Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Представник позивачів [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив стягнути в рахунок відшкодування шкоди, спричиненої залиттям 30.06.2013 року приміщення першого поверху №? 1-10 в літ А-2 по [ADDRESS]: з [PERSON] на користь [PERSON] заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 18000,00 грн., на користь ФОП [PERSON] заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 65000,00 грн., з [PERSON] на користь [PERSON] та ФОП [PERSON] всі судові витрати, пов'язані з розглядом цивільної справи. В обґрунтування позову позивачі зазначили, що [PERSON] на праві власності належить нежитлові приміщення першого поверху №?1-10 в літ А-2 по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 13.01.2006 року, посвідченого ПНХМНО [PERSON], реєстраційний №270 та договору купівлі-продажу нежитлових. приміщень від 06.10.2010 року, посвідченого ПНХМНО [PERSON], реєстраційний №1524. Зазначене нежитлове приміщення розташоване на першому поверсі двоповерхового будинку [ADDRESS] та використовується для здачі в оренду. Згідно з договором оренди №7 від 26.04.2013 р. дане приміщення передано в оренду ФОП [PERSON] для організації офісу книжководрукованої продукції. Нещодавно в приміщеннях було зроблено капітальний ремонт. Відповідачу [PERSON] належить квартира [ADDRESS], яка розташована над зазначеними нежитловими приміщеннями. 30.06.2013 року близько 23-00 години відбулося залиття нежитлових приміщень та розташованого в них майна з вини мешканця [ADDRESS] - відповідача [PERSON], про що було складено акт обстеження комісією дільниці №27 КП «Жилкомсервіс». Згідно з актом обстеження комісії дільниці №27 КП «Жилкомсервіс» залиття відбулося внаслідок дефекту шлагну, який під'єднує холодну воду до умивальника в квартирі [NUMBER], належній [PERSON], розташованої на другому поверсі над нежитловими приміщеннями [PERSON] приміщенні залито гіпсокартонну підвісну стелю на площі близько 24м.кв., має місце обрушення гіпсокартонної стелі на площі близько 19 м.кв., намокання прихованої електричної проводки та приборів освітлення, намокання стін приміщення на площі близько 25 м.кв., намокання плитки підлоги по всій площі приміщення, намокання та деформація дерев'яних дверей входу до приміщення, здуття покриття підлоги на площі 12, 8, 27 м.кв. Орієнтовна вартість втраченого майна та ремонтно-відновлювальних робіт, необхідних для відновлення належного стану нежитлових приміщень складає 18000 грн. В результаті вказаного залиття шкоду було також спричинено й майну орендаря (книжкодрукована продукція) - ФОП [PERSON] Орієнтовна вартість втраченого майна та пошкодженого майна складає 65000 грн. Добровільно відшкодувати завдану шкоду [PERSON] відмовляється. В процесі розгляду справи була залучена до участі у справі у якості співвідповідача співвласник квартири [ADDRESS] - [PERSON], якій належить 21/100 частин зазначеної квартири. В подальшому позивачі збільшили позовні вимоги, надавши уточнену позовну заяву, в якій прохали стягнути з відповідачів на користь [PERSON]: матеріальну шкоду у розмірі 34459,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 15000,00 грн., витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 2937,60 грн.; на користь ФОП [PERSON]: матеріальну шкоду у розмірі 66783,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн., витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 2528,40 грн. Представник позивачів [PERSON] до суду з'явився, уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, дав пояснення, аналогічні викладеним в позові. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання також з'явився, проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, зазначивши, що [PERSON] не є належним відповідачем, тобто немає відношення до даного факту залиття, тому немає жодного обов'язку перед позивачами на відшкодування завданої їм шкоди. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, вислухавши пояснення представника позивачів та відповідача [PERSON], всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивачів та заперечення відповідача, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає заявлений позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. На підставі договору купівлі-продажу від 13.01.2006 року, посвідченого ПНХМНО [PERSON], реєстраційний №270, та договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 06.10.2010 року, посвідченого ПНХМНО [PERSON], реєстраційний №1524, позивачу [PERSON] на праві власності належить нежитлові приміщення першого поверху №?1-10 в літ. А-2 по [ADDRESS]. Зазначене нежитлове приміщення розташоване на першому поверсі двоповерхового будинку [ADDRESS] та використовується для здачі в оренду. Згідно з договором оренди №7 від 26.04.2013р. дане приміщення передано в оренду ФОП [PERSON] для організації офісу книжководрукованої продукції. З акту дільниці №27 КП «Жилкомсервіс» від 01.07.2013 р. вбачається, що 30.06.2013 р. відбулося залиття житлового приміщення, розташованого на 1-му поверсі у будинку [ADDRESS], загальною площею 114,2 м.кв., використовується під офіс та складається з 5-ти кімнат. Залиття відбулося в результаті дефекту підвідного шлангу холодного водопостачання до умивальника в квартирі [NUMBER] (основний квартиронаймач [PERSON].), що розташована на 2-му поверсі над нежитловими приміщеннями, що належать [PERSON] З листа дільниці №27 КП «Жилкомсервіс» від 22.11.2013 р. вбачається, що місцем дефекту підвідного шлангу є приміщення №17 у [ADDRESS] Також зазначено, що в акті дільниці №27 КП «Жилкомсервіс» від 01.07.2013 р. головним квартиронаймачем було вказано [PERSON] - помилково, кімната № 7, 8 та 17 належить [PERSON]. В листі також зазначено, що повторне обстеження нежитлового приміщення 1-го поверху, що належить пану [PERSON], недоцільне. Відповідно до ст.ст. 319, 322 ЦК України, власність зобов'язує і власник несе відповідальність за майно, що йому належить. Згідно вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 355 ЦК України закріплено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). З договору дарування від 24.07.2003 р. вбачається що відповідачу [PERSON] належить 25/100 частин квартири [ADDRESS] які складають приміщення № 11 з відповідною частиною місць спільного користування загальною площею 39,6 м.кв., житловою площею - 23.2 кв.м. Даний договір не містить виділених в натурі приміщень загального користування. Разом з тим, з договору дарування від 25.10.2002 р. вбачається, що відповідачу [PERSON] належить 21/100 частин квартири [ADDRESS], які складають приміщення № 7 житловою площею 19,6 м.кв., з відповідною частиною місць спільного користування. Даний договір також не містить виділених в натурі приміщень загального користування. Зазначена квартира № 1 складається з п'яти житлових кімнат, житловою площею 93,4 м.кв., загальною площею - 166 м.кв. і розташована над нежитловими приміщеннями позивачів у будинку [ADDRESS]. З технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] вбачається, що приміщення № 17, з якого відбулося залиття, є приміщенням санвузла. Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. На підставі ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно зі ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до «Правил користування приміщеннями житлових будинків та гуртожитків», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08.10.1992 року, усі співвласники комунальної квартири мають рівні права користування підсобними приміщеннями та обладнанням, встановлювати за спільною згодою порядок користування підсобних приміщень, розподіляти за згодою загальні витрати по сплаті житлово-комунальних послуг, проводити за власні кошти ремонт та інше. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків №572, власник квартири зобов'язаний дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; проводити за власні кошти ремонт квартири; використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян. З матеріалів справи не вбачається, що місця загального користування співвласникам квартири [ADDRESS] виділені відповідачам в натурі. За таких обставин суд встановив, що місця загального користування належать співвласникам квартири [ADDRESS] у відповідних частинах та вони мають спільне право на їх використання і спільний обов'язок по їх утриманню. У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Залиттям приміщення позивачів, яке відбулося 30.06.2013 р. з місця загального користування квартири [ADDRESS], спричинено майнову шкоду позивачам, що підтверджується актом дільниці №27 КП «Жилкомсервіс» від 01.07.2013р., а саме: у приміщенні залито гіпсокартонну підвісну стелю на площі близько 24 м.кв., має місце обрушення гіпсокартонної стелі на площі близько 19 м.кв., намокання скритої електричної проводки та приборів освітлення, намокання стен приміщення на площі близько 25 м.кв., намокання плитки підлоги по всій площі приміщення, намокання та деформація дерев'яних дверей входу до приміщення, здуття покриття підлоги на площі 12, 8, 27 м.кв., пошкоджено книжкодруковану продукцію ФОП [PERSON] Розмір збитків, спричинених залиттям приміщення позивачів підтверджується висновком експертного будівельно-технічного дослідження від 05.08.2013 р., виконаним експертом [PERSON] ХНДІСЕ ім. засл. Проф. М.С.Бокаріуса, згідно з яким розмір матеріальних збитків [PERSON] в результаті зазначеного залиття складає 34459,00 грн., та експертним висновком товарознавчого дослідження від 25.07.2013 р., виконаним експертом [PERSON] ХНДІСЕ ім. засл. Проф. М.С.Бокаріуса, згідно з яким розмір матеріальних збитків ФОП [PERSON] в результаті зазначеного залиття складає 63837,00 грн З матеріалів справи слідує, що відповідачами порушено Правила користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків №572, остільки не забезпечено збереження мереж водопостачання в його квартирі в належному стані, що призвело до спричинення позивачам матеріальної шкоди. Як передбачено ст. 323 ЦК України, ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження майна несе його власник. Квартира № 1 належить на праві спільної власності відповідачам, тому саме вони, як законні власники повинні нести відповідальність за свою власність, а також вжити всіх необхідних заходів, спрямованих на запобігання виникнення будь-яких обставин з негативними наслідками, у даному випадку залиття. У відповідності до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а тому збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно зі ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та ФОП [PERSON] в частині стягнення матеріальної шкоди є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Що стосується заявленої у позовній заяві вимоги позивачів про спричинення їм моральної шкоди у розмірі 15000 грн. (оцінена [PERSON]) та 20000 грн. (оцінена ФОП [PERSON]), суд вважає її такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Ст. 23 ЦК України визначає моральну шкоду як таку, що полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою шодо неї самої, членів сім'ї та близьких. Згідно із п. 3 Постанови пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. В силу ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В обґрунтування завданої моральної шкоди позивачі зазначили, що внаслідок залиття в результаті винних та неправомірних дій відповідачів, було завдано моральну шкоду, яка полягає в порушенні їх права власності, зокрема внаслідок пошкодження приміщень та майна, яке в них знаходилось, водою, і як наслідок багато переживань та страждань. Хвилювання та думки про те, як відновити пошкоджене майно, тримали позивачів у постійній нервовій та психологічній напрузі. Крім того, залиття приміщень створило неможливі умови для використовування майна за його цільовим призначенням через сирість, вологу та запах плісені. Крім того, позивачі витратили багато часу на отримання необхідних документів для підтвердження шкоди, та доведення особи винної в її заподіянні, що спричинило ряд незручностей та проблем, витраченого часу. Вказані вище обставини, спричинили ряд негативних наслідків та моральні втрати і страждання для позивачів. Відповідно до положень ст. 23 та ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У п. 9 Постанови пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 року (зі змінами від 25.05.2001 року) роз'яснюється, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає зокрема залежно від характеру правопорушення, ступеня вини особи, що завдала шкоди, глибини і душевних страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення), тяжкості вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позивачами доведено заподіяння їм відповідачами моральної шкоди. Однак, що стосується розміру морального відшкодування, суд визначає його з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій заподіювача шкоди, тривалості та характеру моральних страждань позивача, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, що узгоджується з роз'ясненнями, що містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, - у сумі 5000 гривень на користь [PERSON] та 8000 грн. - на користь ФОП [PERSON], оскільки на думку суду цей розмір моральної шкоди відповідає ступеню моральних страждань, завданих позивачам, а вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 15000 грн. (оцінена [PERSON]) та 20000 грн. (оцінена ФОП [PERSON]), є завищеними та не відповідають обставинам справи, характеру та обсягу моральних страждань. Також відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивачів витрати по сплаті судового збору та витрати, пов'язані з проведенням експертного дослідження.

Outcome: partial