Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що між сторонами 01.08.2013 року був укладений договір № б/н. [PERSON] отримав кредит у розмірі 2400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач порушив умови договору, не виконав їх і не виконує на даний час, допускаючи прострочення платежів, у звязку з чим, станом на 31.10.2017 року має заборгованість у сумі 15166 грн. 49 коп., яку позивач і просить стягнути на свою користь, а також понесені судові витрати за подання позову до суду. 01 лютого 2018 року ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, копію ухвали направлено сторонам. За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області відповідач [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою : 1/2 мікрорайон[ADDRESS] міста Первомайський Харківської області. 12 березня 2018 року судова повістка з додатками повернута до Первомайського міськрайонного суду Харківської області, як не отримана. Відповідно до ч. 4 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Станом на 13 березня 2018 року відповідачем не подано відзиву протягом строку, встановленого судом, відповідно до положень ч. 1 ст. 278 ЦПК України. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надійшло, відповідно до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України, тому суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: між сторонами 01.08.2013 року був укладений договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 2400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідач порушив умови договору, не виконав їх на даний час, допустивши прострочення платежів, у звязку з чим, станом на 31.10.2017 року існує заборгованість за вище зазначеним договором загальною сумою 15166 грн. 49 коп., яка складається з наступного: 2012 грн. 92 коп. заборгованість за кредитом; 11955 грн. 17 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 698,40 грн. штраф (процентна складова) ( а.с. 5). Всього заборгованість в сумі 15166 грн. 49 коп. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. [PERSON] неправомірно просить одночасно застосувати подвійну відповідальність одного виду за одне й те саме правопорушення. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення штрафів задоволенню не підлягають. Статтею 611 ЦК України, передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов'язань, встановлених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, витрати повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Таким чином, позов обґрунтований, законний та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved