Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~Представник позивачки [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 13 листопада 2014 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Великоберезнянського районного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис №45. Від шлюбу в них народилася одна дитина, а саме: син [PERSON], [INFO]. Представник позивачки зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося через постійні конфлікти та суперечки. У сторін різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, шлюбні стосунки фактично припинені, сторони спільно не проживають вже більше року. Враховуючи наведене просить шлюб між ними розірвати. Крім того, 13 липня 2018 року представником позивачки до суду подано заяву про збільшення позовних вимог, оскільки відповідач являється працездатним, здоровим чоловіком і має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання сина, не проявляє доброї волі ні в участі у вихованні дитини, ні в її утриманні, а тому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно і до досягнення ним повноліття. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивачка [PERSON], її представник не зявилися, однак подали заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримали повністю та просили його задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, однак подав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позов визнав у повному обсязі. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що 13 листопада 2014 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Великоберезнянського районного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 45, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І-ФМ № 116581, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Великоберезнянського районного управління юстиції у Закарпатській області 13 листопада 2014 року. Також встановлено, що від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що стверджується копією повторного свідоцтва про народження серії І-ФМ №370755, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Великоберезнянського районного управління юстиції у Закарпатській області 12 січня 2017 року. Крім цього встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося. Про це свідчать ті обставини, що позивач та відповідач сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають. Неявку сторін у судове засідання суд розцінює як байдуже ставлення до шлюбу. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони повністю втратили почуття поваги, любові та довіри один до одного і їх сімя розпалася остаточно. Умови для їх примирення відсутні, а цей шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить інтересам сторін та інтересам їх малолітнього сина. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім цього встановлено, що відповідач в повному обсязі визнав позовні вимоги щодо сплати аліментів на утримання дитини. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За таких\~обставин,\~суд дійшов\~до висновку,\~що з\~відповідача слід\~стягувати аліменти\~на утримання\~неповнолітнього сина\~в розмірі\~1/4\~частини з\~усіх видів\~його доходів, але\~не менше\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку, щомісяця і до досягнення ним повноліття. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В силу п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Також, з відповідача підлягає стягненню і судовий збір, що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved