Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду та свої вимоги мотивує тим, що [PERSON], [INFO], перебувала на обліку в Сумському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Сумської області як отримувачка пенсії у зв'язку з втратою годувальника з 13.04.2011 р. Пенсія гр. [PERSON] призначена на підставі підпункту 3 пункту 2 статті 36 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, яким визначено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатному членові сім'ї за умови, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років. Згідно інформації, що міститься в Державному реєстрі загальнообовязкового державного страхування гр. [PERSON] значилась працюючою з 18.09.2013 р. Про факт працевлаштування остання своєчасно управління не повідомила. В результаті чого за період з 18.09.2013 р. по 31.12.2017 р. виникла переплата пенсії у сумі 16 727,22 грн. 23.04.2018 р. управлінням прийнято рішення №145 про утримання надміру виплаченої пенсії. 25.04.2018 р. управління листом вих. №9073/05-20 повідомило гр. [PERSON] про виникнення переплати пенсії та запропонувало отримуванні пенсії вирішити зазначене питання в добровільному порядку. Такі дії Відповідача є незаконними, а кошти відповідно до положень ст. 50 Закону № 1058 повинні бути повернуті добровільно або стягнуті в судовому порядку. Оскільки Відповідачем не вчиняються будь-які дії щодо повернення вищезазначених коштів, управління змушене звернутися до суду із позовною заявою про стягнення зазначеної суми у примусовому порядку. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомила. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку у Сумському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Сумської області як отримувачка пенсії у зв'язку з втратою годувальника з 13.04.2011 р. (а.с.5-6) Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно інформації, що міститься в Державному реєстрі загальнообовязкового державного страхування гр. [PERSON] значилась працюючою з 18.09.2013 р. Про факт працевлаштування остання своєчасно управління не повідомила. В результаті чого за період з 18.09.2013 р. по 31.12.2017 р. виникла переплата пенсії у сумі 16 727,22 грн. Отже, вбачається, що виявлена переплата пенсії за вказаний період з 2013 по 2017 р.р. була відома позивачу, але ніяких дій щодо припинення протиправних дій не вчинялось, тому відсутній факт зловживання з боку відповідача, тобто відсутня його вина у виникненні переплати. Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов'язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку недобросовісності з боку набувача. Безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Статтею 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові стягуються лише у випадку зловживання з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями тощо). Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач вчинив будь-які зловживання зі свого боку або подав Управлінню недостовірні дані під час нарахування та виплати пенсії. Так, наведені у вищезазначених нормативно-правових актах умови, за яких можливо повернення безпідставно отриманої пенсії, яка була виплачена позивачем відповідачу, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні суду. Таким чином, переплачені пенсійні виплати стягненню з відповідача не підлягають. Такий висновок суду, узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду України, які відображені в постановах Верховного Суду України №6-91цс14 від 02.07.2014 року та №6-151цс13 від 22.01.2014 року, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів. Суд приходить до висновку, що позов є безпідставним.

Outcome: dismissed