Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Представник позивача у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, посилався на те, що 03 березня 2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладений кредитний договір № 781700/ФЛ, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 50 000,00 дол. США з виплатою процентної ставки 12,9 % річних. Відповідно до умов кредитного договору, позичальник, яким є [PERSON] повинен виконати свої зобов'язання по поверненню в повному обсязі суми використаного ліміту за договором в термін не пізніше 20 лютого 2013 року. Крім того, за умовами кредитного договору позичальник, зобов'язується повернути банку кредит в повному обсязі, сплатити нараховані проценти, комісії та інші платежі у порядку, терміни та розмірах, що встановлені кредитним договором, але в будь-якому випадку не пізніше 20 лютого 2013 року. Укладений договір № 781700/ФЛ є змішаним договором, тому його положеннями передбачена порука [PERSON], який поручився за належне виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором. Таким чином, банк належним чином виконав свої зобов'язання за вищевказаним кредитним договором. Однак, свої зобов'язання [PERSON] за кредитним договором № 781700/ФЛ належним чином не виконує, у зв'язку з чим у неї станом на 22.01.2013 року виникла заборгованість у розмірі 586 808, 17 грн., яку відповідач добровільно не погашає, у зв'язку з чим представник ПАТ КБ «Надра» звернувся з позовною заявою до суду та просив суд солідарно стягнути з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 781700/ФЛ від 03 березня 2008 року у сумі 568 808, 17 грн., а також стягнути солідарно з відповідачів судові витрати у розмірі 3 441, 00 грн., які понесені позивачем по даній цивільній справі ( а. с. 2-4). 30 квітня 2013 року у судовому засіданні, судом було прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра», третя особа - [PERSON] про визнання кредитного договору недійсним ( а. с. 35). Позивач у зустрічній позовній заяві та її представник у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що в матеріалах даної цивільної справи міститься договір «Автопакет» № 781700/ФЛ від 03 березня , однак не зазначено якого року, вірогідно 2008 року, укладеного між відповідачем, третьою особою та [PERSON], відповідно до якого відповідач по зустрічному позову виступив кредитором, позивач по зустрічному позову - позичальником, а третя особа - поручителем. [PERSON] вважає, що нею не підписувався вищезазначений кредитний договір, а тому відповідно до вимог чинного законодавства він вважається недійсним, у зв'язку з чим просила суд визнати кредитний договір № 781700/ФЛ від 03 березня недійсним ( а. с. 35). У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором підтримав та наполягав на їх задоволенні, проти задоволення зустрічних позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що при укладанні договору було дотримано всі вимоги укладеного між сторонами договору, отже підстав для визнання його недійсним немає, а тому просив суд у задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити. Представник відповідача за первісним позовом у судовому засіданні проти задоволення позовної заяви про стягнення заборгованості заперечував та просив суд задовольнити зустрічну позову заяву. Посилався на те, що [PERSON] договір не підписувала та на момент укладення договору була у декретній відпустці, що виключало можливість її перебування у банку в той час. Відповідач за первісним позовом, який являється третьою особою за зустрічною позовною заявою - [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання судом повідомлявся належним чином ( а. с. 148, 151). Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлено, що 03 березня 2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» ( а. с. 11-13) [PERSON] та [PERSON] укладений кредитний договір № 781700/ФЛ, відповідно до умов якого банк надав позичальникам кредит у сумі 50 000,00 дол. США на придбання автотранспортного засобу автомобіля марки «LEXUS RX» 350 з виплатою процентної ставки 12,9 % річних. Відповідно до п. 1.1.4 кредитного договору, позичальник повинен виконати свої зобов'язання по поверненню в повному обсязі суми використаного ліміту за договором в термін не пізніше 20 лютого 2013 року. Відповідно до п.п. 2.2.1, 2.2.2, 4.3.3, 4.3.4 кредитного договору, позичальник зобов'язався повернути банку кредит у повному обсязі, сплатити нараховані проценти, комісії та інші платежі у порядку, терміни та розмірах, що встановлені кредитним договором, але в будь-якому випадку не пізніше 03 березня 2008 року, що підтверджується копією договору, наявного в матеріалах справи ( а. с. 5-7). Встановлено, що на виконання вимог кредитного договору № 781700/ФЛ, укладеного між сторонами [PERSON] отримала 50 000, 00 дол. США, що еквівалентно 252 500, 00 грн., що підтверджується заявою на видачу готівки № NL-5 від 03 березня 2008 року ( а. с. 10). Під час судового засідання встановлено, що внаслідок невиконання відповідачів своїх зобов'язань за кредитним договором № 781700/ФЛ у [PERSON] та [PERSON] станом на 22.01.2013 року уторилась заборгованість, яка складається з заборгованості по кредиту в розмірі 318659,57 гривень, заборгованості по відсоткам в розмірі 169180,80 гривень, пені в розмірі 59002,81 гривень та штрафу в розмірі 39965 гривень, а всього заборгованість в розмірі 586808,17 гривень, що підтверджується копією розрахунку за договором № 781700/ФЛ, який наявний в матеріалах справи ( а. с. 9). Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України та умовами укладених між сторонами договорів. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Також за умовами укладеного між сторонами договору, відповідач має перед позивачем зобов'язання щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків за користування кредитом, а позивач за умовами договору має право у разі порушення відповідачем будь-якого із зобов'язань, передбачених умовами даного договору, вимагати від останнього повернення кредиту, сплати відсотків за його користування. Згідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 статті 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до п. 5.1 кредитного договору, у разі порушення позичальником вимог п.п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 кредитного договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту, визначеної у п. 1.1 (50 000,00 дол. США) цього договору, за кожен випадок. Відповідно до п. 3.2.2 кредитного договору поручитель відповідає перед кредитором (банком) у тому ж об'ємі, що і позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання вищевказаних зобов'язань повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя, так і від кожного окремо. Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до п. 3.2.2 договору, відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Частиною 1 статті 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Вирішуючи вимоги позивача за первісним позовом до відповідачів: [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 781700/ФЛ від 03 березня 2008 року у розмірі 586808,17 грн., та приймаючи до уваги, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором щодо сплати кредиту та процентів за користування кредитом, а також факт наявності у позивача, за умовами укладеного між ним та відповідачем договору, права вимагати повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, а також враховуючи те, що у судовому засіданні також знайшов підтвердження факт невиконання поручителем [PERSON] своїх зобов'язань перед позивачем як поручителя за кредитним договором № 781700/ФЛ від 03 березня 2008 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому суд вважає за можливе стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором № 781700/ФЛ від 03 березня 2008 року - 586808,17 грн. Крім того, вирішуючи питання стосовно судових витрат, понесених позивачем по даній цивільній справі (а. с. 1) на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат розгляду справи, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» судові витрати у розмірі по 1720,50 грн. з кожного. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра», третя особа [PERSON] про визнання кредитного договору недійсним, суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки отримуючи кредитні кошти, позивач за зустрічним позовом визнала умови кредитного договору, про що свідчить її власноручний підпис на анкеті-заяві клієнта на отримання кредиту на купівлю автомобіля за програмою «Автопакет» та у кредитному договорі № 781700/ФЛ. Крім того, до моменту подачі позовної заяви Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості до суду, позивач за зустрічним позовом не пред'являла вимог щодо його недійсності, погодилась з умовами договору та прийняла їх. Умови кредитного договору є суттєвими і оговорені в самому договорі, а його форма та зміст відповідають положенням ст. 203 ЦК України, а тому підстав для визнання недійсним договору судом не вбачається. Посилання представника [PERSON] на те, що остання не підписувала кредитного договору не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні оскільки ані представником відповідачки ані самою відповідачкою не надано суду достатньо вільних зразків підпису для проведення експертизи. Посилання представника [PERSON] на те, що остання на час укладення договору перебувала у декретній відпустці і не могла укладати договір не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки представником [PERSON] не надано будь-якого документу який підтверджував би знаходження відповідачки у декретній відпустці - навіть свідоцтва про народження дитини, в той час як в матеріалах справи мається довідка ТОВ «Метакомп» (а.с. 48) згідно якої відповідачка на час підписання договору працювала на посаді юриста. На підставі викладеного,

Outcome: approved