Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕНЕДЖМЕНТ ІНВЕСТИЦІЙ» (далі - позивач, банк) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту, обґрунтовуючи підставність вимог тим, що 25.06.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕНЕДЖМЕНТ ІНВЕСТИЦІЙ» та фізичною особою [PERSON] було укладено Договір споживчого кредиту № 2195-18/СК. Відповідно до Договору споживчого кредиту № 2195-18/СК позичальник отримав кредит у розмірі 3600 грн., строком на 29 днів, а саме з 25.06.2018 року до 23.07.2018 включно, зі сплатою відсотків за відсотковою ставкою 1,50% в день від суми заборгованості до повного погашення, які мають бути сплачені в день фактичного повернення кредиту; в разі порушення термінів повернення кредиту відсоткова ставка становить 1,50% від суми заборгованості до повного погашення. Позивач свій обов`язок по кредитному договору щодо надання відповідачу грошових коштів обумовлених договором виконав, однак відповідачем не здійснювалось погашення кредитних коштів, в порушення взятих на нього зобов`язань, тому станом на 21.05.2021 останній допустив заборгованість в розмірі 35170,29 грн., яка складається з таких сум: заборгованість по кредиту 3600,00 грн.; заборгованість по відсоткам 1566,00 грн.; заборгованість по простроченим відсоткам 9720,00 грн.; заборгованість по нарахованим та несплаченим штрафним санкціям 19239,84 грн.; 3% річних від простроченої суми 305,35 грн.; інфляційне збільшення боргу 739,10 грн., які у добровільному порядку не погашає, що стало підставою звернення позивача до суду із даним позовом. У визначений судом строк відповідач відзиву не надав. Ухвалою суду від 17.06.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що 25.06.2018 [PERSON] звернувся до ТОВ «Менеджмент Інвестицій» з Анкетою-заявою позичальника - фізичної особи (а.с.12), відповідно до якої виявив намір на отримання кредиту у розмірі 3600 грн. 25.06.2018 між відокремленим підрозділом №2 ТОВ «МЕНЕДЖМЕНТ ІНВЕСТИЦІЙ» та фізичною особою [PERSON] було укладено Договір споживчого кредиту № 2195-18/СК (а.с.8-11) (далі - Договір). Відповідно до п. 1.2. договору кредитор надає позичальнику кредит у розмірі 3600,00 грн на 29 календарних днів, а саме з 25.06.2018 до 23.07.2018 включно, відсоткова ставка за користування кредитом становить 1,50% в день від суми заборгованості та сплачується в день фактичного повернення кредиту, але в будь-якому випадку не пізніше 23.07.2018; в разі порушення термінів повернення кредиту відсоткова ставка становить 1,50% від суми заборгованості до повного погашення; сукупна вартість кредиту становить 547,50% річних або 1,50% в день від суми заборгованості, що у грошовому вираженні складає 54,00 грн за день. Відповідно до п.5.1 договору позичальник зобов`язується використати кредит на зазначені в договорі цілі і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за користування шляхом внесення в касу кредитора готівкою або перерахування на рахунок кредитора в такі строки: а) повернення кредиту - до 23.07.2018 року, б) проценти за користування кредитом - в день повернення кредиту або пролонгації Договору. Пунктом 8.2. Договору передбачено, що позичальник, який порушив строки повернення обумовленої суми кредиту та нарахованих процентів, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до п. 8.3 вказаного Договору, у разі порушення строків повернення позичальником обумовленої суми кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом, позичальник зобов`язаний сплатити на вимогу кредитора штраф у розмірі 2 % від суми кредиту за кожний день такого порушення, починаючи із першого календарного дня, наступного за днем повернення кредиту. Починаючи із третього дня порушення строків повернення кредиту штраф встановлюється у розмірі 2,98% від суми кредиту за кожний день порушення строків та нараховується виходячи із фактичного числа календарних днів такого порушення. Нарахування штрафів здійснюється в момент остаточного розрахунку, до цього моменту вони вважаються прогнозованими. Штраф є засобом відповідальності позичальника та нараховується окремо від процентів за користування кредитом. Відповідач разом із договором споживчого кредиту підтвердив свою згоду на вищезазначені умови підписавши договір, а також анкету-заяву позичальника фізичної особи від 25.06.2018. Позивач виконав свої зобов`язання за даним кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 3600,00 грн, що підтверджується копією видаткового касового ордера від 25.06.2018 (а.с. 13). Відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань допустив заборгованість, яка згідно розрахунку позивача станом на 21.05.2021 становить в розмірі 35170,29 грн., та складається з таких сум: заборгованість по кредиту 3600,00 грн.; заборгованість по відсоткам 1566,00 грн.; заборгованість по простроченим відсоткам 9720,00 грн.; заборгованість по нарахованим та несплаченим штрафним санкціям 19239,84 грн.; 3% річних від простроченої суми 305,35 грн.; інфляційне збільшення боргу 739,10 грн. 11.12.2018 за № 11/12-1 позивачем на адресу відповідача було надіслано Вимогу про виконання зобов`язання з погашення кредиту, відсотків по кредиту та штрафів згідно умов Договору споживчого кредиту №2195-18/СК (а.с.14), утім у добровільному порядку заборгованість відповідачем не сплачено. Згідно з копією протоколу №18/01/201 від 18.01.2019 зборів учасників ТОВ «Менеджмент інвестицій», зупинено нарахуванння відсотків та штрафів у зв`язку з настанням 180-денного строку простроченої заборгованості 20.01.2019 по договору споживчого кредиту фізичної особи [PERSON] №2195-18/СК; сформовано страховий резерв по вказаному договору споживчого кредиту (а.с. 17). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов`язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). Статтею 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Згідно з вимогами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом ( ч. 1 ст. 612 ЦК України). Підпунктом 3 ч.1 ст.611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч.2 ст.549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). Як встановлено судом, з боку відповідача було допущено порушення умов виконання зобов`язання, що призвело до утворення заборгованості, тому порушені права позивача підлягають поновленню в обраний в даному позові спосіб (ст. 16 ЦК). Як свідчать матеріали справи розмір штрафу, який нараховано позивачем згідно умов договору відповідачеві становить 19239,84, що значно перевищує розмір збитків, який складається із заборгованості за кредитом (тіла кредиту) у розмірі 3600,00 грн. та процентів, нарахованих за період дії договору з 25.06.2018 по 23.07.2018 в розмірі 1566,00 грн., що разом складає - 5166,00 грн. Частиною 3 ст. 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Зазначене положення ч. 3 ст. 551 ЦК України дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Такого висновку дійшли Верховний Суд України, зокрема у постанові від 4 листопада 2015 року у справі N 6-1120цс15, і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 грудня 2018 року у справі N 703/1181/16-ц. З огляду на викладене, виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру штрафу до розміру збитків, що становить 5166,00 грн. З урахуванням вищенаведеного наявні підстави для задоволення позовних вимог у частковому обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості, яка станом на 21.05.2021 становить 21096,45 грн та складається з: 3600,00 грн. - заборгованість по кредиту, 1566,00 грн - заборгованість по відсоткам, 9720,00 грн - заборгованість по простроченим відсоткам, 5166,00 грн - заборгованість по нарахованим та несплаченим штрафним санкціям, 305,35 грн - 3% річних від простроченої суми, 739,10 грн - інфляційне збільшення боргу. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України, отож у разі задоволення позову присуджує із відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати пропорційно до суми задоволених позовних вимог, а решту покласти на рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial