Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Приватне акціонерне товариство страхова компанія «ПЗУ УКРАЇНА» звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 27 920,12 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 1 378,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 23.01.2015 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Daewoo Lanos», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], та автомобіля «KIA RIO», державний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] Зазначені обставини та факт вини [PERSON] підтверджуються постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 09.02.2015 року, якою притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. В результаті дорожньо - транспортної пригоди були спричинені механічні пошкодження та заподіяна матеріальна шкода транспортним засобам. Автомобіль «KIA RIO», державний номер [NUMBER], на момент ДТП був застрахований представництвом «Мегалайфсайєнсіз ПТІ Лімітед» в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» відповідно до договору страхування (АМ. 081996). На підставі рахунку №СА-000001601 від 19.02.2015 та згідно з страховим актом №UA2015012300012/L24/01 від 02.03.2015р., ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатила страхове відшкодування у розмірі 27 920,12 грн.. Таким чином, сума регресної вимоги до відповідача становить 27 920,12 грн.. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.10.2016 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства страхова компанія «ПЗУ УКРАЇНА» до [PERSON] про стягнення коштів в порядку регресу та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи, в порядку ст.ст. 74. 76 ЦПК України, повідомлений належним чином, в письмовому клопотанні просив розглядати справу за його відсутності, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи, в порядку ст.ст. 74. 76 ЦПК України, повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд, згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача, який повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 23.01.2015 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Daewoo Lanos», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], та автомобіля «KIA RIO», державний номер [NUMBER], яким керував [PERSON]. Автомобіль «KIA RIO», державний номер [NUMBER], внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено. Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 09.02.2015 року, що набрала законної сили, винним у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] Згідно п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Як визначено ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Автомобіль «KIA RIO», державний номер [NUMBER], на момент ДТП був застрахований представництвом «Мегалайфсайєнсіз ПТІ Лімітед» в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» відповідно до договору страхування (АМ. 081996). На підставі рахунку №СА-000001601 від 19.02.2015 та згідно з страховим актом №UA2015012300012/L24/01 від 02.03.2015р., ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатила страхове відшкодування у розмірі 27 920,12 грн.. Право вимоги до особи винної у завданні шкоди, виникає у постраждалої особи на підставі ст. 1166 ЦК України, якою встановлено, що шкода завдану майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» було відправлено регресну вимогу №UA2015012300012 вих.№3301/Р від 28.06.2015 р. на ім'я [PERSON] на суму 27 920,12 грн., однак повного погашення вказаної заборгованості здійснено не було. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Як визначено у пп. ґ п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно п. 33.1.2 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний, зокрема, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Оскільки [PERSON] у визначений законом трьохденний строк не повідомив письмово ПрАТ «ПЗУ УКРАЇНА» про настання дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля «Daewoo Lanos», реєстраційний номер [NUMBER], та не підтвердив документально неможливість виконати зазначений обов'язок, то у ПрАТ «ПЗУ УКРАЇНА» виникло право регресу до нього. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження сплати позивачеві регресної заборгованості, що утворилась внаслідок виплати страхового відшкодування потерпілій особі, відповідач не надав. Таким чином, позовні вимоги ПрАТ «ПЗУ УКРАЇНА» щодо стягнення в порядку регресу з [PERSON] грошових коштів в розмірі 27 920,12 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, згідно платіжного доручення від 16.08.2016 року № 11294, позивач при зверненні до суду сплатив 1378,00 грн. судового збору. Отже, оскільки суд задовольняє позовні вимоги, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1378,00 грн. у відшкодування судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved