Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

Представник позивачки 22.03.2021 звернулась до суду з позовом, в якому просить відповідача визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] , який є її сином та який не мешкає в цій квартирі з 2009 року. В обгрунтування позову посилається на те, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 20.09.2008 року. Відповідач [PERSON] є її сином, зареєстрований у квартирі як член сім`ї власника, але фактично разом з нею не проживає з 2009 року без поважних причин, його особистих речей в квартирі немає. 02.04.2021, після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, призначено судовий розгляд на 09.07.2021. Представник позивачки [PERSON] та позивачка в судове засідання не з`явились, у поданій заяві просили розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримали. Відповідач в судове засідання не з`явився, 22.04.2021 надав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належить позивачці [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 20 вересня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №4599 від 20.08.2008 р.(а.с.8). З копії будинкової книги вбачається, що [PERSON] з 06.01.2009 року до цього часу зареєстрований у вказаній вище квартирі (а.с.11-12). Відповідач не є власником квартири, зареєстрований у ній як член сім`ї власника, але не проживає з 2009 року без поважних причин, що підтверджується актом від 11.03.2021 року, складеним депутатом Попаснянської міської ради Береславським А.Г. у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). Задовольняючи позов, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Вселившись до спірної квартири, відповідач набув право користування цим житлом, як член сім`ї власника. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач не проживає у зазначеній квартирі понад один рік. Про обставини, які б свідчили про поважність причин такої відсутності, суду не повідомлено. Врахувавши вищевикладене, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб. Таким чином, визнання позову відповідачем слід прийняти. На підставі викладеного та ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved