Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

Представник позивача у грудні 2016 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що [INFO] року в м.Тростянець помер син позивача [PERSON]. Після його смерті залишилась спадщина: житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що розташовані на приватній земельній ділянці загальним розміром 0,126 га під [ADDRESS]; автомобілі: Форд Транзіт 2,5 Д, 1990 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER]; Ман TLG8.180. 2006 року випуску, д/н [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER]; причеп ПГА2, 2006 року випуску, д/н [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER], а також вклад в «Приватбанку» та страховий поліс НАСК «Оранта» від нещасного випадку. Крім того, померлий займався приватними перевезеннями, мав значний прибуток та власні збереження, які зберігав удома. Сума власних коштів складала орієнтовно 7000 доларів США. За життя померлий заповіт не складав. Спадкоємцями за законом є його син відповідач у справі та позивач. Інших спадкоємців померлий не мав. За життя померлий розірвав шлюб із своєю дружиною [PERSON]. Позивач спадщину після смерті сина прийняла шляхом подачі заяви до нотаріальної контори, але нотаріус 15.12.2015 року відмовив прийняти заяву та видати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно на ім'я позивача у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Після смерті спадкодавця всіма документами на все спадкове майно, грошовими заощадженнями та іншими документами та речами заволодів відповідач, оскільки на момент смерті він проживав поблизу мешкання батька, а позивач проживала в іншій державі, а тому коли вона прибула до м.Тростянець, то враховуючи її моральний стан (смерть єдиного сина) вона не могла вимагати документи на спадкове майно. Відповідач заявив, що спадкового майна померлий після себе не залишив. До спливу шести місяців з дня смерті [PERSON], бажаючи вирішити у добровільному порядку питання спадкового майна, позивач прибула до м.Тростянець. Під час співбесіди відповідач став її погрожувати, знехтував її законними правами на частину спадкового майна та повідомив, що вона не має жодного права на будь-яку частину майна. Намагаючись вирішити спірне питання у добровільному порядку, 12.09.2016 року був надісланий лист відповідачу про вирішення спірного питання на судовому рівні, проте відповідач не забажав вирішити питання у добровільному порядку, не надав свої пропозиції, а тому єдиний варіант вирішення спору лише за рішенням суду, оскільки не маючи правовстановлюючих документів вступити у права спадкоємця позивач немає права. Посилаючись на указані обставини, представник позивача уточнивши вимоги просить суд визнати за [PERSON], [INFO], право власності на ? частину всього спадкового майна, яке належало померлому [PERSON] за життя, а саме: житловий будинок та господарчі будови, що розташовані на приватній земельній ділянці загальним розміром 0,126 гектарів під [ADDRESS], автомобілі: Форд Транзіт 2,5 Д, 1990 року випуску, д/н [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER]; Ман TLG8.180, 2006 року випуску, д/н [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER]; причеп ПГА2, 2006 року випуску д/н [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER], а також вклад в «Приватбанку» та страховий поліс в НАСК «Оранта» від нещасного випадку (а.с.29-31). Ухвалою суду від 25.01.2017 року відкрито провадження у справі та призначено до попереднього судового засідання. Ухвалою суду від 09.03.2017 року призначено справу до судового розгляду та задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 19.04.2017 року залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] та зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням суду в справі № 588/1581/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] Ухвалою суду від 17.01.2018 року поновлено провадження у справі та доручено компетентному суду Російської Федерації вручити позивачу, яка є громадянкою РФ і проживає за межами України, повідомлення про день розгляду справи; зупинено провадження у справі на час виконання судового доручення. Ухвалою суду від 22.05.2018 року поновлено провадження у справі. Позивач та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Позивач повідомлялася про час та місце судового розгляду як особа, яка проживає за межами України, в порядку, визначеному міжнародним договором - Конвенцією про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, шляхом надсилання судового доручення до компетентного суду Російської Федерації. З матеріалів отриманих через головне територіальне управління юстиції у Сумській області установлено, що Бугурусланським районним судом Оренбурзької області Російської Федерації відповідачу в ході судового засідання 11.05.2018 року було вручено повідомлення про день судового розгляду справи. Позивач [PERSON] згідно з дорученням Тростянецького районного суду Сумської в Бугурусланському районному суді Оренбурзької області пояснила, що підтримує позовну заяву подану її представником [PERSON], не заперечує проти розгляду справи у її відсутність, просила задовольнити її позовні вимоги по 1/3 частині (а.с.182-190). Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні не заперечили проти визнання за позивачем права власності на ? частину спадщини після смерті [PERSON] Відповідач [PERSON] зазначав, що померлий батько ніяких вкладів та страхового полісу від нещасного випадку не мав. Крім того, автомобіль Форд Транзит та причеп, зазначені позивачем, спадкодавець продав ще за життя, оскільки для придбання вантажного автомобіля необхідні були гроші. Продаж відбувся без укладення договору купівлі-продажу у сервісному центру, покупцю була видана довіреність. Обставини, викладені позивачем у позові з приводу нібито конфлікту щодо спадщини за поясненням [PERSON] не відповідають дійсності. Після похорон позивач та відповідач разом з його матір'ю [PERSON] дійшли згоди про залишення спадкового майна відповідачу. Ніяких конфліктів не виникало. Але майже через півроку позивач знову приїхала до м.Тростянець та подала заяву до нотаріальної контори і вимагала від відповідача 15000 доларів США за її відмову від спадщини. Але після похорон у відповідача та його матері залишились тільки борги, вони оплачували спочатку лікування батька, а потім всі витрати на поховання. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилась, була повідомлена належним чином про час і місце розгляду справи. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], який помер [INFO] року у віці 45 років у м.Тростянець Сумської області (а.с.12 на зворотному боці). Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 08.11.2017 року у справі № 588/1581/16-ц, яке набрало законної сили 28.12.2017 року, установлено, що відповідач [PERSON], [INFO], є сином [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі до 31.05.1995 року. Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 08.11.2017 року у справі № 588/1581/16-ц установлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] з 01.01.2004 року по [INFO] року. Як установлено судом часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є 08 січня 2016 року. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (статті 1223 ЦК України). Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, що сторонами справи не заперечується. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (статті 1217,1267 ЦК України). Особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, право на спадкування за законом мають у четверту чергу (стаття 1264 ЦК України). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] як мати та син відповідно спадкодавця [PERSON] є його спадкоємцями першої черги за законом. Третя особа [PERSON], яка на момент смерті [PERSON] не перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі, належить до спадкоємців за законом четвертої черги. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (стаття 1258 ЦК України). Доказів наявності підстав для зміни черговості одержання права на спадкування після смерті [PERSON] сторони у справі суду не подали. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина 3 статті 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (стаття 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 ЦК України). Згідно із Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 47156230 від 21.03.2017 року, після смерті [PERSON], померлого [INFO] року заведена спадкова справа №34/2016, в якій є заява про прийняття спадщини від імені [PERSON], зареєстрована за №80 та від імені [PERSON], зареєстрована в книзі реєстрації №581 (а.с.80,81). Отже, ураховуючи, що судом установлено спадкоємців [PERSON] за законом першої черги, які в установлений строк прийняли спадщину, і доказів усунення яких від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття суду не надано, право на спадкування майна [PERSON] - спадкоємець за законом четвертої черги [PERSON] не має. Постановою державного нотаріуса Тростянецького районної нотаріальної контори від 15.12.2016 року [PERSON], що діяв від імені [PERSON] на підставі частини 1 статті 49 Закону України «Про нотаріат» було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно (яке складається з земельної ділянки, житлового будинку, квартири транспортних засобів та іншого) у зв'язку з відсутністю документів підтверджуючих право власності на спадкове майно (а.с. 18). Відповідно до роз'яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ураховуючи відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], позивач обґрунтовано звернулася до суду. Вирішуючи вимогу про визнання права власності позивача на ? частину спірного майна, зазначеного у позові, у порядку спадкування за законом після смерті її сина [PERSON], суд виходить з такого. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). З матеріалів інвентарної справи на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] судом установлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 30.06.2005 року [PERSON] набув у власність житловий будинок з будівлями і спорудами, що розташований в [ADDRESS], земельні ділянки, площею 0,1258 га та 0,0912 га, надані для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства, кадастрові номери [NUMBER] та [NUMBER]. Право власності на указану нерухомість було зареєстровано в установленому порядку за [PERSON]. На підставі договору купівлі-продажу від 30.06.2005 року [PERSON] були видані Державні акти на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та [NUMBER], які підтверджують право власності останнього на земельні ділянки, площею 0,1258 га та 0,0912 га, надані для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства, кадастрові номери [NUMBER] та [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] (а.с.86,87). Крім указаного нерухомого майна, за [PERSON] на праві приватної власності за даними територіального сервісного центру №5943 регіонального сервісного центру МВС у Сумській області зареєстровані транспортні засоби: причіп ПВА 2, 2006 року випуску, ДНЗ [NUMBER], автомобіль FORD Transit 2.5 D, 1990 року випуску, ДНЗ [NUMBER], автомобіль MAN TGL 10/210 BL, 2006 року випуску, ДНЗ [NUMBER] (а.с.78). Разом з тим, рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 08.11.2017 року у справі № 588/1581/16-ц визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, які знаходяться за адресою: [ADDRESS], право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0912 га з кадастровим номером [NUMBER] з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0346 га з кадастровим номером [NUMBER] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку і споруд, які знаходяться за адресою: [ADDRESS], право власності на 1/2 частину автомобіля MAN TGL 10/210BL, 2006 року випуску, шасі [NUMBER], з державним номером [NUMBER]. Відповідно до листа від 17.03.2017 року №08-03-12/2627 Приватного акціонерного товариства «НАСК ОРАНТА» у страховика відсутні відомості щодо договорів страхування життя, за якими страхувальником є [PERSON] (а.с.70). З довідки ПАТ КБ «Приватбанк» установлено, що [PERSON] користувався кредитними картками, а також мав депозити за договором від 27.07.2011 року №SAMDN28000718341919 та від 29.04.2015 року № SAMDNWFD0070599738101, на яких згідно з довідкою станом на 22.03.2017 року залишок коштів складає 0,00 грн. (а.с.143). Отже, судом установлено, що до складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] слід віднести: 1) ? частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, які знаходяться за адресою: [ADDRESS]; 2) ? частину земельної ділянки площею 0,0912 га з кадастровим номером [NUMBER] з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства; 3) ? частину земельної ділянки площею 0,0346 га з кадастровим номером [NUMBER] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку і споруд, які знаходяться за адресою: [ADDRESS]; 4) ? частину автомобіля MAN TGL 10/210BL, 2006 року випуску, шасі [NUMBER], з державним номером [NUMBER]; 5) причіп ПВА 2, 2006 року випуску, ДНЗ [NUMBER]; 6) автомобіль FORD Transit 2.5 D, 1990 року випуску, ДНЗ [NUMBER]. Позивачем не надано доказів належності на момент смерті [PERSON] відповідної суми вкладу у ПАТ КБ «Приватбанк» та страхового полісу в НАСК «Оранта» від нещасного випадку. Відповідно до частини 1 статті 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Отже, з огляду на відсутність заповіту [PERSON] долі у спадщині двох спадкоємців за законом першої черги [PERSON] та [PERSON] є рівними. Виходячи з рівності часток у спадщині спадкоємців [PERSON] та [PERSON], позивач має право на половину спадкового майна, що на момент смерті належало його синові, зокрема на: на ? частину житлового будинку та на ? земельних ділянок за адресою: [ADDRESS], на ? автомобіля MAN TGL 10/210BL, 2006 року випуску, шасі [NUMBER], з державним номером [NUMBER], а також на ? причіпу ПВА 2, 2006 року випуску, ДНЗ [NUMBER], на ? автомобіля FORD Transit 2.5 D, 1990 року випуску, ДНЗ [NUMBER]. За таких обставин, за відсутності у позивача правовстановлюючих документів на спірне рухоме та нерухоме майно, [PERSON] згідно з положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат» позбавлена можливості одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на цю спадщину, яке було набуто спадкодавцем за життя у встановленому законом порядку, а тому захищаючи її охоронювані законом права, таке право слід визнати за нею рішенням суду. Таким чином, позов [PERSON] в інтересах [PERSON] підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial