Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за навчання. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 22.12.2012 року №648 відповідача [PERSON] з 21.12.2012 року зараховано в якості здобувача ХНУВС за спеціальністю 12.00.03- цивільне право і цивільний процес, сімейне право, міжнародне приватне право. Вартість навчання в аспірантурі за 1 рік встановлено в розмірі 3807 грн. 61 коп. та затверджено калькуляцією вартості навчання в аспірантурі від 05.01.2012 року. Протоколом №10 засідання Вченої ради ХНУВС від 28 грудня 2012 року відповідачу затверджено тему дисертації. За період навчання з 22.12.2012 по 22.12.2013 відповідачем проведено оплату в сумі 3426,85 грн., та у період з 22.12.2013 по 22.12.2014 р. в сумі 1905,00 грн. У подальшому оплата не проводилась, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Наказом ХНУВС від 19.05.2015 року № 213 відповідача відраховано з числа здобувачів. Згідно Довідки - розрахунку оплати за навчання в аспірантурі ХНУВС від 26.02.2019 року №4/152д загальна сума заборгованості відповідача на день відрахування складає 3869,87 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце слухання справи належним чином. Надав заяву про слухання справи у їх відсутність, просив задовольнити позовні вимоги. Не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] - в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся належним чином, причин неявки в судові засідання не повідомив, відзив на позов до суду не подано. Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Судом встановлені наступні фактичні обставини. Як встановлено матеріалами справи, згідно витягу з наказу «Про прикріплення здобувачів наукового ступеня кандидата наук» ХНУВС [PERSON] з 21.12.2012 року зараховано в якості здобувача ХНУВС за спеціальністю 12.00.03- цивільне право і цивільний процес, сімейне право, міжнародне приватне право (а. с. 4). Вартість навчання в аспірантурі за 1 рік встановлено в розмірі 3807 грн. 61 коп. та затверджено калькуляцією вартості навчання в аспірантурі від 05.01.2012 року (а.с.5). Протоколом №10 засідання Вченої ради ХНУВС від 28 грудня 2012 року відповідачу затверджено тему дисертації (а.с.6). Судом встановлено, що відповідач не сплачував кошти за навчання в аспірантурі за період з 22.12.2012 року по 19.05.2015 р., внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 3869,87 грн., що підтверджено довідкою-розрахунком №4/152 д від 26.02.2019 року (а.с.8). Згідно частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за оплату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно з положеннями статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Нормами статті 530 Цивільного кодексу України, встановлено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наказом ХНУВС від 19.05.2015 року № 213 відповідача відраховано з числа здобувачів наукового ступеня кандидата наук з 20.05.2017 року. Відповідно до вимог статті 610 Цивільного кодексу України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з положеннями статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання. Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. У ч.ч. 1, 2, 8 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов Харківського національного університету внутрішніх справ до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за навчання підлягає задоволенню. Крім того, згідно частини 2 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved