Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Представник ПрАТ СК «Арсенал Страхування» [PERSON] звернулася до суду із вказаним вище позовом. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказувала, що 15.01.2013 року між ПРАТ СК «Арсенал Страхування» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту №АС/0025157, згідно якого ПрАТ СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов'язання відшкодувати шкоду, заподіяну третім особам внаслідок ДТП, під час експлуатації транспортного засобу «Mercedes» д.р.н. [NUMBER]. 13.04.2013 року на дорозі Вербовець - Новодністровськ - Білоусівка, 22 км + 957 м, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mercedes», д.р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «Mercedes», д.р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Згідно постанови Сокирянського районного суду Чернівецької області, вказана дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення Правил дорожнього руху України, водієм автомобіля «Mercedes», д/н [NUMBER], [PERSON] 24.03.2013 року на адресу ПрАТ СК «Арсенал Страхування» із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку звернувся [PERSON] Згідно звіту № 42-600 від 04.06.2013 року, наданого експертом-оцінювачем [PERSON], вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Mercedes» д.р.н. [NUMBER], в результаті його пошкодження в ДТП, склала 87 768,00 грн. Відповідно до умов договору страхування ПрАТ СК «[PERSON] страхування» відшкодувало [PERSON] витрати на ремонт автомобіля в сумі 49 000,00 грн. Відповідно до п.п. ґ) п 38.1.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у визначені строки. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з [PERSON] борг у сумі 49000 грн. та судові витрати по даній справі. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, натомість надіслав до суду письмове клопотання, в якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 13.01.2016 року проти задоволення позову заперечував та зазначив, що 13.04.2013 року, одразу після настання ДТП, він телефонував на гарячу лінію ПрАТ СК «[PERSON] страхування» та повідомляв про настання страхового випадку. Наступного дня, він звернувся до представника страхової компанії [PERSON], з яким безпосередньо оформляв договір страхування цивільно-правової відповідальності, із відповідною письмовою заявою про настання ДТП. В подальшому, [PERSON] допомагав йому зібрати всі необхідні документи для оформлення страхового відшкодування. Оскільки відділення ПрАТ СК «[PERSON] страхування» знаходиться в м. Чернівці, на значній відстані від м. Сокиряни, [PERSON] надіслав весь пакет документів на адресу страхової компанії поштовим зв'язком. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що з 2012 року по 2014 рік він працював представником ПрАТ СК «[PERSON] страхування» в м. Сокиряни. 15.01.2013 року [PERSON] уклав із ПрАТ СК «[PERSON] страхування» договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що йому було видано поліс №АС/0025157. 14.04.2013 року, до нього звернувся [PERSON] із повідомленням про настання 13.04.2013 року ДТП. В цей же день, в його присутності, [PERSON] була написана заява встановленого зразка про настання ДТП, яку він, разом з іншими документами направив на адресу Чернівецького відділення ПрАТ СК «[PERSON] страхування» у встановлений законом строк. Письмова заява про настання ДТП входить в стандартний перелік документів, необхідний для страхового відшкодування. В разі відсутності вказаних документів, страхова компанія не в змозі була б виплатити страхове відшкодування. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, встановивши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову з огляду на таке. Судом встановлено, що 15.01.2013 року між ПрАТ СК «[PERSON] страхування» та [PERSON] був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/0025157, за яким позивач застрахував цивільно-правову відповідальність [PERSON] перед третіми особами, пов'язану з експлуатацією наземного транспортного засобу автомобіля Мерседес-Бенц 410, д.р.н. [NUMBER], що підтверджується копією полісу № АІ/3045209 (а.с. 4). 13.04.2013 року на дорозі Вербовець - Новодністровськ - Білоусівка, 22 км + 957 м, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mercedes», д.р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «Mercedes», д.р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Згідно письмових пояснень ПрАТ СК «[PERSON] страхування» від 09.02.2016 року, [PERSON] 13.04.2013 року звертався на гарячу лінію страхової компанії із телефонним повідомленням про настання страхового випадку. Постановою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 26.04.2013 року [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди внаслідок порушення Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Внаслідок зазначеної ДТП, автомобіль потерпілого [PERSON] отримав механічні пошкодження, що підтверджується копією звіту № 42-600 від 04.06.2013 року та копією страхового акту АС/25157-1 від 25.10.2013 року з розрахунком суми страхового відшкодування (а.с. 4-28, 30). 24.03.2013 року, [PERSON] звернувся до ПрАТ СК «[PERSON] страхування» із заявою про виплату йому страхового відшкодування. Позивач виплатив потерпілому суму страхового відшкодування в розмірі 49000 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 241 від 11.11.2013 року та відомості №103 від 11.11.2013 року (а.с. 53, 54). Згідно ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Так, представником позивача не було надано суду будь-яких належних та допустимих доказів того, що [PERSON] не звертався з письмовою заявою про настання страхового випадку до страхової компанії, які б спростовували доводи відповідача та показання свідка [PERSON] Окрім цього, встановлений Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП, визначений законодавцем для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами; відповідач [PERSON], як особа, винна в ДТП, притягнутий Сокирянським районним судом до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування потерпілому [PERSON] Тому, навіть в разі не повідомлення відповідачем [PERSON] страховика про настання страхового випадку, даний факт не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 року у справі № 6-284цс-15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed