Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним Договором № 182А110110310004 від 10 жовтня 2011 року у розмірі 50\~527 (пятдесят тисяч пятсот двадцять сім) грн. 79 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом 32\~160,47 грн., сума заборгованості за відсотками 9\~614,10 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 3\~174,82 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків 2\~568,15 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом 1\~731,22 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками 1\~279,04 грн., також просить стягнути з відповідача [PERSON] понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 10 жовтня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» в особі начальника відділення «Новопокровське» №182 Групи відділень №1» (м. Донецьк) Департаменту роздрібних продаж Східного комерційного макрорегіону (м. Донецьк) ПАТ «Укрсоцбанк» [PERSON], що діяв на підставі Довіреності, посвідченої 13.11.2010 року за реєстровим № 7579,7580 та фізичною особою [PERSON] було укладено кредитний договір № 182АІ10110310004 на купівлю автотранспортних засобів. Згідно п. п. 1.1 Кредитного Договору № 182АІ10110310004 від 10 жовтня 2011 року, банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 55 450 грн., 00 коп. до 06 жовтня 2018 року, зі сплатою 10,99 процентів річних за перший рік користування кредитом, протягом другого року від дати укладення цього Договору фіксованої процентної ставки у розмірі 13,99 процентів річних, а починаючи з третього року від дати укладення цього Договору, плаваючої процентної ставки за Кредитом, загальний розмір якої на кожний наступний річний період встановлюється в порядку визначеному п. 2.8 цього Договору. Кредит надавався Відповідачу для оплати придбаного автомобіля (п. 1.2 договору). Згідно п. 3.2.3 Кредитного Договори кредитор має право вимагати дострокового повернення Кредиту, нарахованих процентів, та можливих штрафних санкцій у разі затримання Позичальником сплати Кредиту (частини Кредиту) та/або процентів щонайменше на тридцять календарних днів, або перевищення сумою простроченої заборгованості суми Кредиту більше як на 10 процентів, або несплати Позичальником в термін, встановлений цим Договором більше однієї виплати по кредиту, яка перевищує 5 процентів загальної суми Кредиту. У порушення умов Кредитного Договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідачем порушені умови Кредитного договору в частині: позичальник не виконав у строк свої зобов'язання по поверненню кредиту, та сплаті відсотків за користування кредитними коштами відповідно до умов Кредитного Договору. Відповідно до п. 4.1. Кредитного Договору у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п. п. 1.1, 2. 4, 2. 7 цього Договору, а також прострочення строків повернення Кредиту визначених п. п. 1.1, 3.2, 3.3, 3.16 цього Договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день простроченим, що діє у цей період прострочення. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань по Кредитному Договору станом на 14.01.2016 року відповідач має заборгованість у розмірі : 50\~527 (пятдесят тисяч пятсот двадцять сім) грн. 79 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом 32\~160,47 грн., сума заборгованості за відсотками 9\~614,10 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 3\~174,82 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків 2\~568,15 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом 1\~731,22 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками 1\~279,04 грн. Позивач неодноразово звертався до Відповідача з приводу добровільного погашення заборгованості по Кредитному Договору шляхом, написання письмових вимог про повернення боргу в порядку ст. 1050 ЦК України. Відповідач не відреагував, заборгованість не погасив, грошове зобов'язання виконане не було. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України; заперечень проти позову не надано, клопотань про перенесення розгляду справи не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 10 жовтня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» в особі начальника відділення «Новопокровське» №182 Групи відділень №1» (м. Донецьк) Департаменту роздрібних продаж Східнго комерційного макрорегіону (м. Донецьк) ПАТ «Укрсоцбанк» [PERSON], що діяв на підставі Довіреності, посвідченої 13.11.2010 року за реєстровим № 7579,7580 та фізичною особою [PERSON] було укладено кредитний договір № 182АІ10110310004 на купівлю автотранспортних засобів. Згідно п. п. 1.1 Кредитного Договору № 182АІ10110310004 від 10 жовтня 2011 року. Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення. строковості, платності га цільового характеру використання грошові кошти в сумі 55 450 (п'ятдесят п'ять тисяч чотириста п'ятдесят) гри., 00 коп. до 06 жовтня 2018 року, зі сплатою 10,99 процентів річних за перший рік користування кредитом, протягом другого року від дати укладення цього Договору фіксованої процентної ставки у розмірі 13,99 процентів річних, а починаючи з третього року від дати укладення цього Договору, плаваючої процентної ставки за Кредитом, загальний розмір якої на кожний наступний річний період встановлюється в порядку визначеному п. 2.8 цього Договору. Кредит надавався Відповідачу для оплати придбаного автомобіля (п. 1.2 договору). Згідно п. 3.2.3 Кредитного Договори кредитор має право вимагати дострокового повернення Кредиту, нарахованих процентів, та можливих штрафних санкцій у разі затримання Позичальником сплати Кредиту (частини Кредиту) та/або процентів щонайменше на тридцять календарних днів, або перевищення сумою простроченої заборгованості суми Кредиту більше як на 10 процентів, або несплати Позичальником в термін, встановлений цим Договором більше однієї виплати по кредиту, яка перевищує 5 процентів загальної суми Кредиту. Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв'язку з порушенням умов договору згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. З огляду на Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2002 року N 15-рп/2002 у справі N 1-2/2002 за конституційним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Кампус Коттон клаб» щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 124 Конституції України, справа про досудове врегулювання спорів, встановлено і розтлумачено, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист. Право на судовий захист передбачено й іншими статтями Конституції України. Так, відповідно до статті 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України, норми якої мають пряму дію та найвищу юридичну силу, гарантується. Частина четверта статті 13 Конституції України встановлює обов'язок держави забезпечити захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, в тому числі у судовому порядку. До таких суб'єктів належать, зокрема, юридичні особи та інші суб'єкти господарських відносин. Тобто можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту, у тому числі досудового врегулювання спору. Можливість використання суб'єктами правовідносин досудового врегулювання спорів може бути додатковим засобом правового захисту, який держава надає учасникам певних правовідносин, що не суперечить принципу здійснення правосуддя виключно судом. Виходячи з необхідності підвищення рівня правового захисту держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту. Право на судовий захист не позбавляє суб'єктів правовідносин можливості досудового врегулювання спорів. Це може бути передбачено цивільно-правовим договором, коли суб'єкти правовідносин добровільно обирають засіб захисту їхніх прав. Досудове врегулювання спору може мати місце також за волевиявленням кожного з учасників правовідносин і за відсутності у договорі застереження щодо такого врегулювання спору. Таким чином, обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом обов'язкового досудового врегулювання спору обмежує можливість реалізації права на судовий захист. Такої позиції дотримується і Верховний Суд України, зокрема в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 серпня 2010 року, справа № 6-2596св10, вказано, що звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв'язку з порушенням умов договору не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань. Це є спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. Згідно з частиною другою статті 1054 та частиною другою статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець, протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання - має право заявити в суді вимоги про дострокове повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Отже, за змістом викладених вище норм закону звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв'язку з порушенням умов договору не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань. Це є спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. У порушення умов Кредитного Договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідачем порушені умови Кредитного договору в частині: позичальник не виконав у строк свої зобов'язання по поверненню кредиту, та сплаті відсотків за користування кредитними коштами відповідно до умов Кредитного Договору. Відповідно до п. 4.1. Кредитного Договору у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п. п. 1.1, 2. 4, 2. 7 цього Договору, а також прострочення строків повернення Кредиту визначених п. п. 1.1, 3.2, 3.3, 3.16 цього Договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день простроченим, що діє у цей період прострочення. Згідно ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України відповідач зобов'язаний сплатити позивачу визначені кредитним договором суму кредиту, проценти за користування кредитом, та пеню. Згідно ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. В статті 1 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року передбачено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року N 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року N 405/2014. Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ видано розпорядження № 2710/38-14 від 02.09.2014 року, яким визначається зміна територіальної підсудності судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним судам та визначено територіальну підсудність цивільних справ, а саме справи підсудні Старобешівському районному суду Донецької області направляються до Токмацького районного суду Запорізької області. З матеріалів справи вбачається, що відповідач зареєстрований за адресою: [INFO], яка збігається і з адресою, зазначеною в паспорті відповідача, що підтверджується копією паспорту відповідача наданого до позову (а.с. 18-20). Відповідач проживає в зоні проведення антитерористичної операції. Згідно вимог ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» пеня на інфляційні витрати не нараховуються. У звязку з зазначеними порушеннями з відповідача на користь позивача стягненню підлягає сума заборгованості за кредитом у розмірі 32\~160,47 грн. та сума заборгованості за відсотками - 9\~614,10 грн. Таким чином, суд вважає, що позов ПАТ Укрсоцбанк підлягає частковому задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1378,00 грн. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать також витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, що передбачено п. 6 ч. 3 ст. 79 ЦПК України. В даному випадку, підлягають стягненню з відповідача витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 420,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial