Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Представник позивача, що діє за довіреністю, звернулася до суду з вказаним позовом та просить визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 05 грудня 2013 року на житловий будинок по вул.Мічуріна, 2 в с.Мала Білозерка Василівського району Запорізької області. Вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті батька, прийняв спадщину, але не може оформити спадщину в нотаріальній конторі на будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Представник позивача у судове засідання не зявилася, суду надала заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача також у судове засідання не зявився, суду надано заяву про розгляд справи без участі представника, заперечень проти вимог позивачів не мають. Суд вважає можливим розглянути справу без участі осіб, що не зявилися у судове засідання. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON], який помер 05 грудня 2013 року, що підтверджено свідоцтвами про народження та про смерть (а.с.6-7). Відповідно до довідок Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області, [PERSON] проживав та був прописаний за вказаною вище адресою з матірю [PERSON], яка померла 22 січня 2012 року, а після її смерті до своєї смерті проживав сам (а.с.8-9). Неможливість оформлення спадщини в нотаріальній конторі підтверджена постановою нотаріуса від 02 жовтня 2015 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, що мотивовано відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний вище житловий будинок. З вказаної постанови вбачається, що після смерті спадкодавця заведена спадкова справа №151 за 2015 рік, спадкоємцем за законом, що звернувся з заявою про прийняття спадщини є позивач у цій справі. Також у судовому засіданні встановлено, що 17 жовтня 1990 року виконкомом Василівської районної ради Запорізької області було прийняте рішення №196 «Про реєстрацію житлового фонду», відповідно до якого виконком Василівської районної ради зобовязав сільські ради, які знаходились на території Василівського району, в тому числі і Малобілозерську сільську раду, оформити право власності на житлові будинки, що заходяться на території сільських рад Василівського району Запорізької області у відповідності з подвірними списками, згідно додатків по кожній сільській раді; видати громадянам [PERSON] про право власності та реєстраційні [PERSON] на житлові будинки громадян. Відповідно до архівного витягу з вказаного рішення за [PERSON] було визнано право власності на житловий будинок по вул.Мічуріна,2 в с.Мала Білозерка, що знаходився на території радгоспу «Знамя» Малобілозерської сільської ради. Однак за життя [PERSON] правовстановлюючих документів про право власності оформлено не було. Спадкова справа після її смерті не заводилася, спадщину після її смерті фактично прийняв син [PERSON], але спадщину не оформив, що на теперішній час є перешкодою для позивача в оформленні спадщини після смерті батька в нотаріальній конторі. На час будівництва спірного житлового будинку та господарських споруд відповідно до технічного паспорта у 1966 році, що видно з технічного паспорта (а.с.14), був чинним ЦК України 1963 року, яким регулювалися правовідносини щодо виникнення права власності на будинок. Відповідно до ст. 100 цього Кодексу в особистій власності громадян міг бути жилий будинок. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 04.10.1991 року зі змінами «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» - право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Зважаючи на реєстрацію вказаного житлового будинку за померлою на теперішній час [PERSON], за її життя у виконкомі сільської ради та визнання за нею права власності на вказаний будинок рішенням виконкому Василівської районної ради, спадкодавець [PERSON], мала вказаний будинок на праві особистої власності, відповідно до діючої на той час ст.13 Конституції СРСР , спадщину після неї фактично прийняв її син [PERSON], проте не оформив спадщину у нотаріальній конторі. Таким чином, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання належності майна попередньому власнику або наступних власників повинні вирішуватися в судовому порядку. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті свого батька, він прийняв спадщину, первинна реєстрація обєкту нерухомого майна за померлою [PERSON], яка була власницею будинку не проводилася, хоча є рішення про визнання права власності на будинок за нею, правовстановлюючі документи на будинок відсутні, така можливість втрачена, а її спадкоємець за законом [PERSON], який є спадкодавцем позивача також не оформив спадщину, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування на житловий будинок після смерті батька, відповідно до вимог ст.ст. 1216-1223, 1258, 1261, 1267, 1268-1270, 1278 ЦК України обґрунтовані та підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved