Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

Представник позивачів звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці із позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою, що перебуває у спільній власності. В обґрунтування позову посилався на те, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці визначено частки співвласників по 1/4 кожному. Вказував, що починаючи з вересня 2017 року між сторонами склалися дуже неприязні стосунки. Неодноразово сварки приводили до виклику патрульної поліції. Питання про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї, пошкодження спільного майна розглядалися також в Першотравневому районному суді м. Чернівці. Відповідач своїми діями постійно створює перешкоди у користуванні позивачам своїми частками квартири, що знаходиться у спільній частковій власності. Таким чином, через його неправомірні дії вони позбавлені можливості користуватися своєю власністю належним чином. Квартира, щодо якої вони просять встановити порядок користування складається з трьох жилих кімнат: 1-а кімната (№36-4 за планом) - 16.3 кв.м., 2-а кімната (№36-5) - 18.8 кв.м., 3-я кімната (№36.6) - 9.1 кв.м.; кухні (№36-3) - 8,7 кв.м., вбиральні (№36-2) - 1,3 кв.м., ванної кімнати (№36.7) - 2,6 кв.м.; коридору (№36-1) - 8.6 кв.м.; лоджії - (2.9 кв.м.); балкону - (2.6 кв.м.). Загальна площа квартири складає 67,7 кв.м., житлова - 44,20 кв.м.. Позивачка вважає, що порядок користування квартирою [ADDRESS] між співвласниками буде доцільно встановити наступним чином. Виділити у користування [PERSON] та його дочці - [PERSON] - кімнату №36-5 площею - 18,8 кв.м., [PERSON] кімнату №36-4 площею - 16,3 кв. м., а відповідачеві - у користування кімнату №36-6 площею - 9,1 кв. м., а також балкон площею 2.6 кв.м. та лоджію площею 2.9 кв.м., інші допоміжні приміщення залишити в загальному користуванні. Вважають такий порядок користування в повній мірі відповідає ідеальним часткам позивачів та відповідача у праві спільної часткової власності на спірну квартиру. Крім того в обґрунтування такого поділу посилаються на те, що житлова площа квартири - 44.2 кв.м. Отже, частка кожного із співвласників становить 11.05 кв.м.. Таким чином, на [PERSON] та [PERSON] припадає 22.10 кв.м.. Натомість кімната № 36-5 має 18.80 кв.м.. Тобто співвласники недоотримують 3.30 кв.м.. [PERSON] припадає 11.05 кв.м., а кімната №36-4 має 16.3 кв.м. Проте, інші позивачі, а саме [PERSON] та [PERSON] не заперечують проти того, щоб ті 3.30 кв.м. яких їм не вистачає для повних часток віддати у користування [PERSON] . Відповідачеві - [PERSON] припадає 11.05 кв.м., а кімната №36-6 має 9.10 кв.м. крім того в особисте користування відповідача передається балкон площею 2.6 кв.м. та лоджія площею 2.9 кв.м. Таким чином, сумарно в особисте користування відповідача передаються приміщення площею 14.60 кв.м.. Враховуючи наведене з посиланням на норми матеріального та процесуального права просили виділити у користування [PERSON] та його дочці - [PERSON] - кімнату №36-5 площею - 18,8 кв.м., [PERSON] - кімнату №36-4 площею - 16,3 кв. м., відповідачеві - [PERSON] - кімнату №36-6 площею - 9,1 кв. м., а також балкон площею 2.6 кв.м. та лоджію площею 2.9 кв.м., інші житлові приміщення (коридор, кухню, ванну, вбиральню) - залишити у загальному користуванні. Відповідач подав до суду зустрічний позов до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа на стороні відповідачів [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою, що належить на праві спільної часткової власності. Згідно якого заперечує проти задоволення позову та просить встановити порядок користування приміщеннями в квартирі наступним чином. Визначити [PERSON] в особисте користування житлову кімнату 36-5 площею 18.8 кв.м., [PERSON] та [PERSON] житлові кімнату 36-6 площею 16.3 кв.м., [PERSON] житлову кімнату площею 9.1 кв.м., лоджію площею 2.9 кв.м. та балкон площею 2.6 кв.м.. Приміщення коридору, вбиральні та кухні залишити у спільному користуванні встановивши [PERSON] часи користування кухнею та ванною кімнатою кожного дня з 08 год. 30 хв. до 10 год. 30 хв., з 13 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв. та з 19 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв.. Також зазначив, що [PERSON] та [PERSON] у квартирі не проживають, оскільки вони живуть у с. Мамаївці, Кіцманського р-ну., Чернівецької області. Він проживає у кімнаті площею 18.8 кв.м. у якій знаходяться всі його речі, холодильник, посуд та продукти харчування. Протягом останнього часу стан його здоров`я значно погіршився у зв`язку з чим час від часу у його кімнаті ночує дочка [PERSON] .. [PERSON] проживає у кімнаті площею 16.3 кв.м., а у кімнаті площею 9.1 кв.м. інколи проживає квартирант. [PERSON] не дозволяє йому користуватися кухнею та ванною кімнатою, а тому він вважає за необхідне визначити часи користування ними. В судовому засіданні представник позивачів позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Проти зустрічного позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні. Відповідач в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову. Просила задовольнити зустрічний позов. У судовому засіданні 15.10.2019 року позивач [PERSON] пояснив суду, що батьки розлучились та 14 років проживають у цивільному шлюбі. Декілька років батько - відповідач не проживав у квартирі. Він жив у даній квартирі з дружиною та дочкою, однак коли батько почав приходити до квартири та приводити бомжів, погрожувати задля безпеки дитини він з сім`єю був змушений з`їхати з квартири. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні 15.10.2019 року пояснила, що відповідач постійно виганяє її з сином з квартири та дуже погано себе поводить. Свідок [PERSON] пояснила суду, що батько у свій час отримав дану квартиру. На даний час він займає велику кімнату площею 18.8 кв.м., а мама у кімнаті площею 16.3 кв.м. у самій меншій кімнаті ніхто не проживає. Батько у своїй кімнаті готує їжу та хворіє на серцеві захворювання. Суд, заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. За положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. У відповідності до ч.1, ч.2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира по [ADDRESS] , загальною площею 67,70 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 09 серпня 2018 року (а.с.11). Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 23.04.2019 року визначено частки співвласників, а саме по 1/4 кожному (а.с.15). Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру користуються нею для особистого проживання і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 316, ч.1,2 ст.317 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За ч.1, ч.2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. В п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності», №20 від 22грудня 1995року (з наступними змінами та доповненнями), квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до ч.1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Як встановлено судом та сторонами не заперечується, що вони не можуть дійти згоди, щодо добровільного визначення порядку користування квартирою. Відповідно до технічного паспорта спірна квартира, складається з трьох жилих кімнат: 1-а кімната (№36-4 за планом) - 16.3 кв.м., 2-а кімната (№36-5) - 18.8 кв.м., 3-я кімната (№36.6) - 9.1 кв.м.; кухні (№36-3) - 8,7 кв.м., вбиральні (№36-2) - 1,3 кв.м., ванної кімнати (№36.7) - 2,6 кв.м.; коридору (№36-1) - 8.6 кв.м.; лоджії - (2.9 кв.м.); балкону - (2.6 кв.м.). Загальна площа квартири складає 67,7 кв.м., житлова - 44,20 кв.м.. Запропонований позивачами варіант порядку користування квартирою суд вважає найбільш доцільним виходячи із загальної житлової площі квартири так як на кожного із співвласників приходить по 11,05 кв.м.. При цьому судом не можуть бути взяті до уваги доводи відповідача, стосовно того [PERSON] та [PERSON] не проживають у спірній квартирі, оскільки це не може бути підставою для позбавлення їх права на користування належних їм часток майна. Також запропонований відповідачем варіант визначення порядку користування квартирою, а також визначення часу користування кухнею та ванною кімнатою суд вважає таким, що буде порушувати право власності інших співвласників. Враховуючи викладене, дослідивши та проаналізувавши в сукупності письмові докази,

Outcome: approved