Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

Представник позивачів [PERSON] , [PERSON] адвокат Мишковська Т.М., звернулась до суду із заявою про постановлення додаткового рішення, яку мотивувала тим, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 21.10.2020 задоволено позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] у вищевказаній цивільній справі та даним рішенням не вирішено питання про судові витрати, які понесли позивачі у вигляді витрат на правничу допомогу - 20 000 грн. За вказаних обставин, представник позивачів, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, просить суд ухвалити додаткове рішення в даній справі та стягнути з відповідача на користь кожного з позивачів витрати на правничу допомогу в розмірі по 10 000 грн. Позивачі та представник позивачів в судове засідання не з`явились, однак представник позивачів надала суду заяву, в якій просила розглянути заяву без участі позивачів та їх представника, заяву підтримує та просить задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання також не з`явилися, однак представник відповідача надав суду заяву, якою просив суд відмовити в задоволенні заяви, як необґрунтованої та такої, що містить необґрунтовано завищений розмір витрат на правову допомогу, заяву просив розглянути у його відсутність та відсутність відповідача. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б., в судове засідання не з`явився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлений судом належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши заяву та долучені до неї документи, оглянувши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебувала цивільна справа за позовною заявою [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, державний реєстратор прав на нерухоме майно - приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко Володимир Борисович, про визнання незаконним та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 21.10.2020 позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] задоволено, ухвалено визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко Володимира Борисовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: індексний номер: 52377900 від 26.05.2020, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 198505605206, об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка, кадастровий номер: 0520682203:02:001:0065, площею (га): 0.21, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса: [ADDRESS] , номер запису про право власності: 36624035; індексний номер: 52377726 від 26.05.2020, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1800265505206, об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка, кадастровий номер: 0520688900:02:002:0470, площа (га): 0.1009, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса: [ADDRESS] , номер запису про право власності: 36623920; індексний номер: 52377392 від 26.05.2020, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1500841005206, об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка, кадастровий номер: 0520688901:01:010:0001, площа (га): 0.0551, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, адреса: [ADDRESS] , номер запису про право власності: 36623637; індексний номер: 52378052 від 26.05.2020, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 130726705206, об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка, кадастровий номер: 0520684200:05:001:0043, площа (га): 0.0562, цільове призначення: для індивідуального садівництва, адреса: [ADDRESS] , номер запису про право власності: 36624491, за [PERSON] (а.с. 165 - 171). З огляду на заяву представника позивачів, зроблену під час судового розгляду справи до закінчення судових дебатів в даній справі, про неможливість надання доказів судових витрат до закінчення судового розгляду та зобов`язання надати відповідні докази згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, судом не було вирішено при постановленні рішення 21.10.2020 питання щодо розподілу судових витрат між сторонами. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідна заява з наданням доказів понесення позивачами вказаних судових витрат була подана до суду 26.10.2020, тобто з дотриманням встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України строку. Згідно відзиву на позовну заяву, а також заяви представника відповідача від 09.11.2020, відповідач не визнає заявлений позивачем розмір судових витрат, оскільки виникнення спірних відносин пов`язано саме з невиконанням позивачами взятих на себе зобов`язань, що свідчить про відсутність порушення їхніх прав (а.с. 87 зі звороту), а також вважає вказаний розмір судових витрат на правову допомогу необґрунтовано завищеним, а тому просить в задоволенні заяви відмовити в повному обсязі. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи вимоги, викладені в заяві про ухвалення додаткового рішення, позивачі просять вирішити питання про судові витрати шляхом стягнення з відповідача на користь позивачів понесених ними витрат на правову допомогу в сумі 10 000 грн. кожним. З наданих копій договорів про надання правничої допомоги від 28.05.2020, укладених між адвокатом Мишковською Т.М. та [PERSON] , [PERSON] , встановлено, що за укладеними договорами представник позивачів взяла на себе зобов`язання щодо представлення та захисту інтересів позивачів. За надання послуги з правової допомоги Клієнт сплачує Адвокатові плату у формі гонорару. Розмір плати, її сума, умови та порядок внесення визначаються в додатку № 1 до цього Договору. Розрахунки між Сторонами проводяться в готівковій формі (Розділ 4 договору). Згідно Додатків № 1 до договорів про надання правничої допомоги, сторонами було визначено умови та порядок розрахунків, за якими відповідно до розділу 4 Договору Сторони домовилися, що розмір плати (гонорару) за надання правової допомоги, яка обумовлена Договором, складає 10 000 грн. Оплата здійснюється шляхом авансу у розмірі 5 000 грн. та оплати залишку гонорару після виконання умов договору. З копії акта здачі-приймання робіт (надання послуг) від 22.10.2020, копій квитанцій до прибуткового касового ордера від 28.05.2020 та від 22.10.2020 вбачається, що кожен з позивачів поніс витрати на правничу допомогу в сумі 10 000 грн. Зокрема, з акту здачі-приймання робіт (надання послуг) від 22.10.2020 вбачається, що виконавцем були виконані наступні роботи (надані такі послуги): вивчення документів для подання позову, перегляд судової практики, опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини, формування правової позиції по справі, надання консультацій, збір доказів (4 години) - 4 000 грн, підготовка та подання позову (4 години) - 4 000 грн, підготовка та подання клопотання про забезпечення позову (1 година) - 500 грн, участь в підготовчих засіданнях (2 р.) - 1 000 грн, підготовка вступної промови (2 години) - 2 000 грн, підготовка до дебатів (4 години) - 4 000 грн, участь в засіданнях по суті справи (вступна промова, дебати) (3р.) - 4 500 грн, а всього на суму 20 000 грн. Положеннями ч. 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч. 9 ст. 141 ЦПК України). Отже, принцип розподілу судових витрат, за якого в разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, може бути не застосований у випадку зловживання стороною процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони. Поняття «неправильний» тлумачиться в українській мові як такий, що не відповідає певним нормам, правилам, вимогам; не задовольняє вимог пропорції, симетрії і т. ін., а також як такий, що не відповідає істині, тому, що є в дійсності; помилковий, хибний; не такий, як треба; який не приводить до бажаних наслідків. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Під час розгляду справи суд встановив, що дії державного реєстратора щодо прийняття рішень про державну реєстрацію права власності на передані позивачами в іпотеку земельні ділянки за відповідачем не відповідають вимогам закону, оскільки відповідачем не було надано повного обсягу документів, необхідних для прийняття державним реєстратором оскаржених рішень, а тому дійшов висновку, що такі рішення підлягають скасуванню. Та матеріалами справи доведено, що позивачами при розгляді даної справи було понесено витрати на правову допомогу в загальній сумі 20 000 грн. При цьому стороною відповідача не виконано обов`язку доведення неспівмірності витрат на правову допомогу, оскільки взагалі не вказано, чому сторона відповідача вважає заявлені витрати на правову допомогу завищеними. Водночас, суд враховує, що зверненню відповідача до державного реєстратора передували дії позивачів, що полягали в порушенні взятих зобов`язань за договором позики, при цьому позивачами не заперечується обставина, що ними дійсно не було вчасно виконано умови укладеного з відповідачем договору, отримані у відповідача кошти йому не повернуто. Таким чином, оскільки виникненню спору передували дії позивачів щодо отримання у відповідача в позику суми коштів та неповернення боргу у встановлений договором строк, на підставі ч. 9 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне відступити від загального принципу розподілу судових витрат між сторонами, що відповідає правовій позиції ВС в справі № 2-941/11, провадження № 61-13000св18, викладеній в постанові від 25.09.2019. Та враховуючи, що для відновлення свого порушеного права власності на нерухоме майно позивачам довелося вживати відповідних дій, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд вважає, що на позивачів слід покласти половину судових витрат, понесених ними на професійну правничу допомогу, а решту - слід стягнути з відповідача на користь позивачів, що становить 5 000 грн. на користь кожного з позивачів.

Outcome: partial