Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

Представник позивача ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» - Козацька Тетяна Сергіївна звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між ПрАТ «СК «ПЗУ України» і ТзОВ «ОТП Лізинг» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №7717361 від 21 серпня 2018 року, відповідно до умов якого страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу Skoda Rapid, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 18 березня 2019 року в місті Луцьк сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під управлінням водія [PERSON] та автомобіля Volkswagen Touran, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під управлінням водія [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди застрахований в ПрАТ «СК «ПЗУ України» автомобіль було пошкоджено. Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 травня 2019 року особою, винною в настанні дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] та притягнуто його до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого автомобіля Skoda Rapid, державний реєстраційний номер [NUMBER] , становить 18 018,30 гривень. ПрАТ «СК «ПЗУ України» у відповідності до ст. 25 Закону України «Про страхування», на підставі заяви страхувальника про настання страхового випадку від 18 березня 2019 року та страхового акту від 30 липня 2019 року здійснило виплату страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням №33371 від 31 липня 2019 року. При цьому позивач зазначає, що оскільки на час настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то в ПрАТ «СК «ПЗУ України» виникло право вимоги до [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди в розмірі 18 018,30 гривень. На підставі наведеного, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «СК «ПЗУ України» страхове відшкодування в розмірі 18 018,30 гривень та судові витрати у справі по сплаті судового збору. Ухвалою від 17 серпня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 15 грудня 2020 року на адресу суду від представника відповідача адвоката Довжика Р.С. надійшов відзив на позовну заяву. Заперечуючи позов, представник відповідача зазначає, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ 4452597 ТзДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай». З огляду на наведену обставину представник відповідача вважає, що позовні вимоги ПрАТ «СК «ПЗУ України» до [PERSON] є безпідставними та не підлягають до задоволення. Ухвалою суду від 28 січня 2021 року до участі у справі залучено ТзДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Представник позивача ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» в судове засідання не з`явився, заявою від 28 вересня 2020 року просить здійснювати розгляд справи без його участі. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Довжик Р.С. в судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача, позов заперечує з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, просить в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи ТзДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, 18 березня 2019 року о 14 год. 45 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем Volkswagen Touran, державний реєстраційний номер [NUMBER] , по пр. Відродження в м. Луцьк, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем Skoda Rapid, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався в попутньому напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с. 6). Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 травня 2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 6). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Також встановлено, що на момент настання дорожньо-транспортної пригоди майнові інтереси власника транспортного засобу Skoda Rapid, державний реєстраційний номер [NUMBER] , були забезпечені на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №7717361 від 21 серпня 2018 року, страховик - ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (а.с.8). В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Skoda Rapid, державний реєстраційний номер [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого автомобіля Skoda Rapid становить 18 018,30 гривень, що підтверджується копією рахунку ТзОА «Промтехсервіс» №0000000632 від 02 квітня 2019 року (а.с. 7). З копії страхового акту ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» №UA2019031800038/L02/01 від 30 липня 2019 року встановлено, що на підставі наданих документів, відповідно до умов договору страхування подія дорожньо-транспортної пригоди кваліфікована страховою компанією як страховий випадок, внаслідок чого було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 18 018,30 гривень. 31 липня 2019 року ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №7717361 від 21 серпня 2018 року в розмірі 18 018,30 гривень. Наведене підтверджується копією платіжного доручення №33371 від 31 липня 2019 року (а.с.14). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Згідно статті 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який здійснив виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Звертаючись до суду з цим позовом, ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» зазначає про те, що на час настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, а тому ПрАТ «СК «ПЗУ України» набуло право вимоги до [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди в розмірі 18 018,30 гривень. Однак, в ході судового розгляду справи встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ 4452597 ТзДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай». Згідно вказаного полісу забезпечений транспортний засіб - Volkswagen Touran, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Строк дії полісу - до 09 червня 2019 року. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 04 липня 2018 року (справа № 755/18006/15-ц) зробила висновок про те, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. З наведених мотивів суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову. Здійснюючи розподіл судових витрат, суд зазначає, що такі витрати в силу вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача, як сторони, якій відмовлено в задоволенні позову. На підставі вищевикладеного та ст. 993, 1166, 1194 ЦК України, ст. 8-9, 27 Закону України «Про страхування»,

Outcome: dismissed