Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

Представник позивачів звернувся до суду з позовом до Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту належності житлового будинку та визнання права власності за спадщиною. З позовної заяви, вбачається, що [INFO] помер [PERSON] , який на день смерті проживав в [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] , який помер [INFO] залишилася спадщина, яка складається із частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Спадщину, яка залишилося після смерті [PERSON] , який помер [INFO] року прийняли як спадкоємці за законом відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР - [PERSON] , 1957 року народження , дружина спадкодавця, та позивачі, [PERSON] , 1978 року народження та [PERSON] , 1984 року народження , тобто в порядку ст. 549 ЦК Української РСР, вступили в управління спадковим майном, але на той час так і не оформили своїх спадкових прав. [INFO] померла [PERSON] , яка на день смерті проживала в [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] року залишилася спадщина, яка складається із частини житлового будинку за вказаною адресою. Позивачі, [PERSON] , 1978 року народження та [PERSON] , 1984 року народження відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями за законом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] року, прийняв в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, позивач, [PERSON] , тобто фактично, оскільки на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем. Відповідно до рішення виконавчого комітету Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] року було надано дозвіл для будівництва житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці загальною площею 989,5 кв.м. Так на побудований житловий будинок за вказаною адресою правовстановлюючих документів за життя спадкодавців так і не було зроблено, Акт до вводу в експлуатацію житлового будинку відсутній, документів, що підтверджує право власності житлового будинку, не має. Під час звернення до приватного нотаріуса Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Богачовій Н . М. позивачам було надано роз`яснення, щодо того, що з доданих документів до нотаріальної контори, правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавцеві на вказаний житловий будинок, відсутній, то не має можливості видати свідоцтва про право власності на спадщину, тому нотаріус радила звернутися до суду. Таким чином, позивач, [PERSON] має право на 1/6 частини житлового будинку за вказаною адресою, в порядку спадкування після смерті, [PERSON] , який помер [INFO] року, а позивач [PERSON] має право на 5/6 частин житлового будинку, а саме: на 2/3 частини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] року, якій належало 1/2 частина за правом власності та 1/6 частина в порядку спадкування після померлого [INFO] року [PERSON] , та на 1/6 частину житлового будинку в порядку спадкування після смерті, [PERSON] , який помер [INFO] . В зв`язку з зазначеним, представник позивачів просив суд: - встановити факт належності житлового будинку [ADDRESS] - [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] ; - визнати за позивачем, [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] право власності на 1/6 частину житлового будинку в [ADDRESS] , який відповідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд складається з: літ. А - житловий будинок, житловою площею 42,0 кв. м., загальною площею 73,6 кв. м., господарських будівель: літ. Б - кухня, літ. В - баня, літ. Г - сарай, літ.Д - сарай, літ.Е - гараж, літ.Ж - убиральня, 1-2, І надвірні споруди, в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . - визнати за позивачем, [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] право власності на 5/6 частину житлового будинку в [ADDRESS] , який відповідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд складається з: літ.А - житловий будинок, житловою площею 42,0 кв.м., загальною площею 73,6 кв.м., господарських будівель: літ.Б - кухня, літ.В - баня, літ.Г - сарай, літ.Д - сарай, літ.Е - гараж, літ.Ж - убиральня, 1-2, І надвірні споруди, у тому числі на 2/3 частини в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] року та на 1/6 частину в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] року. Представником позивача було надано заяву, відповідно до якої він просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, в судове засідання не прибув, надав заяву в якій просив суд розглянути справу у межах чинного законодавства України, за його відсутності. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб 17.12.1977 року у м. Кілія р/б ЗАГС Кілійського р-ну Одеської області, про що зроблено актовий запис за № 258. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище «[PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 31.10.1978 р. в м. Кілія, р/в ЗАГС Кілійського району Одеської області, актовий запис № 327 та свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 16.10.1984 р. в м. Кілія, рай. відділом ЗАГС, актовий запис № 385, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб 29.06.2002 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, про що зроблено актовий запис за № 43. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « [PERSON] ». Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського району Одеської області, актовий запис № 212, [PERSON] , помер [INFO] року . Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 144, [PERSON] , померла [INFO] . Відповідно до виписки з рішення виконавчого комітету Кілійської міської ради народних депутатів Одеської області [PERSON] та [PERSON] було надано дозвіл для будівництва житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці загальною площею 989,5 кв.м. Відповідно до технічного паспорту, складеного «БТІ» 05.09.2011 р., житловий будинок по [ADDRESS] складається з: літ. А - житловий будинок, житловою площею 42,0 кв.м., загальною площею 73,6 кв.м., літ.Б - кухня, літ. В - баня, літ. Г - сарай, літ. Д - сарай, літ. Е - гараж, літ. Ж - убиральня, 1-2, І - надвірні споруди. Як вбачається з інформаційного листа від 22.01.2019 р. № 6/01-16, приватним нотаріусом Богачовою Н.М. на підставі звернення позивачів, щодо оформлення спадщини, роз`яснено, що оскільки не подано правовстановлюючих документів на спадкове майно, за відсутності цих документів, необхідно звернутися до суду за вирішенням зазначеного питання. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 55401788 від 09.03.2019 р. сформованої Теплодарською міською державною нотаріальною конторою, інформація відносно [PERSON] , відсутня. При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Згідно ст. ст. 293, 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Виходячи з наведеного суд вважає доведеним факт належності [PERSON] та [PERSON] житлового будинку, який було збудовано до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги, є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державіабо окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчиненіпротягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом також встановлено, що в зв`язку з тим, що позивачі не мають можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлені можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв`язку з чим їх право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved