Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] від 23.10.2008р. видане Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради на підставі наказу Управління № 2073-Ж-С від 23.10.2008р. на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON] та визнати незаконним і скасувати витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08.12.2008р. на квартиру [ADDRESS] за [PERSON], [PERSON], [PERSON] В обuрунтування позову покликається на те, що Рішенням апеляційного суду скасовано рішення суду першої інстанції, яким [PERSON] було визнано таким, що втратив право на користування спірною квартиру, відтак відповідачами неправомірно було виписаного його із житла разом із неповнолітньою дитиною та приватизовано квартиру без участі [PERSON] Вказаними діями відповідачів порушено право [PERSON] на приватизацію житла, тому просить визнати незаконними та скасувати документи, що встановлюють право власності відповідачів на спірну квартиру. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала позовні вимоги та пояснила, що незважаючи на родинні відносини між сторонами, відповідачі не ставили до відома позивача про те, що ними приватизовано спірну квартиру Про оформлення відповідачами у 2008 р. права власності на спірну квартиру позивач дізнався лише із відповіді ОКП «БТІ та ЕО» від 02.10.2012 р., від так строк позовної давності пропущено із поважних причин, тому просить його поновити. Зауважила, що рішення про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житлом, приймалося в період перебування такого за кордоном, відповідно про судову справу йому також нічого не було відомо. Позовні вимоги просить задоволити у повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх представник проти позову заперечили та пояснили, що позивач тривалий час проживає за кордоном разом із сім'єю, відповідно витрат по утриманню житла не несе, тому для економії витрат на житлово-комунальні послуги у 2003 р. за рішенням суду із спірної квартири було виписано [PERSON] разом із неповнолітньою донькою [PERSON] Згодом у 2008р. відповідачі приватизували квартиру із дотримання порядку приватизації, тому позовні вимоги вважають безпідставними та необґрунтованими, відтак у задоволенні позову просять відмовити. Представник Управління комунальної власності ДЕП ЛМР проти позову заперечила та пояснила, що приватизацію спірної квартири було здійснено із дотримання норм Положення про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, затвердженого рішенням від 23.03.2006р. № 394, чинного на момент оформлення відповідачами приватизації, тому наказ Управління комунальної власності ДЕП ЛМР № 2073-Ж-С від 23.10.2008р. є законним та не підлягає скасуванню. Представник відділу у справах дітей Сихівської районної адміністрації ЛМР при розгляді справи поклався на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін та представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити часткового з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з сім'єю з 4 чоловік було виданого ордер № 780 від 05.09.1991 р. на право зайняття жилого приміщення площею 41,46 кв.м., що складається із трьох кімнат у квартирі [ADDRESS]. До складу сім'ї входили: [PERSON] як основний квартиронаймач, [PERSON] - чоловік, [PERSON] - дочка, [PERSON] - син. Як ствердили сторони у судовому засіданні після отримання житла, усі члени сім'ї [PERSON] були зареєстровані у вказаній квартирі, згодом у квартирі було зареєстровано доньку [PERSON] - [PERSON], 2001р.н. У зв'язку із скрутним фінансовим становищем [PERSON] з кінця 2002р. виїхав на заробітки за кордон, однак періодично прибував в Україну, що підтверджується відмітками про перетин кордону зафіксованими у закордонному паспорті [PERSON] виданого 29.08.2002р. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 28.11.2003р. [PERSON] та його неповнолітня дитина [PERSON], 2001р.н., визнані таким, що втратили право на користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS] через не проживання в спірній квартирі понад встановлений законом термін, у зв'язку із чим [PERSON] та [PERSON] було знято із реєстрації у спірній квартирі. Відповідно до п. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (в редакції чинній станом на жовтень 2008р.), передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Оскільки на момент подання документів на приватизацію житла у спірній квартирі мешкали та були зареєстровані [PERSON], [PERSON] та неповнолітній [PERSON], відтак на підставі поданих відповідачами документів наказом Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради від 23.10.2008р. № 2073-Ж-С вказаним особам видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім»ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім»ї понад шість місяців у передбачених випадках, в т.ч. у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. Із ухвали Галицького районного суду м.Львова від 16.10.2003р. вбачається, що [PERSON] звертався до суду із позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні спірним житловим приміщенням. Як стверджується перекладом із Історії працевлаштування виданого 28.07.2012р. міністерством праці та соціального захисту королівства Іспанії, [PERSON] офіційно працює на території Іспанії. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 03.12.2012р. скасовано рішення Сихівського районного суду м.Львова від 28.11.2003р. та ухвалено нове, яким у задоволенні вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням відмовлено. З копії закордонного паспорта [PERSON] та фотокарток, наданих суду представником позивача вбачається, що [PERSON] періодично прибував в Україну та зустрічався із своєю матір'ю, відповідачем по справі, [PERSON] Скасування рішення суду першої інстанції вказує на безпідставність визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] з подальшим зняттям [PERSON] та його неповнолітньої доньки [PERSON] з реєстрації у спірній квартирі. Відсутність реєстрації [PERSON] в спірній квартирі, в подальшому стала підставою для приватизації спірної квартири лише на [PERSON], [PERSON], [PERSON], незважаючи на те, що позивач на рівні із відповідачами є суб'єктом права на приватизацію спірної квартири відповідно до ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», оскільки у зв'язку із скасуванням рішення суду він не позбавлений права на користування спірною квартирою. Судом встановлено, що Наказом Управління комунальної власності ДЕП ЛМР № 2073-Ж-С від 23.10.2003р. вирішено питання про передачу у власність певних громадян квартир (будинків) згідно з додатком та покладено на Відділ приватизації державного житлового фонду Галицького району оформити та видати свідоцтва про право власності відповідно до даного наказу З огляду на вище зазначене, суд вважає, що Наказ № 2073 -Ж-С від 23.10.2008 р. виданий Управлінням комунальної власності ДЕП ЛМР підлягає визнанню недійним лише в частині приватизації спірної квартири [ADDRESS], оскільки ним порушено права позивача, зокрема право на участь у приватизацію житла. Оскільки свідоцтво № С-07888 від 23.10.2008р. про право власності на спірну квартиру видане на підставі недійсного наказу, відтак вказане свідоцтво також підлягає скасуванню та визнання його дійсним. Згідно із ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Так як витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно є інформаційним документом і не відноситься до актів індивідуальної дії, не породжує виникнення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, видається на підставі відомостей внесених відповідно до Свідоцтва про право власності, відтак такий не підлягає скасуванню в судовому порядку, тому позовні вимоги щодо визнання незаконним та скасування витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08.12.2008р. є безпідставними та задоволенню не підлягає, крім того позивачем не залучено до участі у справі як відповідача Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» та не представлено суду доказів порушення вказаним підприємством прав позивача. Відповідно до ч.5 ст.267 ЦК України суд визнає поважними причини пропуску позивачем строку позовної давності, оскільки позивач тривалий час перебував за кордоном, що підтверджується копією закордонного паспорта та рішення про неправомірність визнання його таким, що втратив право користування спірний житлом прийнято Апеляційним судом Львівської області 03.12.2012р., тому [PERSON] слід поновити строк позовної давності для захисту цивільних прав. На підставі ст.ст. 9, 71 ЖК України, ст.ст. 21, 267 ЦК України, ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та

Outcome: dismissed