Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] адвокат [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому просить визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: с.Сімерки, вул.Центральна, №59 Перечинського району Закарпатської області, в порядку спадкування за законом за [PERSON], який помер 20 квітня 2013 року. Позовні вимоги мотивує тим, що 20 квітня 2013 року в с.Сімерки помер рідний брат позивачки [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, що знаходиться в с.Сімерки по вул.Центральній, № 59 Перечинського району Закарпатської області. [PERSON] заповіту не посвідчував, на день смерті являвся головою домогосподарства, останній одружений не був та відповідно проживав сам. Оскільки, єдиним його спадкоємцем є позивачка, вона 11 травня 2018 року звернулася до нотаріуса Перечинської державної нотаріальної контори Закарпатської області з метою оформлення права на спадщину, однак така отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на вищевказаний житловий будинок, що на даний час є перешкодою у прийнятті спадщини, тому просить позов задовольнити. У судове засідання позивачка [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] не зявилися, однак останній подав заяву, у якій просить справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю та просять такі задовольнити. Представник Перечинської міської ради Закарпатської області [PERSON] у судове засідання також не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Так, у судовому засіданні встановлено, що 20 квітня 2013 року помер рідний брат позивачки [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №146467 від 22 квітня 2013 року, виданим виконкомом Сімерківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області Україна, актовий запис №06. Також встановлено, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку №59, що знаходиться по вул.Центральній в с.Сімерки Перечинського району Закарпатської області. Разом з цим встановлено, що згідно довідки виконавчого комітету Перечинської міської ради Закарпатської області №383 від 20 грудня 2017 року, головою дворогосподарства в с.Сімерки, вул.Центральна, №59 Перечинського району Закарпатської області, являвся померлий 20 квітня 2013 року, [PERSON].\~ Крім цього встановлено, що позивачці [PERSON] нотаріусом було відмовлено у оформленні спадщини у звязку з відсутністю документа, що посвідчує право власності на житловий будинок №59, що розташований по вул.Центральній в с.Сімерки Перечинського району Закарпатської області. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 та ч.2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї… Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до розяснень, які містяться в абзаці 3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що позивачка [PERSON] прийняла спадщину за спадкодавцем [PERSON], однак у неї існують певні перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а тому суд, використовуючи винятковий спосіб її захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Тому,

Outcome: approved