Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області в особі виконавчого комітету про визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, після смерті матері [PERSON] та батька [PERSON]. Позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що [INFO] року померла мати позивача [PERSON], [INFO] року помер його батько [PERSON], які за життя усе своє майно заповіли позивачу - [PERSON]. Відповідно до вимог чинного законодавства позивач прийняв спадщину подавши у шестимісячний строк від часу відкриття спадщини в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Після смерті матері позивач оформив спадщину, яка складалася з грошових вкладів та земельної ділянки для сільськогосподарського виробництва, що підтверджується свідоцтвом про спадщину за заповітом від 10.11.2006 року, зареєстрованим в реєстрі за № 2114 та свідоцтвом про спадщину за заповітом від 10.11.2006 року, зареєстрованим в реєстрі за № 2111. Після смерті батька позивач оформив спадщину, яка складалася з земельних ділянок для сільськогосподарського виробництва, що підтверджується свідоцтвом про спадщину за заповітом від 08.12.2010 року, зареєстрованим в реєстрі за № 2092 та свідоцтвом про спадщину за заповітом від 08.12.2010 року, зареєстрованим в реєстрі за № 2094. Позивач також прийняв в користування належне спадкодавцям майно: ? частину від житлового будинку з господарськими будівлями, розташовану за адресою: [ADDRESS], належний [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.03.2001 року, зареєстрованого в реєстрі за № 307 та земельну ділянку, загальною площею 0,15 га, належну [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю від 30.06.1993 року, передану для присадибної ділянки яка розташована на території с.Зоря, Зорянської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, проте на зазначені об'єкти нерухомого майна в нього відсутні оригінали належних правовстановлюючих документів і їх місцезнаходження йому невідоме. Державний нотаріус другої Нікопольської державної нотаріальної контори, відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначене нерухоме майно, так як відсутні належні правовстановлюючі документи, про що надав роз'яснення від 06.07.2017 року. Володіння спадкодавцями, а потім і позивачем зазначеним житловим будинком та присадибною земельною ділянкою не суперечило та не суперечить суспільним інтересам та не порушує прав інших осіб. Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, при цьому зазначив, що підтримують позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, але подав до суду також заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, при цьому в заяві зазначено, що проти даного позову заперечень не має. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження матеріалами справи, що підтверджують вказані факти та викладені правовідносини, а саме: свідоцтвами про смерть серії [NUMBER], серії [NUMBER], виданими виконкомом Зорянської сільської ради Томаківського району, з яких вбачається, що спадкодавець [PERSON] дійсно померла 31.03.2005 року, а [PERSON] помер [INFO] року; свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER], з якого вбачається, що вказані спадкодавці є батьками позивача;заповітом від 08.01.2004 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1, складеним [PERSON] на ім'я позивача; заповітом від 16.07.2004 року, зареєстрованим в реєстрі за № 89, складеним [PERSON] на ім'я позивача. З матеріалів справи суд вбачає, що після смерті матері [PERSON] позивач оформив спадщину, яка складалася з грошових вкладів та земельної ділянки для сільськогосподарського виробництва, що підтверджується свідоцтвом про спадщину за заповітом від 10.11.2006 року, зареєстрованим в реєстрі за № 2114 та свідоцтвом про спадщину за заповітом від 10.11.2006 року, зареєстрованим в реєстрі за № 2111. Після смерті батька [PERSON] позивач оформив спадщину, яка складалася з земельних ділянок для сільськогосподарського виробництва, що підтверджується свідоцтвом про спадщину за заповітом від 08.12.2010 року, зареєстрованим в реєстрі за № 2092 та свідоцтвом про спадщину за заповітом від 08.12.2010 року, зареєстрованим в реєстрі за № 2094. З матеріалів справи суд вбачає, що позивач також прийняв в користування належне спадкодавцям майно: ? частину від житлового будинку з господарськими будівлями, розташовану за адресою: [ADDRESS], належний [PERSON] та земельну ділянку, загальною площею 0,15 га, належну [PERSON], проте на зазначені об'єкти нерухомого майна в нього відсутні оригінали належних правовстановлюючих документів і їх місцезнаходження йому невідоме. З роз'яснення від 06.07.2017 року, наданого Державним нотаріусом другої Нікопольської державної нотаріальної контори, суд вбачає, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначене нерухоме майно, так як відсутні належні правовстановлюючі документи. Належність [PERSON] житлового будинку підтверджується доданими до матеріалів справи належною ксерокопією Свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.03.2001 року, зареєстрованого в реєстрі за № 307 та довідкою наданою виконавчим комітетом Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області від 20.06. 2017 року за № 425. Належність [PERSON] присадибної земельної ділянки, що розташована на території с.Зоря, Зорянської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області підтверджується належною ксерокопією Державного акта на право приватної власності на землю від 30.06.1992 року, завіреною начальником відділу Держгеокадастру а Томаківському районі, та довідкою наданою виконавчим комітетом Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області від 20.06. 2017 року за № 424, доданими до матеріалів справи. З роз'яснення від 06.07.2017 року, наданого Державним нотаріусом другої Нікопольської державної нотаріальної контори, суд вбачає, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначене нерухоме майно, так як відсутні належні правовстановлюючі документи. З повідомлення Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області від21.07.2017 р. за вих. №674/01-21 вбачається, що після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа № 300/06, та після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа № 258 за 2008 рік, копії яких направлено на адресу суду. З копії спадкової справи № 300/06 суд вбачає, що до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] окрім позивача ніхто не звертався, а є лише заяви інших осіб, які зазначили, що на спадщину не претендують. З копії спадкової справи № 258 за 2008 р. суд вбачає, що до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] окрім позивача ніхто не звертався. Із технічного паспорту на будинок виготовленого КП «Томаківське БТІ» ДОР» вбачається, що [PERSON] фактично являлася власником житлового будинку «А» загальною площею 51,50 кв. м., житловою площею 32,90 кв. м. Будинок та інші господарські будівлі не є аварійними та придатні до користування. Згідно з висновком ТОВ «Грандторгстрой» дійсна вартість ? частини від житлового будинку з господарськими будівлями станом на 04.07.2017 року складає 23 209,00 гривень, земельної ділянки 8 447,00 гривень. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що у позивача дійсно відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спірні житловий будинок та земельну ділянку. Відповідно до вимог глави 10 пункту 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на зазначене нерухоме майно, так як відсутні правовстановлюючі документи щодо належності цього майна спадкодавцеві. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Виходячи із наведеного, враховуючи ту обставину, що ніхто, крім позивача не претендує на спадщину після смерті батьків [PERSON] та [PERSON]., а письмові докази свідчать про те, що саме вказані особи являлися власниками зазначеного нерухомого майна, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову в повному обсязі. Тобто позивач має право на отримання спадщини за заповітом навіть при тих обставинах, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що представник позивача просить зарахувати сплачений позивачем судовий збір до держави, тому суд вважає можливим звільнити відповідача від відшкодування витрат та залишити сплачений судовий збір на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved