Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з позовом та просила суд стягнути з [PERSON] суму надмірно виплаченої допомоги переміщеним особам на проживання у розмірі 3421, 94 грн. на користь Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області. В обґрунтування заявленого позову зазначено, що [PERSON] на дитину була призначена допомога переміщеним особам на проживання у період з 14.12.2015р. по 27.05.2016р. Згідно інформації щодо перетинання державного кордону України, встановлено, що відповідач з дитиною виїхали на тимчасово окуповану територію через Бугас 22.01.2016 року , та дитина повернулась тільки 02.06.2016р. Тобто дитина була відсутня у м. Бердянськ понад 60 днів. Заявник виїхав 09.09.2016 року та повернувся 22.02.2017 року, тобто був відсутній майже 6 місяців. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», однією з підстав для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є повернення до покинутого місця постійного проживання. Рішенням № 430 від 06.11.2017 року довідка внутрішньо переміщеної особи відносно [PERSON] скасована та останнього знято з обліку. В результаті неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, а саме відсутність понад 60 днів за місцем проживання, відповідач незаконно отримав державні кошти за період з 01.02.2016 року по 27.05.2016 року в сумі 3421, 94 грн. Відповідачу направлено повідомлення про повернення надмірно виплачених коштів у сумі 3421, 94. до 14.12.2017 року, однак до теперішнього часу вказана сума ним добровільно не повернута, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, вказавши, що підтримує позовні вимоги та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи. Про причини своєї неявки суд не повідомив. За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу у заочному порядку. Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного. 14.12.2015 року [PERSON] звернувся до УПСЗН Виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. /а.с.2/ Рішенням про призначення допомоги переміщеним особам на утримання дитини від 23.12.2015 року [PERSON] призначена допомога переміщеним особам на проживання з 14.12.2015 року по 27.05.2016 року у розмірі 884грн. щомісячно. /а.с.3/ Грошова допомога була призначена відповідачу, як працездатній особі. Згідно інформації щодо перетинання державного кордону України, отриманої від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 03.08.2017 року № 0.64-24754/0/15-17 та від 17.03.2017 року №0.64-7085/0/15-17 встановлено, що [PERSON] виїздив на тимчасово окуповану територію України через Бугас 09.09.2016 року, а заїхав 22.02.2017 року. /а.с.4/ Згідно розрахунку суми боргу, відповідачу за період з 01.02.2016 року по 27.05.2016 року надмірно виплачено щомісячну адресну грошову допомогу в сумі 3421, 94 грн. 08.11.2017 року відповідачу направлено письмове повідомлення про необхідність повернення суми надмірно перерахованої щомісячної адресної, яка відповідачем не повернута (а.с.6). Законом України від 20 жовтня 2014 року №1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»встановлено гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Так, зокрема частиною 1 статті 1 цього Закону закріплено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Порядок здійснення обліку внутрішньо переміщених осіб врегульовано нормою забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб; нормативно-правовий акт № 1706-VII від 20.10.2014 ст.4 Закону України №1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Згідно цієї норми факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Відповідно до ч.2ст.9 Закону України№1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщена особа зобов'язана повідомляти про зміну місця проживання структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за новим місцем проживання протягом 10 днів з дня прибуття до нового місця проживання. У разі добровільного повернення до покинутого постійного місця проживання внутрішньо переміщена особа зобов'язана повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем отримання довідки не пізніш як за три дні до дня від'їзду. У разі виявлення подання внутрішньо переміщеною особою завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки про взяття на облік відшкодувати фактичні витрати, понесені за рахунок державного та місцевих бюджетів у результаті реалізації прав, передбачених цим Законом. Внутрішньо переміщена особа зобов'язана виконувати інші обов'язки, визначені Конституцією та законами України. Статтею 12 Закону України№1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачено, що у разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пункту 3 частини другої статті 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання. У разі наявності у внутрішньо переміщеної особи обґрунтованих причин для продовження строку її відсутності за місцем проживання понад 60 днів, така особа звертається з відповідною письмовою заявою за місцем проживання до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад. У такому разі строк відсутності внутрішньо переміщеної особи за місцем проживання може бути збільшено до 90 днів. Внутрішньо переміщені особи отримують щомісячну адресну допомогу за правилами встановленими Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою КМУ від 01 жовтня 2014р. № 505(далі - Порядок). Згідно з п.2 Порядку, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. У пункті п.5 Порядку зазначено, що для отримання грошової допомоги (у тому числі у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку) уповноважений представник сім'ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім'ї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, пред'являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку). З пункту 10 Порядку вбачається, що уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання. Відповідно до п.11 Порядку, уповноважений представник сім'ї, якому призначено грошову допомогу, зобов'язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Сума грошової допомоги, виплачена надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертається уповноваженим представником сім'ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованої суми грошової допомоги, вона стягується у судовому порядку. Відповідно до п.12 Порядку, виплата грошової допомоги припиняється, зокрема, у разі виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. Викладене приводить суд до висновку, що за період з з 01 липня 2016 року по 20 вересня 2016 року відповідач безпідставно отримувала адресну грошову допомогу, як внутрішньо переміщена особа для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг,оскільки в порушення ч.2ст.9 Закону України№1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та п.11 відповідного Порядку,не повідомила позивача про від'їзд до постійного місця проживання та відсутність за місцем проживання внутрішньо переміщеної особи понад 60 днів, тобто про настання змін обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. Відповідно дост.88 ЦПК України та беручи до уваги, що при подачі позову позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п.19 ч.1ст.5 ЗУ «Про судовий збір», суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1600 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved