Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

прокурор звернувся до суду з позовом про відшкодування витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, покликаючись на те, що [PERSON], 14.07.2017 року о 05.00 год. керувала автомобілем марки «Hyundai ELANTRA», реєстраційний номер [NUMBER], та рухалася автодорогою сполученням Київ - Чоп у напрямку м. Львова. Їдучи по вказаній дорозі, поза межами населеного пункту, на 445 км. + 600 м. автодороги Київ - Чоп, проявивши необережність, порушуючи вимоги ПДР України, будучи втомленою, відволіклася від керування транспортним засобом, не вибравши безпечної швидкості руху та, не справившись з керуванням автомобіля виїхала на праве узбіччя дороги по напрямку свого руху та виїхала за межі дороги у кювет, де автомобіль зіткнувся із нерухомою перешкодою - стовбуром дерева. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля - малолітня донька - [PERSON], отримала тілесні ушкодження, які, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №300/2017 від 16.08.2017 року, відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості. Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 02.03.2018 року, яка набрала законної сили 12.03.2018 року, звільнено від кримінальної відповідальності [PERSON],підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України, а кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 1201714016000444 від 14.07.2017 року - закрито. Відповідно до листа КМД КЛ від 29.08.2017 року № 961, потерпіла [PERSON], знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії для дітей старшого віку та ортопедо-травматологічному відділенні в період часу з 14.07.2017 року по 26.07.2017 року. Загальна сума витрат на лікування становить 20 203 грн. 40 коп.. Прокурор в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Представник третьої особи позов підтримала, та просила такий задовольнити. Відповідач до суду не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. До суду надійшов письмовий відзив [PERSON], у якому вона зазначає, що позов не визнає, на лікування доньки були витрачені власні кошти та не вважає Комунальну міську дитячу клінічну лікарню потерпілою, оскільки така виконувала свої обовязки. У звязку з викладеним, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення прокурора, думку представника третьої особи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 02.03.2018 року (справа № 439/50/18) [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв'язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою; кримінальне провадження закрите. Відповідно до тексту ухвали, [PERSON], 14.07.2017 року о 05.00 год. керувала автомобілем марки «Hyundai ELANTRA», реєстраційний номер [NUMBER], та рухалася автодорогою сполученням Київ - Чоп у напрямку м. Львів, їдучи по вказаній дорозі поза межами населеного пункту на 445 км. + 600 м. автодороги Київ - Чоп, проявивши необережність порушуючи вимоги п.п.1.2, 1.5, 1.10 (в частині значення термінів «безпечна швидкість»), 2.3 (підпунктів «б» та «д»); 2.9. (підпункту «б»), 12.1 ГІДР України, будучи втомленою, відволіклася від керування транспортним засобом, не вибравши безпечної швидкості руху та, не справившись з керуванням автомобіля, виїхала на праве узбіччя дороги по напрямку свого руху та виїхала за межі дороги у кювет, де автомобіль зіткнувся із нерухомою перешкодою - стовбуром дерева. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля малолітня [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому середньої третини лівої стегнової кістки, струсу головного мозку, рани правої виличної ділянки, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №300/2017 від 16.08.2017 року відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості. Відповідно до листа Комунальної міської дитячої клінічної лікарні від 29.08.2017 року за № 961, потерпіла [PERSON], знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії для дітей старшого віку та ортопедо-травматологічному відділенні в період часу з 14.07.2017 року по 26.07.2017 року (12 ліжкоднів). З діагнозом: закрита черепно-мозкова травма мозку. Закритий багатоуламковий перелом с/з лівої стегнової кістки зі зміщенням фрагментів. Забійна рана правої повіки. Вартість лікування хворої становить 20 203 грн. 40 коп., а саме: чотири дні перебування у відділенні анестезіології 17 491 грн. 56 коп. (один ліжкодень коштує - 4 372 грн. 89 коп.) та вісім днів у ортопедо - травматологічному відділенні - 2 711 грн. 84 коп. (один ліжкодень коштує 338 грн. 98 коп.). Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» зазначено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року. Згідно п.2 даного Порядку сума коштів, що підлягає відшкодуванню визначається закладом охорони здоров'я в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та щоденної вартості його лікування. Відповідно до п. 3, 4 Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного державного бюджету (Республіки Крим, місцевого чи регіонального самоврядування), або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» міська рада є органом місцевого самоврядування, що представляє спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами. Згідно ст. 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування» орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування. Вказані положення Закону надають Львівській міській раді право на захист інтересів громади щодо забезпечення належного матеріально-технічного та фінансового забезпечення галузі охорони здоровя, у тому числі право на звернення до суду в спосіб, передбачений ст. 16 Цивільного кодексу України. Статтею 1206 ЦК України передбачено обов'язок особи, яка вчинила злочин, відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Згідно з ч.3 вказаної норми, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності або у власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Оскільки [PERSON] добровільно не повертає кошти, враховуючи, що КМД КЛ є самостійним лікувально-профілактичним закладом, заснованим на комунальній власності і фінансується з бюджету Львівської міської ради, суд вважає, що понесені витрати на лікування потерпілої належить стягнути з відповідача на користь місцевого бюджету м. Львова. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. В зв'язку із задоволенням позову, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 1762 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі даного позову.

Outcome: approved