Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

Представник позивача Ракицька Ірина Миколаївна в інтересах [PERSON] звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - ГУ ПФУ в Луганській області) про визнання права власності та стягнення грошових коштів. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , який перебував на обліку в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ГУ ПФУ в Луганській області. З 01.08.2014 року по момент смерті пенсію він не отримував. Після смерті батька позивач звернулась до відповідача за одержанням пенсії, проте їй була виплачена пенсія лише за період з 16.05.2015 року по 31.03.2018 року, тобто за три роки до дня звернення. [PERSON] був інвалідом 1 групи через що не зміг отримати статус тимчасово переміщеної особи, він помер на території непідконтрольній органам влади України. Отримання свідоцтва про його смерть потребувало значного часу. З урахуванням уточнених позовних вимог просила суд визнати за [PERSON] право власності на недоотриману пенсію [PERSON] за період з 01.08.2014 року по 15.05.2015 року та стягнути з ГУ ПФУ в Луганській області на користь [PERSON] недоотриману пенсію [PERSON] за період з 01.08.2014 року по 15.05.2015 року в розмірі 42579,74 грн. Відповідач ГУ ПФУ в Луганській області надав письмовий відзив на позов, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. Свою позицію обґрунтував тим, що померлий [PERSON] перебував на обліку в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ГУ ПФУ в Луганській області та отримував пенсію по інвалідності по лінії Міністерства оборони України відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ. Пенсія [PERSON] виплачена по 31.07.2014 року. [PERSON] 16.05.2018 року звернулась до ГУ ПФУ в Луганській області з заявою щодо виплати недоодержаної пенсії за період з серпня 2014 року по березень 2018 року, включно. 24.05.2018 року позивачу була виплачена недоодержана пенсія за період з 16.05.2015 року по 31.03.2018 року в сумі 209096,23 грн. За період з 01.08.2014 року по 15.05.2015 року пенсія виплачена не була, оскільки відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія, яка не була отримана з вини пенсіонера, виплачується не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Правові підстави для виплати пенсії за інший період відсутні. Просив суд відмовити в задоволенні позову та розглянути справу без участі їх представника. Учасники справи в судове засідання не з`явились, просили суд розглянути справу без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] народилась [INFO] , її батьком записаний [PERSON] , що підтверджується копією посвідки про народження серії [NUMBER] та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 16.05.2018 року №00020155647. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20.04.2018 року Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. За життя [PERSON] перебував на обліку в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ГУ ПФУ в Луганській області та отримував пенсію по інвалідності по лінії Міністерства оборони України відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ. Пенсія [PERSON] виплачена по 31.07.2014 року. 16.05.2018 року позивач [PERSON] звернулась до ГУ ПФУ в Луганській області з заявою щодо виплати недоодержаної пенсії за період з серпня 2014 року по березень 2018 року, включно. 24.05.2018 року позивачу була виплачена недоодержана пенсія за період з 16.05.2015 року по 31.03.2018 року в сумі 209096,23 грн. У виплаті решти недоотриманої [PERSON] пенсії позивачу було відмовлено. Відмову у виплаті решти недоотриманої пенсії померлим батьком позивача було обґрунтовано тим, що відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія, яка не була отримана з вини пенсіонера, виплачується не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Згідно з листом ГУ ПФУ в Луганській області від 19.03.2019 року №3969/07 розмір недоотриманої [PERSON] пенсії за період з 01.08.2014 року по 15.05.2015 року складає 42579,74 грн. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ встановлено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. В разі смерті пенсіонера членам його сім`ї або особі, яка здійснила його поховання, виплачується для цього допомога в розмірі тримісячної пенсії, але не менше п`ятикратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Допомога на поховання не виплачується, якщо поховання пенсіонера здійснено за рахунок держави. Як було встановлено судом батько позивача [PERSON] помер [INFO] . В установлений ч. 3 ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ строк позивач [PERSON] звернутись до ГУ ПФУ в Луганській області за виплатою недоотриманої батьком пенсії, це звернення відбулось 16.05.2018 року, тобто в межах встановлених шести місяців, які обліковуються з дня смерті особи, яка отримувала пенсію відповідно до зазначеного Закону. У листі від 23.07.2018 року №9764/03-02 ГУ ПФУ в Луганській області повідомило представника позивача, що [PERSON] за поновленням виплати пенсії, як внутрішньо переміщеній особі, не звертався, а також підтверджує, що заява [PERSON] про виплату недоодержаної пенсії її батька надійшла 16.05.2018 року. При цьому суд відзначає, що відсутність реєстрації померлого [PERSON] як внутрішньо переміщеної особи, який є громадянином України та на законних підставах отримував пенсію відповідно до чинного законодавства України, жодним чином не позбавляє позивача права її отримати. Єдиною законною підставою для відмови позивачу у виплаті недоотриманої [PERSON] пенсії за період з 01.08.2014 року по 15.05.2015 року в сумі 42579,74 грн. можуть бути підстави, зазначені в ч.1 ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ, проте відповідач не надав суду доказів того, зазначені підстави існували на день звернення позивача із заявою про виплату недотриманої її померлим батьком пенсії. Отже, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як власника на отримання належних їй грошових сум. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає за необхідне задовольнити їх в повному обсязі. З урахуванням клопотання позивача про звільнення її від сплати судового збору, діючи відповідно до ст.ст. 136, 141 ЦПК України, суд вважає можливим звільнити [PERSON] від сплати судового збору та стягнути з відповідача судовий збір в сумі 704,80 грн. на користь держави.

Outcome: approved