Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного Договору № SAMDN03000010330603 про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 06.12.2006 року банк надав [PERSON] (далі - Відповідач) кредит в сумі 15 000 (п'ятнадцять тисяч) грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів, та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв'язку з чим, станом на 16.03.2014 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 39 953 (тридцять дев'ять тисяч дев'ятсот п'ятдесят три) грн. 86 коп., де заборгованість за кредитом - 26 440 (двадцять шість тисяч чотириста сорок) грн. 00 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 13 513 (тринадцять тисяч п'ятсот тринадцять) грн. 86 коп. У зв'язку з чим, позивач змушений звернутися до суду та просити стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором № SAMDN03000010330603 про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 06.12.2006 року у розмірі 39 953 (тридцять дев'ять тисяч дев'ятсот п'ятдесят три) грн. 86 коп. та судовий збір у розмірі 399 (триста дев'яносто дев'ять) грн. 54 коп. 21 травня 2014 року до суду надійшла заява від представника позивача, в якій він просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.26). Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв чи клопотань до суду від нього не надходило. У відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочну форму розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини справи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступних підставах. Так судом встановлені наступні обставини справи та визначені виниклі відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що 06.12.2006 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] був укладений Договір № SAMDN03000010330603 про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 15 000 (п'ятнадцять тисяч) грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов договору, позичальник зобов'язався повернути кредит частинами у розмірах та у строки повернення кредиту, зазначеними у кредитному договорі, та сплачувати відсотки за користування кредитом (а.с.8). Відповідно до 5.2. вказаного Кредитного договору банк має право в односторонньому порядку, без повідомлення клієнта, встановлювати та змінювати на платіжній картці кредитний ліміт з наступною зміною його розміру відповідно до кредитної історії. Судом встановлено, що в межах дії означеного кредитного договору, позивачем відповідно до вказаного п. 5.2. Кредитного договору було збільшено на платіжній картці кредитний ліміт 12.12.2010 року до суми 17 000 грн. 00 коп., а 16.11.2011 року до суми 25 000 грн. 00 коп. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно умов вказаного кредитного договору, укладеного між сторонами, позичальник зобов'язаний: сплачувати заборгованість перед банком; сплачувати банку проценти за користування кредитом; та у випадку порушення зобов'язання, сплачувати відповідні штрафні санкції. Відповідно до приписів ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит в розмірі та на умовах, визначених вищевказаним кредитним договором. Із матеріалів справи вбачається, що в порушення умов вказаного кредитного договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого за ним [PERSON], станом на 16.03.2014 року за договором виникла заборгованість, яка була обрахована позивачем на загальну суму 39 953 (тридцять дев'ять тисяч дев'ятсот п'ятдесят три) грн. 86 коп., де заборгованість за кредитом - 26 440 (двадцять шість тисяч чотириста сорок) грн. 00 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 13 513 (тринадцять тисяч п'ятсот тринадцять) грн. 86 коп. Суд частково погоджується із розміром вказаних майнових вимог, та не знаходить підстав для стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту у розмірі 1 440 грн., адже як було зазначено вище відповідачеві було надана платіжну картку із встановленим кредитним лімітом лише 25 000 грн. 00 коп. Доказів збільшення такого ліміту суду не було надано. Відтак надання банком суми кредиту більше ніж передбачено кредитним договором, та отримання й використання відповідачем такої суми відбувалося поза межами умов кредитного договору, а тому стягнути дану заборгованість в межах дії договірних зобов'язань є неможливим, оскільки на даний вид правовідносин не розповсюджуються загальні норми матеріального закону, що регламентують договірні зобов'язання. Такі правовідносини врегульовані за допомогою спеціальних норм, що регулюють відносини сторін у випадку неналежного виконання зобов'язань за договором, що призвело до безпідставного отримання однією із сторін певного матеріального блага. Зокрема, відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. У відповідності до частин 2 та 3 статті 1212 Цивільного кодексу України, положення частини 1 цієї статті застосовуються при поверненні виконаного однією із сторін у зобов'язанні незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Однак з вказаних підстав позивачем позов не заявлявся. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, аналізуючи здобуті у справі докази, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а з відповідача підлягає стягненню за Договором № SAMDN03000010330603 про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 06.12.2006 року заборгованість у загальному розмірі 38 513 (тридцять вісім тисяч п'ятсот тринадцять) грн. 86 коп., де заборгованість за кредитом - 25 000 (двадцять п'ять тисяч) грн. 00 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 13 513 (тринадцять тисяч п'ятсот тринадцять) грн. 86 коп. В решті позовних вимог слід відмовити, оскільки вони не ґрунтуються на законі. Суд зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з'явився, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надав, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача також слід стягнути на користь позивача судові витрати, що були ним понесені, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: судового збору у розмірі 385 (триста вісімдесят п'ять) грн. 13 коп. На підставі викладеного і

Outcome: partial