Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

Представник позивачки адвокат Габуєв Г.Ю. в її інтересах 03.12.2019 за допомогою засобів поштового зв`язку звернувся до суду із вказаною позовною заявою, просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] вартість недоотриманого газу у загальній сумі 36 627,67 гривень, додаткові витрати, пов`язані із протиправним припиненням розподілу газу, у сумі 15 942,17 гривень, завдану моральну шкоду у сумі 108 706,32 гривень. За змістом позовної заяви, 08.07.2016 працівниками ПАТ «Запоріжгаз» за адресою: [ADDRESS] складено акт №73/2 про порушення, згідно з яким ділянка зовнішнього газопроводу перебуває в аварійному стані, що стало підставою для відключення газопроводу із встановленням заглушки та опломбуванням, тобто припинено розподіл та постачання газу [PERSON] . Внаслідок оскарження позивачкою дій відповідача рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя у справі №335/12758/17 від 17.12.2018 позов [PERSON] щодо оскарження незаконного припинення газопостачання залишено без задоволення. Постановою Запорізького апеляційного суду від 19.04.2019 рішення суду першої інстанції скасовано, визнано дії ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» по відключенню газопроводу вводу з установкою заглушки на фланцевому сполученні та відключенням крану вводу, пломбою № С24804984 , в результаті якого припинено постачання газу абоненту [PERSON] протиправними, зобов`язано відповідача поновити розподіл газу абоненту [PERSON] . В результаті примусового виконання рішення суду 03.10.2019 постановою державного виконавця Вознесенівського відділу ДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області закінчено виконавче провадження у зв`язку із поновленням розподілу газу. Проте, на час звернення із позовом, газ не розподіляється. Таким чином, позивачка протиправно позбавлена газопостачання протягом 3 років 86 днів, що призвело до зміни укладу життя, потреби у додаткових витратах, пов`язаних із збільшенням споживання електричною енергією на використання обігрівачів, бойлеру, спричинило моральні страждання, переживання, емоції негативного характеру. Як зазначено у позовній заяві, соціальний норматив, в межах яких держава надає громадянам пільги або субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком для користування послугами з газопостачання, за наявності газової плити та газового водонагрівача, становить 10,5 куб.м. на одну особу на місяць. Обсяг природного газу на місяць, необхідний для опалення житлового будинку, із розрахунку 59 кв.м. (площа житлового будинку, в якому мешкає позивачка)*4 куб.м., становить 236 куб.м. Відповідно, обсяг та вартість недоотриманого природного газу у опалювальні періоди (з 01.10 по 30.04) згідно з наведеним розрахунком з 08.07.2016 до 03.10.2019 становить 36 627,67 гривень, а саме: з 01.10.2016 по 30.04.2017 - 11 383,22 гривень, з 01.10.2017 по 30.04.2018 - 11 497,92 гривень, з 01.10.2018 по 30.04.2019 - 13 746,53 гривень. Крім того, позивачка понесла додаткові витрати у зв`язку із протиправним припиненням розподілу газу, пов`язані з забезпеченням життя, у загальній сумі 15 942,17 гривень. Внаслідок відсутності джерела газу, для підтримання будинку в належному санітарному стані та опалення кімнат придбано електричні обігрівачі (2 934,04 гривні). Оскільки потужність електроустановок споживача не витримувала навантаження, [PERSON] вимушена була замовити технічні умови приєднання до електричних мереж ПАТ «Запоріжжяобленерго» електроустановок, згідно з якими збільшена дозволена потужність електроустановок до 6,0 кВт. Плата за приєднання становить 9 870,00 гривень. При цьому, обов`язковою умовою збільшення потужності є вимірювання опору ізоляції силової електропроводки, у зв`язку із чим витрати позивачки на придбання проводки становлять 231,00 гривню, за вимірювання опору ізоляції силової електропроводки - 438,13 гривень. Також, 26.07.2019 придбано водонагрівач за 2 469,00 гривень. В обґрунтування розміру завданої моральної шкоди у сумі 108 706,32 гривень, заявленої до стягнення, у позовній заяві вказано, що позивачка є особою похилого віку, була змушена звертатись за правовою допомогою, до виконавчої служби внаслідок того, що замерзала у власній оселі, нести додаткові витрати, звертатись по допомогу до родичів, вчитись користуватись новими приладами, що змінило в цілому уклад життя. Відключення від газопостачання спричинило постійне занепокоєння, що призводило до підвищення артеріального тиску, серцевого болю, тому [PERSON] зверталась за медичною допомогою. Вибачень з боку посадових осіб відповідача позивачка не отримала, що спричинило почуття незахищеності, покинутості та безпорадності. Розмір моральної шкоди обрахований, виходячи з середнього розміру пенсії в Україні станом на 01.10.2019 (3 019,62 гривень) та кількості місяців без газопостачання до житлового будинку, в якому мешкає позивачка. З підстав, передбачених ст.15-16, 22-23, 1166-1167 ЦК України, п.4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 8.3, 8.4 Постанови НКРЕКП №2498 від 30.09.2015, п.п.5 п.3 Постанови КМУ №409 від 06.08.2014, оскільки факт протиправного припинення розподілу газу встановлено судовим рішенням, споживачка, відповідно, має право на відшкодування вартості недоотриманого газу за весь період з часу припинення розподілу газу до його відновлення, стягнення додаткових витрат й моральної шкоди, тому представник позивачки просить задовольнити позов. Ухвалою судді від 09.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у порядку загального позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін (учасників справи. Відповідач скористався своїм правом, передбаченим ч.1 ст. 178, ч.1 ст. 191 ЦПК України, його представник за довіреністю [PERSON] подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого не визнає позовні вимоги, вважає, що вони є безпідставними, не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на приписах законодавства. Сторона відповідача визнає факт припинення розподілу природного газу за адресою проживання [PERSON] 08.07.2016 у зв`язку із незабезпеченням власником технічного обслуговування згідно з вимогами ПБГС та не відповідністю системи газопостачання житлового будинку проектній та виконавчо-технічній документації. Також, відповідачем (Оператором ГРМ з 01.07.2015), визнається, що на виконання постанови Запорізького апеляційного суду від 09.04.2019, а саме, 03.10.2019 під час здійснення виконавчого провадження, розподіл газу абоненту [PERSON] поновлено, що стало підставою для закінчення виконавчого провадження. Згідно з відзивом, із посиланням на п. 8.3 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого Постановою НКРЕКП №2498 від 30.09.2015, та главу 6 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, відповідач стверджує, що за наявності порушень, передбачених п.4 гл.2 цього розділу, за які Оператор ГРМ має компенсувати споживачу завдані збитки та здійснити перерахунок наданих послуг, споживач має подати Оператору ГРМ претензію, яка реєструється Оператором ГРМ в журналі. Проте, підставою для стягнення вартості недоотриманого природного газу є надання споживачеві відповідної послуги з газопостачання та здійснення споживачем сплати за фактично отриману послугу. А, із врахуванням того, що у спірний період Оператором ГРМ послуги з газопостачання [PERSON] не надавалися, оплата послуг не здійснювалась, підстави для такого стягнення відсутні. Стосовно стягнення шкоди, відповідач, із посиланням на ст. 1166 ЦК України, ст. 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», п. 8.4 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого Постановою НКРЕКП №2498 від 30.09.2015, оскільки у справі відсутні докази заподіяння відповідачем шкоди життю та здоров`ю позивачки, а також, майнової шкоди, як споживачу, підстави для стягнення витрат, пов`язаних із придбанням обігрівачів, на збільшення потужності електроустановок, вартості електропроводки, вимірювання опору ізоляції електропроводки, відсутні. Вважає, що норма ст. 22 ЦК України на вказані правовідносини не розповсюджується, оскільки ці витрати не є майновою шкодою. Представник відповідача наголошує, що внаслідок здійснення витрат позивачкою набуті у власність матеріальні цінності для задоволення власних потреб, вони не сприяли відновленню порушеного права на отримання природного газу, тому не є збитками. Крім того, не доведено причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та понесеними позивачкою витратами. Відносно позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, відповідач зазначає, що на неї розповсюджується норма п.4 ч.1 ст. 611 ЦК України, оскільки між сторонами були договірні відносини на підставі договору розподілу природного газу, який є публічним та укладався з урахуванням ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України. Проте, позивачкою не надано суду доказів на підтвердження завдання моральної шкоди, зокрема, що саме відключення будинку від газопостачання спричинило хворобу [PERSON] 23.03.2020 від представника позивачки до матеріалів справи надійшла відповідь на відзив. Так, сторона позивача наполягає на тому, що предмет та підстави позову не спростовано. Крім того, подано невірну та неактуальну інформацію щодо розподілу газопостачання до абонента [PERSON] . Відновлення газорозподілу стало можливим тільки внаслідок примусового виконання судового рішення, крім того, дії державного виконавця оскаржені відповідачем у порядку адміністративного судочинства. Відповідно, представник позивачки вважає, що з боку Оператора ГРМ свідомо порушені права споживача, про що свідчить й лист від 04.11.2019. Наданими рахунками підтверджено відсутність споживання газу з боку [PERSON] з квітня 2019 по січень 2020 року. Ухвалою суду від 26.03.2020 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті, визначено дату, час і місце проведення судового засідання, з повідомленням (викликом) сторін (учасників справи). Інших заяв по суті справи та зустрічної позовної заяви подано не було, інших процесуальних дій у справі судом не вчинено за відсутності відповідних клопотань. Представник позивача адвокат Габуєв Г.Ю. в судовому засіданні підтримав заявлені в інтересах [PERSON] позовні вимоги, просив задовольнити позов. Відповідач не забезпечив участі представника під час судового засідання. Так, до суду 27.05.2020 подано клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із перебуванням представників АТ «Запоріжгаз» в інших судових процесах, із наданням судових повісток у копіях. Проте, враховуючи положення ч.2 ст. 43, ч.1, 2 ст. 223 ЦПК України, оскільки неявка у судове засідання учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, зазначені у клопотанні причини неявки не визнаються поважними для юридичної особи, суд дійшов висновку про відсутність перешкод для розгляду справи по суті. Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні письмові докази у справі, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які склалися між сторонами, та дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню у зв`язку із таким. Судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 17.12.2018 у цивільній справі №335/12758/17, пр.2/335/368/2018 позовні вимоги [PERSON] до ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз», третя особа [PERSON] , про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, - залишено без задоволення. Постановою Запорізького апеляційного суду у цивільній справі №335/12758/17, пр.22-ц/807/1212/19 від 09.04.2019 апеляційну скаргу [PERSON] в особі представника [PERSON] задоволено. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.12.2018 скасовано, винесено нову постанову, за якою: визнано дії ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» по відключенню газопроводу вводу з установкою заглушки на фланцевому сполученні та відключенням крану вводу, пломбою № С24804984 , в результаті якого припинено постачання газу абоненту [PERSON] , особовий рахунок [NUMBER] протиправними. Зобов`язано ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» поновити розподіл газу абоненту [PERSON] особовий рахунок [NUMBER] . Розподілено судові витрати. Постанова набрала законної сили 09.04.2019. Вказаною постановою встановлено та у відповідності до ч.4 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню, що 24.11.2005 між [PERSON] та ВАТ «Запоріжгаз» укладено договір № 4058 про надання послуг з газопостачання за адресою: [ADDRESS] . Також встановлено та не заперечується сторонами, що у квітні 2016 року за вказаною адресою демонтовано старий будинок, в т.ч. стіну, на якій кріпився газопровід з 1975 року. 22.03.2016 ГУ Держпраці у Запорізькій області, за наслідками проведення позапланової перевірки дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки в ПАТ «Запоріжгаз» складено акт перевірки від 21.03.2016 №53/3 та винесено припис від 22.03.2016 № 53/3. Відповідно до зазначеного припису, ГУ Держпраці у Запорізькій області встановило наступні порушення: - ПАТ «Запоріжгаз» допускає проведення робіт підвищеної небезпеки при проведенні технічного обслуговування внутрішньобудинкової системи газопостачання житлових будинків без одержання дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки відповідно додатку 2,3 до порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування, підвищеної небезпеки; - газопровід, який прокладено по будівлі Курортна/Шевченка 48/231 (далі - газопровід №2), що експлуатується більше 40 років не пройшов позачергового комплексного приладового обстеження; - прокладення газопроводу № 2 не відповідає проектній документації, а саме будівля на, якій було прокладено газопровід частково демонтована; - частина газопроводу № 2 не пофарбована та покрита іржею; - у місті проходу людей газопровід № 2 прокладено на висоті менше 2,2 м. Зазначений припис складений на ПАТ «Запоріжгаз». Також, у приписі встановлено строк для усунення вказаних порушень, зокрема, зазначено, що порушення повинні бути усунуті до 22.04.2016. Вказаний припис ПАТ «Запоріжгаз» не оскаржено. Також, за змістом постанови Запорізького апеляційного суду, згідно акту про порушення №73/2 від 08.07.2016 встановлено порушення кодексу газорозподільних систем. Ділянка зовнішнього газопроводу, що проходить через земельну ділянку житлового будинку по [ADDRESS] на [ADDRESS] [ADDRESS] , знаходиться в аварійному стані через знесення будинку, який слугував опорою для даної ділянки газопроводу. Для запобігання виникнення аварійної ситуації відключено газопровід вводу з установкою заглушки на фланцевому сполученні та відключення крану вводу, пломбою № С24804984 . Внаслідок відключення припинено постачання газу до абонентів по [ADDRESS] - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Також, зазначено, що відновлення газопостачання можливе після запобігання аварійної ситуації. Суд встановив, що з зазначеного припису не вбачається, що від ПАТ «Запоріжгаз» вимагалось усунути перелічені порушення шляхом відключення газопроводу та припинення постачання газу. У разі виникнення аварійної ситуації Оператор ГРМ зобов`язаний вжити необхідних заходів, спрямованих на відновлення належної роботи газорозподільної системи. Підтримання газорозподільної системи у належному стані, забезпечення планово-профілактичних і аварійно-відновлювальних робіт, на відновлення належної роботи газорозподільної системи покладені саме на Оператора ГРМ. Таким чином, колегія суддів під час винесення постанови дійшла висновку, що відключення газопроводу вводу з установкою заглушки на фланцевому сполученні та відключенням крану вводу, пломбою № С24804984 , в результаті якого припинено постачання газу абоненту [PERSON] , особовий рахунок [NUMBER] відбулось без достатніх правових підстав, відтак є незаконним, і порушує її права споживача побутових послуг, гарантованих Законом України «Про житлово-комунальні» послуги та Законом України «Про захист прав споживачів». Судом встановлено, що постановою державного виконавця Вознесенівського відділу ДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Омельяненка А.П. від 03.10.2019 ВП №59842865, винесеною під час примусового виконання виконавчого листа №335/12758/17, виданого 24.04.2019 Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя, про зобов`язання боржника поновити розподіл газу абоненту [PERSON] , виконавче провадження закінчено у відповідності до п.9 ч.1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». Так, згідно з постановою, 03.10.2019 при проведенні виконавчих дій за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що розподіл газу стягувачу у виконавчому провадженні поновлено, рішення суду виконано боржником в повному обсязі. Вказані обставини підтверджено також копією листа, надісланого АТ «Запоріжгаз» на адресу позивачки 04.11.2019 у відповідь на її заяву від 09.10.2019 та скаргу від 28.10.2019. За змістом листа: - 19.09.2019 з боку Оператора ГРМ на виконання судового рішення, за адресою проживання [PERSON] , проводились організаційно-технічні заходи, спрямовані на безаварійну роботу системи газопостачання по безпечному відновленню розподілу природного газу. У зв`язку із виявленням витоку за вимогами п.5.7 глави 5 Правил безпеки систем газопостачання (далі - ПБСГ), затверджених наказом МЕВП України від 15.05.2015 №285, встановлено заглушку у фланцеве з`єднання та опломбовано пломбою кран вводу на житловий будинок; - 03.10.2019 локалізовано та тимчасово ліквідовано аварійний стан в місці наявного пошкодження (тріщина на різьбовій частині згону), встановлено бандаж та відновлено розподіл природного газу. При виконанні працівниками п. 7.17 розділу VII ПБСГ, оскільки пуск газу в газопровід без його зовнішнього огляду та контрольного опресування не допускається, за вказаною адресою виявлено відсутність тяги в димових і вентиляційних каналах, порушення ПБСГ, а саме, самовільно демонтовано газову плиту. Тому працівниками демонтовано кран опуску, встановлено заглушку на котел газовий, колонку газову, плиту газову; - 11.10.2019 працівниками АТ «Запоріжгаз» при проведенні робіт з перевірки щільності газопроводу за адресою позивачки, виявлено витік природного газу в місці встановлення бандажу, внаслідок чого встановлено заглушку у фланцеве з`єднання, опломбовано пломбою кран вводу на житловий будинок. У листі наголошується на необхідності виконати ремонтні (газозварювальні) роботи, що потребує укладення відповідного договору із споживачкою. Так, судом встановлено, що всупереч наявності судового рішення про зобов`язання відповідача поновити розподіл газу позивачці, належні та достатні заходи з відновлення газопостачання [PERSON] у період з 09.04.2019 по 03.10.2019 вжиті не були, крім того, й після вказаної дати газопостачання за її адресою не відновлено. Згідно з копіями рахунків ТОВ «Запоріжгаззбут», за період з травня 2019 року по лютий 2020 року, за адресою проживання [PERSON] зареєстрована 1 особа, природній газ у серпні 2019 року та з жовтня 2019 року по грудень 2019 року за цією адресою не споживався. У вересні 2019 року спожито 9,58 м.куб. За особовим рахунком [PERSON] наявна переплата. Відповідно до даних копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , станом на 26.08.2016, загальна площа 4-х кімнатного житлового будинку дорівнює 59,0 кв.м. Позивачкою надано докази на підтвердження додаткових витрат, заявлених до стягнення: копії видаткової накладної ТОВ «Епіцентр К» від 14.10.2016 із фіскальним чеком від 14.10.2016, що підтверджують придбання обігрівачів масляних UP OH-1515 1500 Вт, у кількості 3 од., ціна (з ПДВ) 651,88 гривень, на загальну суму 1 955,04 гривень; видаткової накладної ТОВ «Епіцентр К» від 29.10.2016 із фіскальним чеком від 29.10.2016, що підтверджують придбання обігрівача масляного UP OH -2525 2500 Вт , ціна (з ПДВ) 979,02 гривень; видаткової накладної ТОВ «Епіцентр К» від 26.07.2019 із фіскальним чеком від 26.07.2019, на підтвердження придбання водонагрівача електричного Aston, у кількості 1 од., ціна (з ПДВ) 2 469,00 гривень. Згідно з копією договору №1910-0060 про приєднання до електричних мереж (стандартне приєднання) укладеним між уповноваженим представником ПАТ «Запоріжжяобленерго» та [PERSON] , до електричних мереж Виконавця згідно технічних умов від 15.01.2019 №1910-0060-НЗ, приєднується житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (п.1.1). Замовлена до приєднання потужність у точці приєднання усього 6,0 кВт (п.1.6). Згідно з п.2.1 договору, виконавець послуг надає Замовнику послугу з приєднання електроустановок Об`єкта (проектування, будівництво, реконструкція, технічне переоснащення та введення в експлуатацію електричних мереж зовнішнього електропостачання об`єкта Замовника від місця забезпечення потужності до точки приєднання) відповідно до схеми зовнішнього електропостачання і проектної документації, та здійснює підключення Об`єкта до своїх електричних мереж на умовах цього Договору. Договір засвідчений підписами сторін, що його уклали. Примірник договору, наданий стороною позивача, міститься у копії, без зазначення дати повернення Заявником підписаного екземпляра договору виконавцю послуг (момент укладення визначений у п. 7.2 договору). Проте, на виконання п. 2.3, 3.2.1 договору, [PERSON] (замовник) сплатила ПАТ «Запоріжжяобленерго» (Виконавцю) вартість послуг з приєднання електроустановок Замовника в точці приєднання, яка визначена в п. 4.1 договору та становить 9 870,00 гривень (з ПДВ). Сплата [PERSON] на підставі рахунка №1910-0060/10 від 13.08.2019 підтверджена квитанцією №9 від 19.08.2019, саме з нього видно, що послуга оплачена на виконання умов договору, укладеного 31.01.2019. Копії рахунка та квитанції містяться у справі. Судом встановлено, що згідно з розробленими 15.01.2019 на замовлення [PERSON] технічними умовами стандартного приєднання до електричних мереж ПАТ «Запоріжжяобленерго» електроустановок, що є додатком №1 до договору про приєднання до електричних мереж №1910-0060, дозволена потужність електроустановок споживача (об`єкт розташований за адресою: [ADDRESS] ) збільшена до 6,0 кВт. Копія наявна у матеріалах справи, підтверджує низку вимог до електроустановок замовника для одержання потужності. Технічні умови підписані представником ПАТ «Запоріжжяобленерго» та [PERSON] . Також, стороною позивача надано копії рахунку № 15041/ 30 від 03.09.2019 та квитанції від 04.09.2019 із фіскальним чеком, що підтверджує сплату на користь ПАТ «Запоріжжяобленерго» від імені [PERSON] грошових коштів за вимірювання опору ізоляції силової електропроводки у сумі 438,13 гривень (з ПДВ); копію товарного чеку від 13.08.2019 за «СИП» 2*16, у кількості 21 од., на загальну суму 231,00 гривня. Проте, останній товарний чек не відповідає основним положенням про докази, не є належним та достатнім доказом, тому не приймається судом на підтвердження понесених [PERSON] додаткових витрат. Стосовно стану здоров`я позивачки, до матеріалів справи додано письмові підтвердження про виклик [PERSON] за місцем проживання бригади швидкої медичної допомоги 24.09.2016 (кардіологічної бригади), 03.08.2017, 14.02.2018, 16.11.2018, 01.11.2019 (підстанція № 4 ШМД) з приводу підвищення артеріального тиску, згідно з якими вона від госпіталізації відмовлялась. За даними виписки з медичної карти [PERSON] терапевтичного відділення (історія хвороби №273), позивачка перебувала на лікуванні з 21.02.2019 по [INFO] у КУ «Госпіталь ветеранів війни» ЗОР з діагнозом: ішемічна хвороба серця: дифузний кардіосклероз. БЛНПГ. СН ІІ А фк.ІІ. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. ступінь - 3, ризик - 4, гіпертрофія лівого шлуночка. Дісциркуляторна енцефалопатія ІІ ст., вестибулоатактичний, цефалічний синдроми, когнітивне зниження. Церебральний атеросклероз ІІ ст. ДДПП, кіфоз грудного відділу, цервікалгія, люмбалгія, м`язево-тонічний та больовий синдроми. Хронічна ЖДА І ст. За анамнезом у виписці, неодноразово лікувалась стаціонарно протягом 2018 року у зв`язку із гіпертензівними кризами. Ці дані підтверджені виписками з історії хвороб № 4584 КУ «Міська лікарня №7», де [PERSON] проходила лікування у кардіологічному відділенні з 05.11.2018 по 16.11.2018, та №677 КУ «Міська лікарня №8», де позивачка проходила лікування у терапевтичному відділенні з 13.05.2018 по 04.06.2018, а також, копією виписки № 1454 КУ «Міська лікарня №8», що свідчить про її лікування у терапевтичному відділенні з 25.09.2016 по 13.10.2016. Крім того, суд не приймає відповідно до ч.4 ст.77 ЦПК України, як неналежний доказ, надану стороною позивача копію рішення Запорізького окружного адміністративного суду у справі №280/5363/19 від 25.11.2019, оскільки предметом спору у адміністративній справі є визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №60263738 від 09.10.2019, яке стосується примусового виконання постанови №59842865 від 02.09.2019, виданої Вознесенівським ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, про стягнення виконавчого збору з ПАТ «Запоріжгаз». Задовольняючи позов частково, суд виходить з таких норм чинного законодавства. Відповідно до ст.4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За нормами ч.2-4 ст. 11, ч.1 ст. 14 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади АР Крим або органів місцевого самоврядування. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. За змістом ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. 55, 124 Конституції України, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Ефективність, як критерій способу захисту цивільного права, полягає у тому, що його реалізація призведе до відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів управомоченої особи. Надання послуг фізичним особам з газопостачання регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», та Кодексом газорозподільних систем (затверджених постановою НКРЕКП від 30.05.2015 №2494, зареєстрованою в МЮУ 06.11.2015 за №1379/27824, далі - Кодекс). Кодекс визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем. За змістом п.п.1 п. 4 глави ІІ розділу ХІ Кодексу, до випадків, внаслідок яких Оператор ГРМ компенсує споживачу завдані збитки та здійснює перерахунок наданих послуг, належать: безпідставне припинення розподілу природного газу (газопостачання) споживачу. Виходячи зі змісту постанови Запорізького апеляційного суду від 09.04.2019, а саме, висновку суду, що постачання газу абоненту [PERSON] припинено без достатніх правових підстав, є незаконним, і порушує її права споживача побутових послуг, застосуванню підлягає глава VI розділу ХІ Кодексу, що регулює порядок компенсації споживачу завданих збитків та перерахунок наданих послуг у разі порушення Оператором ГРМ вимог цього Кодексу. Так, згідно з п. 1 глави VI розділу ХІ Кодексу, за наявності порушень, передбачених п. 4 глави 2 цього розділу, за які Оператор ГРМ має компенсувати споживачу завдані збитки та здійснити перерахунок наданих послуг, споживач має подати Оператору ГРМ претензію, складену в довільній формі. Проте, суд не приймає доводи відповідача з приводу відсутності підстав для компенсації завданих збитків, оскільки позивачкою не дотримано претензійний порядок та за відсутності доказів заподіяння відповідачем шкоди життю та здоров`ю [PERSON] . Умовою компенсації завданих споживачу збитків є саме безпідставне припинення газопостачання (розподіл природного газу) споживачу з вини оператора ГРМ, й ненадання послуг абоненту протягом певного періоду не впливає на цю компенсацію. В обґрунтування, слід зауважити, що за п. 2-1, 3 глави VI розділу ХІ Кодексу, перерахунок наданих послуг Оператора ГРМ та компенсація завданих споживачу збитків здійснюються: у разі безпідставного припинення газопостачання (розподілу природного газу) споживачу з вини Оператора ГРМ він відшкодовує споживачу вартість або об`єм недовідпущеного природного газу, що обчислюється, виходячи з планового місячного об`єму споживання (норма застосовується щодо споживачів, що є побутовими) на відповідний період за договором розподілу природного газу та з урахуванням періоду безпідставного припинення газопостачання. У разі якщо безпідставне припинення газопостачання завдало споживачеві матеріальної та/або моральної шкоди, Оператор ГРМ відшкодовує її у добровільному порядку або за рішенням суду. У разі якщо між Оператором ГРМ і споживачем не досягнуто згоди щодо компенсації споживачу завданих збитків чи перерахунку наданих послуг, спірні питання вирішуються в судовому порядку. Згідно з п. 8.3, 8.4 Постанови НКРЕКП №2498 від 30.09.2015, зареєстрованої в МЮУ 06.11.2015 за № 1384/27829, якою затверджено Типовий договір розподілу природного газу, у разі безпідставного припинення (обмеження) розподілу природного газу Споживачу Оператор ГРМ відшкодовує Споживачу вартість недоотриманого природного газу та/або здійснює перерахунок наданих послуг за цим Договором відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем. У разі якщо між Оператором ГРМ і Споживачем не досягнуто згоди про компенсацію завданих збитків чи перерахунок наданих послуг, спірні питання вирішуються в судовому порядку. У разі якщо дії однієї зі Сторін призвели до завдання матеріальної та/або моральної шкоди іншій Стороні (шкода заподіяна майну чи життю або здоров`ю людини), її відшкодування здійснюється в добровільному порядку згідно з вимогами чинного законодавства, а у разі, якщо не досягнуто згоди, - за рішенням суду. Враховуючи наявність спірних відносин між сторонами (про що свідчить оскарження [PERSON] дій відповідача, наявність звернення та скарги, адресованих до АТ «Запоріжгаз» у жовтні 2019 року, - вже після ухвалення остаточного судового рішення у справі Запорізьким апеляційним судом) та відсутність відновлення послуг з газопостачання абоненту, як це встановлено на підставі дослідження наявних доказів, а також альтернативність порядку відшкодування відповідно до наведених вище положень, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення вартості недоотриманого природного газу. Так, відповідач власного розрахунку під час розгляду справи не подав, тому, із врахуванням наведеного у позовній заяві розрахунку, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, тому стягує з відповідача на користь [PERSON] вартість недоотриманого природного газу за три опалювальні періоди з 08.07.2016 (дата відключення газопостачання) до 03.10.2019 (відповідно до заявлених вимог), яка становить 36 627,67 гривень, а саме: з 01.10.2016 по 30.04.2017 - 11 383,22 гривень, з 01.10.2017 по 30.04.2018 - 11 497,92 гривень, з 01.10.2018 по 30.04.2019 - 13 746,53 гривень. При цьому, суд зауважує, що згідно з п. 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем, опалювальний період - період з 01 жовтня по 30 квітня включно; плановий місячний об`єм споживання - визначений в установленому главою 4 розділу ІХ цього Кодексу порядку плановий об`єм (обсяг) споживання природного газу по об`єкту побутового споживача, який за договором розподілу природного газу розраховується за лічильником газу. Натомість, виходячи із наведеного останнього визначення, розрахунок планового об`єму споживання в установленому главою 4 розділу ІХ цього Кодексу порядку, за умови відключення газопостачання не є можливим. Тому суд погоджується із застосуванням відповідно до доводів представника позивача п.п. 5 п. 3 Постанови КМУ №409 від 06.08.2014 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» для визначення розміру відшкодування. Заперечень відповідача з приводу проведеного нарахування, зокрема, періоду, вартості кубічного метра газу та врахованої площі житлового будинку не надійшло. Згідно з вимогами ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, при цьому, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (ч.2 ст. 22 ЦК України). Під шкодою розуміють знищення або втрату (загибель) певного особистого чи майнового блага. Залежно від об`єкта правопорушення розрізняють майнову або немайнову (моральну) шкоду. Грошовий вираз майнової шкоди є збитком. Таким чином, за змістом ст. 22 ЦК України відшкодування збитків - це відновлення майнового стану учасника правовідносин за рахунок іншого суб`єкта - правопорушника. Сторони у справі мають договірні відносини, оскільки між ними, як встановлено судом, укладено договір про надання послуг з газопостачання. Відповідно до положень п.4 ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом: відшкодування збитків та моральної шкоди. Щодо додаткових витрат позивачки, які вона понесла внаслідок припинення газорозподілу, суд виходить з такого. Відповідач вказує на відсутність підстав для відшкодування збитків із посиланням на недоведеність її заподіяння відповідачем. Із таким твердженням суд не погоджується внаслідок встановлених вище фактичних обставин справи. Споживач [PERSON] вказує на додаткові понесені витрати та зазначає, що вони пов`язані із забезпеченням її життя у зв`язку з припиненням газопостачання. Зокрема, вказує на придбання обігрівачів для обігріву приміщень у кількості 4 одиниць, водонагрівача, сплату коштів з метою врегулювання відповідно до вимог чинного законодавства правовідносин із енергопостачальником, надає відповідні докази для підтвердження придбання цих товарів і послуг. Суд вважає, що за таких обставин, позивач діяла вимушено. Надмірних витрат у справі не заявлено, вони обґрунтовані, із врахуванням необхідності підтримання у належному санітарному стані житлового будинку, упередження сирості та появи плісняви, здійснені в часі пізніше після припинення газопостачання, є збитками. Відтак, вимога про стягнення вартості обігрівачів за 1 955,04 гривень та 979,02 гривень, водонагрівача за 2 469,00 гривень, компенсації вартості послуг з приєднання електроустановок замовника в точці приєднання відповідно до договору у сумі 9 870,00 гривень, а також сплати за послугу вимірювання опору ізоляції силової електропроводки у сумі 438,13 гривень, підлягає задоволенню. Ця позовна вимога підлягає частковому задоволенню, за вирахуванням витрат, здійснених 13.08.2019 у суму 231,00 гривні. Тобто, стягненню з відповідача на користь позивачки в рахунок понесених додаткових витрат, пов`язаних із протиправним припиненням розподілу газу, підлягає 15 711,19 гривень. Позивачка просить також стягнути на її користь в якості відшкодування моральної шкоди, спричиненої порушенням її прав споживача, 108 706,32 гривень. Згідно з ч.1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що спори про відшкодування завданої фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. За нормою п. 5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Отже, право споживача на відшкодування моральної шкоди не пов`язується виключно із заподіянням продукцією небезпеки для життя і здоров`я людей. Згідно з п. 15, 19 ст.1 цього Закону 15) недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем); 19) продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; Ч. 1,2 ст.22 цього Закону передбачено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що незаконними та безпідставними діями відповідача їй спричинено моральну шкоду, яка полягає у порушенні звичного укладу життя, погіршенні стану здоров`я. Як встановлено судом, протягом трьох опалювальних періодів позивачка, будучи людиною вкрай похилого віку, була позбавлена звичних комфортних умов життя, залишившись в зимовий період 2016-2019 років без газопостачання, що зумовило додаткові зусилля для організації життя. До врегулювання питання завдяки додатковому електричному обладнанню, [PERSON] була змушена жити в складних побутових умовах, що спричинило моральні страждання. Крім того, матеріали справи не містять беззаперечних доказів на підтвердження вчинення дій, які здійснювалися відповідачем по відновленню газопостачання у будинок позивачки. Відключення будинку позивачки від газопостачання відповідачем не заперечується. Вина відповідача в заподіяні моральної шкоди позивачки повністю підтверджується матеріалами справи, а протиправність дій встановлена судовим рішенням від 09.04.2019. Суд критично ставиться до наданих медичних виписок та довідок про неодноразові виклики служби швидкої допомоги, стаціонарне лікування, враховуючи вік [PERSON] . Натомість, вочевидь, що судовий процес з приводу оскарження дій відповідача, вимушена зміна укладу життя спричинили занепокоєння та хвилювання. Статтею 3 ЦК України встановлені загальні засади цивільного законодавства, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Суд вважає, що наведеним нормам цивільного законодавства дії відповідача не відповідають, їх не можна назвати добросовісними та справедливими, враховує тривалість порушення прав позивачки з липня 2016 року до моменту розгляду справи, однак, вважає визначений розмір моральної шкоди суттєво завищеним. Тому, із врахуванням фактичних обставин справи, характеру та обсягу страждань, яких зазнала позивачка, характеру немайнових втрат, встановлення постановою Запорізького апеляційного суду від 09.04.2019 порушення прав [PERSON] , як споживачки, суд вважає, що достатньою та розумною компенсацією завданої моральної шкоди буде сума, що дорівнює 50 000,00 гривень. В задоволенні іншої частини цієї позовної вимоги необхідно відмовити. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Встановивши вищенаведені обставини справи, які вказують на те, що відключення домоволодіння позивачки від системи газопостачання відбулося без законної мети, тому становище, яке існувало до порушення, має бути відновлене за рахунок особи, що допустила порушення. Оцінивши наявні докази у справі у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, заявлених у справі, у визначених судом сумах. Позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживача». Тому, за змістом ч.1 ст.141 ЦПК України на користь держави, із відповідача слід стягнути судовий збір у сумі 1023,39 гривень.

Outcome: partial