Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

прокурор звернувся в суд з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] шкоду, завдану кримінальним правопорушенням у розмірі 5 382,47 грн. Свої вимоги мотивує тим, що вироком Перечинського районного суду від 11 травня 2018 року відповідача визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст.358, ч. 2 ст. 190 КК України; 12 червня 2018 року вказаний вирок набрав законної сили. Вироком встановлено, що у жовтні 2014 року шляхом підкупу та за допомогою невстановленої досудовим розслідуванням особи, яка за 2 000 грн. підробила довідку про доходи її чоловіка [PERSON] № 118 від 21 грудня 2014 року, та внесла у його трудову книжку серії АФ № 547944 неправдиві відомості про те, що [PERSON] з 10 червня 2014 року працює вантажником на приватному підприємстві «ТИТАН-2005», де відповідно й отримує заробітну плату, після чого з метою незаконного збагачення та заволодіння чужим майном шляхом обману, за попередньою змовою та за допомогою вказаної особи 23 грудня 2014 року подала вказані документи до Управління соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації, внаслідок чого в період з грудня 2014 року по травень 2015 року незаконно отримала державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім'ї, чим спричинила державі в особі Управління соціального захисту населення Перечинської РДА матеріальні збитки на загальну суму 12 573,49 грн. Відповідно до листа Управління соціального захисту населення Перечинської РДА № 1327/02-07 від 17 жовтня 2018 року станом на 10 жовтня 2018 року сума невідшкодованого боргу становить 5 382,47 грн. На підставі наведеного прокурор просить позов задовольнити. У судове засідання прокурор не зявилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, підтримавши позовні вимоги у повному обсязі. Представник Управління соціального захисту населення Перечинської РДА у судове засідання також не зявилася, подала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та задовольнити вимоги прокурора у повному обсязі. У судове засідання відповідач не зявилася, направила суду заяву про розгляд справи за її відсутності та визнала позовні вимоги у повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.\~\~\~\~ Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 11 травня 2018 року відповідача [PERSON] визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, а саме в тому, що вона у жовтні 2014 року шляхом підкупу та за допомогою невстановленої досудовим розслідуванням особи, яка за 2 000 грн. підробила довідку про доходи її чоловіка [PERSON] № 118 від 21 грудня 2014 року, та внесла у його трудову книжку серії АФ №547944 неправдиві відомості про те, що [PERSON] з 10 червня 2014 року працює вантажником на приватному підприємстві «ТИТАН-2005», де відповідно й отримує заробітну плату, після чого з метою незаконного збагачення та заволодіння чужим майном шляхом обману, за попередньою змовою та за допомогою вказаної особи 23 грудня 2014 року подала вказані документи до Управління соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації, внаслідок чого в період з грудня 2014 року по травень 2015 року незаконно отримала державну соціальну допомогу як малозабезпечена сім'я, чим спричинила державі в особі Управління соціального захисту населення Перечинської РДА матеріальні збитки на загальну суму 12 573,49 грн. Також встановлено, що вказаний вирок набрав законної сили. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» від 01 червня 2000 року порядок призначення та виплати державної соціальної допомоги встановлюється Кабінетом Міністрів України та врегульовано Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженим Постановою КМУ № 250 від 24 лютого 2003 року (далі Порядок). Відповідно до пункту 2 Порядку державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям (далі соціальна допомога) призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім'ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї. Згідно пункту 25 вказаного Порядку у разі коли особами, які входять до складу сім'ї, навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та визначення її розміру, виплата соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. Відповідно до п. 10 Порядку соціальна допомога не призначається у разі, коли працездатні члени малозабезпеченої сім'ї не служать, не вчаться за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної) та вищої освіти протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які в установленому порядку визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості не порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню; осіб, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку; осіб, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або дітьми з інвалідністю віком до 18 років, за особами з інвалідністю II групи внаслідок психічного розладу, а також за особами, які досягли 80-річного віку; фізичних осіб, які надають соціальні послуги). Внаслідок приховування відповідачем [PERSON] зазначених у вироку обставин, Управлінням їй виплачено надміру суми державної соціальної допомоги малозабезпеченій\~ сім'ї, а саме 12 573,49 грн., з яких станом на 10 жовтня 2018 року позивачем вже утримано 7 191,02 грн., а тому до стягнення підлягає 5 382,47 грн. Відповідно до пункту 28 Порядку, якщо сім'єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи соціального захисту населення у разі неповернення таких коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, з врахуванням вищенаведеного, а також того, що вимоги позовної заяви є обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами, шкода відповідачем у добровільному порядку не відшкодована, суд приходить до висновку, що змінений позов підлягає задоволенню. Що стосується питання розподілу судових витрат, то суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Розширена норма аналогічного змісту міститься і у ст. 8 Закону України «Про судовий збір» (далі Закон), згідно якої враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. Встановлено, що відповідач [PERSON] має на утриманні вісьмох неповнолітніх дітей, двоє з яких, а саме доньки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є інвалідами з дитинства, що стверджується довідками Управління соціального захисту населення Перечинської РДА №№ 596, 597 від 28 листопада 2018 року, а також відповідними копіями медичних висновків на дитину інваліда. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що відповідача на підставі п.«г» ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» слід звільнити від сплати судового збору.

Outcome: approved