Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Прокурор м. Тернопіль в інтересах держави в особі позивача Тернопільського педагогічного університету імені Володимира Гнатюка (далі -університет), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору-відділ освіти Гусятинської райдержадміністрації звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за навчання в сумі 80 896, 89 гривень. В обґрунтування позовних вимог вказав, що відповідачка [PERSON] на підставі цільового направлення, виданого управлінням освіти і науки Тернопільської облдержадміністрації навчалася на факультеті іноземних мов за напрямом підготовки «філологія ( німецька мова і література)» на бюджетній основі у Тернопільському національному педагогічному університеті ім. В.Гнатюка. В порушення умов укладених з нею угод, після закінчення навчання, отримавши направлення на роботу в загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів села Оленівка Гусятинського району - не прибула на роботу за вказаним направленням. Тому зобов»язана відшкодувати затрачені кошти за навчання. В судовому засіданні прокурор та представник позивача позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просили позов задовольнити. Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що згідно цільового направлення, трьохсторонньої угоди роботодавець гарантував працевлаштувати відповідачку в загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів с.Коцюбинці Гусятинського району. Однак, позивачем не запропоновано випускниці [PERSON] посаду відповідно до укладеної угоди та цільового направлення, а запропонували в ЗОШ с.Оленівка Гусятинського району. Також вказали, що згідно пропозицій щодо працевлаштування позивач вказує ЗОШ І-ІІІ ступенів с.Оленівка, хоча у вказаному селі загальноосвітня школа І ступеня-тобто дошкільний навчальний заклад. Тому вважають, що підстав для задоволення позовних вимог немає. З претензіями до університету, відділу освіти Гусятинської райдержадміністрації про розірвання вищевказаних угод, відповідачка не зверталася, оскільки думали вказане питання вирішити мирним шляхом. Представник третьої особи в судовому засіданні пояснила, що дійсно [PERSON] було видано 17.06.2008 року цільове направлення згідно якого гарантовано, що після закінчення навчання в університеті її буде працевлаштовано у ЗОШ І-ІІІ ступенів с.Коцюбинці Гусятинського району. 12 травня 2008 року між ЗОШ І-ІІІ ступенів с.Коцюбинці Гусятинського району та [PERSON] укладено цільовий договір, який погоджено у відділі освіти Гусятинської райдежадміністрації 20.05.2008 року. Оскільки у вказаній школі вакансій станом на 15.08.2013 року і на даний час не має, відділ освіти на запити університету і прокуратури Гусятинського району давав відповіді, що вони могли працевлаштувати [PERSON] в ЗОШ І-ІІ ступенів с Калагарівка, а також були вакансії вчителя німецької мови в ЗОШ І-ІІ ступенів с.Глібів та ЗОШ І ступенів с.Пізнанка. Після закінчення університету [PERSON] до відділу освіти не зявилась, у зв'язку з чим її не було працевлаштовано згідно угоди. Суд, заслухавши пояснення прокурора, представника позивача університету, представників відповідача, представників третьої особи, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що довідкою з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України за №07-40, виданою головним управлінням статистики у Тернопільській області підтверджується, що Тернопільський національний педагогічний університет ім.. В. Гнатюка є державним закладом. 12 травня 2008 року між загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів с.Коцюбинці Гусятинського району Тернопільської області та [PERSON] укладено цільовий договір. Згідно умов якого дирекція школи зобов»язалася надати [PERSON] як випускнику ВУЗу роботу у відповідності із спеціальністю і рівнем кваліфікації. [PERSON] згідно умов даного договору зобов»язалася прибути після закінчення навчального закладу на роботу в школу 15.08.2013 року і відпрацювати три роки. Як вбачається з цільового направлення на навчання №2441 від 17 червня 2008 року управління освіти і науки Тернопільської облдержадміністрації направлено [PERSON] на навчання в Тернопільський національний педагогічний університет ім. В.Гнатюка на денну форму порядком цільового прийому за напрямом підготовки «Філологія (німецька мова і література)», а відділ освіти Гусятинської райдержадміністрації гарантував працевлаштувати [PERSON] після закінчення навчання в університеті в ЗОШ І-ІІІ ступенів с. Коцюбинці Гусятинського району. Згідно наказу №369 університету від 25 липня 2008 року відповідачка [PERSON] зарахована студенткою першого курсу на факультет іноземних мов за напрямком підготовки «Філологія (німецька мова і література)» на бюджетну форму навчання. Відповідно до вимог ч.2 ст.56 Закону України «Про вищу освіту» випускник ВУЗу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо-кваліфікаційного рівняё працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником. На виконання вищезазначених вимог даного Закону 29 вересня 2009 року між університетом, відділом освіти Гусятинської райдержадміністрації та [PERSON] в смт. Гусятин було укладено угоду про працевлаштування випускників вищих навчальних закладів (далі-ВНЗ), які навчалися за напрямками і спеціальностями педагогічного профілю за державним замовленням. Відповідно до п.1.1 даної угоди [PERSON] отримує у ВНЗ повну вищу освіту за спеціальністю «Філологія (німецька мова і література)» освітньо-кваліфікаційого рівня спеціаліст та працевлаштовується на роботу згідно зі спеціальністю та кваліфікацією, визначеними в її цільовому направлені на навчання від 17 червня 2008 року № 2441, виданого управлінням освіти і науки Тернопільської облдержадміністраці, а саме в с.Коцюбинці Гусятинського району Тернопільської області. Відповідно до п.п. 2.1.1, 2.1.2, пункту 2.1 вказаної угоди вищий навчальний заклад зобов'язався забезпечити виконання угод на підготовку фахівців з вищою освітою, вивчати попит на фахівців на ринку праці і сприяти їх працевлаштування відповідно до Закону України «Про вищу освіту». Відділ освіти Гусятинської райдержадміністрації як роботодавець згідно підпунктів 2.2.1, 2.2.2., 2.2.3 пункту 2.2. вказаної угоди, зобов'язався надавати щорічно до 1 лютого поточного року вищому навчальному закладу пропозиції щодо наявності вакантних посад педагогічних працівників із зазначенням умов оплати праці, наявності чи відсутності житла у визначеному населеному пункті, наявності інших соціально-побутових умов. Створити резерв робочих місць на кількість осіб, які були направлені на навчання до вищого навчального закладу. Організовувати прийняття прибулих, працевлаштування відповідно до направлення. Відповідно до п.п.2.3.1. пункту 2.3. даної угоди молодий фахівець [PERSON] зобов'язана була до 15 серпня 2013 року прибути до відділу освіти та укласти трудовий договір на умовах встановлених у підпункті 2.2.4 пункту 2.2 цієї угоди. Відпрацювати у роботодавця на обраній посаді згідно з терміном, визначеним у трудовому договорі. Згідно п.п.3.5, 3.6 угода складена у трьох примірниках, які зберігаються у кожної із сторін, набирає чинності з моменту її підписано і діє до 01 вересня 2014 року (а.с.22). Пункт 4 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснюється за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.1996 року № 992, вказує, що керівники вищих навчальних закладів (далі - ВНЗ) після зарахування осіб на навчання за державним замовленням укладають з ними угоду за формою згідно з додатком № 1. 01 вересня 2012 року між університетом та [PERSON] укладено угоду за № дб-000000001109 про підготовку фахівця з вищою освітою за державним замовленням. Відповідачка [PERSON], навчаючись на індивідуальному плані в університеті, працювала вчителем англійської мови у навчально-виховному комплексі «Загальноосвітня школа І ступеня - дошкільний навчальний заклад» с.Оленівка Гусятинського району з 01.09.2012 року до16.09.2013 року.(а.с.67,68,85). 21.06.2013 року [PERSON] закінчила навчання в університеті і її видано диплом з відзнакою та присвоїно кваліфікацію «філолог, вчитель німецької і англійської мов та зарубіжної літератури», що підтверджується наказом університету № 499 від 21.06.2013 року. 12 вересня 2013року керівництвом університету оформлено картку працевлаштування випускника, в якій вказано, що [PERSON] працює у НВК «Загальноосвітня школа І ступеня ДНЗ с. Оленівка Гусятинського району (а.с.27). 27.06.2013 року університетом відповідачці запропоновано працевлаштування за здобутою спеціальністю у ЗОШ І-ІІІ ступенів с. Оленівка Гусятинського району (а.с.28), яка фактично є не ЗОШ І-ІІІ ст. - а навчально-виховний комплекс « Загальноосвітня школа І ступеня - дошкільний навчальний заклад», що підтверджено наказом відділу освіти Гусятинської райдержадміністрації від 31.08.2012 року № 79 - К(а.с.67) та не заперечено в судовому засіданні стороною позивача та представником третьої особи. Відповідно до вимог ч.2 ст.55 Закону України «Про освіту» випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, згідно укладеної вищевказаної тристоронньої угоди та цільового направлення відділ освіти Гусятинської райдержадміністрації зобов»язався працевлаштувати [PERSON] вчителем після закінчення навчання в університеті в ЗОШ І-ІІІ ступенів с.Коцюбинці Гусятинського району, однак, пропозиції щодо працевлаштування видано в ЗОШ с. Оленівка Гусятинського району. .Крім того, відповідачці не видано направлення ні в ЗОШ с.Оленівка ні с. Коцюбинці, чим порушено вимоги пункту 19 вищезазначеного Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснюється за державним замовленням, згідно якого випускникові вручається крім диплома про закінчення вищого навчального закладу також і направлення на роботу за формою згідно з додатком № 3 вказаного Порядку,яке є підставою для укладення трудового договору між молодим фахівцем і замовником. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини, суд вважає, що відділ освіти Гусятинської райдержадміністрації не виконав умови договору щодо забезпечення роботою [PERSON]- відповідачку по справі згідно цільового направлення. Університетом не видано останній направлення на роботу. Суд не приймає до уваги як доказ у видачі направлення, посилання у пропозиції щодо направлення про те, що випускниці [PERSON] видано направлення від 27 червня 2013 року за № 10/774 (а.с.28), оскільки дана вказівка сама по собі не свідчить про отримання направлення відповідачкою. Представники відповідача в судовому засіданні заперечили отримання відповідачкою направлення на роботу. Будь-яких нових доказів про підтвердження видачі [PERSON] зазначеного направлення стороною позивача суду не представлено. Судом також встановлено, що відділом освіти також не дотримано умов тристоронньої угоди, а саме не виконувалися зобов»язання щодо щорічного надання до 01 лютого поточного року університету пропозицій щодо наявності вакантних посад педагогічних працівників із зазначенням умов оплати праці, наявності чи відсутності житла у визначеному населеному пункті, наявності інших соціально-побутових умов; створення резерву робочих місць на кількість осіб, які були направленні на навчання до вищого навчального закладу; позивачем - щодо надання примірника вказаної угоди [PERSON] -відповідачці по справі, оскільки ініціатором і упорядником її був університет. Відповідно до пунктів 17,18,19, 20 вказаного вище Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, випускники вищих навчальних закладів працевлаштовуються на місця, доведені до вищого навчального закладу виконавцями державного замовлення. Керівництво ВНЗ не пізніше ніж за рік до закінчення навчання пропонує, випускнику посаду відповідно до укладеної угоди. При цьому ВНЗ-ом оформляється карта працевлаштування випускника у двох примірниках на кожну особу. Перший примірник зберігається у ВНЗі, другий надсилається замовникові. Замовник не пізніше ні за два місяців до закінчення навчання на підставі одержаної картки працевлаштування підтверджує ВНЗу достовірність надісланого ним переліку місць працевлаштування випускників. Вручення випускникові диплома про закінчення ВНЗ-у, направлення на роботу (додаток №3) та видача належних йому коштів, які перераховані до ВНЗ-у замовником, здійснюється протягом семи днів після закінчення ним ВНЗ. Оформлення замовником або ВНЗ (за домовленістю із замовником) направлення на роботу є підставою для укладення трудового договору між молодим фахівцем і замовником. Молодий фахівець повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направленні на роботу. Посилання представника позивача на те, що [PERSON] зобов»язана була відпрацювати три роки після закінчення навчання в університеті у будь-якому населеному пункті Гусятинського району суд не приймає, як такі, що спростовуються умовами цільового договору, тристоронньої угоди, цільовим направленням, згідно яких [PERSON] було гарантовано працевлаштування після закінчення навчання в університеті в ЗОШ І-ІІІ ступенів с. Коцюбинці Гусятинського району.( а.с.9, 106,123). Крім того, відділом освіти Гусятинської райдержадміністрації відповідачці запропоновано роботу в школі с. Оленівка Гусятинського району, а не в с. Коцюбинці Посилання сторони позивача на те, що [PERSON] не зявилася до відділу освіти до 15.08.2013року для працевлаштування саме по собі не може бути доказом того, що остання порушила умови угод, оскільки з матеріалів справи вбачається, що вільних місць В ЗОШ 1-111 ступенів с. Коцюбинці Гусятинського району не було. Крім того, відповідачка [PERSON]. працювала вчителем англійської мови в ЗОШ с. Оленівка з 01.09.2012року по16.09.2013року, тому була в підпорядкуванні відділу освіти Гусятинської райдержадміністрації. Як вбачається з довідок відділу освіти Гусятинської РДА від 09.04.2014 року № 01/475-02 (а.с.70), від 12.05.2014 року (а.с.86) відповідачка [PERSON] після закінчення навчання у 2013 році за цільовим договором, також мала можливість працевлаштуватися на посаду вчителя німецької мови ЗОШ І-ІІ ст. с.Калагарівка з тижневим навантаженням 18 годин. Крім того, вакансія вчителя німецької мови 18 годин станом на 15.08.2013 року була наявна в ЗОШ І-ІІІ ст. с. Глібів та ЗОШ І ст. с. Пізнанка Гусятинського району. Однак, вищенаведені факти у вказаних довідках про наявність вакантних посад вчителя німецької мови у вказаних школах Гусятинського району станом на серпень 2013 року спростовуються: - копією цільового направлення № 2442 від 17 червня 2008 року, виданого управлінням освіти і науки Тернопільської ОДА, згідно якого відділ освіти Гусятинської райдержадміністрації гарантував працевлаштування в ЗОШ І-ІІ ст. с. Калагарівка, Гусятинського району іншій студентці - [PERSON].; - довідкою ЗОШ І-ІІ ст. с. Глібів Гусятинського району від 18.06.2014 року № 38 згідно якої кількість годин німецької мови станом на 01.09.2013 року становила в школі дві години та поясненнями представника третьої особи, яка ствердила, що в с. Пізнанка німецька мова не викладається. Ці докази також стверджують те, що оскільки станом на серпень 2013 року були відсутні вакантні посади вчителів німецької мови в школах Гусятинського району , тому і випускниця- викладач німецької мови університету [PERSON] фактично не могла бути забезпечена роботою за фахом. Суд не бере до уваги письмові пояснення директора ЗОШ І-ІІ ст. с. Глібів Пунди О.Л. від 24.06.2014 року, адресовані начальнику відділу освіти Гусятинської РДА, оскільки вказана особа не допитувалася в судовому засіданні в порядку, визначеному ЦПК України як свідок. Відповідно до п.8 вищевказаного Порядку випускники, які уклали угоду з вищим навчальним закладом після зарахування на навчання, повинні відпрацювати за місцем призначення не менше трьох років. Відповідно до п. 4 даного Порядку у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням,звільнення за власним бажанням протягом трьох років, тощо випускник зобов»язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання. Відповідно до ст.2 Указу Президента України від 23.01.1996 року №77/96 « Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобов»язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації відпрацювати в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки. У разі відмови працювати випускники відшкодовують в установленому порядку до Державного бюджету повну вартість навчання. Згідно вимог ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням умов послуг за плату підлягають відшкодуванню виконавцем у разі наявності його виниу повному обсязі якщо інше не встановлено договором. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що слід відмовити прокурору в задоволенні позовних вимог, оскільки ними не доведено, що відповідачка [PERSON] порушила умови угод про її працевлаштування і вини в діях відповідачки [PERSON] щодо невиконання умов договорів суд не вбачає. На підставі викладеного, ст.ст. 526, 610, 629 ЦК України, Закону України «Про освіту», Закону України «Про вищу освіту», постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 р. N 992 «Про затвердження порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням», постанови Кабінету Міністрів України «Про підготовку фахівців для роботи в сільській місцевості» від 29 червня 1999 року № 1159,

Outcome: dismissed