Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія» звернулось до Свердловського міського суду Луганської області 28.04.2012 року з позовною заявою до [PERSON] в якій просить стягнути суму заборгованості в розмірі 12 749, 74 за кредитним договором № АПЧ14898 від 29.01.2008 року, укладеному між АБ «Український Бізнес Банк» та відповідачем, також стягнути на користь позивача 3 % річних зі стягненням судових витрат. Ухвалою Свердловського міського суду Луганської області від 02.08.2012 року вищезазначену цивільну справу передано до Кілійського районного суду Одеської області за територіальною підсудністю. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що 29.01.2008 року між АБ «Український Бізнес Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № АПЧ14898, відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 16615, 30 грн. зі сплатою 25, 1 % річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 28.09.2009 року. У забезпечення виданого [PERSON] кредиту був укладений договір добровільного страхування відповідальності позичальника за непогашення кредиту за № 001987кр від 29.01.2008 року, що підтверджує зв'язок даного договору з кредитним договором і яким визначена солідарна відповідальність Страховика (позивача) і боржника перед банком за виконання зобов'язань за кредитним договором. Банк свої зобов'язання перед [PERSON] за кредитним договором № № АПЧ14898 від 29.01.2008 року, виконав у повному обсязі, але відповідач свої зобов'язання перед банком належним чином не виконує у зв'язку з чим станом на 20.04.2012 року, сума непогашеного боргу по кредиту та відсоткам за користування кредитом склала 12749, 74 грн. Відповідно до п. п. 5 договору добровільного страхування відповідальності позичальника за непогашення кредиту, позивач 29.09.2009 року погасив заборгованість боржника перед банком у повному обсязі. На підставі викладеного представник позивача просить задовольнити позов у повному обсязі стягнути з відповідача 12 749, 74 грн. суми заборгованості за кредитним договором, 3% річних та судові витрати. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав на адресу суду письмове клопотання, згідно з яким позов підтримав у повному обсязі, просить його задовольнити, розглянувши справу за відсутності представника, проти постановлення рішення при заочному розгляді справи не заперечує. Відповідач, [PERSON] який про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом надсилання судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, в судове засідання повторно не з'явився, про поважність причин неявки суд не повідомив, заяв про відкладання слухання по справі, або про розгляд справи за його відсутності не надав. На підставі письмової заяви позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 169, 197, 224 ЦПК України. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом достовірно встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: 29.01.2008 року між АБ «Український Бізнес Банк», в подальшому Банк та [PERSON], в подальшому «Позичальник», укладено кредитний договір № АПЧ14898 відповідно до якого банк зобов?язується надати кредит в сумі 16 615, 30 гривень, а Позичальник забов?язується прийняти, належним 25, 1 14 % річних на умовах та в строки, визначені Договором, а саме до 28.09.2009 року. Відповідно до п. п. 2.2.2 договору, позичальник зобов'язаник не пізніше дати, зазначеної в Графіку, погашати заборгованість по Кредиту та відсоткам за використання кредиту, рівними платежами в сумі не менше 1026 грн. На останню дату погашення по Графіку виплатити всю суму фактичного залишку заборгованості по кредиту, відсоткам а також невиплаченої комісії. Також, 29.01.2008 року між Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія» з однієї сторони та [PERSON], був укладений договір добровільного страхування відповідальності позичальника за непогашення кредиту за № 00187кр. Відповідно до п. 2 вищезазначеного договору за непогашення кредиту і ст. ст. 553, 554, 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування», страховик зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань. Відповідно до пп. 5 договору добровільного страхування відповідальності позичальника за непогашення кредиту, позивач в період з 30.01.2009 року по 29.09.2009 року погасив заборгованість [PERSON] перед банком у повному обсязі, а саме в розмірі 12749, 74 грн., що підтверджується довідкою за вих. № 70.034/3556 від 12.04.2012 року. / а. с. 6/ Стаття 526 ЦК України закріплює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно частини 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 623 ЦК України, боржник, який прострочив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. За правилами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Дослідивши обставини справи та беручи до уваги наведені положення законодавства, суд вважає встановленим обов'язок відповідача повернути позивачу кредитні кошти відповідно до умов укладених між ними договорів, порушене право позивача таким, що підлягає захисту згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, а позов в цій частині обґрунтованим та підлягаючим задоволенню в повному обсязі. Згідно зі ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При звернені до суду позивачем було сплачено 214 гривень 60 копійок судового збору, що підтверджується відповідним платіжним дорученням. На підставі наведеного позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним та документально підтверджених судових витрат є обґрунтованим та підлягаючим задоволенню.

Outcome: approved