Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Представник позивача ПАТ «Дельта Банк» 05.07.2013 року звернувся до суду з позовом, який 09.09.2014 року уточнив (а.с.145-146), до [PERSON], [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 1820971,53 гривні та судового збору у розмірі 3441 грн.. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 22.05.2014р. позовні вимоги щодо [PERSON] залишені без розгляду.(а.с.131). В обґрунтування своїх вимог представник позивача ПАТ «Дельта Банк» зазначив, що 14.03.2007 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № [NUMBER] від 14.03.2007 року, згідно з умовами якого Банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 45000 дол. США, строком з 14.03.2007 року до 14.03.2028 року, зі сплатою відсоткової ставки в розмірі 12,5 % річних. Цільове призначення кредиту придбання квартири. Виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором було забезпечено Договором поруки № [NUMBER] від 14.03.2007 року, який був укладений між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON], згідно з яким поручитель, тобто [PERSON] поручається перед кредитором, тобто Банком за виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором № [NUMBER] від 14.03.2007 року. Відповідачка [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує протягом тривалого часу, про що неодноразово повідомлялася в тому числі шляхом направлення поштової вимоги про виконання зобовязань за кредитним договором. У звязку з чим, станом на 27.08.2014 року, за ними утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 1820971,53 грн.. В судове засідання 14.05.2015 року представник позивача ПАТ «Дельта Банк» - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 20.02.2015р.) не зявився, але 05.03.2015 року надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю в якій також зазначив, що проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідачі не зявилися, хоча були повідомлені про час, дату та місце судового засідання належним чином у встановленому порядку, поважних причин щодо неявки суду не представили, чим позбавили суд можливості вислухати їх думку по суті. Суд, у звязку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у їх відсутність, згідно ч.2 ст.169 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. При цьому суд враховує, що справа розглядається тривалий час, за час якого відповідачем 03.03.2014р. був предявлений зустрічний позов до ПАТ «Дельта Банк» про визнання кредитного договору недійсним, та про призначення судової економічної експертизи, надавались клопотання про відкладення слухання справи без належного обґрунтування та підтвердження (а.с.141,176), в судові засідання не зявлялись, судом було 09.10.2014р. задоволено клопотання та призначено судову економічну експертизу, проте експертиза не була проведена у звязку з неоплатою рахунку . Ухвалою суду від 30.01.2015р. провадження по справі було відновлено. У звязку з вищенаведеним та виходячи з процесуального аналізу поведінки відповідачів та враховуючи законодавство, повязане з дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст.157 ЦПК України та ст.: Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950р., суд дійшов висновку, що відповідачі зловживають своїми процесуальними правами та тим самим призводять до порушення розумних строків розгляду справи. Згідно ст.197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.03.2007 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER] від 14.03.2007 року, згідно з умовами якого Банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 45000 дол. США, строком з 14.03.2007 року до 14.03.2028 року, зі сплатою відсоткової ставки в розмірі 12,5 % річних. Цільове призначення кредиту придбання квартири. (а.с.6-15). Виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором було забезпечено Договором поруки № [NUMBER] від 14.03.2007 року, який був укладений між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON], згідно з яким поручитель, тобто [PERSON] поручається перед кредитором, тобто Банком за виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором № [NUMBER] від 14.03.2007 року. (а.с.16-17). Відповідачка [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує протягом тривалого часу, про що неодноразово відповідачі повідомлялися в тому числі шляхом направлення досудової вимоги від 18.03.2013р. про виконання зобовязань за кредитним договором. (а.с.28,30) У звязку з чим, станом на 27.08.2014 року, за ним утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 1820971,53 грн. (а.с. 6-15, 18-19). Зі змістом, умовами та правовими наслідками зазначеного кредитного договору відповідачка [PERSON] був ознайомлений та згодний, про що свідчать його підписи на кожній сторінці договору. В забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за Договором про надання споживчого кредиту № [NUMBER] від 14.03.2007 року, між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № [NUMBER] від 14.03.2007 року, який був укладений між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON], згідно з яким поручитель, тобто [PERSON] поручається перед кредитором, тобто Банком за виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором № [NUMBER] від 14.03.2007 року (а.с.23). Відповідно до ст. 553 ЦК України Поручитель, тобто [PERSON]. поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого зобовязання, а також відповідає перед кредитором за порушення зобовязань боржником. Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 1.3. договору поруки [PERSON] відповідає перед Кредитором (Позивачем) у тому ж обсязі, що й Позичальник [PERSON], у тому числі за повернення основної суми боргу, відсотків, комісій за користування кредитом, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, зазначених в Кредитному договорі. Згідно з пунктом 1.4. договору поруки відповідальність Поручителя і Позичальника є солідарною. Ці пункти договору поруки цілком відповідають ст. 554 ЦК України, в яких зазначено, що при порушенні боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарний боржник, якщо договором поруки не передбачена додаткова (субсидіарна відповідальність) поручителя. Відповідно до пункту 2.2. договору поруки у випадку невиконання Боржником своїх боргових зобовязань за кредитним договором, Кредитор (Банк) має право предявити свої вимоги безпосередньо до Поручителя, які є обовязковими до виконання. Позивач умови кредитного договору виконав та надав відповідачці [PERSON] кошти, які зазначені у кредитному договорі. 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № [NUMBER] від 14.03.2007 року, боржником за яким є відповідачка [PERSON], що підтверджується наявним у матеріалах справи актом прийому-передачі документації за Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року та випискою з зазначеного договору (а.с.38-40). Частиною 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини кредиту кредитор (Банк) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. З позову вбачається, що відповідачка [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує протягом тривалого часу, не здійснює відповідні платежі згідно графіку погашення кредиту, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилася прострочена заборгованість за кредитом. У звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором № № [NUMBER] від 14.03.2007 року у відповідачів. перед позивачем ПАТ «Дельта Банк», станом на 27.08.2014 року виникла прострочена заборгованість яка підтверджується відповідним розрахунком станом на 27.08.2014р. (а.с.147 ) , загальна сума якої становить 1820971,53 гривні., з яких: - сума заборгованості за кредитом 1001481,43 гривень.; - сума заборгованості відсотків за користування кредитом \~819490,09 гривень.; Також судом встановлено, що позивач направляв відповідачам. досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, за вих. № 31.4-08/2008/13 від 18.03.2013 та 31.4-08/2262/13 від 18.03.2013 року (а.с.28,30), проте заборгованість так і не була погашена. Жодних доказів щодо сплати коштів за цим договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідачі суду не надали. Таким чином, на момент розгляду справи доказів погашення кредиту та сплати комісій, відсотків, пені, штрафу, інфляційних збитків у суду не має. Отже, допустивши прострочення кредиту, відповідачі порушили не тільки свої договірні зобовязання, а й вимоги законодавства України. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача про стягнення всієї суми заборгованості є обґрунтованими та такими, що відповідають умовам кредитного договору. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст. 554 Цивільного кодексу України, уразі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Згідно з положеннями статей 530, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. На підставі вищенаведеного суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідачів всієї суми заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та такими, що відповідають умовам кредитного договору та ст.1050 ЦК України. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Відповідно до змісту ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачами умов кредитного договору [NUMBER] від 14.03.2007 року, позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3441 гривень, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним доручення № 34616815 від 30.05.2013 року, на зазначену суму (а.с.5). При цьому, суд вважає за необхідне відмовити у позовних вимогах позивача щодо стягнення з відповідачів судового збору у солідарному порядку, на підставі наступного. Цивільно-процесуальним законом ст.ст.. 79, 88, 81 ЦПК України не передбачено стягнення судового збору та витрат на інформаційне забезпечення розгляду справи у солідарному порядку. Солідарний обовязок це матеріально-правова категорія (ст. 541 ЦК України), а не процесуальна. За правилами ст. 88 ЦПК України розподіл судових витрат, у тому числі судового збору, а також витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (ст. 81 ЦПК України), здійснюється у дольовому порядку. Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності часткового задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними, а також такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved