Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про відшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення у сумі 4760 гривень 07 копійок, посилаючись на той факт, що 31 січня 2013 року о 01:50 годині [PERSON] керуючи технічно справним легковим автомобілем [NUMBER], рухаючись вказаним транспортним засобом, по автодорозі Житомир-Могильов- Подільський в напрямку м.Житомира з увімкненим ближнім світлом фар та проїжджаючи 12 км.+600 м. вищевказаної автодороги, поблизу с.Сінгури Житомирського району, всупереч вимогам п.п. 2.36, 10.1, 12.1 і 12.3 ПДР України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, перед зміною напряму руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, при виникненні небезпеки для руху, яку обєктивно спроможний був своєчасно виявити, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу, внаслідок чого виїхав на ліве узбіччя, де передньою лівою частиною свого транспортного засобу, допустив наїзд на припаркований вантажний автомобіль ЗІЛ-ІЗО, після чого продовжуючи рух передньою частиною свого транспортного засобу здійснив наїзд на пішохода [PERSON], який стояв на узбіччі, поряд із вантажним автомобілем. В результаті дорожньо-транспортної події [PERSON] було заподіяно тупу поєднану травму тіла у вигляді саден лівої вушної раковини, лівої виличної ділянки, саден правої виличної ділянки, поверхневої забійної рани четвертого пальця лівої кисті, закритого перелому правої стегнової кістки в середній третині отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої стегнової кістки в середній третині, й відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню важкості, як така, що не є небезпечною для життя, але призвела до довготривалого розладу здоровю. Необережні дії, які виразились в порушенні водієм [PERSON] вимог пунктів п.п. 2.36, 10.1, 12.1 і 12.3 ПДР України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306 перебувають у прямому причинному зв'язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної ДТП та її наслідками у вигляді спричинення потерпілому [PERSON] середньої тяжкості тілесних ушкоджень. З приводу отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] з 31 січня 2013 року по 19 лютого 2013 року перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Комунальної установи «Центральна районна лікарня» Житомирської районної ради. Вартість лікування потерпілого складає 4760,07 гривень, які відповідач добровільно не оплатив, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав з підстав зазначених в ньому. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, судом були встановлені наступні факти. 31 січня 2013 року о 01:50 годині [PERSON] керуючи технічно справним легковим автомобілем [NUMBER], рухаючись вказаним транспортним засобом, по автодорозі Житомир-Могильов- Подільський в напрямку м.Житомира з увімкненим ближнім світлом фар та проїжджаючи 12 км.+600 м. вищевказаної автодороги, поблизу с.Сінгури Житомирського району, всупереч вимогам п.п. 2.36, 10.1, 12.1 і 12.3 ПДР України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, перед зміною напряму руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, при виникненні небезпеки для руху, яку обєктивно спроможний був своєчасно виявити, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу, внаслідок чого виїхав на ліве узбіччя, де передньою лівою частиною свого транспортного засобу, допустив наїзд на припаркований вантажний автомобіль ЗІЛ-ІЗО, після чого продовжуючи рух передньою частиною свого транспортного засобу здійснив наїзд на пішохода [PERSON], який стояв на узбіччі, поряд із вантажним автомобілем. В результаті дорожньо-транспортної події [PERSON] було заподіяно тупу поєднану травму тіла у вигляді саден лівої вушної раковини, лівої виличної ділянки, саден правої виличної ділянки, поверхневої забійної рани четвертого пальця лівої кисті, закритого перелому правої стегнової кістки в середній третині отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої стегнової кістки в середній третині, й відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню важкості, як така, що не є небезпечною для життя, але призвела до довготривалого розладу здоровю. Необережні дії, які виразились в порушенні водієм [PERSON] вимог пунктів п.п. 2.36, 10.1, 12.1 і 12.3 ПДР України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306 перебувають у прямому причинному зв'язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної ДТП та її наслідками у вигляді спричинення потерпілому [PERSON] середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 25 квітня 2013 року звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України, у звязку з примиренням із потерпілим і кримінальне провадження по справі закрити. (а.с.2). Потерпілий [PERSON] після вчиненого кримінального правопорушення в період з 31 січня 2013 року по 19 лютого 2013 року перебува на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Комунальної установи «Центральна районна лікарня» Житомирської районної ради в с.Станишівка Житомирського району, Житомирської області та відповідно до розрахунку, проведеного у відповідності до вимог п.2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 16 липня 1993 року №545, загальна сума витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілого становить 4760 гривень 07 копійок (вартість 19 л/д *250,53 днів). Вартість 1 ліжко дня становить 250 гривень 53 копійки, що підтверджується довідкою КУ «ЦРЛ» від 24 квітня 2013 року №870 (а.с.3). Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину. Встановленим фактам відповідають цивільні правовідносини. Наявність факту не виконання відповідачем [PERSON] зобовязання сплатити витрати закладу охорони здоровя на лікування потерпілого від злочину є підставою для повного задоволення позову. Відповідно до п.2 ст.88 ЦПК України суд стягує судові витрати з відповідача на рахунок держави у встановленому порядку.

Outcome: approved