Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що в період з 2003р. по 2012р. позивач [PERSON] перебувала із відповідачем [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах, за час яких у них народився син [PERSON] , [INFO] Вказує, що дитина - син [PERSON] проживає з разом із нею (позивачкою) в задовільних умовах та забезпечений необхідними речами. Стверджує, що після розірвання відносин з позивачкою відповідач [PERSON] без будь-яких причин самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини (сина), а саме: не бачиться та не спілкується з ним, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не бере участі у вихованні, не приділяє уваги його навчанню, взагалі не цікавиться долею дитини. Всі питання щодо виховання дитини вона (позивачка) вирішує самостійно без участі та підтримки відповідача. Зазначає, що відповідач [PERSON] також не надає дитині матеріальної підтримки, хоча зобов`язаний це робити. Вважає, що оскільки відповідач є здоровим та працездатним, то має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. З огляду на наведене, просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно дитини - сина [PERSON] , [INFO] , а також стягувати з нього в користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки усіх доходів боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . Позивачка [PERSON] була своєчасно та належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилася, а її представником подано письмову заяву про розгляд даної цивільної справи у відсутності сторони позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, а подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що позов визнає та не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав щодо неповнолітньої дитини - сина [PERSON] Представник третьої особи - служби у справах дітей Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій зазначив, що позовну заяву [PERSON] підтримує в повному обсязі та просить суд здійснювати розгляд даної справи без їх участі. Також надіслав на адресу суду Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (відповідача) №743/1/15/01-33 від 28.03.2019р. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Мостиської районної державної адміністрації Львівської області в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини своєї неявки, не подав клопотання про відкладення розгляду справи, однак надіслав на адресу суду Рекомендації до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] від 05.12.2018р. №02-29/1931. Проаналізувавши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч.1 ст.82 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] з 2003 року по 2012 рік перебували у фактичних шлюбних відносинах. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.05.2006р. батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , позивачка по справі, та [PERSON] , відповідач по справі. Відповідно до акту обстеження умов проживання, складеного 25.06.2018р. комісією Служби у справах дітей Роздільнянської районної держадміністрації Одеської області, дитина сторін - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] в задовільних умовах, де є всі необхідні речі для розвитку дитини; відповідач [PERSON] протягом шести років не займається вихованням дитини - [PERSON] , [INFO] . Згідно психолого-педагогічної характеристики учня КЗ «Одеська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат №34 І-ІІ ступенів» - сина сторін [PERSON] , за період навчання дитини в школі-інтернаті відповідач [PERSON] не приймав участі у вихованні та навчанні дитини. Дитина знаходиться з матір`ю у вихідні та канікулярні дні. Батько на виклики адміністрації школи не з`являється. Відповідно до інформації Роздільнянської ЦРЛ Одеської області [PERSON] не приймає участі в обстеженнях та лікуванні дитини - [PERSON] , 2006р.н. Рекомендаціями до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (відповідача) від 05.12.2018р. №02-29/1931, наданих комісією з питань захисту прав дитини Мостиської районної державної адміністрації Львівської області, - встановлено, що відповідач [PERSON] , житель с.Тишковичі Мостиського району Львівської області, з 2012р. не контактує із сином [PERSON] , 2006р.н., не допомагає матері у вихованні та утриманні дитини, самоусунувся від участі у житті сина, розуміє, що така поведінка є підставою позбавлення його батьківських прав, чого не заперечує. Рекомендовано позивачці [PERSON] звернутися до органу піклування за місцем проживання із заявою про надання висновку щодо доцільності позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав, щодо малолітнього сина [PERSON] Відповідно до ч.5 ст.19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. За результатами засідання комісії з питань захисту прав дитини Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області, яке відбулось 27.03.2019 року, складено висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до його сина [PERSON] , [INFO] .. Згідно висновку органу опіки та піклування Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області за №743/1/15/01-33 від 28.03.2019р. позивачкою [PERSON] створені всі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку малолітнього [PERSON] , 2006р.н., дитина повністю перебуває на утриманні матері. Відповідач [PERSON] не бере участі у вихованні та утриманні дитини (сина [PERSON] ) протягом останніх шести років; також відповідач не приймав участі у вихованні та навчанні сина за період його навчання у школі-інтернаті; відповідач не брав участі в лікуванні дитини; такий самоусунувся від участі в житті сина, не контактує з останнім. Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] .. Суд вважає зазначений висновок обґрунтованим та таким, що не суперечить інтересам дитини. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Суд вважає, що факт свідомого нехтування відповідачем [PERSON] своїми обов`язками щодо виховання дитини знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Поважних причини, які б перешкоджали відповідачу виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню сина [PERSON] , судом не встановлено. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ч.1 ст.12 та ч.2 ст.15 вказаного Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у тому разі, коли вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного суду України в п.16 постанови від 30.03.2007року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов`язками. Необхідно зазначити, що ухилення від батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні і було встановлено, виходячи з поведінки відповідача та поданої ним заяви про визнання ним позову. Враховуючи наведене та те, що в судовому засіданні дослідженими доказами доведено винну поведінку відповідача по відношенню до сина [PERSON] , яка полягає в ухиленні від виконання батьківських обов`язків (відповідач добровільно відмовився від виховання та утримання дитини, не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав), суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини - малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , хоча має таку можливість, а тому вважає можливим задовольнити позов про позбавлення відповідача батьківських прав щодо цієї дитини (сина [PERSON] ), що, як вважає суд, відповідатиме її (дитини) інтересам. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити, що відповідно до ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини, суд виходить з наступного. Згідно ч.2, ч.3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Із роз`яснень наданих в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч.2 ст.51 Конституції України. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Частинами 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дитини (сина [PERSON] ), матеріалами справи підтверджено, що дитина перебуває на утриманні матері - позивачки [PERSON] , у зв`язку з чим з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини. Згідно з ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Окрім цього, відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України судом при визначені розміру аліментів враховано: матеріальне становище сторін, стан здоров`я та матеріальний стан дитини, ті обставини, що дитина сторін проживає разом з позивачкою [PERSON] , остання несе витрати по утриманню дитини, забезпечує її лікуванням вразі потреби, займається її вихованням, що потребує не тільки матеріальних витрат, а й значних моральних зусиль, а відповідач [PERSON] ухиляється від утримання дитини, а також те, що відповідач є фізично здоровим, є працездатним, останнім не подано доказів того, що такий має на утриманні інших дітей, непрацездатну дружину, батьків. Окрім цього, враховано необхідний та розумний обсяг матеріальних витрат на утримання дитини, що буде забезпечувати її нормальний розвиток, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та інші обставини, що мають істотне значення, а також рівність обов`язку матері та батька по утриманню дитини та, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Беручи до уваги усі наведені обставини та враховуючи заяву одержувача аліментів про визначення розміру аліментів на утримання дитини саме в частці від доходу батька,

Outcome: approved