Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та розірвати Договір по виконанню робіт з виготовлення та встановлення конструкцій відкосів метало-пластикових вікон від 01 липня 2013 року, укладений між Фізичною особою-підприємцем, [PERSON] і [PERSON]. Також стягнути з Відповідача на користь Позивача грошову суму у розмірі 13850 грн. та судові витрати. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надавши письмові пояснення у яких заперечувала проти позову у повному обсязі, вважаючи його необґрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, тому просила суд відмовити у задоволенні позову. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, тому вважаю за можливе розглянути справу без його участі за доказами наявними в матеріалах справи. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Встановлено, що 01 липня 2013 року між Фізичною особою - підприємцем [PERSON], з однієї сторони та [PERSON] з іншої, було укладено Договір на виготовлення та встановлення конструкцій відкосів металопластикових вікон. Як вбачається з Договору (п.4.1), Виконавець зобов'язався виконати роботи по виготовленню та встановленню конструкцій відкосів за розцінками Виконавця згідно з технічними кресленнями, доставити та встановити конструкції на протязі трьох днів з моменту отримання авансового платежу. Отже, саме ці зобов'язання прийняв на себе Відповідач. Місцем передачі та встановлення Товару, сторонами у Договорі визначена наступна адреса: [ADDRESS]. Також, п.п. 2.3.1, 2.3.4 п.2 Договору визначено обов'язки Замовника (Споживача), де він повинен прийняти та оплатити замовлення, зазначене в Договорі. Загальна сума Договору становить 3000 грн. Свідченням належного виконання Позивачем своїх обов'язків за Договором, зазначених у п. 2.3.1. та 4.1. Договору, є сплата у якості передоплати 2000 грн. авансового платежу. Факт повної оплати авансового платежу підтверджується записом на 2 сторінці Договору, вчинений Третьою особою - [PERSON] (представником Відповідача і одночасно виконавцем обумовлених договором робіт та послуг по встановленню конструкцій відкосів). Проте, відповідач своїх зобов'язань за договором не виконав, у зв'язку з чим, 30 липня 2013 року [PERSON] направив лист - претензію, у якій просив поставити обумовлену договором продукцію та виконати роботи. Даний лист Відповідачка отримала особисто 15 серпня 2013 року, але відповіді на нього не надала і жодних робіт не виконала, тим самим порушивши права позивача як споживача за укладеним договором. Згідно п.7 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», договором визнається - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. У відповідності до п.17 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів», Зобов'язання Продавця з виготовлення, передачі і встановлення Товару здійснювалось за індивідуальним замовленням Споживача для задоволення його особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Згідно ч.2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Таким чином, не виконавши зобов'язання по договору відповідачка порушила умови договору та норми ст.ст. 525, 526, 530, 665, 693 ЦК України відповідно до яких: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України та ГК України; одностороння відмова від зобов'язання не допускається; продавець повинен виконати свої зобов'язання у встановлений строк; у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу; якщо продавець, після одержання попередньої оплати за товар, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати. Згідно з ст.ст. 611 п.4, 615 ЦК в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Враховуючі зазначені обставини та положення наведених норм, суд вважає вимоги в частині повернення сплаченого авансу у розмірі 2000 грн. обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми пені та неустойки у розмірі 8850 грн., суд вважає їх необґрунтованими та безпідставними, оскільки укладеним договором не передбачено нарахування жодних грошових коштів (у тому числі пені) за будь-які порушення умов даного договору виконавцем робіт, тому вимоги у цій частині не підлягають задоволенню. Щодо вимог [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоди, суд приходить до висновку про їх не доведеність. Так, згідно з положеннями ст.1167 ЦК України, яка регламентує підстави відповідальності за завдану моральну шкоду та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Разом з цим, зі змісту позовної заяви [PERSON] щодо відшкодування моральної шкоди в сумі 8850 грн. не зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Також суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині розірвання Договору по виконанню робіт з виготовлення та встановлення конструкцій відкосів метало-пластикових вікон від 01 липня 2013 року, оскільки за положеннями ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Як встановлено у судовому засіданні, при укладенні оскаржуваного договору, сторонами досягнуто домовленостей по всім вимогам, витримані всі норми чинного законодавства України, про що свідчать їх особисті підписи при укладенні договору, тому суд не знаходить обґрунтованих підстав для розірвання даного договору. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Враховуючи вищевказані обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження своїх доводів, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог у вищевказаній частині. Згідно вимог ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 229,40 грн. сплачені позивачем при подачі позову.

Outcome: partial