Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Публічне акціонерне товариство [PERSON] банк «ПриватБанк» (далі позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідно до умов кредитного договору № DNQPRG213130070 від 21.06.2012 року позивач надав відповідачу кредит у розмірі 2908,88 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Строк дії договору з 21.06.2012 року по 20.06.2013 рік включно. Посилаючись на статті 526, 527, 530 Цивільного кодексу (далі ЦК) України позивач зазначає, що зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону і припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідач зобовязання належним чином не виконав, тому на підставі ст.1054 ЦК України позивач вважає, що у нього є право вимагати заборгованість по кредиту. На даний час відповідач продовжує порушувати виконання своїх зобов'язань, тому станом на 18.08.2015 року за ним утворилась заборгованість в розмірі 6908,60 гривень, яка складається з наступного: заборгованість по кредиту 2055,80 грн.; заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом 0,93 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом 521,88 грн.; пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 3524,82 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) 305,17 грн.. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, провести заочний розгляд справи без участі представника позивача та відповідача на підставі наданих суду доказів. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги не визнає, просив у позові відмовити, застосувати до вимог позивача строки позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Існування договірних зобов`язань між сторонами підтверджується Заявою позичальника № DNQPRG213130070 від 21.06.2012 року, згідно з якою позивач надав відповідачу кредит у розмірі 2908,88 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Строк дії договору з 21.06.2012 року по 20.06.2013 рік включно (а.с.5). Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач не дотримувався умов договору та вимог закону, тому згідно з розрахунком заборгованості станом на 18.08.2015 року, наданим позивачем, за відповідачем утворилась заборгованість в розмірі 6908,60 гривень, яка складається з наступного: заборгованість по кредиту 2055,80 грн.; заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом 0,93 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом 521,88 грн.; пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 3524,82 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) 305,17 грн.. Згідно цього розрахунку (а.с.4) 08 жовтня 2012 року відповідачем востаннє вносились кошти на погашення кредитних зобов'язань. Відповідач заявив клопотання про застосування строків позовної давності, просив з даної підстави відмовити у задоволенні позову, але не зазначив, коли саме в останнє ним було сплачено кредит та не надав належним чином завірених доказів. Тому суд розглянув можливість застосування загального строку позовної давності. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Нормою ч.5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений момент вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. З матеріалів справи вбачається, що у позивача виникло право пред'явити вимогу з 15 жовтня 2012 року, а з позовом позивач звернувся до суду 01.10.2015 року, тобто в межах строку позовної давності. Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки та відшкодування збитків. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання договірних зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що відповідач порушив умови договору у вигляді Заяви Позичальника № DNQPRG213130070 від 21.06.2012 та Умов та правил надання банківських послуг, укладеного між ним та позивачем, розмір заборгованості підтверджений документально, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору в розмірі 1218,00 грн. (а.с.1). На підставі викладеного та ст.ст. 526, 527, 530, 549, 611, 612, 623, 625, 1054 ЦК України,

Outcome: approved