Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 07.09.2016 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 158/16, за умовами якого відповідач отримала грошові кошти у розмірі 12780,00 грн., зобов'язавшись повернути їх у порядку та на умовах, визначених договором, тобто у строк до 06.09.2018 року. Зобов'язання позичальника за кредитним договором було забезпечено договором поруки № 158/16 від 07.09.2016 року, укладеним з [PERSON]. Відповідачі не виконують свої зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 31.10.2017 року заборгованості за кредитним договором склала 35588, 58 коп., що й стало причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідачів у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором, а також просить суд стягнути з відповідачів судовий збір в розмірі 1600,00 грн.. Представник позивача Шевелєва Н.М. до початку судового засідання надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі в жодне судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання, про що свідчать матеріали справи, причину неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надавали. Суд, вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з'ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відтак, розгляд справи продовжено за нормами ЦПК в редакції від 15.12.2017 року. Судом встановлено, що 07.09.2016 року між Кредитною спілкою «САМАРА» та [PERSON] було укладено кредитний договір №158/16 (а.с. 5-6), за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 12 780,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом (2,3% на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення - 06.09.2018 року (а.с. 5, зворот). Того ж дня, 07.09.2016 року між Кредитною спілкою «САМАРА» та [PERSON] було укладено договір поруки №158/16, згідно з яким остання зобов'язалась солідарно із [PERSON] відповідати за своєчасне повернення нею коштів за укладеним кредитним договором (а.с. 7). Відповідачі не виконують свої зобов'язання з повернення кредитних коштів та процентів за ними, і у них перед позивачем станом на 31.10.2017 року утворилася заборгованість у сумі 35588,58 грн. відповідно до доданого позивачем розрахунку (а.с. 4), яка складається з наступного: - основна заборгованість - 12 773,94 грн.; - проценти - 22814,64 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав [PERSON] певні грошові кошти, про що свідчить видатковий ордер від 07.09.2016 року (а.с.8), отже вказаний правочин, у розумінні статті 1054 ЦК, було укладено. У відповідності зі ст. 610 ЦК порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ураховуючи той факт, що [PERSON] не виконує свої обов'язки з повернення кредиту та процентів за ним, таке невиконання є порушенням її зобов'язань у розумінні приведеної норми. За правилами, встановленими ч. 1 ст. 553 ЦК, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Крім того, ч. 1,2 ст. 554 ЦК передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що основне зобов'язання (кредитний договір) було забезпечене договором поруки, укладеним з [PERSON], отже, зважаючи на те, що дотепер боржник за кредитним договором не виконала свої зобов'язання, позивач вправі одночасно (солідарно) звернути свої вимоги й до поручителя. За змістом ч. 1 ст. 14 ЦК цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 526 ЦК зобов'язання повинні виконуватися належнгим чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред'являються. Згідно зі ст. 611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. У порядку ст. 141 ЦПК, суд задовольняє також вимогу про стягнення з відповідачів судового збору, який становив на час звернення до суду 1 600,00 грн., та стягує його у рівних частках, тобто по 800,00 грн. з кожного відповідача окремо. На підставі викладеного,

Outcome: approved