Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» подав до суду позовну заяву та просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики в розмірі 51480,00 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 28 листопада 2016 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики № 99749 в електронній формі. За умовами якого відповідачу надані грошові кошти у сумі 1201,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 30 днів. Так, позивачем на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики у розмірі 1201,00 гривень. Таким чином ТОВ «Веллфін» належним чином виконав умови договору позики, а відповідач у передбачені договором строки, грошові кошти не повернув, внаслідок чого станом на 25 грудня 2019 року утворилася заборгованість зі сплати основного боргу, відсотків та прострочених відсотків в загальному розмірі 51480,65 гривень, з яких: 1201,00 гривень основний борг; 15681,26 гривень - заборгованість за відсотками; 34598,39 гривень - заборгованість за простроченими відсотками. За вказаних обставин позивач змушений звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27 січня 2020 року відкрито провадження по справі. Відповідач подала до суду заперечення на позов, де вказала, що вимоги позивача не забезпечені належними доказами, є не обґрунтованими та такими що суперечать нормам чинного законодавства, принципам справедливості та розумності. Дійсно, 28 листопада 2016 року між ТОВ «Веллфін» та [PERSON] було укладено договір позики на суму 1201,00 гривень, строком на 30 календарних днів, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок (банківську карту). Відповідно до Правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Веллфін», які є невід`ємною частиною договору, саме товариство здійснює автоматичну обробку персональних даних, що включає в себе комплексний аналіз фінансового стану позичальника, за наслідками проведення якої приймається рішення про надання позики. Водночас, товариство має право відмовити заявнику у надані позики, зокрема, у випадку, якщо надана заявником інформація не є достовірною. Представником позивача надано до матеріалів справи невід`ємну частину до договору: Правила надання грошових коштів у вигляді позики від 28 листопада 2016 року, завірених представником за довіреністю ТОВ «Веллфін, де у п. 7.15 вказано, що у разі прострочки зі сплати заборгованості позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю разовий штраф у розмірі 5 % від суми, відсотки за користування простроченою позикою нараховуються у розмірі 4,5% в день від суми позики до дня повного її погашення, але у будь-якому випадку не більше 100 календарних днів. Тобто самі позовні вимоги позивача суперечать наданим суду документам. Більш того, невід`ємна частина договору суперечить самому договору надання позики. Тому відсутні підстави вважати, що при укладені договору ТОВ «Веллфін» повідомив та узгодив з ним саме ті умови, на які посилається у позовних вимогах. Також відповідач просила застосувати строк позовної давності. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просив заявлені вимоги задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у позові, також просив розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлялась своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч. 6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила. Враховуючи, що відповідач, у судове засідання не з`явилася суд, за письмовою згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 28 листопада 2016 року між ТОВ «Веллфін» та [PERSON] укладено договір позики № 99749 відповідно до умов якого позикодавець ТОВ «Веллфін» надав позичальникові [PERSON] грошові кошти у позику у сумі 1201,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. 28 листопада 2016 року на картковий рахунок [PERSON] була перерахована сума позики у розмірі 1201,00 гривень, що підтверджується довідкою № 5342-ВП від 02 грудня 2019 року ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» Відповідно до п. 1.3 договору позики строк позики складає 30 днів та позика має бути повернута згідно Графіку розрахунків до 28 грудня 2016 року. Однак у строки встановлені договором суму позики відповідач не повернула. Згідно п. 1.5 договору позики, строк та проценти за користування позикою за Договором позики обчислюються за фактичну кількість календарних днів користування позикою на наступних умовах: протягом строку позики, встановленого п. 1.3 Договору, розмір основних процентів складає: 1,16% від суми позики, але не менше ніж 50 гривень за перший день користування позикою; 1,16% від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п. 1,3 Договору. Відповідно до п. 1.5.2 Договору, якщо позичальник не повернув суму позики у строк встановлений п. 1,3 Договір, нарахування процентів, встановлених п. 1.5.1 Договору, проводиться за фактичну кількість календарних днів користування позикою та до дня повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення. Крім того, додатково до основних процентів, на вимогу Позикодавця, доведену до позичальника шляхом розміщення відповідного повідомлення у особистому кабінеті, позивальник зобов`язаний сплатити 2,64% від суми позики за кожен день прострочення. При цьому нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів. Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 25 грудня 2019 року: - заборгованість за основною сумою позики складає - 1201,00 гривень; -заборгованість за відсотками згідно договору складає - 15681,26 гривень; -заборгованість за простроченими відсотками згідно договору складає - 34598,39 гривень З урахуванням вищевикладеного загальна сума боргу за договором позики № 99749 від 28 листопада 2016 року складає 51480,65 гривень (51480,65 гривень = 1201,00 гривень + 15681,26 гривень + 34598,39 гривень). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Аналізуючи норми діючого законодавства, що регулюють договірні відносини між сторонами та визначають правові наслідки порушення зобов`язання у їх застосуванні до правовідносин, що склалися між позивачем та відповідачем, суд, приходить до висновку, що відповідач свої зобов`язання щодо сплати грошових коштів у встановлений строк не виконала, тому сума боргу, у загальному розмірі 51480,65 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у примусовому порядку, а позов підлягає задоволенню у повному обсязі, при цьому враховує, що відповідачем не надано суду беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за договором позики № 99749 від 28 листопада 2016 року у добровільному порядку, а також про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Також суд не вбачає підстав для застосування позовної давності оскільки відповідно до дати на конверті відправлення позивач подав позов до суду в межах трирічного строку - 28 грудня 2019 року. Відповідно до платіжного доручення № 1262 від 26 грудня 2019 року при пред`явленні позову до суду позивачем понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 гривень, тому питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved