Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

Представник позивачів адвокат Якименко О.І. звернулася до суду з вказаним позовом, який в подальшому уточнила, мотивуючи його тим, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно. Спадкоємцями є його дружина [PERSON] та син [PERSON] , позивачі по справі, які в рівних частках, по Ѕ кожен, оформили частину спадщину, отримавши свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, автомобіль та грошові кошти. Також після померлого спадкодавця залишилося спадкове майно, а саме земельні ділянки, які належали йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] батька [PERSON] . При зверненні позивача [PERSON] до державного нотаріуса з заявою про видачу на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого батька [PERSON] на земельні ділянки площею 0,0700 га та 0,3100 га за адресою: [ADDRESS] , постановою нотаріуса від 08.05.2019 року йому було відмовлено, оскільки спадкодавець [PERSON] за життя не оформив право власності на них та не отримав правовстановлюючі документи. Крім того, відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії СМ 519 від 01.12.1993 року по-батькові померлого [PERSON] вказано як « [PERSON] », а право власності зареєстровано за [PERSON] . А тому просить суд встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , правовстановлюючого документу Державного акту на право приватної власності на землю серії СМ 519 від 01.12.1993 року та визнати за позивачами право власності по Ѕ частині земельних ділянок площею 0,3100 га для ведення особистого селянського господарства та 0,0700 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: Сумський район, Косівщинська сільська рада, с. Солідарне, діл. 20, в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] . У судове засідання позивачі не з`явилися, від їх представника надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та провести розгляд справи без їх участі. Від відповідача по справі Косівщинської сільської ради надійшла заява про розгляд справи без участі представника сільської ради, покладаються на розсуд суду. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявні у справі докази вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії СМ 519 від 01.12.1993 року, виданого на ім`я [PERSON] , на підставі рішення Косівщинської сільської ради від 17.09.1993 року, йому передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,38 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, розташована на території Косівщинської сільської ради с. Солідарне (а.с. 25-26). Згідно Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 18.04.2019 року № НВ-5909885542019 та №НВ-5909885382019, власником земельної ділянки з кадастровим номером 5924783800:08:001:0155, площею 0,3100 га для ведення особистого селянського господарства, та земельної ділянки з кадастровим номером 5924783800:08:001:0154, площею 0,0700 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані: [ADDRESS] , є [PERSON] на підставі Державного акту від 01.12.1993 СМ 519 (а.с. 27-29, 30-32). Згідно копії спадкової справи № 109/1996, після померлого [INFO] [PERSON] , виданої 07.03.1996 року Сумською районною державною нотаріальною конторою, спадкоємцем за заповітом був [PERSON] та отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом за р. №360 на житловий будинок та за р. №362 на земельну ділянку, що знаходяться за адресою: Сумська область, Сумський район, Косівщинська сільська рада, с. Солідарне, під № 20 (а.с. 87-91). Відповідно до копії спадкової справи № 187/2006, після померлого [INFO] [PERSON] , виданої 27 вересня 2006 року Другою Сумською районною державною нотаріальною конторою, спадкоємцями є дружина спадкодавця [PERSON] та син спадкодавця [PERSON] , які отримали в рівних частках (по Ѕ частці кожен) свідоцтва про право на спадщину за законом за р. № 2-1600, 2-1608, 2-1603 та 2-1611 на житловий будинок, автомобіль та грошові вклади, а також свідоцтво про право на спадщину за заповідальним розпорядженням за р.№ 2-1618 на вклад на ім`я [PERSON] (а.с. 59-74). Проте при зверненні позивача [PERSON] \~до державного\~нотаріуса з\~заявою про\~видачу на\~його ім`я\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом після\~померлого батька\~ [PERSON] \~ на\~земельні ділянки\~площею 0,0700\~га з\~кадастровим номером\~5924783800:08:001:0154\~та площею\~0,3100\~га з\~кадастровим номером\~5924783800:08:001:0155,\~що знаходяться\~за адресою:\~Сумська область,\~Сумський район,\~Косівщинська сільська\~рада,\~с.\~Солідарне,\~під номером\~20,\~постановою від\~08.05.2019\~року йому\~було відмовлено,\~оскільки спадкодавець\~ [PERSON] \~за життя\~не звернувся\~з наявним\~у нього\~свідоцтвом про\~право на\~спадщину за\~заповітом,\~виданим Сумською\~районною державною\~нотаріальною конторою\~07.03.1996\~року за\~р.№\~362\~за отриманням\~Державного акту\~на право\~приватної власності\~на земельні\~ділянки (а.с. 13). Відповідно до\~п.\~6\~ч.\~1\~ст.\~315\~Цивільно-процесуального\~кодексу України\~суд розглядає\~справи про\~встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 1\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, вбачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що помилка, допущена у написанні по батькові спадкодавця [PERSON] у правовстановлюючому документі Державному акті перешкоджає позивачам в реалізації права на розпорядження спадковим майном після смерті [PERSON] , а тому суд вважає за потрібне задовольнити вимоги у цій частині. Відповідно до пункту 3.1. Листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (згідно із статтею 392 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч.ч. 1,5 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.\~1296\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.\~1297\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст.\~1225\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст.\~126\~ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] за життя фактично прийняв у власність земельні ділянки після свого батька [PERSON] , проте не отримав відповідних правовстановлюючих документів. Отже, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] володів спадковим майном на законних підставах. А тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивачів, так як рішення суду в такому разі буде підставою для належного оформлення за ними права власності на земельні ділянки.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved