Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] у травні 2015 р. звернулася до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що 21.02.2015 р. її довірителька разом з громадянином [PERSON] знаходились в кафе «Едем» за адресою: м. Київ, вул. Підлісна. Перебуваючи у даному закладі, близько 19 год. 00 хв. за стіл, що був поруч від позивачки розмістилась відповідачка [PERSON] разом зі своїм братом [PERSON] Через деякий час відповідачка в нетверезому стані розмістилась за столик позивачки та розпочала розмову в ході якої остання вела себе грубо та висловлювалась брутально в адресу позивачки, на зауваження якої відповідачка не реагувала. Для того аби припинити конфлікт, позивачка на деякий час залишила приміщення кафе, проте, відповідачка прослідувала за нею на вулицю, де почала завдавати позивачці удари в область грудної клітки, нижні кінцівки та голову, після чого позивачка впала на землю та таким чином отримала легкі тілесні ушкодження. Представник позивачки зазначає, що в результаті падіння та ударів з боку відповідачки, був пошкоджений верхній одяг позивачки, а саме: шуба, що на думку представника підтверджується зробленими після конфлікту фотокартками, а також квитанцією про ремонт шуби, у зв'язку з чим, в результаті дій відповідача, позивачці було завдано матеріальної та моральної шкоди. На підставі вищевикладеного, представник позивача просить суд стягнути з відповідачки на користь позивачки матеріальну шкоду в розмірі 2 000 грн., моральну шкоду в розмірі 2 000 грн. та судовий збір. Позивачка та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином (а.с. 17, 22, 23), а тому суд вважає можливим розглянути справу за відсутності останньої на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідка [PERSON] та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку що у задоволення позову слід відмовити з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 2 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В судовому засіданні встановлено та підтверджено представником позивача, що 21.02.2015 р. позивачка [PERSON] разом з громадянином [PERSON] перебували в приміщенні кафе «Едем», що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Підлісна та під час відвідування даного закладу, знаходячись на вулиці біля кафе відбувся конфлікт між позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] Представник позивачки в обґрунтування позовних вимог зазначає, що під час розпалу конфлікту, відповідачка [PERSON] завдала позивачці [PERSON] удари в область грудної клітки, нижньої кінцівки та голови, після чого позивачка впала на землю, в підтвердження чого представник надала суду Висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи № 314/Ж від 24.02.2015 р. (а.с. 5-6). Відповідно до вказаного вище Висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи, тілесні ушкодження у вигляді синців у [PERSON] утворилось від дії тупого предмету (тів), не виключно у зазначений строк, тобто 21.02.2015 р. та за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров'я). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що був свідком конфлікту, який відбувся між позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] в ході якої між останніми відбулась штовханина, в результаті якої, позивачка [PERSON] впала на землю, а її шуба була порваною. Інших свідків в судовому засіданні заявлено не було. При цьому, судом встановлено, що позивачка [PERSON] з будь-якими заявами щодо вищезазначеного інциденту з нанесення їй тілесних ушкоджень відповідачкою [PERSON] до Святошинського РУГУ МВС України в м. Києві не зверталась, оскільки як пояснила в судовому засіданні сама позивачка, у зв'язку з небажанням настання наслідків, пов'язаних з кримінальною відповідальністю. Представником позивачки в судовому засіданні, в обґрунтування позовних вимоги надано лише лист Святошинського РУГУ МВС України в м. Києві від 23.09.2015 р. , відповідно до якого 22.02.2015 р. о 03 год. 05 хв. по спецлінії «102» надходило повідомлення лікаря про отримання позивачкою [PERSON] тілесних ушкоджень (а.с. 28). Таким чином, в судовому засіданні не встановлено та представником позивачки не доведено причетність саме відповідачки [PERSON] до події та наслідків, що настали в результаті конфлікту позивачки [PERSON] з особою, відомості про яку, щодо вказаного конфлікту ніде не значяться. Також, представник позивачки в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в результаті конфлікту між сторонами, була пошкоджена шуба позивачки, в якій остання була одягнута у день конфлікту, і у підтвердження останньою надано суду квитанцію про ремонт хутряного виробу в розмірі 2 000 грн. Проте, відповідно до наданої представником квитанції № 6268 від 07.05.2015 р. зазначена сума - 2 000 грн., не свідчить про оплату внаслідок ремонту хутряного виробу, а свідчить лише про те, що даний вироб прийнятий на ремонт та його зовнішній вигляд оцінений у розмірі 2 000 грн. (а.с. 8). Крім того, відповідно до вказаної квитанції: внесена передоплата у розмірі: 0,00 грн. Таким чином, в судовому засіданні не встановлено та представником позивачки не доведено факт понесення будь-яких витрат щодо ремонту пошкодженої шуби позивачки, оскільки не надано письмових доказів понесення цих витрат. Крім того, в судовому засіданні ні позивачка ні її представник не змогли пояснити та належно обґрунтувати звернення про ремонт хутряного виробу через тривалий період часу після конфлікту, в результаті якого була пошкоджена шуба позивачки, а саме: понад два місяці. Позивачкою [PERSON] та її представником, в судовому засіданні, відповідно до положень ст. 60 ЦПК України не надано інших доказів в підтвердження та обґрунтування позовних вимог, а наданий ним Висновок спеціаліста щодо визначення ступеню тілесних ушкоджень, не свідчить про нанесення цих ушкоджень саме відповідачкою [PERSON] Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини та дослідженні матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки не мають правового обґрунтування з посиланням на докази відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, а тому не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed