Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його дитини та стягнути аліменти на його утримання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що за час перебування в шлюбних відносинах [PERSON] та [PERSON] у сторін народилася дитина - [PERSON] , який проживав разом з матір`ю та братами. Мати дитини померла [INFO] . Малолітній [PERSON] , [INFO] перебуває у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації з 26 липня 2019 року по теперішній час. За час перебування дитини в центрі, відповідач не відвідував малолітнього [PERSON] , не цікавився життям та станом його здоров`я, матеріально не допомагав. Відповідач не звертався до служби у справах дітей з проханням передати сина на виховання до нього, тому позивач був змушений звернутися до суду з відповідною позовною заявою. Представник позивача в судовому засіданні наполягала на задоволенні позову. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка в матеріалах справи. Прокурор в судовому засіданні не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Малолітній [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з батьком проживати не бажає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Ухвалою від 30.06.2021 року суд замінив третю особу - Службу у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації Одеської області на належну третю особу - службу у справах дітей Одеської районної державної адміністрації Одеської області та третю особу - Іллічівську місцеву прокуратуру на правонаступника Біляївську окружну прокуратуру Одеської області. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , мати - [PERSON] , батько - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданого 11 січня 2013 року відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №23 (а.с. 7). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №1084 (а.с. 10). Відповідно до довідки виданої службою у справах дітей Біляївського районної державної адміністрації від 25.02.2020 року №46, [PERSON] дійсно перебуває у центрі соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації Одеської області з 26.07.2019 року. За час перебування дитини в центрі батько дитини [PERSON] , дитину не відвідував (а.с. 11). Висновком Біляївської районної державної адміністрації Одеської області вирішено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 5-6). Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З роз`яснень, даних Пленумом Верховного Суду України у п. 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З огляду на наведене суд приходить до висновку, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого сина, оскільки за час перебування малолітнього у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації дитину не відвідував, він не цікавиться його життям, здоров`ям, розвитком, не приймає участі в вихованні, не піклується про нього, не створив умов для життя та належного розвитку, а тому має бути позбавленим батьківських прав. Крім того, суд також враховує думку дитини, який вказав, що з батьком проживати не бажає. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно вимог чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 СК України відповідач - батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В даному випадку, представник позивача просить стягувати з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, тощо. Разом з тим, ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначенні сум аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] суд керується Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік», яким встановлено, що прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень. За таких обставин з [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] слід стягувати аліменти у розмірі 1109,00 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 27.03.2020 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] , шляхом перерахування на особистий рахунок дитини, відкритий у відділенні Державного ощадного банку України. Позивачем зазначено, що дитина перебуває у комунальній установі, тож аліменти підлягають стягненню з відповідача на особистий рахунок у Державному ощадному банку України, що відкрито на ім`я дитини. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved