Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Представник Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання договору укладеним, посилаючись на те, що відповідач являється власником частини нежитлового приміщення в м.Карліка Полтавської області по вул.Леніна,105. Вказане приміщення опалювалося теплопостачальною організацією на підставі укладеного договору на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води №3143 від 04 січня 2011 року, який позивач уклав з фізичною-особою-підприємцем [PERSON] За умовами укладеного договору теплопостачальна організація взяла на себе зобов'язання постачати теплову енергію у вигляді гарячої води з метою опалення нежитлового приміщення за вказаною вище адресою. Відповідно до п.14а договору плата за опалення, що проводить «Споживач», стягується на основі тарифів встановлених уповноваженим органом в розмірі 12,08 грн. за 1 кв.м загальної площі споживача протягом опалювального періоду. Відповідно до п.22 цього договору, він укладений на період з 01 січня 2011 року по 30 квітня 2011 року. Зазначив, що згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 09 листопада 2012 року 3/25 часток (кабінет 11 площею 21,8 кв.м та кабінет 12 площею 23,3 кв.м, загальною площею 45,1 кв.м) нежитлової будівлі, яка знаходиться по [ADDRESS] відчужена [PERSON]. Вказав, що 15 травня 2012 року відповідач припинив підприємницьку діяльність. Згідно постанови Кабінету міністрів України від 01 червня 2011 року №869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги», яка набрала чинності з 01 жовтня 2011 року, Національною комісією регулювання ринку комунальних послуг постановою №81 від 31 вересня 2011 року встановлено Полтавському обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства «Полтаватеплоенерго» тарифи на теплову енергію для потреб інших споживачів в сумі 802,18 грн. за 1 Гкал (без ПДВ). Таким чином, з 01 жовтня 2011 року нарахування за відпущену теплову енергію підлягає за тарифом встановленим зазначеною вище постановою. За вказаних обставин умови укладеного з відповідачем договору не відповідають діючому тарифу, площі приміщення, яку займає споживач, а тому підлягає переукладенню. Листом №30-01-13/488 від 28 серпня 2013 року позивачем запропоновано відповідачу укласти договір на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води за №3143 з метою забезпечення опалення нежитлових приміщень по [ADDRESS] Полтавської області загальною площею 49,4 кв.м. Два примірника проекту договору направлено на адресу відповідача з проханням підписати та повернути один примірник договору на адресу підприємства. Проект договору на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води містить істотні умови договору щодо визначення обсягу теплової енергії спожитої на опалення приміщення споживача, а також проведення розрахунків відповідно до теплового навантаження на приміщення в розмірі 0,004854 Гкал/год згідно тарифу в розмірі 962,62 грн. (з ПДВ) за 1 Гкал. Проте пропозиція щодо укладення договору відповідачем залишена без розгляду та відповіді. Враховуючи вказане, просив визнати укладеним договір на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води №3143 в редакції ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», запропонований за проектом, що направлений [PERSON] листом за вих.№30.1.-01/488 від 28 серпня 2013 року. В судовому засіданні представник позивача Міняйло Г.Ю. за довіреністю, позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що п.39 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року №1198 та п.24 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року закріплюють за споживачем право відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення. Він неодноразово звертався до позивача з проханням відключити належну йому будівлю від централізованої системи опалення. Проте, у вказаному йому відмовлено, у зв'язку з відсутністю технічної можливості. В заявах до позивача він вказував, що Схема розмежування балансової належності теплових мереж до будівлі по [ADDRESS] складена не вірно, а саме, невірно відображена кількість власників опалювальної території та теплових мереж згідно технічного паспорта будівлі. До того ж, відповідно до ст.4 та ст.5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує громадянам як споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору товарів (робіт, послуг), необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання товарів (робіт, послуг) відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання іншими законними способами товарів (робіт, послуг) в обсягах, що забезпечують рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я і життєдіяльності. Зобов'язання його у примусовому порядку укласти договір на відпуск теплової енергії є порушенням права на вільний вибір, необхідних йому послуг. Вважає безпідставною вимогу щодо укладення договору на теплопостачання приміщення, яке він не використовує. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що відповідач [PERSON] являється власником частини нежитлового приміщення в [ADDRESS]. Вказане приміщення опалювалося теплопостачальною організацією на підставі укладеного договору між Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго» та фізичною-особою-підприємцем [PERSON] на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води №3143 від 04 січня 2011 року (а.с.6, 7). За умовами укладеного договору теплопостачальна організація взяла на себе зобов'язання постачати теплову енергію у вигляді гарячої води з метою опалення нежитлового приміщення за вказаною вище адресою загальною площею 100,9 м2. Відповідно до п.14а договору плата за опалення, що проводить «Споживач», стягується на основі тарифів встановлених уповноваженим органом в розмірі 12,08 грн. за 1 кв.м загальної площі споживача протягом опалювального періоду. Відповідно до п.22 цього договору, він укладений на період з 01 січня 2011 року по 30 квітня 2011 року (а.с.6-8). Згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 09 листопада 2012 року [PERSON] відчужено [PERSON] 3/25 часток (кабінет 11 площею 21,8 кв.м та кабінет 12 площею 23,3 кв.м, загальною площею 45,1 кв.м) нежитлової будівлі, яка знаходиться по [ADDRESS] (а.с.11). 15 травня 2012 року відповідач припинив підприємницьку діяльність (а.с.10)ю Згідно постанови Кабінету міністрів України від 01 червня 2011 року №869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги», яка набрала чинності з 01 жовтня 2011 року, Національною комісією регулювання ринку комунальних послуг постановою №81 від 31 вересня 2011 року встановлено Полтавському обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства «Полтаватеплоенерго» тарифи на теплову енергію для потреб інших споживачів в сумі 802,18 грн. за 1 Гкал (без ПДВ). Таким чином, з 01 жовтня 2011 року нарахування за відпущену теплову енергію підлягає за тарифом встановленим зазначеною вище постановою. За вказаних обставин умови укладеного з відповідачем договору не відповідають діючому тарифу, площі приміщення, яку займає споживач, а тому підлягає переукладенню. Листом №30-01-13/488 від 28 серпня 2013 року позивачем запропоновано відповідачу укласти договір на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води за №3143 з метою забезпечення опалення нежитлових приміщень по [ADDRESS] Полтавської області загальною площею 49,4 кв.м. Два примірника проекту договору направлено на адресу відповідача з проханням підписати та повернути один примірник договору на адресу підприємства. Проект договору на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води містить істотні умови договору щодо визначення обсягу теплової енергії спожитої на опалення приміщення споживача, а також проведення розрахунків відповідно до теплового навантаження на приміщення в розмірі 0,004854 Гкал/год. згідно тарифу в розмірі 962,62 грн. (з ПДВ) за 1 Гкал. Проте пропозиція щодо укладення договору відповідачем не прийнята (а.с.16). Відповідно до ч.1 ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно ч. 3 ст.714 ЦК України законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. В силу ст.19 Закону України «Про теплопостачання» теплогенеруюча організація, якою являється ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», має право постачати вироблену теплову енергії безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу. У відповідності до ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» теплопостачання є житлово-комунальною послугою. Відповідно до ст.19 вказаного Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Частиною другою статті 24 Закону України «Про теплопостачання» основними обов'язками споживача теплової енергії є, зокрема, своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Згідно зі ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Статтями 12 та 21 цього ж Закону визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» від 07 серпня 2011 року, органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг. У відповідності до п. 2 ч.1 ст.5 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» та згідно з абз.7 ст.16 Закону України «Про теплопостачання» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг встановлює тарифи на теплову енергію суб'єктам природних монополій та суб'єктам господарювання на суміжних ринках у сфері теплопостачання. Пунктом 2 Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №860 від 01 червня 2011 року «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» (надалі - Порядок формування тарифів) визначено, що він застосовується під час установлення Національною комісією регулювання ринку комунальних послуг та органами місцевого самоврядування тарифів на теплову енергію, її виробництво транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для суб'єктів природних монополій, а також для суб'єктів господарювання на суміжних ринках та поширюється на таких суб'єктів під час розрахунку зазначених тарифів. У відповідності до зазначених вище норм, Національною комісією регулювання ринку комунальних послуг постановою № 81 від 30 вересня 2011 року, яка набрала чинності з 01 жовтня 2011 року, встановлено Полтавському обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства «Полтаватеплоенерго» тарифи на теплову енергію для потреб інших споживачів в сумі 802,18 грн. за 1 Гкал (без ПДВ) (а.с.29). Отже, з 01 жовтня 2011 року нарахування за відпущену теплову енергію підлягає за тарифом, встановленим зазначеною вище постановою. Об'єкт теплопостачання відповідача, відповідно до умов Договору №3143 від 04 січня 2011 року на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води, використовується відповідачем як нежитлове приміщення. А тому, розрахунки за умовами діючого Договору по оплаті вартості теплової енергії за 1 м2 суперечить вимогам вищевказаного Порядку. Відповідно Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів №1198 від 03 жовтня 2007 року, розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі. На підставі вищевикладеного, тарифи на послуги централізованого опалення та постачання гарячої води, що затверджені Постановою Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України № 81 від 30 вересня 2011 року, починаючи з 01 жовтня 2011 року застосовуються для всіх споживачів, які знаходяться на території області і отримують послуги теплопостачання, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго». Відповідно до ч.4 ст.319 ЦК України власність зобов'язує. Згідно зі ст.321 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, дії відповідача є незаконними та такими, що суперечать чинному законодавству, оскільки у приміщення, яке належить позивачем подається теплова енергія у вигляді гарячої води з метою опалення нежитлового приміщення, проте від укладення договору на умовах, запропонованих теплопостачальною організацією, ухиляється та не сплачує за теплову енергію. Між сторонами фактично виникли правовідносини з надання послуг теплопостачання, звідси договір №3143 в редакції ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», направлений підприємством за вих. №30.1.-01/488 від 28 серпня 2013 року слід вважати укладеним. Суд не приймає доводи відповідача про те, що він використав своє право на відмову від послуг позивача та направив відповідну заяву постачальнику послуг ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», оскільки згідно відповідачі постачальника послуг №730 від 10/09/2013 року (а.с.17) відключити належне відповідачу приміщення від послуги опалення є об'єктивно технічно не можливим. Доказів щодо можливості відключення приміщення, яке належить відповідачу, від послуг теплопостачання суду не надано. Отже, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на законі та договорі, а тому підлягають задоволенню. В силу ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжного доручення №21664570 від 27 листопада 2013 року позивачем при подачі позову сплачено судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. (а.с.38), який слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved