн. франшиза (безумовна ) 0,00 грн., розмір страхового відшкодування 24690,26 грн. Також у вищезазначеному акті визначено вартість замінених деталей 11377,77 грн., замінених деталей за вирахуванням зносу 11377,77 грн. Відповідно до платіжного доручення № 39984 від 31.січня 2020 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна » перераховано ФОП [PERSON] 24690,26 грн. із призначенням платежу: страхове відшкодування, [PERSON] ІПН - [NUMBER] за авто. Рем.роб зг. Рах № НФ- 09 від 14.01.2020 без ПДВ, дог. АМ 137810 від 04.04.2019. Позивачем ПрАТ СК «ПЗУ Україна» надано до суду із матеріалами справи в копію вимоги в порядку суброгації № 68/2020 на суму 24690,26 грн. вих № 11015/р від 20.02.2020 року до ПРАТ СК «ВУСО» у зв`язку із тим, що страховиком цивільної відповідальність за транспортним засобом АЗЛК-408 днз [NUMBER] під керуванням винної особи [PERSON] є ПРАТ СК «ВУСО», позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 24690,26 грн., а тому ПРАТ СК «ВУСО» в порядку суброгації зобов`язана здійснити виплату позивачу суму страхового відшкодування. Позивачем ПрАТ СК «ПЗУ Україна» надано до суду із матеріалами справи копію претензії від 24.11.2020 вих № 223259 /ІНС про відшкодування збитків в порядку регресу відповідно до якої відповідач [PERSON] зобов`язаний сплати позивачу 7847,55 грн. різницю між сумою 16 842,71 грн. відшкодування здійсненого ПРАТ СК «ВУСО» позивачу, тобто різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням та фактичним розміром. Доказів вручення ПРАТ СК «ВУСО» вимоги в порядку суброгації № 68/2020 на суму 24690,26 грн та виплати останньою на користь позивача страхового відшкодування до суду не надано. Також позивачем не надано доказів вручення претензії від 24.11.2020 вих № 223259 /ІНС про відшкодування збитків в порядку регресу до [PERSON] . Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18). Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем, в порядку суброгації. Відносини ж між відповідачем та його страховиком (ПрАТ «СК «Євроiнс Україна») регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з частиною першою зазначеної статті у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Таким чином страховик відповідача виконав свої зобов`язання, відшкодувавши витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням його зносу. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У зв`язку із заміною сторони кредитора у деліктному правовідношенні у межах фактичних витрат до позивача перейшло право вимоги у відповідній частині до відповідача, оскільки страхова виплата страховика відповідача є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди. Отже, за змістом статті 993 ЦК України у системному зв`язку зі статтею 990 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди у межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03 вересня 2018 року у справі № 464/1937/16-ц (провадження № 61-4756св18). Позивач та потерпіла погодили, що розмір шкоди та розмір страхового відшкодування становить 24690,26 грн. при ліміті відповідальності на момент страхового випадку становить 190356,00 грн. при франшизі 0,00 грн. відповідно до страхового акту № UA2019122100013/L01/01, що сторонами не оспорюється. Таким чином різниці між розмір фактично завданої шкоди і сумою страхового відшкодування відсутній. Посилання позивача, що сума 7847,55 грн. є різницю між фактичної вартості ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, внаслідок чого було вплачено страхове відшкодування саме у розмірі 16 842,71 грн. не відповідають обставинам справи. Оскільки позивачем не надано належного да допустимого доказу підтвердження перерахунку ПрАТ «СК «ВУСО» коштів в сумі 16842,71 грн. на рахунок позивача. Позивач та [PERSON] погодили відповідно до ремонтної калькуляції № [NUMBER] від 14.01.2020 підписаної ФОП [PERSON] , рахунку № [NUMBER] т від 14.01.2020 року складеного ФОП [PERSON] та страхового акту № UA2019122100013/L01/01 вартість ремонту становить 24690,26 грн. сума страхового відшкодування становить 24690,26 грн. доказів наявності різниці між фактичної вартості ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні позивачем не надано. Сума 7847,55 грн є математичною різницею між сумою страхової виплати 24690,26 грн. та сплаченою сумою ПРАТ СК «ВУСО», доказів , що 7844, 55 грн. Посилання позивача, що транспортний засіб потерпілої має сліди відновлювального ремонту передбаченого п. 7.3 методики, то при розрахунку страхового відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО» було застосовано коефіцієнт фізичного зносу, внаслідок чого було вплачено страхове відшкодування саме у розмірі 16 842,71 грн. є припущенням, яке не підтверджене наданими та наявними в матеріалах справи. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає ци-вільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасника-ми справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням того, що Позивачем не було додано до позовної заяви доказів отримання вимоги ПрАТ «СК «ВУСО» в порядку суброгації № 68/2020 на суму 24690,26 грн., доказів перерахування на користь позивача ПрАТ «СК «ВУСО» страхове відшкодування саме у розмірі 16 842,71 грн., належного доказу що саме сума 7847,55 грн. є різницю між фактичної вартості ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні суди вважає, що Позивач не довів належними та допустимими доказами наявність у Відповідача обовязку щодо відшкодування збитків в порядку регресу в розмірі 7845,55 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed