Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

прокурор Шевченківського району м. Львова 10 грудня 2008 року звернувся до суду з позов в інтересах держави в особі [PERSON] державного майна України, Регіонального відділення [PERSON] Державного майна України у Львівській області до Державного підприємства Львівський дерщтний завод «ЛОРТА», [PERSON] про визнання недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 03.05.2007 року, укладеного між ДП ЛДЗ «ЛОРТА» та [PERSON], серії ВЕО №689505. Прокурором району 21.05.2009 року позовні вимоги уточнені в порядку ст.31 ЦПК України, та останній звернувся в інтересах держави в особі [PERSON] державного майна України, Регіонального відділення [PERSON] державного майна України у Львівській області з позовом до Державного підприємства Львівський державний завод „ЛОРТА,,, [PERSON], ОКП ЛОР „БТІ та ЕО, [PERSON] промислової політики України, третьої особи Першої Львівської державної нотаріальної контори про визнання недійсним договір купівлі- продажу нерухомого майна від 03 травня 2007 року, укладеного між ДП ЛДЗ «ЛОРТА» та [PERSON], а саме деревяного літнього будинку, позначеного в плані літерою «О» площею 62,2 кв.м..розташованого за адресою м. Львів, смт. Брюховичі, вул. Лікарська, 8а, який зареєстрований державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори в реєстрі за №865 та застосувати правові наслідки недійсності правочину, передбачені ст.216 ЦК України, скасувати витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 16 травня 2007 року стосовно реєстрації права власності за [PERSON] Обгрунтовуючи позовні вимоги прокурор зазначив, що в ході проведеної перевірки прокуратурою Шевченківського району м. Львова встановлено, що за результатами біржових торгів ( аукціоні), проведених Львівською філією Товарної біржі «Всеукраїнська біржа нерухомості», 03.05.2007 року ДП ЛДЗ «ЛОРТА» та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу ВЕО №689505, згідно якого ДП ЛДЗ «ЛОРТА» за погодженням з [PERSON] промислової політики України продало [PERSON] деревяний літній будиночок, позначений в плані літерою «О», загальною площею 62,2 кв.м. за адресою: м. Львів ,смт. Брюховичі, вул. Лікарська, 8а за 19 754,28 гривень без погодження [PERSON] державного майна України. Згідно акту приймання - передачі від 04.05.2007 року приміщення передано покупцеві. Згідно витягу ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» за [PERSON] зареєстровано право власності на вказаний будинок. Відповідно до ст.7 п.1 п.п.2и Закону України „Про управління обєктами державної власності від 21 вересня 2006 року [PERSON] державного майна України, згідно законодавства, дає дозвіл (погодження) на відчуження нерухомого та іншого індивідуально визначеного державного майна у випадках, встановлених законом. При укладенні договору ДП ЛДЗ „ЛОРТАу відповідності до вимог Закону України від 09.01.2007 року „Про внесення змін до Господарського кодексу України щодо порядку відчуження державного майна ( зі змінами та доповненнями до ст.75 Господарського кодексу України) ДП ЛДЗ „ЛОРТА мав би отримати додаткове погодження у [PERSON] Державного майна України, однак такого дозволу ними не отримано. Крім цього, ДП ЛДЗ „ЛОРТА взагалі не вчиняло жодних спроб, щоб таке погодження отримати, а саме не зверталось з даного приводу з жодними листами, запитами до ФДМ України, що стверджується листом [PERSON] державного майна України, де вказано, що ФДМ України не надавало ДП ЛДЗ „ЛОРТА погодження на відчуження шляхом продажу державного майна, в т.ч. і спірної будівлі, хоча і здійснював рецензування звіту про оцінку вартості такого майна, про що листом інформував заявника. Одночасно вказано, що вказаний лист не є дозволом для відчуження майна державного підприємства, оскільки не містить відповідних ознак, передбачених чинним законодавством про відчуження майна, яке діяло станом на дату оцінки, а є лише супроводжувальним листом, яким ФДМ України інформує заявника про результати рецензування. Крім цього зазначено, що будь-які обєкти нерухомості ДП ЛДЗ „ЛОРТА не^ключалися до переліку обєктів державної власності, що підлягають приватизації. Відповідно до ст.215 ч.З ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його діяльність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст.227 ЦК України передбачає правові наслідки укладення юридичною особою правочину, якого вона не мала права вчиняти, а саме, що правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу, може бути визнаний судом недійсним. Крім того, згідно до ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разів неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане підлягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. В даному випадку в матеріалах перевірки немає документального підтвердження щодо перерахування покупцем коштів продавцеві за придбане майно, а саме платіжних доручень чи інших підтверджуючих документів, з яких би вбачалося чітке призначення платежу за спірним договором купівлі-продажу нерухомого майна, вказівкою на дату перерахування коштів, тощо. Згідно з положеннями ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно чи зберегла його в себе за рахунок іншої особи ( потерпілого) без достатньої правової підстави ( безпідставно набуте майно) зобовязана повернути це майно, в т.ч. і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Дане положення застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Дана норма закону застосовується також і до вимог про повернення виконання за недійсним правочином, повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні і т.д. У відповідності до ст.1213 ЦК України набувач зобовязаний повернути потерпілому небезпідставно набуте майно в натурі. Відповідно до ст.121 Конституції України на органи прокуратури покладено обов язок представляти інтереси держави в суді. Згідно до ст.36-1 Закону України „Про прокуратуру прокурор самостійно визначає підстави для представництва у судах, форму його здійснення. Позов прокурором подано в інтересах держави в особі Регіонального відділення [PERSON] державного майна України, оскільки при укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна державного підприємства не було дотримано вимог чинного законодавства, а саме ст.75 ГК України, що позбавляло [PERSON] державного майна проконтролювати законність укладеного договору про відчуження державного майна. В судовому засіданні представники прокуратури Шевченківського району м. Львова [PERSON], [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали, давши аналогічні пояснення, зазначені в позові та уточненнях до нього. Просили позовні вимоги задовольнити повністю. Представник позивача [PERSON] Державного майна України та Регіонального відділення [PERSON] державного майна України у Львівській області - [PERSON] в попередніх судових засіданнях позовні вимоги прокурора підтримала, давши аналогічні пояснення. В судове засідання 30.06.2010 року не зявилась, хоча судом належним чином про часта місце розгляду справи була повідомлена. Представник відповідача ДП ЛДЗ „ЛОРТА - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надавши суду письмові заперечення. Просить суд відмовити у задоволенні позову прокурора за безпідставністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, скерував на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов не визнає. Представник відповідача ОКП ЛОР „БТІ та ЕО [PERSON] в судове засідання 30.06.2010 року не зявилась, хоча належним чином про час та місце розгляду справи була судом повідомлена. В попередніх судових засіданнях позовні вимоги не визнала, оскільки реєстрація права власності на спірне нерухоме майно проведена ОКП ЛОР „БТІ та ЕО відповідно до чинного законодавства та на підставі представлених правовстановлюючих документів. Представник відповідача [PERSON] промислової політики України в судове засідання не зявився, на адресу суду скеровано письмове заперечення та клопотання про розгляд справи у відсутності представника міністерства. Представник третьої особи - Першої Львівської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, на адресу суду скеровано листа про розгляд справи у відсутності представника нотаріальної контори. Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши обєктивні докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатись органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, що врегульовано ст. 11 ЦПК України. Відповідно до ст.121 Конституції України на органи прокуратури покладено обов'язок представляти інтереси держави в суді. Згідно до ст. 36-1 Закону України „Про прокуратуру прокурор самостійно визначає підстави для представництва у судах, форму його здійснення. Статтею 45 ЦПК України передбачено, що у випадках, встановлених законом прокурор може звертатись до суду із заявами про захист державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. Позов прокурором подано в інтересах держави в особі Регіонального відділення [PERSON] державного майна України, оскільки при укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна державного підприємства не було дотримано вимог чинного законодавства, а саме ст.75 ГК України, що позбавляло [PERSON] державного майна проконтролювати законність укладеного договору про відчуження державного майна. В ході проведеної перевірки прокуратурою Шевченківського району м. Львова встановлено, що за результатами біржових торгів ( аукціоні), проведених Львівською філією Товарної біржі „Всеукраїнська біржа нерухомості, 03 травня 2007 року ДП ЛДЗ „ЛОРТА та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу ВЕО №689505, згідно якого ДП ЛДЗ „ЛОРТА за погодженням з [PERSON] промислової політики України продало [PERSON] 26/10000 ідеальних частин приміщень піонерського табору „Сокіл, а саме :йеревяний літній будинок, позначений в плані літерою „О, загальною площею 62,2 кв.м. за адресою: м. Львів,смт. Брюховичі, вул. Лікарська, 8а за 19 754 грн.28 коп. без погодження [PERSON] державного майна України, (а.с.3-5,6-7) Згідно акту приймання - передачі від 04.05.2007 року приміщення передано покупцеві. (а.с.7а) Згідно витягу ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 16 травня 2007 року за [PERSON] зареєстровано право власності на вказаний будинок (а.с.8) Державне підприємство Львівський державний завод „ЛОРТА є державним підприємством, яке перебуває в сфері управління [PERSON] промислової політики України. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.7 п.1 п.п.2и Закону України „Про управління обєктами державної власності від 21 вересня 2006 року [PERSON] державного майна України, згідно законодавства, дає дозвіл (погодження) на відчуження нерухомого та іншого індивідуально визначеного державного майна у випадках, встановлених законом. Законом України від 09 січня 2007 року № 549-У „Про внесення змін до Господарського кодексу України щодо порядку відчуження державного майна,, внесено зміни та доповнення до ст.75 Господарського кодексу України, відповідно до яких відчуження державними підприємствами нерухомого майна здійснюється за умови додаткового погодження в установленому порядку з [PERSON] державного майна України. Отже, [PERSON] державного майна України набув повноважень стосовно надання погодження на відчуження окремих видів майна державних підприємств на підставі Закону України від 09 січня 2007 року № 549-У „Про внесення змін до Господарського кодексу України щодо порядку відчуження державного майна , який набрав чинності 02 лютого 2007 року. Цим же законодавчим актом були додатково встановлені вимоги щодо здійснення відчуження субєктом господарювання державного майна, яке належить до основних фондів, у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України. Разом з тим Порядок відчуження обєктів державної власності, яким були регламентовані процедурні питання ( в т.ч. погодження з [PERSON]) відчуження субєктами господарювання об»єктів державної власності ( в частині основних фондів), був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06 червня 2007 року № 803. Відповідно до Положення про регіональне відділення [PERSON] державного майна України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року № 412 регіональне відділення [PERSON] державного майна України по Львівській області здійснює управління та розпоряджається майном підприємств, установ і організацій, що перебуває у державній власності, в процесі приватизації. Як встановлено судом, рішення про приватизацію державного підприємства львівський державний завод «ЛОРТА» регіональним відділенням ФДМ України по Львівській області не приймалось. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] державного майна України листом від 01.07.2008 року № 10-24-9228 повідомляє, що в період з 2004 року не надавав ДП „ЛДЗ „ЛОРТА погодження на відчуження шляхом продажу державного майна, у тому числі спірного будинку. Разом із тим, у відповідності до статті 13 Закону України „Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України, рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою субєкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна). [PERSON] державного майна України, на письмовий запит [PERSON] промислової політики України від 08.11.2006 року, з метою визначення ринкової вартості обєкта оцінки для відчуження станом на 30.09.2006р., здійснено рецензування звіту про оцінку вартості деревяного літнього будинку санаторію профілакторію «Сокіл», що перебував на балансі ДП „ ЛДЗ „ЛОТА та розташованого за адресою м.Львів, смт.Брюховичі, вул. Лікарська,8а. При цьому зазначений лист не є дозволом для відчуження майна зазначеного підприємства, оскільки не містить відповідних ознак, передбачених чинним законодавством про відчуження майна, яке діяло стоном на дату оцінки, а є супроводжувальним листом, яким [PERSON] державного майна інформує заявника про результати рецензування. Відповідно до ст.75 Господарського кодексу України відчуження нерухомого майна здійснюється за умови додаткового погодження в установленому порядку з [PERSON] державного майна України. Договір купівлі-продажу спірного майна укладено 03.05.2007 року, отже на той час вже діяв Закон України від 09 січня 2007 року та був затверджений Порядок відчуження обєктів державної власності ( 6.06.2007 року). При укладенні договору ДП „ ЛДЗ „ЛОРТА у відповідності до вимог Закону України від 09.01.2007 року „Про внесення змін до Господарського кодексу України щодо порядку відчуження державного майна ( зі змінами та доповненнями до ст.75 Господарського кодексу України) мав би отримати додаткове погодження у [PERSON] Державного майна України, однак такого дозволу ними не отримано. ДП „ЛДЗ „ЛОРТА не зверталось з даного приводу з жодними листами, запитами до ФДМ України, що стверджується листом [PERSON] Державного майна України від липня 2008 року № 10-24-9228, де вказано , що ФДМ України не надавало ДПЛД „ЛОРТА погодження на відчуження шляхом продажу державного майна, в т.ч. і спірної будівлі, хоча і здійснював рецензування звіту про оцінку вартості такого майна, про що листом інформував заявника. Одночасно вказано, що вказаний лист не є дозволом для відчуження майна державного підприємства, оскільки не містить відповідних ознак, передбачених чинним законодавством про відчуження майна, яке діяло станом на дату оцінки, а є лише супроводжувальним листом, яким ФДМ України інформує заявника про результати рецензування. Крім цього зазначено, що будь-які обєкти нерухомості ДП „ЛДЗ „ЛОРТА не включалися до переліку обєктів державної власності, що підлягають приватизації, (а.с.10) Частиною 1 ст.203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до частини 1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно частити 3 ст.215 ч.З ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його діяльність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Відтак, оскільки при укладенні договору купівлі - продажу нерухомого майна ДП „ЛДЗ „ЛОРТА не було дотримано вимог чинного законодавства, а саме ч.5 ст.75 ГК України, правочин слід визнати недійсним. Відповідно, підлягає і до задоволення позовна вимога стосовно скасування витягу про реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно, оскільки реєстрація права власності була здійснена на підставі правочину, який визнаний недійсним. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст.227 ЦК України передбачає правові наслідки укладення юридичною особою правочину, якого вона не мала права вчиняти, а саме, що правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу, може бути визнаний судом недійсним. Крім того, згідно до ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разів неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане підлягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. В матеріалах справинемає документального підтвердження щодо перерахування покупцем коштів продавцеві за придбане майно, а саме платіжних доручень чи інших підтверджуючих документів, з яких би вбачалося чітке призначення платежу за спірним договором купівлі-продажу нерухомого майна, вказівкою на дату перерахування коштів, тощо. Згідно з положеннями ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно чи зберегла його в себе за рахунок іншої особи ( потерпілого) без достатньої правової підстави ( безпідставно набуте майно) зобовязана повернути це майно, в т.ч. і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Дане положення застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Дана норма закону застосовується також і до вимог про повернення виконання за недійсним правочином, повернення виконаного однією із сторін у зобовязанні і т.д. У відповідності до ст.1213 ЦК України набувач зобовязаний повернути потерпілому небезпідставно набуте майно в натурі. Отже, на підставі наведеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, тому підлягають до задоволення. У відповідності до ст.88 ЦПК України слід стягнути з ДП Львівський державний завод „ЛОРТА, [PERSON], солідарно, в користь держави судовий збір в сумі 197 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в суді в сумі 120 грн.

Outcome: approved