Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] жителя [ADDRESS] , та [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , батьківських прав щодо малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; стягувати з [PERSON] , [INFO] , іпн. [NUMBER] , жителя [ADDRESS] , та [PERSON] , [INFO] , іпн. [NUMBER] , жителя [ADDRESS] , аліменти в рівних частинах на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. В обґрунтування позову покликається на те, що [PERSON] та [PERSON] є усиновлювачами та записані батьками дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 14.02.2019 року в службу у справах дітей районної державної адміністрації надійшов телефонний дзвінок від особи, яка не захотіла представитись, і повідомила що жителі с. [PERSON] та [PERSON] неналежним чином виконують батьківські обов`язки щодо трьох дітей, знущаються з них, діти систематично недоїдають, ходять брудні, неохайні, просять їсти у вчителів і дітей. Також анонім не виключає факти жорстокого поводження з дітьми, оскільки неозброєним оком на тілі дітей можна було побачити тілесні ушкодження у вигляді подряпин, синців, в старшої дівчинки - вирваного волосся на голові. Зі слів незнайомця в приміщенні будинку проживають собаки бійцівської породи, що, на його думку, є неприпустимим, особливо коли вдома виховуються малолітні діти. З метою перевірки даної інформації, цього ж дня, 14.02.2019, працівниками служби у справах дітей, районного центру соціальних служб для сім`ї дітей та молоді, старшим інспектором з ювенальної превенції Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області, секретарем Ставчанської сільської ради, було здійснено візит до сім`ї [PERSON] , але потрапити до помешкання не вдалося, оскільки хвіртка була зачинена. В телефонному режимі мати дітей [PERSON] повідомила, що на даний час її вдома немає, однак 15.02.2019 приїде в службу у справах дітей щодо вияснення ситуації яка склалася, разом з двома дітьми, оскільки в розмові довідались, що старша донька [PERSON] хворіє і перебуває на лікуванні. Внаслідок безвідповідального ставлення батьків до виконання своїх обов`язків виникла реальна загроза життю та здоров`ю дітей. Комісією вирішено негайно відібрати дітей від батьків. 26.02.2019 року, у відповідності до пункту 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», службою у справах дітей районної державної адміністрації на ім`я голови Пустомитівської районної державної адміністрації було подано клопотання про негайне відібрання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , від батьків [PERSON] та [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] . Цього ж дня, 26 лютого 2019 року, головою Пустомитівської районної державної адміністрації було видано розпорядження за №102 «Про негайне відібрання малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] від батьків». 26.02.2019 року працівниками Пустомитівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, служби у справах дітей районної державної адміністрації, Пустомитівського районного центру соціальних служб для сім`ї дітей та молоді, сімейною медсестрою амбулаторії сімейної медицини загальної практики с. Ставчани було відібрано малолітню [PERSON] , [INFO] , та влаштовано в притулок для дітей служби у справах дітей Львівської обласної державної адміністрації. 27.02.2019 року про факт відібрання дітей повідомлено керівника Львівської місцевої прокуратури №3 Івченка І.В. Наказом начальника служби у справах дітей Пустомитівської районної державної адміністрації від 27.02.2019 №32 [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , взято на профілактичний облік, відповідно до п.п.2, 5 Порядку ведення службами у справах дітей обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 20.01.2014 №27. [PERSON] та [PERSON] свідомо не забезпечують дітей харчуванням, медичним доглядом, ухиляються від виконання батьківських обов`язків, вчиняють фізичне та психологічне насильство над дітьми, причому роблять це без поважних причин, а тому позивач вважає, що є всі підстави для позбавлення їх батьківських прав щодо малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . На даний час відповідачі дітей не утримують та жодних коштів не надають, хоча згідно ст. 180 Сімейного кодексу України зобов`язані надавати. На даний час невідомо де працюють відповідачі, однак відомо що останні отримують нерегулярний і мінливий дохід, який повністю витрачають на свої потреби. Позивач покликаючись на ст. 166 СК України зазначає про необхідність стягнення аліментів на утримання дітей. 14.03.2019 року провадження у справі відкрито. 29.08.2019 року надійшов відзив на позовну заяву від відповідачів, в якому вини просять в задоволенні позову в частині позовної вимоги про стягнення аліментів відмовити, щодо позбавлення батьківських прав відносно дітей зазначили, що такі вимоги позивача є надуманими та необґрунтованими. Зазначили, що їм не було відомо про розлади здоров`я дітей, зокрема і психічні. Відповідачі стверджують, що після того як вони звернулися до органу опіки та піклування про допомогу з дітьми, які мали негативну поведінку, позивач почав збирати негативну інформацію на відповідачів щодо їх відношення до дітей, що є нічим іншим як наклепом. 29.08.2019 року справу призначено до судового розгляду. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав на адресу суду заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі, просить такий задоволити з підстав наведених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] подала на адресу суду заяву, в якій позов в частині позбавлення батьківських прав визнала, щодо позовної вимоги про стягнення аліментів заперечила, просить розгляд справи проводити у їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав на адресу суду заяву, в якій просить відмовити в задоволенні позовної вимоги про стягнення аліментів, щодо позбавлення батьківських прав не заперечує, просить розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши думку учасників справи, висловлену у поданих ними письмових заявах, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з таких підстав. З копії свідоцтва про народження (повторне) [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого 24.02.2017 Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №776 від 06.09.2008 року, батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] . З копії свідоцтва про народження (повторне) [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого 24.02.2017 Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №868 від 18.08.2011 року, батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] . З копії свідоцтва про народження (повторне) [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого 24.02.2017 Токмацьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №269 від 28.03.2013 року, батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] . Встановлено, що перебуваючи в населеному пункті Ставчани працівники служби звернулись до дирекції Ставчанського НВК про навчання [PERSON] та [PERSON] , учнів 4 і 2 класів даного закладу. Згідно характеристики, наданої 14.02.2019 року Ставчанським НВК на [PERSON] , вбачається що батьки приділяють увагу вихованню доньки, а також на їх думку складається враження, що дитина недоїдає. В характеристиці на [PERSON] зазначено, що він часто відволікається на думки про їжу і в цей час перестає себе контролювати, просить їжу в однокласників. Згідно медичних карток дітей за 2017 рік, які знаходяться в Ставчанському НВК, діти практично здорові. В 2018-2019 навчальному році батьки не надали в школу довідок про проходження [PERSON] та [PERSON] медичних оглядів, відповідно до форми №086-І/о, як це вимагає законодавство. Встановлено, та визнано сторонами, що з моменту зарахування дітей до навчального закладу від дирекції НВК, усних чи письмових скарг, щодо неналежного виконання батьківських обов`язків подружжям [PERSON], в службу справах дітей райдержадміністрації, не надходило. 18.02.2019 року директор Ставчанського НВК С. Бурбан в телефонному режимі повідомив службу у справах дітей про те, що малолітній [PERSON] прийшов до школи із ознаками побиття. У зв`язку з даною ситуацією, було терміново зібрано комісію з працівників служби у справах дітей, фахівця із соціальної роботи Пустомитівського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, інспектора з ювенальної превенції Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області та здійснено виїзд до навчального закладу. Під час спілкування з [PERSON] стало відомо, що дійсно батьки його б`ють, не дають їсти, на обличчі дитини були видні синці. [PERSON] в цей день в школі не було, з`ясовано, що вона тривалий час не відвідує школу. Повідомивши [PERSON] , що комісія перебуває в навчальному закладі і хотіли б вияснити звідки у дитини синці, на що [PERSON] в телефонному режимі сказала, що чекає комісію вдома. В 14.30 год . [PERSON] агресивно налаштована зайшла до школи, забравши онука [PERSON] додому залишивши сина [PERSON] зі словами « Тебе ж вдома б`ють, куди ти зібрався, залишайся тут». Дитина була залишена в школі. На телефонні дзвінки директора НВК та працівників служби [PERSON] , не відповідала. Після цього члени комісії разом з малолітнім [PERSON] виїхали за місцем проживання дитини, однак ворота були зачинені, телефон вимкнений. Враховуючи ситуацію яка склалася, працівники служби у справах дітей були вимушені влаштувати [PERSON] в притулок для дітей служби у справах дітей Львівської обласної державної адміністрації. 21.02.2019 року в службу у справах дітей надійшов лист від завідувача притулком для дітей С.Гаврилюк про те, що в ході роботи з Орленком [PERSON] встановлено, що його старша сестра [PERSON] , [INFO] , перебуває на лікуванні у 8-му дитячому відділенні КЗ ЛОР ЛОКПЛ. 22.02.2019 року об 11.30 год., комісією у складі працівників служби у справах дітей райдержадміністрації, інспектора з ювенальної превенції Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області, фахівця соціальної роботи Пустомитівського районного центру соціальних служб для сім`ї дітей, та молоді, працівників Ставчанської сільської ради, педагога Ставчанського НВК, було вчергове здійснено візит до сім`ї [PERSON] в с. Ставчани з метою перевірки фактів щодо неналежного виховання та утримання дітей, встановлення місця перебування [PERSON] та [PERSON] , а також проведення оцінки рівня безпеки дітей. В цей раз (22.02.2019), так як і в попередні рази (14.02.2019, 15.02.2019, 18.02.2019) потрапити до помешкання не вдалося, оскільки брама була зачинена, а в господарському дворі спущені собаки породи бультер`єр, про що було складено відповідний акт. В телефонній розмові [PERSON] повідомила, що не впустить членів комісії у житловий будинок, відмовляєтеся від утримання та виховання своїх двох старших дітей [PERSON] та [PERSON], а також відмовилася показати меншу доньку [PERSON] , щоб члени комісії могли засвідчили що з дитиною все в порядку. Згідно інформації наданої КЗ ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», малолітня [PERSON] [INFO] , поступила у 8 відділення КЗ ЛОР ЛОКПЛ 01.02.2019 року, з діагнозом легкий когнітивний розлад. На момент госпіталізації вага дитини була 16,5 кг, ріст 130 см; індекс маси тіла (9.76); на тілі дитини на спині синець (не свіжий), над лівою бровою рубець невідомого походження довжиною приблизно 3 см. Від моменту госпіталізації ніхто з батьків та родичів дівчинку не навідував. Психічний і фізичний стан [PERSON] станом на 04.03.2019 задовільний, вага 23,5 кг, індекс маси тіла (13,91). Згідно інформаційного листа директора Ставчанського НВК, який надійшов на адресу Служби у справах дітей Пустомитівської РДА за вхідним номер 167 від 25.02.2019 року, встановлено, наступне: в січні 2017 року [PERSON] була зарахована в 2 клас Ставчанського НВК. Загальний розвиток дитини був на належному рівні. Учитель [PERSON] помітила, що [PERSON] приходить до школи в тоненькій курточці. [PERSON] принесла їй зимову шубку своєї дочки, мама зателефонувала і сказала, що в них усе є. Дитина і надалі ходила в цій же, тонкій, куртці.Навесні 2017 року заступники директора пригостили [PERSON] паскою. Згодом зауважили, що дівчинка постійно ходить біля кабінету завучів, чекаючи гостинців. З 1 вересня 2017 року до 1 класу Ставчанького НВК було зараховано [PERSON] і [PERSON] ( онука [PERSON] ), якого [PERSON] і [PERSON] називають братом. З перших днів [PERSON] та [PERSON] , зі слів учителя [PERSON]. , хотіли їсти. Мама на обіди грошей не давала і пояснила, що це її «принципова» позиція. Під час шкільних сніданків мама просила залишати сина та внука у класі. Вони в цей час нишпорили по учнівських ранцях і крали їжу (цукерки, печиво, яблука). Згодом виявилося, що у техперсоналу НВК пропадала їжа, залишена у гардеробі. Як з`ясувалося, що хлопці теж там нишпорили. [PERSON] , побачивши їжу, яку «роздобули» брати, агресивно випрошувала в них поділитися. Після цих випадків учитель [PERSON]. брала [PERSON] та [PERSON] разом з учнями до їдальні. Там хлопці просили хліба (з`їдали багато шматків), шукали і брали їжу з посудини для відходів. Крім того, [PERSON] на цей час дуже схудла. Адміністрація школи, розуміючи делікатність даної ситуації і те, що діти усиновлені, звернулася до голови сільської ради. Сільський голова в присутності директора, заступника директора й класоводів телефонував в службу у справах дітей райдержадміністрації. У той же день голова Ставчанської сільської ради П.Панахид заходив до класу, де навчається [PERSON] . Учитель непомітно вказала на дівчинку і голова підтвердив, що дівчинка має виснажений вигляд. Приватний підприємець у їдальні вирішила годувати дітей безкоштовно. Мати дітей, [PERSON] , довідавшись про це, категорично заборонила. Після цього батьків було запрошено до школи і в коректній формі викладено спостереження. Мама пояснила, що діти з інтернату і звикли жебракувати. Вона забороняє годувати у школі, бо в дітей алергія. У медичній картці про алергію нічого не вказано. Через деякий час на прохання вчителів мама дітей почала давати їм бутерброди (надзвичайно маленькі). Цього дітям було замало, і хлопці й надалі просили хліба у їдальні і їжу у дітей. Узимку, 2018 року, вчитель [PERSON]. помітила, що [PERSON] мав синці на обличчі. Вона повідомила про це заступнику директора [PERSON]. Завучу [PERSON] розповів, що батько бив його головою об стіл за те, що хлопець не зміг розв`язати задачу. Батьків знову викликали до школи. Вони все заперечували, виправдовуючись, що діти часто обманюють. Наприкінці 2017-2018 навчальних років [PERSON] і [PERSON] не брали участі у навчальних екскурсіях. Батьки пояснили, що не дозволяють виходити з дому, коли в школі немає занять. У новому 2018-2019 навчальних роках [PERSON] приступила до навчання лише 19 вересня. Батьки не відповідали на дзвінки вчителя [PERSON] і до школи не з`явились. Як пояснив молодший брат, вони під час гри вдарили [PERSON] гойдалкою. Батьки принесли довідку з поліклініки м. Львова, що дитина хворіла на ГРЗ . [PERSON] прийшла до школи худа. З вересня діти почали носити контейнери з пісною їжею. Цього їм було недостатньо. Ще до шкільного сніданку [PERSON] з`їдав усе, а потім просив в інших учнів. Ці контейнери діти носили до грудня. Як пояснила [PERSON] , таким чином їх покарали батьки за те, що діти знову просили їжу. Учитель [PERSON] , співчуваючи дитині і бачачи її голодну, щодня приносила їй бутерброди. [PERSON] з`їдала його так, щоб не бачили брати, бо розкажуть удома і дівчину покарають. Після того до школи приходила [PERSON] сама і казала, що її відправляють з дому швидше, коли брати ще сплять. Був випадок, коли хлопці прийшли і вихвалялися, що їли зранку торт. [PERSON] випитувала, чому їй не дали. Відповіді у дітей не було. Стало зрозуміло, що дівчинка дуже хвилювалася. Учителька, [PERSON] спілкувалася з мамою про цей інцидент. Мама відповіла: «Хочу - даю їсти, а хочу - ні. Я маю на це право». Під час цієї розмови мама сказала, що хоче віддати [PERSON] в дитбудинок, бо дитина - неадекватна. Після цього [PERSON] не відвідувала школу. Судом встановлено, що на час розгляду справи діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з батьками не проживають, останні самоусунулися від виконання батьківських обов`язків відносно своїх дітей, що визнали відповідачі, та позов в частині позбавлення батьківських прав не заперечили. Таким чином, судом встановлено, що матір з дітьми не проживає, декілька разів навідувалася до них на короткий час, дітей матеріально не забезпечує, самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дітей, не цікавиться їхнім здоров`ям, навчанням, вихованням, залишила їх на утриманні соціальних служб, поради та рекомендації працівників соціальної служби щодо належного виконання батьківських обов`язків залишає без уваги, в судове засідання відповідачка не з`явилася, подала на адресу суду відзив, у якому заперечила лише позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дітей, щодо позбавлення батьківських прав зазначила лише, що підстави наведені у позові є неправдивим та надуманими, що зумовлює у суду виникнення переконання про свідоме самоусунення від питання щодо позбавлення її батьківських прав щодо дітей, байдуже ставлення останньої до позову. Окрім того у поданій письмовій заяві представника відповідача [PERSON] такий позов визнав в частині позбавлення батьківських прав та заперечив у частині стягнення аліментів. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] - батько дітей з дітьми не проживає, дітей матеріально не забезпечує, самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дітей, не цікавиться їхнім здоров`ям, навчанням, вихованням, залишив їх на утриманні державних органів та установ. Разом з тим, відповідач [PERSON] - батько дітей, подав на адресу суду відзив, у якому заперечив лише позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дітей, щодо позбавлення батьківських прав зазначив лише, що підстави наведені у позові є неправдивим та надуманими, окрім того в судове засідання для розгляду справи по суту не з`явився, подав заяву, в якій позов в частині позбавлення прав визнав, в частині стягнення аліментів - заперечив. Представник органу опіки та піклування, на підставі розпорядження № 102 від 26.02.2019 вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , оскільки вони повністю ухилилися від виконання батьківських обов`язків, не проявляють любові та заінтересованості щодо дітей, разом з ними не проживають, не цікавляться розвитком, станом здоров`я, навчанням дітей, не беруть участі у їх вихованні, не піклуються про духовний та фізичний розвиток не забезпечують їх необхідним харчуванням, допомогою при лікуванні, фінансово та матеріально не допомагають. 26 лютого 2019 року, головою Пустомитівської районної державної адміністрації було видано розпорядження за №102 «Про негайне відібрання малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] від батьків». 26.02.2019 року працівниками Пустомитівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, служби у справах дітей районної державної адміністрації, Пустомитівського районного центру соціальних служб для сім`ї дітей та молоді, сімейною медсестрою амбулаторії сімейної медицини загальної практики с. Ставчани було відібрано малолітню [PERSON] , [INFO] , та влаштовано в притулок для дітей служби у справах дітей Львівської обласної державної адміністрації. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 2 ст. 164 СК України мати, батько (мати) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В той же час відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пункт 16 Постанови роз`яснює, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Безспірно встановлено, що протягом тривалого часу [PERSON] та [PERSON] не виконують своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Відповідно до ст. 39 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці вживають всіх необхідних заходів для сприяння фізичному та психологічному відновленню та соціальній інтеграції дитини, яка є жертвою будь-яких видів нехтування, експлуатації чи зловживань, катувань чи будь-яких жорстоких, нелюдських або принижуючих гідність видів поводження, покарання чи збройних конфліктів. Таке відновлення і реінтеграція мають здійснюватися в умовах, що забезпечують здоров`я, самоповагу і гідність дитини. Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання, ця відповідальність покладена переш за все на батьків. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 242 СК України якщо усиновлювач був записаний матір`ю, батьком усиновленої ним дитини, він може бути позбавлений батьківських прав за наявності підстав, встановлених у статті 164 цього Кодексу. У разі позбавлення усиновлювача батьківських прав настають наслідки, встановлені статтею 166 цього Кодексу. У разі смерті усиновлювача, позбавленого батьківських прав, дитина одержує право на спадкування на загальних підставах. Встановлено, що [PERSON] не виконує свої материнських обов`язків, дітьми, їх здоров`ям, моральним та психологічним розвитком не цікавиться, не бере участі в їх вихованні та навчанні, не цікавиться навчанням і шкільним життям дітей, разом з дітьми не проживає, не навідує у закладах де перебувають діти, що стверджується наявними в матеріалах справи доказами та визнано відповідачем. Встановлено, що [PERSON] не виконує свої батьківських обов`язків, дітьми, їх здоров`ям, моральним та психологічним розвитком не цікавиться, не бере участі в їх вихованні та навчанні, не цікавиться навчанням і шкільним життям дітей, разом з дітьми не проживає, не навідує, що стверджується наявними в матеріалах справи доказами та визнано відповідачем. Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, враховуючи що в матеріалах справи відсутні докази, які б позитивно характеризували відповідачів, як особистостей та членів суспільства, те, що мати та батько не бажають спілкуватись з дітьми, займатись вихованням та матеріальним їх утриманням, суд приходить до переконання, що позовна заява в частині позбавлення батьківських праві відповідачів є підставною і підлягає задоволенню, оскільки відповідачі без поважних причин не виявляють щодо своїх дітей батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, маючи юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов`язку, а тому їх слід позбавити батьківських прав відносно її дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та задоволення позовних вимог у цій частині. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Разом з тим суд бере до уваги, однак критично оцінює подані відповідачами фотосвітлини із зображенням дітей та відповідача ОрленкоО. В. , а також медичні документи, оскільки такі не несуть собою інформаційного навантаження для підтвердження заявлених відповідачами заперечень, а тому доказового значення не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Разом з тим відмовляючи в задоволенні позовної вимоги про стягнення аліментів, суд враховує ті обставини, що позивач не є законним представником дітей на момент розгляду справи, порядок з яким він звертається до суду із вказаною вимогою позивачем не конкретизований, зокрема не визначено особу на користь якої слід стягувати аліменти на утримання дітей. З огляду на вищенаведене, беручи до уваги, що позовні вимоги про стягнення аліментів заявлені особою, яка не наділена цивільною процесуально правоздатністю щодо таких вимог, оскільки питання законного представництва дітей буде вирішено у встановленому законом порядку після набрання рішенням у справі законної сили, тому є передчасними, разом з тим не знайшли свого підтвердження у представлених суду доказах, в задоволенні позовної вимоги про стягнення аліментів слід відмовити. З відповідачів в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

Outcome: dismissed