Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

Прокурор прокуратури Бродівського району звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Львівської міської ради та комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги м.Львова до відповідача у якому просить стягнути суму затрачену на лікування потерпілої від злочину в розмірі 5621,88 гривень. В обґрунтування вимог вказує, що 26.02.2015 року Бродівським районним судом Львівської області винесено вирок згідно якого [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Згідно висновку № 478/2014 від 19 грудня 2014 року проведеної судово-медичної експертизи тілесні ушкодження отримані [PERSON] відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння та другий пасажир автомобіля [PERSON] отримала легкі тілесні ушкодження. [PERSON] з тим, зазначені потерпілі особи перебували на стаціонарному лікуванні, зокрема, [PERSON] також перебувала на лікуванні у комунальній міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги м.Львова з 14.12.2014 р. по 14.01.2015 р. Внаслідок злочинних дій [PERSON], комунальною міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги м.Львова понесено витрати на лікування потерпілої від злочину на загальну суму 5621,88 гри. В добровільному порядку відповідач зазначеної шкоди закладу охорони здоровя на даний час не відшкодував. В судове засідання сторони не зявились. Прокурор прокуратури Бродівського району Львівської області подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] подав суду письмову заяву в якій позов прокурора прокуратури Бродівського району визнав, згідний сплатити суму затрачену на лікування потерпілої від злочину в розмірі 5621,88грн., просить справу розглядати у його відсутності. Суд розглянув справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч.2 ст.197 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~Судом встановлено, що за вироком Бродівського районного суду Львівської області від 26.02.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік із звільнення від основного покарання з іспитовим терміном один рік та з покладенням обовязків передбачених ст.76 ч.1 п.п.3,4 КК України (а.с.6-9). Вироком встановлено, що внаслідок зіткнення автомобіля з фундаментом огорожі пасажир автомобіля [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді багато уламкового перелому лобної кістки з переходом на основу черепа, забою головного мозку середньої важкості, рани лобної ділянки голови, синяків на повіках обох очей, передній поверхні правого стегна, задній поверхні лівого плеча, які відповідно до висновку № 478\\2014 від 19 грудня 2014 року проведеної судово - медичної експертизи, відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння. В силу ч. 4 ст.61 ЦПК України\~вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та вчинені вони цією особою.\~ Відповідно до ст.1166 ч.ч.1,2 ЦК України\~передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями\~чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. У звязку із отриманими тілесними ушкодженнями, [PERSON] перебувала на лікуванні у комунальній міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги м.Львова з 14.12.2014 р. по 14.01.2015 р. і на її лікування було витрачено 5621.88грн., що підтверджується довідкою № 5 від 12.02.2015р. з КМКЛШМД м.Львова (а.с.5). Статтею 1206 ЦК України\~встановлено, що особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати закладові охорони здоров'я витрати на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони\~\~або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. У відповідності з п.3\~Постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 року № 545 «Про затвердження порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», у разi коли при постановленнi вироку сума коштiв, витрачених на стацiонарне лiкування потерпiлого, ще не була визначена i рiшення про їх вiдшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивiльного судочинства за позовом вказаних юридичних осiб. У такому ж порядку вiдшкодовуються витрати на стацiонарне лiкування особи, яка постраждала вiд злочину, в разi закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Враховуючи, що внаслідок заподіяння відповідачем [PERSON]\~\~потерпілій [PERSON] тілесного ушкодження, у зв'язку з чим остання перебувала на стаціонарному лікуванні, вартість якого становить 5621.88 гривні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги прокурора є обгрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. \~ На підставі ст.ст.1166, 1206 ЦК України,

Outcome: approved