Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] у травні 2017 р. звернулася до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що з 2003 р. сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, у період якого позивачка [INFO] народила сина [PERSON], який проживає з нею та перебуває на повному її утриманні, оскільки відповідач проживаючи останні три роки у м. Берліні, Республіки Німеччини, на протязі року ухиляється від матеріального утримання їх спільного сина, жодної допомоги не надає, хоча отримує пристойну заробітну плату. Представник зазанчає. що матеріальне забезпечення позивачки не надає можливість гідно утримувати сина, належно забезпечувати його життя та потреби, при цьому, відповідач не має осіб, які перебувають на його утримання, у зв'язку з чим представник позивачки просить суд стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 40 Євро щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково та не заперечувала проти стягнення аліментів в розмірі 3 000 грн., подала письмові заперечення (а.с. 28-30). Суд, заслухавши представників сторін та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ч. 2 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлено, що з 13 червня 2003 р. сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 4). В судовому засіданні встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є сторони: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому, згідно до ч. 1 ст. 80 Сімейного Кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Встановлено та підтверджено представниками сторін, що малолітній [PERSON] проживає зі своєю матір'ю - позивачкою по справі за адресою: [ADDRESS]. Встановлено, що відповідачу [PERSON] оформлений Дозвіл на тимчасове перебування у Німеччині, у зв'язку з трудовими правовідносинами строком до 08.11.2022 р. (а.с. 10). Також, судом встановлено, що [PERSON] з 2013 р. працює в Компанії Делівері Херо Холдінг ГмбХ, місцезнаходження якої у м. Берлін, Німеччина. При цьому, винагорода відповідача [PERSON] за календарний рік становить 53 000 Євро. (а.с. 12). Також, як вбачається з листа Міністерства юстиції України від 21.03.2017 р., щодо валюти, в якій стягуються аліменти на території Федеративної Республіки Німеччини, з практики, що склалася, вбачається, що аліменти стягувачам перераховуються у Євро (а.с. 13). Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів. Таким чином, об'єктивно оцінюючи матеріальну спроможність сторін, суд вважає вимоги позивачки про стягнення на її користь аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі 400 Євро такими, що належно обґрунтовані, а їх розмір є співмірним потребам дитини та щомісячного доходу відповідача. При цьому, суд не приймає до уваги зазначене у запереченнях представником відповідача, що останнім загалом перераховано на користь позивачки кошти на загальну суму 20 000 Євро., придбано одяг для сина, тощо, оскільки, всупереч ст. 60 ЦПК України, в судовому засіданні не надано доказів в підтвердження вказаного. Крім того, суд враховує, що малолітній [PERSON] проживає з позивачкою, яка наразі одноосібно здійснює утримання сина, при цьому, доказів надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дитини, представником відповідача суду не надано. Також, суд враховує відсутність на утриманні у відповідача осіб, які потребують матеріального утримання, його розмір щомісячного доходу, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 400 Євро щомісячно до досягнення [PERSON], [INFO], повноліття. Таким чином, враховуючи дослідженні матеріалами справи в їх сукупності, суд вважає, що позивачка та її представник відповідно до положень ст. 60 ЦПК України довели позовні вимоги, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved