Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача на користь ПАТ «Державний Ощадний банк України». Позовна заява обґрунтована тим, що 08.05.2008 року між ВАТ «Державний Ощадний банк України» філією - Інгулецьке відділення №7857 та [PERSON] був укладений кредитний договір № 5134 про надання відповідачу з урахуванням її платоспроможності кредиту в сумі 70000,00 грн. для здійснення оплати за новий транспортний засіб МТЗ-82.1.26 за договором купівлі продажу від 09.04.2008 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 16 % річних та комісійних винагород, з остаточним терміном погашення не пізніше 08 травня 2011 року. Відповідно до п. 3.3.4 кредитного договору, позичальник повинен здійснювати погашення кредиту рівними частинами в сумі 1944,00 грн. та сплату нарахованих відсотків не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним. На момент настання строку сплати кредитного договору 08.05.2011 року відповідачем кредит сплачено не було, на вимоги погасити заборгованість добровільно відповідач не відреагувала. В зв'язку з неналежним виконанням умов договору відповідач має заборгованість по кредитному договору, яка станом на 15.04.2013 року складає 122 274, 79 грн., а саме: - прострочена заборгованість по кредиту - 66112,00 грн. - прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам - 32436,51 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 5919,64 грн.; - пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 12065,44 грн., - 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків (ст. 625 ЦК України) - 1871,54 грн. - втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу - 55,09 грн. У зв'язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором № 5134 від 08.05.2008 року в сумі 122274,79 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1222,75 грн. Представник позивача за довіреністю - Книгницька Л.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила в задоволенні позову відмовити, пояснюючи, що вона ніколи кредитних договорів не укладала, кредитних коштів від позивача не отримувала і навіть не знає місце розташування банку. Вважає, що копію її паспорту було використано шахраями для отримання кредиту, підозрює, що зазначені шахрайські дії могла вчинити [PERSON], у якої вона деякий час працювала та яка мала доступ до її документів. Всі підписи, які поставлені від її імені на кредитному договорі, заяві про видачу кредиту та інших документах - є підробленими, виконаними не нею. Про те що на її ім'я отримано кредит, вона дізналася від працівників правоохоронних органів, якими проводиться досудове розслідування відносно керуючого ТВБВ №10003/0407 філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк». Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. В силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Позивачем на підтвердження позовних вимог надав суду в якості доказу кредитний договір №5134, укладений 08 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний Ощадний банк України», назва якого змінена і приведена відповідно до вимог законодавства на Публічне акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України» (а.с. 18-30) та відповідачем [PERSON] (а.с. 12-13), згідно умов якого відповідач отримала кредит в сумі 70000,00 грн. для здійснення оплати за новий транспортний засіб МТЗ-82.1.26 за договором купівлі продажу від 09.04.2008 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 16 % річних та комісійних винагород, з остаточним терміном погашення не пізніше 08 травня 2011 року. Також на підтвердження отримання суми кредиту позивач надав суду заяву відповідача про надання кредитних коштів від 09.04.2008 року (а.с. 11), а також видатковий касовий ордер № 61/2203 від 08.05.2008 року про видачу [PERSON] згідно розпорядження 70000,00 грн. (а.с. 71). В подальшому 08.05.2008 року з метою забезпечення виконання зобов'язань по вищезазначеному кредитному договору між ВАТ «Державний ощадний банк» та [PERSON], від імені якої вже діяла [PERSON], укладено договір застави майна №5134, предметом якого є трактор марки МТЗ-82.1.26, 2007 року. (а.с. 73). Відповідач [PERSON] не заперечувала, що вона дійсно на прохання [PERSON], у якої вона на той час працювала та була матеріально залежної від неї, надала їй нотаріально посвідчену довіреність на купівлю трактора марки МТЗ-82.1.26, 2007 року (а.с.90), при цьому [PERSON] пояснювала, що трактор лише буде оформлений на її (відповідача) ім'я. Однак домовленості щодо отримання кредиту на придбання зазначеного трактора між ними не було. Відповідач стверджує, що будь-яких кредитних коштів не отримувала та документів не підписувала, що знайшло своє підтвердження згідно висновку судової почеркознавчої експертизи №58/04-230 від 12.12.2013 року (а.с. 112-121), призначеної в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013040650002119 за фактом зловживання службовим становищем керуючим ТВБВ 1 типу №10003/0407 філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» Толкачевою О.І. (а.с. 58) Суд не має можливості отримати оригінали кредитної справи №5134, заведеної при укладенні спірного кредитного договору, оскільки всі документи по ній вилучені на підставі ухвали слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 19.06.2013 року (а.с. 68, 69-70). Згідно висновку зазначеної вище судової почеркознавчої експертиз, питання про належність підпису [PERSON] в кредитному договору №5134 в пункті «Підпис позичальника», не вирішувалося, зважаючи на неспівставність за складом (транскрипцією) досліджуваних підписів та зразків підписів [PERSON] Також в усіх інших документах, які містяться в кредитній справі № 5134, а саме заява, кредитна заявка, повідомлення про умови кредитування, акт перевірки заставленого майна від 08.05.2008 року, заява від 30.07.2008 року, додаткова угода №1 до кредитного договору №5134 від 08.05.2008 року, акти перевірки заставленого майна від 11.08.2008 року, 27.11.2008 року, 27.02.2009 року, 29.05.2009 року, 31.08.2009 року, 02.11.2009 року, 03.02.2010 року, 05.05.2010 року, протокол зустрічі з позичальником від 16.05.2011 року, вимога від 16.05.2011 року та інш. виконані не [PERSON], а іншою особою. Таким чином, твердження відповідача, що вона не укладала кредитного договору та не отримувала грошові кошти, знайшли підтвердження під час судового розгляду. В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини. За змістом ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ст. 626 ЦК України - договір є домовленість двох або більше сторін спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. В силу ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 3,5,6 ст. 203 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Угодами є вольові акти поведінки людей, при цьому вольовий характер угод виявляється у тому, що сторони, укладаючи угоду, мають намір досягнути певного правового результату. Внутрішнє бажання особи укласти ту чи іншу угоду й тим самим досягнути певного правового результату іменується волею. Однак наявність внутрішньої волі особи недостатньо для укладання угоди. Зовнішнє вираження внутрішнього бажання особи є волевиявлення. Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким що, вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 1055 ЦК України для кредитних договорів встановлена обов'язкова письмова форма, недодержання якої тягне за собою нікчемність правочину. Відповідно до ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосуються положення норм закону, які регламентують правовідношення за договором позики, тобто згідно ч.2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Аналізуючи приведені вище норми права та враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи, суд приходить до висновку, що позивачем не доведені вимоги , вкладені в позові, а саме факт укладення кредитного договору саме з відповідачем, факт отримання відповідачем кредитних коштів, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed