Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Прокурор Білогірського району звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON], Білогірського районного управління юстиції Хмельницької області про визнання недійсним свідоцтва про право власності [NUMBER], індексний № 19759317 від 31 березня 2014 року, скасування рішення державного реєстратора реєстраційної служби Білогірського районного управління юстиції Хмельницької області Половюк Г.І. № 12038764 та повернення [PERSON] у державну власність земельної ділянки площею 2 га кадастровий № [NUMBER], що розташована в межах території Сивківської сільської ради Білогірського району Хмельницької області. В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що право власності на вказану земельну ділянку було набуто [PERSON] всупереч вимогам Земельного кодексу України. Вказує, що останній не звертався до Білогірської районної державної адміністрації з клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки та передачу її у власність, проект землеустрою не погоджувався відділом Держземагенства в Білогірському районі, а до реєстраційної служби Білогірського районного управління юстиції з метою видачі [PERSON] свідоцтва про право власності на нерухоме майно (земельну ділянку) було подано розпорядження першого заступника голови Білогірської районної державної адміністрації «Про затвердження проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу земельних ділянок у приватну власність» від 12 грудня 2012 року № 470/2012-р, якого по офіційній документації вказаної установи не існує, а лише є в наявності та має юридичну силу під вказаним номером та датою інше розпорядження «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують про власності на земельні ділянки та передачу у власність земельних ділянок» із списком інших осіб, яким передані земельні ділянки і серед яких відповідач [PERSON] не значиться. Прокурор прокуратури Білогірського району в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позовні вимоги задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Крім того, пояснила, що повідомлення по факту видачі невідомими особами підробленого розпорядження першого заступника голови Білогірської районної державної адміністрації від 12 грудня 2012 року № 470/2012-р «Про затвердження проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу земельних ділянок у приватну власність» з додатком (список 19 громадян, серед яких значиться [PERSON], яким надано дозвіл на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність) внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та на даний час проводяться необхідні слідчі дії. Представник позивача Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розгляд справи проводити у його відсутності. Представник Білогірського районного управління юстиції Хмельницької області в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову не надав. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, стосовно задоволення позову не заперечував. Пояснив, що дійсно протягом 2012-2014 років із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Сивківської сільської ради площею 2 га та надання її йому у власність до Білогірської районної державної адміністрації не звертався, проектної документації особисто не виготовляв, в нотаріальному порядку не уповноважував на вказані дії інших осіб, виготовленням документації на вказану земельну ділянку займалася його мати [PERSON] і про наявність у нього в приватній власності вказаної земельної ділянки він дізнався від останньої. Представник третьої особи Білогірської районної державної адміністрації Хмельницької області в судове засідання не з'явився. Заслухавши учасників процесу, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 березня 2014 року державним реєстратором реєстраційної служби Білогірського районного управління юстиції Хмельницької області Половюк Г.І. на підставі заяви, вчиненої від імені [PERSON], та документів, поданих для проведення державної реєстрації, прийнято рішення № 12038764 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за кадастровим № [NUMBER], що розташована на території Сивківської сільської ради Білогірського району Хмельницької області (а.с. 14), видано свідоцтво про право власності серії [NUMBER], індексний № 19759317 від 31 березня 2014 року (а.с. 13) та зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку, запис № 5167326 (а.с. 12). Зазначене свідоцтво про право власності на земельну ділянку видане на підставі документів, поданих від імені [PERSON], а саме копії її паспорта, копії розпорядження першого заступника голови Білогірської районної державної адміністрації № 470/2012-р від 12 грудня 2012 року (а.с. 48-49), копії витягу із Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 6-8) та квитанції про внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав та про сплату адміністративного збору. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч. 6, ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавленні в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень визначених ст. 122 Земельного кодексу України. Після цього, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 Земельного кодексу України, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відповідно до п. 2. ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону. В п. 3 ч 1. ст. 24 вищевказаного Закону вказано, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа. З показань відповідача [PERSON], а також досліджених в судовому засіданні письмових документів встановлено, що відповідач [PERSON] протягом 2012-2014 років із заявою (клопотанням) про надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Сивківської сільської ради площею 2 га та надання йому земельної ділянки у власність до Білогірської районної державної адміністрації не звертався, проектної документації не виготовляв і в нотаріальному порядку не уповноважував на вказані дії інших осіб. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок, крім інших необхідних документів, включають рішення відповідного органу виконавчої влади про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Разом з тим, судом встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель державної власності у власність [PERSON] до Білогірської районної державної адміністрації на затвердження не надходив, розпорядження про затвердження проекту землеустрою для [PERSON] не приймалося, що підтверджується листом-повідомленням Білогірської районної державної адміністрації від 27 липня 2015 року № 89/04-02-15-1074/2015 (а.с. 27). При цьому, встановлено, що зміст наявного в матеріалах справи розпорядження першого заступника голови Білогірської районної державної адміністрації від 12 грудня 2012 року № 470/2012-р «Про затвердження проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу земельних ділянок у приватну власність» з додатком (список 19 громадян, серед яких значиться [PERSON], яким надано дозвіл на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність) не відповідає дійсності, а відтак не має юридичної сили для його правозастосування (а.с. 48-49), оскільки під даним номером та датою, але з іншою назвою пройшло паспортизацію та зареєстроване по внутрішній документації установи інше розпорядження першого заступника голови Білогірської районної державної адміністрації від 12 грудня 2012 року № 470/2012-р «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки та передачу у власність земельних ділянок» з додатком (список 4 громадян, серед яких не значиться [PERSON], яким передано у власність земельні ділянки, які знаходяться в користуванні) (а.с. 19-20). Відповідно до ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. Згідно ч. 7 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. У відповідності до п. 8-1 ч. 1 ст. 18 вказаного вище Закону, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним та юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. Таким чином, дослідивши надані сторонами докази на підтвердження своєї позиції, оцінивши їх належність, допустимість та достовірність, суд вважає, що оскільки відсутнє відповідне рішення органу державної влади про передачу [PERSON] у власність спірної земельної ділянки, тому державна реєстрація права власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке видане з порушенням вимог законодавства, не може бути проведеною на підставі ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а відтак позовні вимоги прокурора в інтересах держави підлягають задоволенню.

Outcome: approved