Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що між сторонами 12.11.2008 року був укладений договір № б/н, [PERSON] отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач порушив умови договору, не виконав їх і не виконує на даний час, допускаючи прострочення платежів, у зв'язку з чим, станом на 30.09.2017 року має заборгованість у сумі - 12142 грн. 18 коп., яку позивач і просить стягнути на свою користь, а також понесені судові витрати за подання позову до суду. 12 грудня 2017 року заочним рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області вимоги представника позивача задоволено частково. Стягнуто з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, б.50, МФО 305299, код 14360570 на р/р № 29092829003111 заборгованість за кредитним договором станом на 30.09.2017 року у сумі 7790 (сім тисяч сімсот дев'яносто ) грн. 39 коп., судові витрати в сумі - 1600 грн. 00 коп. 03.04.2018 року [PERSON] звернувся до Первомайського міськрайонного суду Харківської області з заявою про перегляд заочного рішення. 10 квітня 2018 року ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області скасовано заочне рішення та призначено справу до судового розгляду на 07 травня 2018 року. 07 травня 2018 року відкладено розгляд справи на 14 червня 2018 року у зв'язку з відсутністю відомостей про належне повідомленні представника позивача. 14 червня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 21 червня 2018 року. Представник позивача в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає в повному обсязі, при цьому 21 червня 2018 року представник позивача надав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з зайнятістю в інших справах в іншому місті, яка судом до уваги не береться, оскільки до заяви не додано жодного доказу обґрунтованості даного клопотання. Наявність такого клопотання розцінюється судом як спроба затягування розгляду справи по суті. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог та застосувати строк позовної давності, надав ксерокопію кредитної картки. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом, на підставі письмових доказів по справі, встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Між сторонами 12.11.2008 року був укладений договір № б/н відповідач отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідач порушив умови договору, не виконав їх на даний час, допустивши прострочення платежів, у зв'язку з чим, станом на 30.09.2017 року за ним числиться заборгованість за вище зазначеним договором загальною сумою 12142 грн. 18 коп., яка складається з наступного: 372 грн. 08 коп. - заборгованість за кредитом; 7046 грн. 23 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3907,58 грн. - заборгованість за пенею та комісією; штрафи відповідно до умов кредитного договору: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 566,29 грн. - штраф (процентна складова) ( а.с. 6-9). Всього заборгованість в сумі - 12142 грн. 18 коп. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Вирішуючи питання про застосування строків позовної давності суд виходить з наступного. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Визначення поняття «зобов'язання» міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до частини п'ятої цієї статті за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Згідно ксерокопії кредитки «Універсальна» № 5577 2129 0594 6607, строк її дії до 12 місяця 2011 року(а.с.64). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, останній платіж відповідач здійснив 17.09.2009 року (а.с.5). Тому, у позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав з січня 2012 року, однак банк звернувся до суду із зазначеним позовом лише 02.11.2017 року, тобто зі спливом строку позовної давності. За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed