Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Представник публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» [PERSON], який діє на підставі довіреності, звернувся в суд з вказаним вище позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилався на те, що відповідно до укладеного між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», та [PERSON] договору б/н від 29.12.2007 року, останній отримав кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позивач свої зобовязання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно п.6.6 Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку. Відповідно до кредитного договору, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. У звязку з порушенням відповідачем умов кредитного договору, а також вимог ст.ст.526, 527, 530, 1054 ЦК України станом на 31.12.2016 року виникла заборгованість в сумі 25637,54 грн., яка складається з: 550,49 грн. - заборгованість за кредитом; 19578,12 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4050,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. штраф (фіксована частина) та 1208,93 грн. штраф (процентна складова). Крім того, зазначив, що відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 29.12.2007 року в розмірі 25637,54 грн., що складається з: 550,49 грн. - заборгованість за кредитом; 19578,12 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4050,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. штраф (фіксована частина) та 1208,93 грн. штраф (процентна складова). Крім цього, просив стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1600 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак представник позивача [PERSON] подав до суду письмове клопотання, в якому позовні вимоги підтримав у повному обємі та просив розглянути справу без його участі. Не заперечив щодо винесення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився та не повідомив про причини своєї неявки, заяв про розгляд справи за його відсутності суду не подав. У звязку із неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведені вище норми закону, суд вважає за можливе розглянути справу без присутності сторін і ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. На підставі досліджених у судовому засіданні письмових доказів судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що 29.12.2007 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», та [PERSON] укладено договір, згідно якого Банком останньому було надано кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, шляхом перерахування коштів на відповідний рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки «Універсальна», «30 днів пільгового періоду». Згідно змісту заяви від 29.12.2007 року відповідач підтвердив, що ознайомлений та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банка. Своїм підписом він підтвердив факт отримання інформації про умови кредитування у ПриватБанку. Крім цього, відповідач [PERSON] своїм підписом у вищевказаній заяві підтвердив факт отримання ним 18.01.2008 року кредитної карки та ПІН коду. Таким чином, між сторонами існують цивільні права і обовязки відповідно до кредитного договору, та вимог ст.ст.11, 509 ЦК України, тобто зобовязання у правовідносинах, в яких одна сторона має вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматися від певної дії, а друга сторона має право вимагати виконання його обовязку. Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст.ст.1046-1053 цього Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору. Як встановлено судом, взяті на себе зобовязання перед позивачем, відповідач [PERSON] належним чином не виконав, що призвело до виникнення у нього кредитної заборгованості. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 29.12.2007 року наданого позивачем вбачається, що відповідач [PERSON] станом на 31.12.2016 року має заборгованість перед Банком в розмірі 25637,54 грн., яка складається з: 550,49 грн. - заборгованість за кредитом; 19578,12 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4050,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також заборгованість по судових штрафах 1458,93 грн. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача: 550,49 грн. - заборгованість за кредитом; 19578,12 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4050,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення штрафів, судом встановлено наступні правовідносини. Відповідно до п.8.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених даним договором, більш як на 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день просторочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Статтею 61 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статі 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вищезазначений висновок, викладений у постанові Верховного Суду України по справі №6-2003цс від 21.10.2015 року та відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України повинен враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні норм права. Таким чином, представником позивача в порушення ст.61 Конституції України неправомірно застосовано два види однієї цивільно-правової відповідальності за порушення умов кредитного договору у звязку з порушенням строків виконання грошових зобовязань, відповідно суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог щодо стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової), окрім заборгованості за пенею, слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин та враховуючи розяснення, викладені в п.36 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», згідно яких пропорційність присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша ст. 88 ЦПК України) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1508,95 грн. На підставі ст. 61 Конституції України, ст. ст. 509, 512, 526, 530, 536, 549, 611, 634, 1050, 1054, 1055 ЦК України, та

Outcome: partial