Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Прокурор Тростянецького району Вінницької області звернувся до суду в інтересах держави в особі Тростянецької ЦРЛ з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, мотивуючи його тим, що [PERSON] 24.07.2014 року внаслідок дорожньо - транспортної пригоди здійснив наїзд на [PERSON], чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому сідничних кісток, множинних саден сідниць, живота поперекової ділянки, забою органів черевної порожнини (клінічно), які згідно висновку експерта відносяться до середнього ступеня тяжкості по критерію тривалого розладу здоров'я, більш як на 21 день. В результаті отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] з 24.07.2014 року по 02.08.2014 року проходив стаціонарне лікування в травматологічному відділенні Тростянецької ЦРЛ, на його лікування закладом охорони здоров'я затрачено 1 206,18 грн. Вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 04.11.2014 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. На час звернення до суду [PERSON] завдані державі збитки не відшкодував, а тому прокурор просить стягнути з [PERSON] на користь Тростянецької ЦРЛ витрати на лікування потерпілого від злочину [PERSON] в розмірі 1 206,18 грн. Прокурор Ганай І.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд за обставин, викладених у позові їх задовольнити. Представник Тростянецької ЦРЛ Третяк А.Г. в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просить суд їх задовольнити (а.с.24-25). Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника Тростянецького ЦРЛ відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином - судовими повістками, направленими за адресою його місця реєстрації, згідно адресної довідки. Відповідно до поштових повідомлень судові повістки не вручені з відміткою «за зазначеною адресою не проживає» (а.с.26,33-34). Відповідно до ст.ст. 74, 76 ЦПК України [PERSON] вважається таким, що повідомлений належним чином про дату та час слухання справи. Причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення чи розгляд справи не надав. Суд вважає можливим, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України, за згодою прокурора, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно вироку Тростянецького районного суду Вінницької області від 04.11.2014 року, що набув законної сили, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, а саме за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження (а.с.11-13). В результаті даного злочину, згідно висновку експерта №174 від 01.08.2014 року потерпілий [PERSON] отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, по критерію тривалого розладу здоров'я, більш як на 21 день у вигляді закритого перелому сідничних кісток, множинних саден сідниць, живота поперекової ділянки, забою органів черевної порожнини (клінічно) (а.с.7). Відповідно до медичної карти №3173 [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень з 24.07.2014 року по 02.08.2014 року проходив стаціонарне лікування в травматологічному відділенні Тростянецької ЦРЛ (а.с.8-9). Згідно довідки Тростянецької ЦРЛ №66 від 06.03.2015 року закладом охорони здоров'я на лікування [PERSON] витрачено 1 206,18 грн. (вартість одного ліжко - дня становить 134,02 грн.) (а.с.5), що відповідає положенням п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545 «Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», відповідно до якого сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Встановленим обставинам справи відповідають правовідносини, врегульовані нормами ЦК України щодо загальних підстав відшкодування шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого, а якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Крім того, відповідно до п. 4 постанови КМ України від 16 липня 1993 року № 545 «Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я. Враховуючи, що відповідачем вчинено злочин, в результаті якого потерпілому [PERSON] спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження, що підтверджено матеріалами справи, а закладом охорони здоров'я понесені витрати на лікування потерпілого, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, права позивача порушені, порушене право підлягає захисту, а позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення сума судового збору на користь держави в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved