Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Представник публічного акціонерного товариства комерційного банку «Перший Український міжнародний банк» (далі - банк) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між ЗАТ «Донгорбанк», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ» та [PERSON] 10 січня 2006 року був укладений кредитний договір № 195, згідно з умовами якого останньому надано кредит у розмірі 120 000 доларів США строком повернення 10 грудня 2020 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами, розмір яких вказано у кредитному договорі. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за вказаним кредитним договором між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки №195/3 від 10.01.2006 року та [PERSON] договір поруки № 195/2 від 10.01.2006 року. Згідно із умовами вказаних договорів поруки [PERSON] та [PERSON] поручилися перед банком за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. На протязі тривалого часу відповідач [PERSON] зобов'язання за кредитним договором не виконує. Пунктом 3.1.5 кредитного договору встановлено, що у разі порушення позичальником зобов'язань за договором банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення всього кредиту разом із розрахованими процентами. Згідно п. 3.4.1 кредитного договору позичальник зобов'язаний повертати кредит згідно графіку. А відповідно п.3.3.5 кредитного договору проценти нараховуються щомісячно на суму фактичної заборгованості за кредитом, виходячи з 360 днів у році. За п.3.4.2 кредитного договору проценти за користування кредитом повинні бути сплачені відповідачем до 20 числа місяця (включно), наступного зі місяцем нарахування процентів. За п.5.1 кредитного договору у разі порушення відповідачем строків виконання зобов'язань зі сплати процентів за користування кредитом відповідач зобов'язаний сплатити на вимогу банку пеню у розмірі 0,01 % річних від суми заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, від суми прострочених виконанням зобов'язань за кожен день прострочення. Однак відповідачі вказаних умов договору не виконали, у зв'язку із чим заборгували позивачу станом на 29 листопада 2013 року 181 448,55 доларів США та 19 719,77 гривень, яка складається з наступного: - 97 876,80 доларів США - заборгованість за сумою кредиту; - 83 571,75 доларів США - сума заборгованості за відсотками за користування кредитом; - 2 467,13 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на 29.11.2013 року за офіційним курсом НБУ становить 19 719,77 грн.; - сума пені за порушення строків виконання зобов'язання за кредитним договором. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість у розмірі 181 448,55 доларів США за кредитним договором №195 від 10 січня 2006 року, пеню в сумі 19 719,77 грн. та судові витрати в сумі 3 441 грн. Представник позивача, Ніколенко М.Ю., в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили, про день та час розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку. Окрім того, відповідач [PERSON] подав суду свої письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 02 листопада 2010 року з нього та [PERSON] вже стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 118 071,94 дол. США, яка складалась із залишку кредиту в сумі 97 876,80 дол.США, відсотків відсотки за користування кредитом в сумі 20 195,14 дол.США.Вказане рішенння суду залишено без змін 01 лютого 2011 року апеляційним судом Донецької області. Просив закрити провадження по справі та розглядати справу в його відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи в її відсутність, з рішенням суду згодна. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.3 ст.533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. На підставі ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. 10.01.2006 року між ЗАТ «Донгорбанк», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 195. Відповідно до п.1.1 вказаного кредитного договору банк зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 120 000 дол. США на умовах договору, а позичальник взяв на себе зобов'язання використати кредит за цільовим призначенням та повернути банку кредитні кошти в порядку та строки, обумовлені цим договором. Згідно із п.1.1 кредитного договору процентна ставка за користування кредитом з термінової заборгованості становить 13% річних, а відсотки за безпідставне користування кредитом за простроченою заборгованістю становлять 18% річних. Строк повернення кредиту - до 10 грудня 2020 року. Статтею 5 вказаного кредитного договору передбачено відповідальність за порушення позичальником своїх зобов'язань у вигляді сплати на користь банку пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період від суми прострочених виконанням зобов'язань за кожен день прострочення. В забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним кредитним договором між ПАТ «ПУМБ» і [PERSON], 10.01.2006 року укладено договір поруки № 195/3 та з [PERSON], 10.01.2006 року укладено договір поруки № 195/2, згідно із п.1 яких поручитель поручається перед кредитором за виконання зобов'язання боржником [PERSON] в повному обсязі. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, можливих комісій, неустойки, витрат кредитора тощо. У разі порушення боржником зобов'язання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає право кредитора вимагати виконання зобов'язання в повному обсязі як від боржника, так і від поручителя разом, так і від кожного з них окремо. Аналогічні правові норми викладені й у ст. 554 ЦК України, відповідно до якої боржник і його поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Станом на 29.11.2013 року заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором складає: - 97 876,80 доларів США - заборгованість за сумою кредиту; - 83 571,75 доларів США - сума заборгованості за відсотками за користування кредитом; - 2 467,13 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на 29.11.2013 року за офіційним курсом НБУ становить 19 719,77 грн. - сума пені за порушення строків виконання зобов'язання за кредитним договором. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 02 листопада 2010 року стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Донгорбанк» заборгованість за кредитним договором № 195 від 10 січня 2006 року у розмірі 118 071,94 дол.США та у дольовому порядку судовий збір. Однак рішенням апеляційного суду Донецької області від 01 лютого 2011 року вищевказане рішення суду змінено, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 195 від 10 січня 2006 року в розмірі 118 071,94 дол. США звернуто стягнення на предмет іпотеки - на житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 373,1 кв.м., житловою площею 103,1 кв.м., який належить [PERSON] на праві приватної власності шляхом продажу зазначеного предмету публічним акціонерним товариством «Донгорбанк» з укладанням договору купівлі-продажу будь-яким способом будь-якій особі з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності. Але як встановлено при розгляді справи, про що свідчать матеріали справи, вказане рішення суду не виконано, заборгованість відповідачами перед банком не погашена. Відповідно до п.9 постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. А відповідно до п.17 вищевказаної постанови зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Таким чином, суд вважає, що з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню солідарно на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 181 448,55 доларів США. Згідно ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. При цьому ст.4 зазначеного Закону встановлено, що розмір пені не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалась пеня. Виходячи із того, розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, тобто встановлення максимального розміру пені пов'язано з розміром облікової ставки Національного банку України, а чинним законодавством України Національному банку України не надано повноважень на встановлення облікової для іноземної валюти, то суд вважає, що пеня правильно розрахована позивачем в грошовій одиниці України - гривні. Відповідно до п.5.1 Кредитного договору у разі порушення строків виконання зобов»язань зі сплати процентів за користування кредитом, боржник зобов»язаний сплатити на вимогу банку пеню у розмірі 0,01% річних від суми заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період від суми прострочених виконанням зобов»язань за кожен день прострочення. Згідно розрахунку позивача розмір пені складає 19 719,77 грн., яка підлягає стягненню з відповідачів. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Тому з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 441 гривень в рівних частках. На підставі викладеного,

Outcome: approved