Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

Приписами ч.1 ст.46 КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Так, статтею 116 КЗпП встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював у ПрАТ «СКМЗ» з 05.11.2007 року провідним інженером-конструктором, потім призначений на посаду начальника бюро агрегатних ліній. Наказом №108 від 18.12.2019 року позивача звільнено з підприємства 18.12.2019 року на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін, що підтверджується копією трудової книжки. В день звільнення з позивачем не було проведено повного розрахунку, що не заперечується відповідачем. Відповідно до довідки про заборгованість по заробітній платі, в день звільнення відповідач заборгував позивачу заробітну плату за листопад 2019 року в сумі 6786,22 грн., за грудень 2019 року в сумі 23 658,08 грн. (після утримання податків, зборів та інших обов`язкових платежів). Відповідно до виписок по картковому рахунку [PERSON] , наданого ПАТ «Державний ощадний банк України», 31.01.2020 року, 10.02.2020 року, 28.02.2020 року, 23.03.2020 року у рахунок погашення заборгованості по заробітній платі позивачу надходили платежі від ПрАТ «СКМЗ», була виплачена заборгованість в загальному розмірі 30 444,30 грн. Таким чином, судом беззаперечно встановлено, що ПрАТ «СКМЗ» на момент звільнення позивача мав перед ним заборгованість по заробітній платі у сумі 30 444,30 грн., яка остаточно була йому виплачена лише 23.03.2020 року. Аналіз статей 116, 117 КЗпП України свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступний після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. При цьому розмір середнього заробітку необхідно проводити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 з наступними змінами (далі - Порядок). Згідно з пунктами 2, 5 цього Порядку середня заробітна плата обчислюється виходячи із його заробітної плати за два останніх відпрацьованих місяця, які передували звільненню, а нарахування середньої заробітної плати проводиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.02.2012 року у справі №1-5/2012, в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Таким чином, враховуючи, що відповідач повністю не розрахувався із працівником при звільненні, тримісячний строк звернення до суду із позовом про стягнення середнього заробітку не пропущений. Виходячи з наданої відповідачем довідки про заробітну плату позивачу, його середньоденна заробітна плата за два останніх відпрацьованих перед звільненням місяців (листопад-грудень 2019 року) складає до сплати 313,37 грн. після утримання податків і зборів. Розрахунок кількості днів, за які необхідно стягувати середній заробіток було вирахувано наступним чином. [PERSON] було звільнено 18.12.2019 року, тобто при розрахунку середньоденного заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі у грудні 2019 року повинно вираховуватися 8 робочих днів. Відповідно до Листа Мінсоцполітики «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2020 рік» від 29.07.2019 року №1133/0/206-19, кількість робочих днів за січень 2020 року - 21 робочих днів, за лютий 2020 року - 20 робочих днів. В березні на підприємстві ПрАТ «СКМЗ» був запроваджений особливий режим роботи з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVSD-19 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. №211 з доповненнями та змінами. У зв`язку з запровадженням карантину з 12.03.2020 року кількість робочих днів за березень 2020 року складає 6 робочих днів (03.03-06.03, 10.03 та 11.03.2020 року). Відповідно до виписок по картковому рахунку [PERSON] , наданого ПАТ «Державний ощадний банк України», 31.01.2020 року, 10.02.2020 року, 28.02.2020 року, 23.03.2020 року у рахунок погашення заборгованості по заробітній платі позивачу надходили платежі від ПрАТ «СКМЗ», була виплачена заборгованість в загальному розмірі 30 444,30 грн.. Отже, при розрахунку середньоденного заробітку за час затримки розрахунку за березень 2020 року повинно вираховуватися кількість робочих днів до 23 березня, що складає 6 робочих днів. При розрахунку суми середнього заробітку за час затримки кінцевого розрахунку при звільненні, судом визначено кількість робочих днів з 18.12.2019 (дата звільнення) до 23.03.2020 (дата фактичного розрахунку), що складає 55 днів. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку, а саме: з 19.12.2019 року по 23.03.2020 року, в сумі - 17 235,35 грн. до сплати (313,37 грн. х 55 днів). Тобто, позов підлягає частковому задоволенню. Стосовно стягнення судового збору суд зазначає наступне. Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір справляється в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При зверненні до суду з позовною заявою [PERSON] було звільнено від сплати судового збору у розмірі 840,80 грн. Враховуючи, що судом позовні вимоги задоволені частково, то з відповідача в доход держави підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial