Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Представник позивача звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з вищевказаною позовною заявою, в якій просив зняти арешт накладений державним виконавцем ВДВС Чугуївського МРУЮ відповідно до постанов ВП 36404430, ВП 24254804 на заставне\~ майно ПАТ КБ «ПриватБанк», а саме: автомобіль марки DAEWOО, модель Nexia, рік випуску 2008, тип ТЗ легковий седан-В, № кузова/шасі ХWB3D32UD8A004781, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що 02.07.2009 р. [PERSON] уклав з ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитно-заставний договір, відповідно до умов якого отримав кредит в розмірі 86\~442,21 грн., та передав в заставу позивачу автомобіль DAEWOО, модель Nexia, рік випуску 2008, тип ТЗ легковий седан-В, № кузова/шасі ХWB3D32UD8A004781, реєстраційний номер [NUMBER]. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 16 березня 2011 року у справі №2036/2-130/2011 р., що набрало законної сили, було задоволено позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, та звернено стягнення на заставлений автомобіль, шляхом продажу вказаного транспортного засобу ПАТ КБ «ПриватБанк», з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом. Наявність арештів на заставному транспортному засобі перешкоджає позивачу в реалізації його прав. Представник позивача в судове засідання не зявився, подавши заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі (а.с.31). Представник Чугуївського ВДВС МРУЮ в Харківській області, в судове засідання також не зявився, подавши заяву про відсутність в нього заперечень проти задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк», та розгляд справи без їх участі (а.с.32). Третя особа [PERSON] до зали судових засідань не зявився, про місце та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, шляхом направлення на його адресу судової повістки про виклик (а.с.30). Суд, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, вважає за можливе розглядати справу у відсутності \~не з'явившихся осіб за наявними доказами у справі. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. 02.07.2009 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитно-заставний договір № НАL2AN55720070, згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 86\~442, 21 грн.: на придбання автомобіля в сумі 79\~220, 00 грн., на оплату коштів за реєстрацію предмета застави в Державному реєстрі в сумі 34,00грн., на оплату перших страхових платежів за договорами страхування на перший рік дії кредиту в сумі 4\~687, 44 грн., на оплату винагороди за надання фінансового інструменту, що сплачується в момент видачі кредиту в сумі 2\~367, 60 грн., на оплату вартості поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (ОСЦПВ), що сплачується в момент видачі кредиту в сумі 124, 17 грн., а також у розмірі 23\~437, 20 грн. на сплату страхових платежів у випадку та згідно порядку. передбачених п. 3.4. кредитно-заставного договору, зі сплатою 1, 67 % на місяць (20,04 % річних) на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди за резервування ресурсів (комісії) в період сплати у розмірі 5, 76 % річних від суми зарезервованих ресурсів, зі строком користування до 01.07.2014 р.4 (а.с. 4-12). Кредитні кошти надавались [PERSON] з метою придбання автомобіля марки DAEWOО, модель Nexia, рік випуску 2008, тип ТЗ легковий седан-В, № кузова/шасі ХWB3D32UD8A004781, реєстраційний номер [NUMBER], який був переданий [PERSON] в заставу ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до постанови ВДВС Чугуївського МРУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, постанови про розшук майна боржника ВП 36404430, постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, постанови про розшук майна боржника ВП 24254804 на автомобіль [PERSON], що перебував в заставі позивача було накладено арешт. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 16 березня 2011 року у справі №2036/2-130/2011 р., що набрало законної сили, було задоволено позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, та звернено стягнення на заставлений автомобіль, шляхом продажу вказаного транспортного засобу ПАТ КБ «ПриватБанк», з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом. (а.с. 18-20). Відповідно до ст. 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави. Як вбачається з кредитно-заставного договору укладеного між позивачем та [PERSON], право застави у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло 02.07.2009 р. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх виникнення. Обтяжувач з вищім пріоритетом реалізації має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутись до суду про звільнення заставного майна з під арешту. Частиною 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Згідно положень ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», арешт з майна чи коштів боржника накладений в рамках незавершеного виконавчого провадження може бути знятий за рішенням суду. Відповідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. За правилом ч. 3,4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Вищеприведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що обставини, на які позивач посилався у позові, як на підстави своїх вимог обґрунтовані. Враховуючи викладене вище, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved