Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з позовом до Новокаїрської сільської ради про визнання права власності на спадщину та правова власності посилаючись на те, що 13 вересня 2013 року помер батько [PERSON] [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, до якого, крім іншого, входить 5,2% земельної ділянки загальною площею 72,29 га у спільній власності співвласників, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Новорайської сільської ради. Вказана земельна ділянка належала померлому на праві спільної часткової власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ№475903 від 13.04.2010 року, титульним власником якого є [PERSON] . Звернувшись з заявою про прийняття спадщини до нотаріальною контори, було відмовлено, в звязку з відсутністю у померлого окремого правовстановлюючого документу на зазначене майно. Просить суд визнати право власності на спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача та позивач, наполягали на задоволені позову. Представник відповідача, в судове засідання не зявився, надавши суду заяви про розгляд справи у його відсутність, не заперечував щодо задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає що заявлений позов є обґрунтованим та законним, у звязку з чим підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України ,право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах ,із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1296 ЦК України 1) Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. 2) Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. 3) Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким, чином позивач по справі ,являючись спадкоємцем померлого [PERSON] є наступником всіх його прав та обовязків, а отже і права власності на частки земельних ділянок, яка знаходиться на території Одрадокамянської сільської ради Бериславського району Херсонської області в спільній власності. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права не встановлена судом. Згідно ч. 2 ст. 355 ЦК України, майно може належати особам на праві спільної часткової або спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ст. 358 Цивільного кодексу України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1261 ЦК України єдиним спадкоємцем за законом є [PERSON]М.(а.с.9) Інших спадкоємців за законом, які б прийняли спадщину, немає. Судом встановлено, що 13 вересня 2013 року помер батько позивача [PERSON], про свідчить свідоцтво про смерть серії І-КГ№168173 від 16.09.2013 року, після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, до якого, крім іншого, входить 5,2% земельної ділянки загальною площею 72,29 га у спільній власності співвласників, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Новорайської сільської ради. Вказана земельна ділянка належала померлому на праві спільної часткової власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ№475903 від 13.04.2010 року, титульним власником якого є [PERSON] (а.с.10-11). [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про визнання права власності на вищевказану земельну ділянку, але йому було відмовлено, через відсутність у спадкодавця окремого правовстановлюючого документу(а.с.12). Враховуючи викладені обставини справи та вимоги Закону, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, у звязку з чим вони підлягають задоволенню в повному обсязі. Підстав для відмови у задоволенні позову у суду не має.

Outcome: approved