Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного Кредитного договору № 2006-ПМ-29 від 10.11.2006 року (далі - Кредитний договір) Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» надав [PERSON] (далі - Відповідач-1) кредит в сумі 52 500 (п'ятдесят дві тисячі п'ятсот) грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 10.11.2011 року. В якості забезпечення зобов'язань позичальника за Кредитним договором від 10.11.2006 року, між позивачем та [PERSON] (далі - Відповідач -2) було укладено Договір поруки (далі - Договір поруки-1), відповідно до умов якого, Відповідач -2 прийняла на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання Відповідачем -1 всіх боргових зобов'язань перед позивачем за Кредитним договором за № 2006-ПМ-29 від 10.11.2006 року. Позивач в уточненій позовній заяві зазначає, що банк свої зобов'язання виконав в повному обсязі, а за відповідачами, як солідарними боржниками, у зв'язку з невиконанням зобов'язань за Кредитним договором, перед Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», станом на 04.06.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 109 212 (сто дев'ять тисяч двісті дванадцять) грн. 13 коп., яка складається із наступного: заборгованості за кредитом - 23 341 (двадцять три тисяч триста сорок одна) грн. 86 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 53 778 (п'ятдесят три тисячі сімсот сімдесят вісім) грн. 33 коп., пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором - 29 592 (двадцять дев'ять тисяч п'ятсот дев'яносто дві) грн. 65 коп., додаткових витрат банку, пов'язаних із виконанням кредитного договору - 2 499 (дві тисячі чотириста дев'яносто дев'ять) грн. 97 коп. Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити, в обґрунтування позовних вимог посилався на обставини, викладені в уточненій позовній заяві. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, а саме визнали майнові вимоги банку в частині стягнення заборгованості за кредитом - 23 341 (двадцять три тисячі триста сорок одна) грн. 86 коп. та додаткових витрат банку, пов'язаних із виконанням кредитного договору - 2 499 (дві тисячі чотириста дев'яносто дев'ять) грн. 97 коп., в іншій частині позов не визнали та просили відмовити в його задоволені з огляду на його безпідставність. Суд, заслухавши представника позивача та відповідачів, з'ясувавши обставини справи, та перевіривши їх доказами, встановивши, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права та інтереси третіх осіб, доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню по наступних підставах. Так, судом встановлені такі обставини справи, та визначені відповідно до них виниклі правовідносини. Судом встановлено, що 10.11.2006 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 2006-ПМ-29, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 52 500 (п'ятдесят дві тисячі п'ятсот) грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом на строк до 10.11.2011 року (а.с.9-10). Судом також встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язань позичальника за Кредитним договором було укладено Договір поруки від 10.11.2006 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] (а.с.29). Відповідно до умов якого Відповідач -2 взяла на себе зобов'язання відповідати перед Банком по кредитних зобов'язаннях Відповідача-1 в повному обсязі цих зобов'язань, які виникають з умов Кредитного договору. Матеріалами даної цивільної справи підтверджено, а сторонами визнана та обставина, що позивач в повному обсязі виконав свої зобов'язання за вказаним Кредитним договором та надав [PERSON] грошові кошти в сумі 52 500 (п'ятдесят дві тисячі п'ятсот) грн. 00 коп. Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України та умовами укладених між сторонами цивільних договорів. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до приписів ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. В свою чергу згідно кредитного договору, укладеного між сторонами, позичальник зобов'язаний, у тому числі, сплачувати заборгованість перед банком; сплачувати банку проценти за користування кредитом, та, у випадку порушення договірного зобов'язання сплачувати відповідні штрафні санкції у вигляді пені та штрафів. Також згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 543 ЦК України встановлено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Таким чином, суд доходить висновку, що у відповідачів виникла солідарна відповідальність перед кредитором в силу вказаних вимог матеріального закону. Із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що в порушення умов вказаного кредитного договору та договору поруки відповідачі свої договірні зобов'язання належним чином не виконали, допустивши прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого за ними утворилась заборгованість, яка станом на 04.06.2014 року складає - 109 212 (сто дев'ять тисяч двісті дванадцять) грн. 13 коп., яка складається із наступного: заборгованості за кредитом - 23 341 грн. 86 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 53 778 грн. 33 коп., пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором - 29 592 грн. 65 коп., додаткових витрат банку, пов'язаних із виконанням кредитного договору - 2 499 грн. 97 коп. Судом також встановлено, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2010 року по цивільній справі № 2-4369/2010 р. з відповідача [PERSON] стягнута означена заборгованість в сумі 49 882 грн. 20 коп. Означене заочне рішення набуло чинності у встановленому законом порядку. Суд зауважує, що в даному випадку він позбавлений можливості закрити провадження в частині таких позовних вимог, адже позивач в обґрунтування свого позову по даній цивільній справі покладає іншу підставу, яка пов'язана із стягненням накопичуваної кредитної заборгованості за інший календарний період часу. Однак суд зауважує, що на відмінну від пені та відсотків, заборгованість по тілу кредиту, у випадку її непогашення, є статичною величиною, та не має тенденцію до зростання із перебігом часу, на відміну відсотків та пені. Таким чином, суд не знаходить підстав для стягнення із відповідачів в солідарному порядку заборгованості за тілом кредиту у розмірі 23 341 (двадцять три тисячі триста сорок одна) грн. 86 коп., адже позивач вже стягнув цю заборгованість у судовому порядку, та її стягнення в межах даної цивільної справи призвело б до подвійного стягнення, що з огляду на загальні засади цивільного законодавства, є неприпустимим. Разом з цим, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги щодо заборгованості по процентам за користування кредитом - 53 778 грн. 33 коп., яка вже утворилась станом на 04 червня 2014 року , та додаткових витрат банку, пов'язаних із виконанням кредитного договору - 2 499 (дві тисячі чотириста дев'яносто дев'ять) грн. 97 коп., адже зобов'язання погасити проценти виникає у позивача на підставі п.п. 2.2.2. і 2.2.7. Договору, відповідно до змісту яких позичальник зобов'язується сплатити повну сплату відсотків за користування кредитом не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту та за весь час користування кредитними коштами. Оскільки повного погашення суми кредиту в даному випадку не відбулось, то позивачем правомірно нараховувались проценти в означеному розмірі, які станом на 04 червня 2014 року дорівнює 53 778 (п'ятдесят три тисячі сімсот сімдесят вісім) грн. 33 коп. Відповідачі, заперечуючи проти такого розміру заборгованості, жодного доказу на підтвердження такого заперечення (власного розрахунку тощо) суду не надали. Суд зауважує, що відповідний графік надходження платежів (із зазначенням календарних дат та суми окремих платежів) в рахунок погашення заборгованості є в матеріалах справи, відсоткова ставка, графік погашення та сума кредиту визначена договором, що міститься у сторін та в матеріалах справи, процедура обчислення відсотків є загальновідомою. Стосовно стягнення додаткових витрат банку суд зауважує, що такі витрати позивач поніс у зв'язку із реалізацією предмета застави через сплату експертної оцінки заставного майна. Право банку на відшкодування таких витрат прямо передбачено п. 2.3.8. Кредитного договору, внаслідок чого визнання відповідачами позову в цій частині не суперечить закону, не порушує права та інтереси третіх осіб, а відтак позовні вимоги щодо стягнення відсотків та додаткових витрат банку підлягають задоволенню. Щодо стягнення із відповідачів в солідарному порядку пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором у розмірі 29 592 (двадцять дев'ять тисяч п'ятсот дев'яносто дві) грн. 65 коп., суд зауважує про наступне. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України - розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 616 ЦК України - суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Суд зазначає, що в даному випадку, відповідачі не виконували умови договору щодо щомісячного погашення кредиту, відсотків за користування ним та сплати комісійної винагороди, про що банку було достеменно відомо, але не зважаючи на це банк протягом 2011-2014 років не вирішував питання щодо стягнення заборгованості у встановленому законом порядку, у тому числі стягненню заборгованості в судовому порядку, на протязі майже 3 років, тим самим сприяв збільшенню, як розміру відсотків так і розміру пені. Суд, враховуючи вказані обставини у їх сукупності, зокрема обставини, що зумовили невиконання відповідачем своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором, обставини сприяння з боку позивача збільшенню такої пені, вважає за можливе зменшити розмір неустойки та обмежитись стягненням з відповідачів пені у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп., відмовивши позивачеві в задоволенні іншої частини цих позовних вимог. Таким чином, аналізуючи здобуті у справі докази, суд приходить до висновку про те, що вказані позовні вимоги позивача за своєю правовою природою законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню, та з відповідачів підлягає стягненню у солідарному порядку за Кредитно-заставним договором № 2006-ПМ-29 від 10.11.2006 року заборгованість, станом на 04 червня 2014 року, яка складається з заборгованості по відсотках за користування кредитом у розмірі 53778 грн. 33 коп., пені за несвоєчасність виконання грошових зобов'язань у розмірі 2 000 грн. 00 коп., та додаткових витрат банку, що пов'язані із виконанням кредитного договору у розмірі 2 499 грн. 97 коп., в задоволенні решти позовних вимог відмовити з-за необґрунтованості. Заяв про застосування строку позовної давності до суду не надходило. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів також слід стягнути на користь позивача судові витрати, що були ним понесені, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: судового збору по 291 грн. 39 коп. із кожного відповідача окремо. На підставі викладеного і

Outcome: partial