Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Представник позивачів [PERSON] та [PERSON] - адвокат Штендер М.В. звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що [PERSON] , котра померла [INFO] , належали: земельна ділянка площею 1,2276 га (кадастровий номер земельної ділянки №4622480400:14:000:0065), розташована на території Балицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Шегинівська сільська рада Мостиського району Львівської області), призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №062710 від 15.08.2005р.; житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що спадкодавець [PERSON] за життя всім своїм майном розпорядилася, склавши заповіт на користь позивачів [PERSON] та [PERSON] . Покликається на те, що позивачі у встановленому законом порядку прийняли дану спадщину, а саме у відповідності до вимог ч.4 ст.1268 ЦК України, - на час прийняття спадщини були неповнолітніми. Зазначає, що позивачі позбавлені можливості реалізувати та оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. З огляду на наведені обставини, просить суд ухвалити рішення, яким визнати за позивачками [PERSON] та [PERSON] право власності на спірне спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] . Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак в матеріалах справи містяться ордери про надання правової допомоги, згідно якого їх інтереси представлятиме представник адвокат Штендер М.В. Також в матеріалах справи міститься заява адвоката Штендера М.В., в якій такий зазначає, що підтримує позовні вимоги своїх довірителів, просить розглядати справу за наявними матеріалами та без його (представника) участі. Представник відповідача Шегинівської сільської ради Мостиського району Львівської області в судове засідання не з`явився, проте подав заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти позову та просить розглядати дану цивільну справу у їх відсутності. Третя особа приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Р.С. в судове засідання не з`явився, проте надіслав заяву-повідомлення №827/01-16 від 07.09.2020р.; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 07.09.2020р. №61559713, з якої слідує, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа не заводилась; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 07.09.2020р. №61559732, з якої слідує, що спадкодавцем [PERSON] за життя, а саме 02.04.2014р., складено заповіт, який зареєстровано в реєстрі нотаріальний дій за номером 41. Просив розглядати дану справу у його (представника) відсутності. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Судом встановлено, що [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] . До складу даної спадщини входять: земельна ділянка площею 1,2276 га (кадастровий номер земельної ділянки №4622480400:14:000:0065), розташована на території Балицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Шегинівська сільська рада Мостиського району Львівської області), призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №062710 від 15.08.2005р.; житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.01.2004р. Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном розпорядилася, а саме 02.04.2014 року склала заповіт, посвідчений в секретарем Балицької сільській раді Мостиського району, яким все своє\~майно,\~де б\~воно не\~було і\~з чого\~б воно\~не складалося,\~і взагалі\~все те,\~що на\~день смерті\~буде їй\~належати і\~на що\~за законом\~вона матиме\~право,\~заповіла порівно правнучкам [PERSON] та [PERSON] (позивачам). Даний заповіт зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за №41 та в спадковому реєстрі за №56366772. Згідно повідомлення приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С. від 07.09.2020р. за №827/01-16 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 07.09.2020р. №61559713 відомо, що після смерті [PERSON] , котра померла [INFO] , спадкова справа не заводилась. Відповідно до довідки, виданої 25.08.2015р. виконавчим комітетом Балицької сільської ради Мостиського району Львівської області за №05-03/363, [PERSON] , яка померла [INFO] , на час смерті була зареєстрована та проживала одна за адресою: [ADDRESS] . Згідно з ч. 4, 5 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). На час відкриття спадщини після померлого спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , позивачці [PERSON] виповнилось 15 років, а позивачці [PERSON] виповнилося 14 років. Отже, позивачі [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці за заповітом у відповідності до вимог ч.4 ст.1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті прабаби - спадкодавця [PERSON] , оскільки на час відкриття спадщини були неповнолітніми. Інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині спадкодавця [PERSON] , та які б прийняли таку, судом не встановлено. В той же час, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно, позивачі не можуть в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у зв`язку із чим звернулися до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтва про смерть та заповіту спадкодавця [PERSON] ; довідкою, виданою 25.08.2015р. виконавчим комітетом Балицької сільської ради Мостиського району Львівської області за №05-03/363 про склад сім`ї спадкодавця [PERSON] на час її смерті; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 07.09.2020р. №61559713, з якої слідує, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа не заводилась; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 07.09.2020р. №61559732, з якої слідує, що спадкодавцем [PERSON] за життя, а саме 02.04.2014р., складено заповіт, який зареєстровано в реєстрі нотаріальний дій за номером 41; копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №062710 від 15.08.2005р.; копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.01.2004р.; копією технічного паспорта на спірне будинковолодіння; копіями сторінок паспортів позивачів; іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України). Оскільки у зв`язку з вищевикладеними обставинами питання про право позивачів на спірне спадкове майно не може бути вирішено в позасудовому порядку, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання за ними (позивачами) права власності на вищевказане майно. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положення ст.ст.81, 131 ЗК України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.10\~постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. З врахуванням викладеного, зокрема того, що судом достовірно встановлено, що позивачі [PERSON] і [PERSON] є спадкоємцями за заповітом спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця [PERSON] ; вони у передбачений законом спосіб (строк і порядок) прийняли дану спадщину; інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, судом не встановлено; до складу спадщини спадкодавця [PERSON] входять зазначена земельна ділянка та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами; право власності на спірне спадкове майно було посвідчене у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку, що обраний позивачами спосіб захисту своїх порушених прав як визнання за ними права власності на спадкове майно є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самих порушених прав позивача, а тому може бути застосований судом. Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачами [PERSON] і [PERSON] права власності на спірне спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] , котра померла [INFO] .

Outcome: approved