Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідачів про позбавлення їх батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], посилаючись на те, що відповідачі є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], в яких було відібрано на підставі рішення суду дитину без позбавлення їх батьківських прав та стягнуто аліменти на утримання дитини. Рішенням колегії Орджонікідзевської райадміністрації [PERSON] було надано статус дитини позбавленої батьківського піклування та передано до державного закладу на повне державне забезпечення. Відповідно до інформації «Центру опіки», де перебуває дитина, батьки дитиною не цікавляться, не відвідують, не сплачують аліменти на утримання [PERSON]. Місце знаходження [PERSON] невідоме, а [PERSON] ухиляється від отримання допомоги соціальних служб для налагодження стосунків у родині. На підставі переліченого просив позбавити батьківських прав обох відповідачів відносно малолітнього [PERSON], а також просив суд стягнути аліменти з відповідачів на утримання малолітнього [PERSON] Ухвалою суду від 24 березня 2014 року позовні вимоги Органу опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради до [PERSON] та [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини були залишені без розгляду (а. с. 43). В судовому засіданні представник позивача, яка діє на підставі довіреності, [PERSON], повністю підтримала заявлені позовні вимоги, надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, додавши, що позбавлення батьківських прав буде відповідати інтересам дитини. Вказувала також, що батьки [PERSON] не докладають жодних зусиль для опікування дитиною, фактично ухиляючись від виконання своїх батьківських обов'язків. Просила суд позбавити батьківських прав обох відповідачів відносно [PERSON], [INFO] Відповідач, [PERSON], у судовому засіданні не погоджувався із позовом, вважаючи, що він має можливість піклуватися сином у теперішній час, навідує його у «Центрі опіки». Додавав, що протягом півтора роки хворів на туберкульоз, при цьому півроку в стаціонарі, тому не міг після відібрання в нього дитини з об'єктивних причин піклуватися [PERSON], бо одужав лише наприкінці 2013 року. Не заперечував проти того, що до відібрання в нього дитини, [PERSON] кілька років мешкав разом із [PERSON] та він не приймав участі у цей час у вихованні дитини, бо мешкав окремо від дитини. При цьому вказував, що дитина його любить та радіє, коли він до сина приходить. Він у теперішній час сплачує аліменти на дитину та погашає існуючий борг по цим виплатам. Зазначав, що у теперішній час працює неофіційно, має житлову площу, тому просив суд не позбавляти його батьківських прав, надати можливість бачитись з сином. Відповідачка, [PERSON], в судове засідання не з'явилась за невідомих суду причин повторно, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Представник Маріупольського дитячого будинку «Центр опіки», яка діє на підставі довіреності, [PERSON], підтримуючи заявлений позов, вказувала, що малолітній [PERSON], [INFO], перебуває з листопада 2011 року в «Центрі опіки», куди він прибув у важкому стані, бо батьки зовсім не піклувалися ним, не виховували, дитина не ходила в школу. [PERSON] має низку захворювань. Однак з часу, коли він став перебувати у «Центрі опіки», дитина стала розвиватися, навчатися, тому не є доцільним повертати дитину батьку, оскільки це зашкодить дитині, бо [PERSON] потрібне періодичне лікування та медичне обстеження. Не заперечувала, що батько тепер відвідує дитину, купує [PERSON] подарунки, тому вважає можливим не позбавляти відповідача права бачитись з сином. Мати [PERSON] взагалі не цікавилась сином та не допомагала йому. Представник 3-ї особи, Служби по справах дітей, що діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву з проханням вирішити вказаний спір у відсутність представника зазначеної 3-ї особи. Представник прокуратури, Кулік А. В., в судовому засіданні вказувала, що підстави для позбавлення батьківських прав наявні, тому цей позов підлягає задоволенню. Заслухавши пояснення учасників процесу, що з'явились, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. На підставі ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Згідно до свідоцтва про народження, виданого 21 серпня 2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Маріуполя Донецької області, актовий запис № 539 від 21 серпня 2003 року, вбачається, що [PERSON] народився [INFO], батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] (а. с. 3). За рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 12 жовтня 2012 року, яке набрало чинності, було відібрано малолітнього [PERSON], [INFO], від батьків, [PERSON] та [PERSON], без позбавлення батьківських прав з переданням під нагляд органу опіки та піклування (а. с. 12-13). На підставі рішень колегії Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 28 листопада 2012 року № 399 та № 388 було надано [PERSON], [INFO], статусу дитини, позбавленої батьківського піклування та влаштовано до дитячого закладу на повне державне забезпечення (а. с. 15, 16). Згідно до витягу з протоколу засідання психолого-педагогічної консультації від 29 травня 2012 року в [PERSON], [INFO], були виявлені порушення пізнавальної сфери легкого ступеня (а. с. 58). На підставі виписки з історії розвитку дитини від 31 березня 2014 року вбачається, що [PERSON], [INFO], має захворювання на гіпертонію аденоїдів, міопію, кардіоміопію, порушення акомодації та інші, тому потребує періодичного обстеження та лікування (а. с. 62). З інформації з Маріупольського дитячого будинку «Центр опіки» від 4 жовтня 2013 року та від 26 березня 2014 року вбачається, що з 12 жовтня 2012 року відповідачі після відібрання в них малолітнього [PERSON], [INFO], не відвідують сина, бо мати лише тричі бачилась з [PERSON], а батько почав навідуватись дитину лише з 10 лютого 2014 року (а. с. 3, 61). Відповідно до довідки від 9 грудня 2013 року Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ борг по сплаті аліментів на утримання [PERSON] у [PERSON] складав - 3825,81 грн., а у [PERSON] складав - 4616,10 грн. (а. с. 8). За даними ТОВ «Житло-Гарант» вбачається, що [PERSON] є наймачем [ADDRESS], де прописаний один (а. с. 7). З листа Орджонікідзевського районного центру соціальних служб Маріупольської міської ради від 30 вересня 2013 року вбачається, що в житловому приміщенні [PERSON] ([ADDRESS]) батьком не створені належні умови для зростання та виховування малолітньої дитини (а. с. 14). За актом обстеження умов проживання від 1 квітня 2014 року вбачається, що місце знаходження [PERSON] представникам служби у справах дітей встановити не вдалось (а. с. 57). З довідки Маріупольського міського протитуберкульозного диспансеру від 16 листопада 2012 року вбачається, що [PERSON] за станом свого здоров'я може навідуватись до сина, [PERSON], [INFO] (а. с. 67). Свідок, [PERSON], в судовому засіданні вказувала, що працює у центрі соціальних служб Орджонікідзевського району міста Маріуполя, та підтвердила, що [PERSON] ухилився від надання йому допомоги для налагодження контакту із сином, [PERSON], бо не з'являвся на запрошення до центру, не бажав ставати на облік в центрі зайнятості населення. Свідок, [PERSON], в судовому засіданні вказувала, що з липня 2010 року по травень 2011 року у будинку [ADDRESS] разом із нею мешкала [PERSON], яка не належним чином ставилась до виховання дитини, [PERSON], а [PERSON] взагалі не цікавився сином, не навідувався до нього. В другій половині 2011 року [PERSON] зникла, тому свідок була змушена передати [PERSON] до дитячого будинку. За п. 8 «Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, вбачається, що якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов'язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 164 СК України мати чи батько дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Оскільки в судовому засіданні на підставі досліджених доказів було встановлено достатньо підстав, що свідчать про те, що відповідачі, [PERSON] та [PERSON], будучи батьками малолітнього [PERSON], [INFO], не піклуються ним, не займаються його вихованням, відмовившись фактично від участі в зростанні та вихованні сина, тому з огляду на встановлені обставини справи, суд вважає, що в судовому засіданні було підтверджено факт винної поведінки з боку обох батьків малолітньої дитини, відповідачів, щодо їх ухилення від виконання ними своїх батьківських обов'язків щодо [PERSON]. При цьому суд не приймає доводи [PERSON], що він у теперішній час піклується сином, навідується до нього, бо тривалий час до цього [PERSON] був фактично позбавлений батьківської турботи з боку відповідача. Також суд зазначає, що починаючи з грудня 2013 року [PERSON] за станом здоров'я міг відвідувати сина, однак не прийняв усіх заходів для налагодження контакту із дитиною до моменту подання позову до суду про позбавлення його батьківських прав. З урахуванням переліченого та з метою захисту інтересів дитини, суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги органу опіки та піклування шляхом позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно [PERSON], [INFO] Відповідно до ст. 168 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною. Суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдає шкоди її життю, здоров'ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи. На підставі ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Згідно до копій квитанцій, що маються в матеріалах справи вбачається, що [PERSON] перерахував на рахунок сина, [PERSON], протягом січня - лютого 2014 року по 800 грн. в рахунок сплати аліментів на утримання малолітньої дитини (а. с. 44). На підставі відповіді Міського протитуберкульозного диспансеру міста Маріуполя від 21 лютого 2014 року вбачається, що [PERSON] перебуває на диспансерному обліку з діагнозом остаточні зміни туберкульозу, однак навідувати сина, [PERSON], відповідач може (а. с. 59). Згідно інформації Міського протитуберкульозного диспансеру міста Маріуполя від 1 квітня 2014 року вбачається, що [PERSON] лікувався з 3 січня 2012 року по 29 березня 2012 року в даному медичному закладі, після чого [PERSON] був переведений на лікування до спеціалізованого відділення в місті Шахтарськ, де лікувався стаціонарно з 29 березня 2012 року. Після виписки з 3 квітня 2012 року по 30 серпня 2013 року відповідач лікувався амбулаторно (а. с. 66). При цьому ще 20 листопада 2013 року [PERSON] звертався до компетентних органів з питанням надання йому можливість провідувати сина, [PERSON] (а. с. 67). Суд таким чином бере до уваги факт того, що [PERSON] протягом останніх двох місяців регулярно відвідує [PERSON], почав сплачувати аліменти на його утримання. Відповідач хворів тривалий проміжок часу з лікуванням за межами міста Маріуполя. При цьому він виявляв інтерес до сина після одужання в листопаді 2013 року. Враховуючи перелічені норми та обставини справи, суд вважає за можливе задовольнити заяву [PERSON] про надання йому можливості періодично бачитись з [PERSON], [INFO], в «Центрі опіки» під наглядом працівників установи, бо це відповідатиме інтересам дитини, оскільки контактуючи з батьком дитина переживає позитивні емоції, налагоджується контакт між ними, що буде йти на користь розвитку та вихованню маоллітньої дитини. Згідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн. в рівних частках.

Outcome: approved