Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.03.2008 року у розмірі 27 296,13 (двадцять сім тисяч двісті дев'яносто шість) гривень 13 копійок, а також судовий збір в розмірі 272, 96 (двісті сімдесят дві) гривні 96 копійок. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач, посилається на те, що між ним та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н від 19.03.2008 року, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 3 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте в порушення прийнятих на себе зобов'язань за цим договором, відповідач, [PERSON] допустила порушення строків погашення заборгованості, тому повинна відшкодувати банку загальну заборгованість за кредитом, прострочену заборгованість по відсоткам, пеню та штрафи за пропуск платежів по кредитному договору у загальному розмірі 27 296,13 гривень. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь судовий збір в розмірі 272, 96 гривень. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника банку. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Відповідно до ст. 224 ч.1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, у зв'язку з неявкою повідомленого належним чином відповідача, врахувавши позицію сторони позивача, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до кредитного договору № б/н від 19.03.2008 року, укладеного між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON], остання отримала кредит у розмірі 3 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У зв'язку з тим, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № б/н від 19.03.2008 року, станом на 27.05.2014 року має заборгованість у загальному розмірі 27 296,13 грн., яка складається з наступного: 3000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 14845,12 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7675,00 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1276,01 грн. - штраф (процентна складова). Таким чином, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання зобов'язань за кредитним договором № б/н від 19.03.2008 року в частині погашення основного боргу і сплати нарахованих відсотків, пені у встановлені договором строки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватися належним чином згідно умов договору і вимог Цивільного кодексу України. Прийняті на себе зобов'язання по договору не були виконані відповідачем. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У порушення умов вищевказаного кредитного договору, а також ст.ст. 509, 1054 ЦК України, відповідач прийнятих на себе кредитних зобов'язань, у частині своєчасного погашення заборгованості за кредитом і нарахованими по ньому відсотками не виконав. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, боржник, що не повернув вчасно кредитні кошти, зобов'язаний сплатити кредитору неустойку. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу за весь час прострочення суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст.ст. 1054, 1050 ЦК України у разі невиконання прийнятих на себе зобов'язань позичальником банк отримує право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другою сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До судових витрат згідно зі ст. 79 ЦПК України відносяться судовий збір та витрати, пов'язані з розглядом справи, зокрема, витрати на інформаційно-технічне забезпечення; витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи. Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок невиконання відповідачем кредитного договору позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 272, 96грн. Суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню, так як не одержання прибутку банку від виконання банківських операцій може призвести до порушення фінансового стану установи, а відтак до зменшення надходжень до бюджету в якості платежів та податків, що негативно вплине на можливість кредитування вітчизняного виробника, розвитку ощадної справи, всебічного банківського обслуговування юридичних та фізичних осіб.

Outcome: approved