Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що між Банком та [PERSON] 19.01.2011 року був укладений договір № 5/2011, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 71700,00 грн., термін повернення кредиту 19.01.2017 року. Процентна ставка за договором встановлена на рівні 3 % річних, щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом в розмірі 1 % від суми кредиту. Позивач свої зобовязання виконав, відповідач від виконання зобовязань ухиляється. Між сторонами узгоджено у Додатку № 1 до Договору Графік погашення за кредитним договором, який позичальник не виконує, допускаючи при цьому станом на 17.07.2015 року заборгованість по кредиту, яка становить 161888,86 грн. Крім того, 19.01.2011 року між Банком та [PERSON] укладено договір поруки до Договору кредиту, згідно якого поручитель солідарно відповідає перед Банком за виконання боржником зобовязань у повному обсязі за Кредитним договором № 5/2011 від 19.01.2011 року. Тому, позивач і просить стягнути на свою користь з відповідачів солідарно вказану суму. Представник позивача в судове засідання не прибув, проте надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає, у разі неявки у судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі до суду не зявилися, хоча судом належним чином повідомлені про час, місце та дату судового розгляду, причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надали, тому, суд, отримавши згоду представника позивача, ухвалив розглянути справу заочно, тобто у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів, що не суперечить вимогам ст. 224 ЦПК України. Враховуючи, що обидві сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом, на підставі письмових доказів по справі, встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: між позивачем та [PERSON] 19.01.2011 року був укладений договір № 5/2011 (а.с.7-11), відповідно до якого, банк надав позичальнику кредит в розмірі 71700,00 грн., термін повернення кредиту 19.01.2017 року. Процентна ставка за договором встановлена на рівні 3 % річних, щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом в розмірі 1 % від суми кредиту. ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ [PERSON]» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором (а.с.12). Між сторонами узгоджено у Додатку № 1 до Договору Графік погашення за кредитним договором (а.с.13), який позичальник не виконує, допускаючи при цьому станом на 17.07.2015 року заборгованість по кредиту, яка становить 161888,86 грн., що складається з наступного: 54632,18 грн. заборгованість по поверненню кредиту; 4,58 грн. заборгованість по поверненню відсотків; 20825,90 грн. по сплаті комісії; 86426,20 грн. - плата за пропуск платежів (а.с.6). Крім того, 19.01.2011 року між Банком та [PERSON] укладено договір поруки до Договору кредиту, згідно якого поручитель солідарно відповідає перед Банком за не виконання боржником зобовязань у повному обсязі за Кредитним договором № 5/2011 від 19.01.2011 року. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Статтею 611 ЦК України, передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов'язань, встановлених законом. Пунктом 2.10 Кредитного договору встановлено, що Кредитор вправі в односторонньому порядку відмовитись від подальшого кредитування Позичальника за Договором, в односторонньому порядку достроково розірвати Договір та стягнути з Позичальника усі грошові кошти в обсязі зобовязань у випадку невиконання Позичальником умов Кредитного договору. Позивач виконав свої обов'язки належним чином, видав відповідачеві кошти в повному обсязі, що підтверджується відповідними документами (а.с.12). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України сторони вільні в укладенні договору, обранні контрагенту та визначенні умов договору з врахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту та вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору складають умови (пункти), визначені на розсуд сторін узгоджені ними, та умови, що є обовязковими у відповідності з актами цивільного законодавства. Крім того, 19.01.2011 року між Банком та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки (а.с.16) до Договору кредиту, а згідно п.1.1. поручитель солідарно відповідає перед Банком за виконання боржником зобовязань у повному обсязі за Кредитним договором № 5/2011 від 19.01.2011 року. Таким чином, відповідачі [PERSON] та [PERSON] мають нести солідарний обовязок щодо своєчасного погашення чергового платежу по кредитному договору. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачі не надали судові ніяких доказів на підтвердження виконання ними обов'язків по кредитному договору, тому з них необхідно стягнути заборгованість, проте не у повному обсязі. Так, згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За положеннями вказаної норми суд може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню, враховуючи при цьому, зокрема, занадто високий її розмір порівняно зі збитками споживача, ступінь виконання зобов'язання, майновий стан сторін, їх майнові та інші інтереси, що заслуговують на увагу. При цьому зменшення розміру неустойки - це право суду. Суд може прийняти рішення про зменшення розміру неустойки як за власною ініціативою, так і за клопотанням відповідача. З матеріалів доданих до позовної заяви вбачається, що представник позивача просить суд стягнути з відповідачів 86426,20 грн. у вигляді плати за пропуск платежів. Відповідно до умов договору № 5/2011 від 19.01.2011 року у випадку невиконання, часткового невиконання, прострочення виконання боргових зобовязань, сплати або не сплати в повному обсязі чергового платежу позичальником, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку штраф та пеню. Таким чином, судом встановлено, що визначена позивачем сума, яка підлягає стягненню у розмірі 86426,20 грн. у вигляді плати за пропуск платежів є сукупністю штрафу та пені. У зв'язку із викладеним, суд зменшує розмір пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором з 86426,20 грн. до суми заборгованості за тілом кредиту, тобто до 54632,18 грн., оскільки пеня значно перевищена. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та сума заборгованості за договором № 5/2011 від 19.01.2011 року в розмірі 130094 грн. 84 коп., підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача солідарно. В порядку ст. 88 ч. 1 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь держави судовий збір у сумі 1618,88 грн. - по 809,44 грн. з кожного. Таким чином, позов обгрунтований, законний та підлягає задоволенню, проте частковому. На підставі ст. ст. 526, 549, 551, 610-612, 625, 1049-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial