Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] суму заборгованості за опалення та гарячу воду за період з 01.10.2003 року по 30.09.2009 року у розмірі 5773 гривень 59 копійок та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідачі не в повному обсязі сплачували вартість наданих послуг за зазначений період, у зв'язку з чим виникла заборгованість. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. В судовому засіданні відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнали повністю, просили відмовити в їх задоволенні, зазначаючи, що позивачем надаються послуги неналежної якості. Також зазначили, що сплачували за надані їм послуги у повному обсязі. Просили застосувати строк позовної давності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року №630 позивач надає послуги з централізованого опалення та підігріву води для потреб гарячого водопостачання. Відповідачі є наймачами жилого приміщення - квартири за адресою: [ADDRESS] та користуються послугами з центрального опалення та підігріву води, у зв'язку з чим вони перебувають з позивачем у зобов'язальних відносинах та у них виникають відповідні цивільні права та обов'язки. Відповідно до розрахунків, які надані позивачем, заборгованість відповідачів за споживання послуг з теплопостачання за період з 01.10.2003 року по 30.09.2009 року складає 5773,59 грн. Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договорів найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну відповідальність за зобов'язаннями. Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами, у строки, визначені угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Згідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власником квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або до затверджених нормативів (норм) споживання. Відповідно до п.29 Правил споживач має право на зменшення розміру плати у разі надання послуг не в повному обсязі, зменшення їх якості, зокрема, відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання. Відповідачами не надано суду доказів, які б свідчили про отримання права на здійснення перерахунку щодо вартості наданих послуг з теплопостачання, тому суд дійшов висновку про надання позивачем послуг належної якості, які не підлягають перерахунку. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Разом з тим, у ст. 256 ЦК України вказано, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивач звернувся з позовом 02.12.2009 року, в якому просить стягнути з відповідачів заборгованість за надані послуги з опалення та підігріву води за період з 01.10.2003 року по 30.09.2009 року, тобто включаючи період з 01.10.2003 року по 01.12.2006 року після спливу позовної давності. У ч. 1 ст. 261 ЦК України зазначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася, або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 267 ЦК України та ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У позовній заяві та у судовому засіданні представник позивача не довів наявність поважних причин, з яких пропущено строк звернення до суду з позовом за період з 01.10.2003 року по 01.12.2006 року, а відтак, вимога позивача про стягнення заборгованості за цей період заявлена поза межами строку позовної давності, в зв'язку із чим сума заборгованості за цей період, не підлягає стягненню, оскільки у судовому засіданні відповідачі просили суд застосувати строк позовної даності у три роки. Враховуючи викладене, стягненню з відповідачів підлягає сума заборгованості за період з 02.12.2006 року по 30.09.2009 року у розмірі 4260,37 грн. Сума судових витрат підлягає стягненню з відповідачів з урахуванням вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial