Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до Кілійської міської ради про встановлення факту належності нерухомого майна та визнання права власності. З позовної заяви, вбачається, що дід позивачки [PERSON] будучі головою та єдиним членом колгоспного двору побудував домоволодіння - колгоспний двір за адресою [ADDRESS] . Таким чином [PERSON] був єдиним власником на цей житловий будинок. 22.12.1978 року [PERSON] подарував 1/2 вказаного житлового будинку своїй доньці [PERSON] на підставі нотаріально завіреного договору дарування. Таким чином зазначене домоволодіння перебувало у власності двох осіб [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер та на момент смерті з ним разом проживала онука. А мати позивачки власниця половини домоволодіння на той час з родиною мешкала за іншою адресою. Таким чином позивачка після смерті дідуся фактично вступила на його половину будинку. Крім того, після смерті [PERSON] за заповітом отримала у власність 1/2 частини домоволодіння розташованого в [ADDRESS] . Померлий дідусь позивачки заповітів не складав, а позивачка є єдиним родичем, який фактично прийняв спадкове майно [PERSON] 19.02.2019 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Юрченко М.Є. із заявою про оформлення спадщини після смерті діда [PERSON] , а саме на 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого в [ADDRESS] . Однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на нерухоме майно. За життя спадкодавець не встиг зареєструвати належним чином своє право власності, що і стало передумовою звернення до суду. Представником позивача було надано заяву, відповідно до якої він підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача Кілійської міської радиповідомлений належним чином про час та місце розгляду справи відповідно до положень ст. ст. 128-130 ЦПК України, повторно в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання або проведення розгляду справи за його відсутності суду не надав. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про строк подання відзиву та не подав відзив, суд ухвалює заочне рішення по справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Шлюб між рос. « [PERSON] » та рос. « [PERSON] » був укладений 20.11.1965 року Кілійським райбюро ЗАГС Кілійського району Одеської області, що підтверджується виданим свідоцтвом про одруження, серії [NUMBER] від 20.11.1965 року, актовий запис № 206. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєне прізвище рос. « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] , зареєстрованого Кілійським міськ ЗАГС, актовий запис № 136, - рос. « [PERSON] » та рос. « [PERSON] »є батьками рос . « [PERSON] », [INFO] . Шлюб між рос. « [PERSON] » та рос. « [PERSON] » був укладений 24.10.1992 року в м. Кілія р/в ЗАГС Кілійського району Одеської області, що підтверджується виданим свідоцтвом про укладення шлюбу, серії [NUMBER] від 24.10.1992 року. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєне прізвище рос. « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] , зареєстрованого в м. Кілія р/б ЗАГС Кілійського району Одеської області, актовий запис № 103, - рос. « [PERSON] » та рос. « [PERSON] »є батьками рос. « [PERSON] », [INFO] . Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого Кілійським рай відділом ЗАГС, актовий запис № 206, рос. « [PERSON] », помер [INFO] . Згідно акту про встановлення фактів депутата Кілійської міської ради від 09.06.2019 р. та довідки Виконавчого комітету Кілійської міської ради № 1869 від 10.06.2019 р. [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] на момент смерті [PERSON] . Згідно технічного паспорту, складеного КП КРР «РБТІ» від 30.12.2015 р., житловий будинок по [ADDRESS] складається з: літ.А - житловий будинок, житловою площею 23,6 кв.м., загальною площею 31,7 кв.м., літ. Б - кухня, літ. В - гараж, літ. Г - літня кухня, літ. Д - сарай, літ. Е - сарай, літ. Ж- сарай, літ. З - навіс, літ. И - убиральня, № 1-5 надвірні споруди. З виписки з рішення Виконавчого комітету Кілійської міської Ради народних депутатів № 366 від 27.11.1997 р. вбачається, що [PERSON] та [PERSON] передано ділянку по [ADDRESS] . Відповідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок Виконавчого комітету Кілійської міської Ради депутатів трудящих від 04.05.1973 р., житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Як вбачається з інформаційного листа від 19.02.2019 р. № 47/01-16, приватний нотаріус Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Юрченко М.Є. на підставі звернення [PERSON] щодо оформлення спадщини після смерті [PERSON] роз`яснила, що за відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, це питання вирішується у судовому порядку. З витягу зі Спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 55173883 від 19.02.2019 р. сформованої приватним нотаріусом Юрченко М.Є., вбачається, що інформація відносно [PERSON] відсутня. При розгляді і вирішенні справи судом застосовано наступні норми права: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР (в ред. 1963 року, що діяла до 15.04.1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної власності. Відповідно до ч. 1-2 ст. 123 ЦК УРСР доля члена колгоспного двору в майні двору визначається при виході його зі складу двору без утворення нового двору (виділ). Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток всіх членів двору включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону Української РСР «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Норма, що передбачала можливість членів сім`ї та інших осіб, які спільно ведуть трудове господарство, мати у власності, зокрема, жилі будинки і господарські споруди, також містилася у ст. 8 Закону СРСР «Про власність в СРСР» 1990 року. Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Згідно п.5 ч. 2 ст. 293, ст. 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Виходячи з наведеного суд вважає обґрунтованими вимоги представника позивача, щодо встановлення факту належності 1/2 житлового будинку [PERSON] , оскільки правовстановлюючий документ на даний будинок відсутній. Згідно ч.2 ст. 529 ЦК УРСР, онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом,якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом також встановлено, що в зв`язку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв`язку з чим його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved