Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулось з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 06 грудня 2016 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Фольксваген», державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], транспортного засобу «Пежо», державний номер [NUMBER] та транспортного засобу «АУДІ», державний номер FNT 300 під керуванням [PERSON]. В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Фольксваген», який на момент дорожньо-транспортної пригоди був застрахований у ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група»», відповідно до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0301-00102/00004 від 15 квітня 2016 року. Страхувальник звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група»» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування та надав всі необхідні документи. Позивач, як страховик потерпілої в дорожньо-транспортній пригоді особи, на вимогу виконання умов договору страхування, на підставі калькуляції № КА-7 від 04 січня 2017 року, страхового акту № ЗСКА-6050 від 11 січня 2017 року та розрахунку суми страхового відшкодування було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 18 509, 80 грн. Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі № 161/16666/16 від 26 січня 2017 року, встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення Правил дорожнього руху України [PERSON], якого притягнено до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з [PERSON] в порядку регресу суму страхового відшкодування в розмірі 18 509, 80 грн. та судові витрати по справі в сумі 1600, 00 грн. Представник позивача надав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не прибув, причину неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Враховуючи те, що сторони по справі в судове засідання не з'явилися, а розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 квітня 2016 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ТОВ «Волинь Холод» укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0301-00102/00004, предметом якого є страхування транспортного засобу «Фольксваген», державний реєстраційний номер [NUMBER], строком до 16 квітня 2017 року (а.с.4-6). Відповідно до копії довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 3016341857512185 від 22 грудня 2016 року, 06 грудня 2016 року, о 17:45 год. в м. Луцьку, по вулиці Рівненській, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Фольксваген», державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], транспортного засобу «Пежо», державний номер [NUMBER] та транспортного засобу «АУДІ», державний номер FNT 300 під керуванням [PERSON] (а.с.13-14). Згідно постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі № 161/16666/16 від 26 січня 2017 року винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 06 грудня 2016 року, о 17:45 год. в м. Луцьку, по вулиці Рівненській визнано відповідача [PERSON] (а.с.15). 11 січня 2017 року позивачем на підставі акту огляду транспортного засобу «Фольксваген», державний номер [NUMBER], калькуляції ремонту № КА-7 від 04.01.2017 року, заяви про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 09 грудня 2016 було складено страховий акт № ЗСКА-6050 з розрахунком суми страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування страхувальнику в сумі 18 509, 80 грн. Статтею 22 ЦК України передбачено що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема якщо особа зазнала втрати у зв'язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Цивільно-правова відповідальність ТОВ «Волинь Холод», якій належить пошкоджений транспортний засіб «Фольксваген», державний номер [NUMBER] на момент ДТП була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», що підтверджується Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0301-00102/00004, предметом якого є страхування транспортного засобу «Фольксваген», державний номер [NUMBER]. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно зі ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Частиною 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України, передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.89 ЦПК України). В п. 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов'язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов'язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Відповідач не подав заперечень та доказів в їх обгрунтування, в той час як позивачем доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про задоволення позову, стягнення з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 18 509, 80 грн. Крім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 1 600 грн. судового збору.

Outcome: approved