Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Універсальна»» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення в порядку регресу виплаченого страхового відшкодування у розмірі 25418,70 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються доводами про наявність права на відшкодування вищевказаної суми коштів, у порядку регресу, за наслідками укладеного між сторонами полісу №АС/8222661 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів від 25.11.2013, та з урахуванням наслідків дорожньо транспортної пригоди за участю відповідача, яка мала місце 17.05.2014 по вул. Івана Франка в м. Мукачево Закарпатської області. Нормативно правовою підставою для задоволення позовних вимог вказані приписи ст.ст. 1166, 1188, 1191 Цивільного кодексу України, ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У судове засідання представник позивача не зявилася, натомість заявила клопотання про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задоволити. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відповідач в судове засідання повторно не зявився, заперечень проти позову не подав, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. Судом встановлено, що 17.05.2014 року близько 17 год. 15 хв. по вул. Івана Франка в м. Мукачево Закарпатської області, водій [PERSON], керуючи транспортним засобом марки «М-412», державний реєстраційний номер Д7912ТЕ, не вибрав безпечну швидкість, не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілями марки «Тойота Авалон», д/н. АО 6070 ВА та марки «ВАЗ 2107», д./н. АО 7971 АК, після чого самовільно залишив місце пригоди, що підтверджується даними постанови Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.06.2014, якою [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень (а.с. 12). Як свідчать матеріали справи (а.с. 6, 7, 8, 9), внаслідок вищевказаної дорожньо транспортної пригоди, транспортним засобам марки «Тойота Авалон», д/н. АО 6070 ВА під керуванням [PERSON], власником якого є [PERSON]А.(свідоцтво про реєстрацію, серії САЕ №996633 від 22.09.2011, а.с. 39) та марки «ВАЗ 2107», д./н. АО 7971 АК під керуванням [PERSON], було завдано механічних ушкоджень, що підтверджується даними довідок від 19.05.2014 року, страховими актами №7572/1, №6701/1, розрахунками страхового відшкодування, протоколами огляду транспортного засобу від 21.05.2014, калькуляціями від 26.06.2014, а також звітами про оцінку від 29.05.2014 року, ремонтною калькуляцією від 29.05.2014 року (а.с. 14, 15, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27-30, 31, 32, 33). Цивільно - правова відповідальність власника автомобіля марки ««М-412», державний реєстраційний номер Д7912ТЕ застрахована у приватному акціонерному товаристві «Страхова Компанія «Універсальна»» за полісом №АС/8222661 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів від 25.11.2013 (а.с. 4). Строк дії вказаного полісу з 01.11.2012 р. по 10.12.2014 року. Виконуючи взяті на себе зобовязання на підставі полісу від 25.11.2013 №АС/8222661, позивач здійснив виплату власникам пошкоджених транспортних засобів страхового відшкодування у загальній сумі 25418,70 грн. (в т.ч. 1056,69 грн. гр. [PERSON] та 24362,01 грн. гр. [PERSON]І.), що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями платіжних доручень №62807 від 08.08.2014 та №61157 від 14.07.2014 року (а.с. 44, 45). Позивач намагався врегулювати з відповідачем спір у позасудовому порядку, про що свідчить наявні в матеріалах справи копії вимог про сплату боргу від 26 вересня та 31 жовтня 2014 року (а.с. 10, 11). Приймаючи до уваги вищевказані фактичні обставини справи суд виходить з того, що згідно з положеннями ст. 1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під способом захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається у\~ст. 16 Цивільного кодексу України. За змістом п. 8 частини другої ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту порушеного права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Частиною 2 статті 8 Закону України Про страхування страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Статтею 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. За нормативним правилом, яке передбачено ст. 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.. Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Наведене також випливає з приписів ст. 22 Цивільного кодексу України, згідно якої особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками в тому числі є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Статтею 1166 (частина перша) Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Приписами частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до положень частини першої ст. 1191, ст. 1192 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В п. 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» містяться розяснення відносно того, що з винної особи за регресною вимогою стягується розмір визначеного відшкодування за зобов'язанням з відшкодування шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то витрати з такої особи стягуються у цих межах. Регресну вимогу може бути пред'явлено протягом трьох років із дня виконання зобов'язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. На підставі ст. 29 названого законодавчого акту, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником) (ст. 38 ч. 1 п. «в» Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів). Вищевказані фактичні обставини по справі на предмет їх відповідності наведеним судом положенням чинного законодавства у повній мірі підтверджують вимоги позивача за предметом позову, що є підставою для їх задоволення. Судові витрати по справі у сумі 1378 грн. (судовий збір, а.с. 1) підлягають віднесенню на відповідача відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного,

Outcome: approved