Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

Представник позивачки звернулася до суду з позовом, збільшивши позовні вимоги в квітні 2018 року, до відповідача про збільшення розміру аліментів, посилаючись на те, що 27 січня 2010 року сторони зареєстрували шлюб. [INFO] під час шлюбу у сторін народився син [PERSON] 06 грудня 2011 року рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці шлюб між сторонами було розірвано. 26.07.2012 року рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 600 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 05 липня 2012 року, з подальшою індексацією відповідно до закону. Син - [PERSON] проживає з позивачкою. Позивачка [PERSON] працює на посаді вчителя у Чернівецькій загальноосвітній школі I- III ступенів № 30, постійно опікується та матеріально утримує сина [PERSON], а саме: купує продукти харчування, взуття, одяг, засоби особистої гігієни, оплачує всі витрати на навчання, супутні потреби. Також оплачує дозвілля сина, а саме: уроки карате, які останній відвідує три дні на тиждень в СК «Лідер». У дитини далекозорість середнього ступеня обох очей та затримка фізичного розвитку, низькорослість, а тому [PERSON], має проходити щорічне комплексне лікування. З засобів медичної реабілітації дитина потребує санаторно-курортного лікування, окулярів, вітамінів та лікарських препаратів. Крім того, враховуючи постійне підвищення цін на дитячий одяг, харчування та медикаменти, аліментів, які сплачує відповідач [PERSON] за рішенням суду в розмірі 600 гривень не достатньо для створення належних умов для розвитку сина - [PERSON]. Посилалась на те, що позивачці відомо, що відповідач [PERSON] постійно займається торгівельною діяльністю на ринку «Буковинський», звідки і отримує нерегулярний та мінливий дохід, хоча офіційно діяльність як фізична особа-підприємець припинив. Відомості про стан здоров'я відповідача відсутні. Інших дітей чи непрацездатних осіб на утриманні у відповідача немає. Відповідач [PERSON] є працездатною особою молодого віку, може забезпечувати не лише себе, а й свого малолітнього сина, який має проблеми зі здоров'ям. В заяві про збільшення позовних вимог представник позивачки посилалась також на те, що відповідач [PERSON] виїхав до батьків, які перебувають за кордоном, а саме: мати відповідача уже тривалий час проживає і працює в Іспанії, куди до неї і приїжджає син на заробітки, а тому матеріальну допомогу матері він не надає. Середня заробітна плата, яку отримують громадяни України в Іспанії, становить 2 тисячі євро. Вважає, що отримуючи заробітну плату у розмірі 2000 євро, відповідач повинен би платити мінімальну суму аліментів на утримання свого неповнолітнього сина [PERSON] складає 5000 грн. А тому просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] користь [PERSON], на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26.07.2012 року з 600 грн., до 50000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею витрати на правничу допомогу у розмірі 9830,80 грн. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю і підтвердив обставини, викладені в позовній заяві та в заяві про збільшення розміру позовних вимог. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково і підтвердила обставини, викладені у відзиві відповідача на позовну заяву, в якому він зазначав, що у нього на утриманні є дружина, з якою він перебуває в зареєстрованому шлюбі з 13.03.2015 року та неповнолітня донька [PERSON], [INFO], яка народилася в цьому шлюбі, а тому відповідач не заперечує проти збільшення аліментів до 1100 - 1300 грн. щомісячно. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частини 1 статті 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.ст. 263, 265 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 264 ЦПК України суд ухвалюючи рішення повинен вирішити такі питання: - чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; - які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; - яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи, сторони з 27.01.2010 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці 06.12.2011 року було розірвано. У сторін під час перебування їх в шлюбі [INFO] народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 липня 2012 року стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с.7). В судовому засіданні встановлено, що відповідач є працездатним і має можливість надавати матеріальну допомогу дитині. На утриманні у відповідача також перебуває неповнолітня донька [PERSON], [INFO], від іншого шлюбу, що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб та про народження (а.с.39,40). Враховуючи інфляційні процеси, які відбулися в державі протягом останнього року, значне подорожання продуктів харчування, одягу, взуття тощо, а також те, що в даний час позивачка не працює, суд вважає, що матеріальний стан позивачки щодо утримання неповнолітньої дитини змінився, тобто зменшився, а тому дійсно необхідно збільшити розмір присуджених аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивачки на утримання дитини згідно з рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 липня 2012 року з твердої грошової суми в розмірі 600 грн. на іншу тверду грошову суму 1400 грн. Визначаючи розмір твердої грошової суми, яку відповідач має сплачувати, суд враховує те, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум на дитину від 6 до 18 років з 01.01.2018 року складає - 1860 грн., а з 01.07.2018 року складатиме 1944 грн., а також те, що у відповідача на утриманні є ще інша неповнолітня дитина, а тому розмір аліментів необхідно збільшити до 1400 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Також позивачка просить стягнути з відповідача судові витрати, понесені нею у зв'язку наданням їй правничої допомоги. На підтвердження цих витрат суду надано: 1)Витяг з договору №220/17 про надання юридичної (правової) допомоги від 02.11.2017 року, укладеної між Адвокатським об'єднанням «Поляк, Кирилюк і партнери» та позивачкою [PERSON] (а.с.14); 2)квитанцію до прибуткового касового ордера №06/04 від 06 квітня 2018 року на суму 8773,60 коп. (а.с.58); 3)звіт про надані юридичні послуги згідно договору №220 від 06.04.2018 року на суму 8773,60 грн. (а.с.59), згідно з яким: 02.11.2017 року консультація в офісі, отримання документів та підписання договору (1.00 год.), 28.11.2017 року вивчення матеріалів справи та визначення правової позиції (1.00 год.), 29.11.2017 року підготовка позовної заяви про збільшення розміру аліментів (3.00 год.), 30.11.2017 року підготовка додатків до позовної заяви для суду та сторони (1.00 год.), підготовка клопотання про допит свідка (1.30 год.), 01.02.2018 року участь у судовому засіданні у Шевченківському районному суді м. Чернівці (0.30 год.), 19.02.2018 року участь у судовому засіданні у Шевченківському районному суді м. Чернівці (1.00 год.), 27.03.2018 року підготовка відзиву на позовну заяву (2.30 год.), 28.03.2018 року підготовка клопотання про витребування доказів (1.30 год.); 4)звіт від 06.06.2018 року про надані юридичні послуги згідно договору на суму 1057,20 грн., згідно з яким: 31.05.2018 року підготовка до участі в судовому засіданні (0.30 год.), 31.05.2018 року участь в судовому засіданні (0.30 год.), 06.06.2018 року підготовка до судових дебатів (0.30 год.); 5)квитанцію до прибуткового касового ордера №06/06 від 06 червня 2018 року на суму 1057,20 коп. Згідно з ст. 12 ч.3, ст. 81 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 137 ЦПК України - витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються - згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат - учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ст. 141 ч.3 п. 4 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 9830,80 грн., вважала їх неспівмірними обсягу роботи адвоката, та не заперечувала проти стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 505,11 грн. На думку суду з зазначеним розміром судових витрат позивачки, які вона просить стягнути з відповідача, не можна погодитись у зв'язку з наступним. Як вбачається зі звіту від 06.04.2018 року про надані юридичні послуги згідно договору (а.с.59) позивачці було надано неіснуючу правничу допомогу, а саме: підготовка клопотання про допит свідка (1.30 год.), яке в судовому засіданні не заявлялось та не долучалось до матеріалів справи, та підготовка відзиву на позовну заяву (2.30 год.), вказаний відзив відсутній в матеріалах справи, крім того відзив на позовну заяву не міг надаватися позивачкою, оскільки саме нею було подано позовну заяву. Суд вважає, що розмір заявлених позивачкою витрат на правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Крім того,

Outcome: partial