Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, яким просить: - визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна (а саме будівлі №91 разом з господарчими спорудами, що розташовані по вул. Володарського у м. Токмак, Запорізької області) №6271 від 27 грудня 2012 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON], який був укладений між настоятелем Чоловічого монастиря преподобного [PERSON] Запорізької (зараз Бердянської) єпархії архімандритом Нафанаїлом - [PERSON] та [PERSON]. - застосувати наслідки недійсності договору купівлі-продажу нерухомого майна №6217 від 27.12.2012 року. Позов обґрунтовує наступним. Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 27 вересня 2004 року, справа №2-1530- було визнано право власності за Чоловічим монастирем [PERSON] Української Православної Церкви на будівлю №91 разом з господарчими спорудами, що розташовані по вул. Володарського у м. Токмак, Запорізької області. Колишній настоятель Чоловічого монастиря преподобного [PERSON] Запорізької (зараз Бердянської) єпархії архімандрит Нафанаїл - [PERSON] уклав недійсний договір купівлі-продажу нерухомого майна (а саме, будівлі № 91 разом з господарчими спорудами, які разом розташовані по вул. Володарського у м. Токмак, Запорізької області.) № 6271 від 27 грудня 2012 року, з громадянкою [PERSON], [INFO], [NUMBER], виданий Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області 14.02.1998 року, зареєстрованою за адресою: [INFO] Тельмана (після перейменування вул. [PERSON]), 40. Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON]. 25 березня 2013 року було звільнено архімандрита Нафанаїла ([PERSON]) з посади намісника (ігумена) чоловічого монастиря [PERSON] Української Православної Церкви. Та призначено на цю посаду Преосвященного єпископа Бердянського і [PERSON]. 22 листопада 2013 року Преосвященному єпископу «Бердянському і [PERSON]» [PERSON] стало відомо про незаконне відчуження нерухомого майна приналежного монастирю та розташованого по вул. Володарського, 91 в м. Токмак Запорізької області. В наслідок чого був негайно скликаний духовний собор монастиря де було прийнято рішення про звернення за захистом порушеного права власності монастиря до Токмацького районного суду Запорізької області. На підставі п. 28 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року (з останніми змінами) № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» Перебіг позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється не з моменту вчинення правочину, а відповідно до частини першої статті 261 ЦК (435-15 ) - від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згодом покупець у вищевказаному договорі [PERSON] тяжко захворіла. 28 вересня 2015 року [PERSON] померла та була похована в м. Мелітополі Запорізької області. На підставі ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Після спадкодавця [PERSON] спадкова справа не відкривалась. Спадщину ніхто не прийняв. Згідно п. 24 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 N7 «Про судову практику у справах про спадкування» При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Тому відповідачем по справі є Мелітопольська міська рада Запорізької області. Договір купівлі-продажу нерухомого майна (а саме, будівлі № 91 разом з господарчими спорудами, які разом розташовані по вул. Володарського у м. Токмак, Запорізької області.) № 6271 від 27 грудня 2012 року, що був посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON], який був укладений між настоятелем Чоловічого монастиря преподобного [PERSON] Запорізької (зараз Бердянської) єпархії архімандритом Нафанаїлом - [PERSON] та [PERSON] є практично недійсним з наступного: 1.Колишній настоятель Чоловічого монастиря преподобного [PERSON] Запорізької (зараз Бердянської) єпархії архімандрит Нафанаїл при укладанні вищевказаного договору купівлі-продажу не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності і вчинив даний правочин з порушенням вимог регламентованих статутами чоловічого монастиря [PERSON] та Української православної церкви; 2.Кошти від незаконного продажу будівлі № 91 разом з господарчими спорудами на рахунок Чоловічого монастиря та Бердянської єпархії УПЦ (як зазначено в п. 2. даного договору) взагалі, в ніякому обсязі не надходили. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання у момент вчинення правочину стороною або сторонами вимог встановлених частинами третьою (вільність волевиявлення учасників правочину та відповідність його їх внутрішній волі), п'ятою (реальність настання правових наслідків, що обумовлені ним) ст. 203 ЦК України. Згідно із вимогами ст. 203 ЦК України: - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; - особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно з вимогами ч.1, 5 ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним; істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 ЦК України), такий правочин визнається судом недійсним; обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Нормою ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. На підставі статті 3 ЦПКУ rожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. А згідно ст. 1 ЦПК України - завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Представник позивача та позивач в судове засідання не з'явились надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов та обставини, якими він обґрунтований, підтримали. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов не визнав. Надав заперечення наступного змісту. В провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області знаходиться справа за позовною заявою Чоловічого монастиря преподобного [PERSON] Бердянської єпархії Української Православної церкви у м. Токмак Запорізької області в особі настоятеля преосвященного єпископа [PERSON] «Бердянського і [PERSON]» до Мелітопольської міської ради Запорізької області, третя особа: приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна- недійсним. Мелітопольська міська рада вважає: позовна заява Чоловічого монастиря преподобного [PERSON] Бердянської єпархії Української Православної церкви у м. Токмак Запорізької області в особі настоятеля преосвященного єпископа [PERSON] «Бердянського і [PERSON]» до Мелітопольської міської ради Запорізької області, третя особа: приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] такою, що не може підлягати задоволенню з наступних підстав. Позовні вимоги, позивача полягають у визнанні недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, яке розташовано за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Володарського, 91. Позовну заяву було подано з порушенням строку позовної давності. Згідно договору купівлі-продажу від 27.12.2012 № 6271, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON], який був укладений між Чоловічим монастирем преподобного [PERSON] Запорізької єпархії, в особі настоятеля - монастиря [PERSON] та [PERSON], предметом договору є будівлі та споруди, які знаходяться за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Володарського, 91. Відповідно до ст.256 Цивільного Кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.257 ЦКУ загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст. 261 Цивільного Кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка йог о порушила. Тобто виходячи з матеріалів справи на даний момент сплив строк позовної давності для визнання недійсності договору купівлі-продажу нерухомого майна від 27.12.2012 № 6271. Крім того, Мелітопольська міська рада Запорізької області є неналежним відповідачем виходячи з того, що нерухоме майко знаходиться на території Токмацької районної ради Запорізької області. Відповідно до ч. 2 ст. 1221 Цивільного Кодексу України та з наданих до позову документів не вбачається останнє місце проживання громадянки [PERSON] Отже, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна. Третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 27 вересня 2004 року, справа №2-1530 визнано право власності за Чоловічим монастирем [PERSON] Української Православної Церкви на будівлю №91 разом з господарчими спорудами, що розташовані по вул. Володарського у м. Токмак, Запорізької області. Колишній настоятель Чоловічого монастиря преподобного [PERSON] Запорізької єпархії архімандрит Нафанаїл - [PERSON] уклав договір купівлі-продажу нерухомого майна (а саме, будівлі № 91 разом з господарчими спорудами, які разом розташовані по вул. Володарського у м. Токмак, Запорізької області.) № 6271 від 27 грудня 2012 року, з громадянкою [PERSON], [INFO], [NUMBER], виданий Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області 14.02.1998 року, зареєстрованою за адресою: [INFO] Тельмана (після перейменування вул. [PERSON]), 40. Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON]. 25 березня 2013 року було звільнено архімандрита Нафанаїла ([PERSON]) з посади намісника (ігумена) чоловічого монастиря [PERSON] Української Православної Церкви. Та призначено на цю посаду Преосвященного єпископа Бердянського і [PERSON]. 22 листопада 2013 року новому керівнику позивача стало відомо про незаконне відчуження нерухомого майна приналежного монастирю та розташованого по вул. Володарського, 91 в м. Токмак Запорізької області. В наслідок чого був негайно скликаний духовний собор монастиря де було прийнято рішення про звернення за захистом порушеного права власності монастиря до Токмацького районного суду Запорізької області. Зазначені обставини підтверджуються копією витягу з журналу № 25 засідання священного синоду Української православної церкви від 15.03.2013 р. про зміну керівника позивача, копією розпорядження Єпископа Бердянського та [PERSON] УПЦ № 52 від 02.03.2013 р., копією телеграми на ім'я архимандрита Володимира від Нафанаїла про ненадходження коштів від [PERSON], копією протоколу Духовного собору позивача від 22.11.2013 р. На підставі п. 28 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року (з останніми змінами) № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» перебіг позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється не з моменту вчинення правочину, а відповідно до частини першої статті 261 ЦК України від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. 28 вересня 2015 року [PERSON] померла в м. Мелітополі Запорізької області, що підтверджується копією актового запису про смерть № 1619 від 29.09.2015 р. відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського МРУ юстиції у Запорізькій області. На підставі ст. 1221 ЦК України місце відкриття спадщини- місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Після спадкодавця [PERSON] спадкова справа не відкривалась, спадщину ніхто не прийняв, що підтверджується повідомленням Токмацької державної нотаріальної контори від 25.07.2016 вих. № 890/01-16 та відповідною інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 44560083 від 25.07.2016 р. Згідно п. 24 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 N7 «Про судову практику у справах про спадкування» при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Тому відповідачем по справі є Мелітопольська міська рада Запорізької області. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215, ч.2 ст 203 ЦК України договір купівлі продажу будівель позивача є недісним, оскільки настоятель монастиря [PERSON], який уклав договір від імені позивача, не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності на розпорядження будівлями, що належать позивачу. Так, відповідно до п.4.5 Статуту позивача, розпоряджатися будівлями та спорудами, що належать позивачу на правах власності, позивач може за згодою [PERSON] УПЦ. Відомості про наявність такої згоди відсутні. Зокрема, від приватного нотаріуса [PERSON] надійшли копії документів, стосовно договору купівлі-продажу будівель та споруд за адресою Запорізька область, м. Токмак, вул. Володарського, буд. 91. Зазначені документи не містять згоди [PERSON] УПЦ на розпорядження будівлями монастиря, натомість містять копію наказу рішення зборів монастиря про передачу у власність [PERSON] будівлі, що належить монастирю. Це рішення не може заміняти собою передбачену уставом позивача згоду [PERSON] УПЦ на відчуження будівлі, що належить монастирю. За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved