Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

представник позивачки звернулася до суду з даним позовом, на обґрунтування якого зазначила, що 21 грудня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого відповідачка отримала в борг грошові кошти у розмірі 3 000 доларів США та зобов`язався повернути їх не пізніше 28 грудня 2019 року. Посилалася на порушення відповідачкою договірних зобов`язань по поверненню грошових коштів, в зв`язку з чим порушує питання про стягнення з останньої заборгованості за договором в розмірі 81 357 грн., 3% річних у розмірі 1 317 грн. 31 коп. та судових витрат, що складаються з судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. та витрат на правову допомогу в розмірі 8 000 грн. Представник позивачки подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, просила про задоволення позову з викладених у ньому підстав проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечила. Наполягала на вирішенні справи за відсутності відповідачки. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, до суду не прибула. Повторно подала клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на хворобу та її фактичне перебування на території Вінницької області. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що клопотання відповідачки про відкладення судового засідання призначеного на 08 квітня 2021 року у зв`язку з наданням їй часу для ознайомлення з матеріалами справи, було задоволено судом. Проте з того часу відповідачка з матеріалами справи не знайомилася та відзив на позовну заяву так і не подала. Відтак подане відповідачкою повторне клопотання про відкладення розгляду справи, за відсутності доказів на підтвердження поважності причин її неявки в судове засідання, судом розцінюється як невиправдане затягування розгляду справи і зловживання процесуальними правами. Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи на підставі ст. 223 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 210 ЦПК України, коли [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, до суду повторно не прибула, суд вважає необхідним розглянути дану справу на підставі наявних доказів в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 21 грудня 2019 року сторони уклали договір позики, відповідно до якого позивачка (позикодавець) передала у власність відповідачки (позичальника) грошові кошти в сумі 3000 доларів США., які відповідачка зобов`язалася повернути у строк до 28 грудня 2019 року. На підтвердження отримання зазначених коштів позичальник 21 грудня 2019 року написала розписку, в якій йдеться про отримання нею від позикодавця коштів у вказаній сумі. Відтак грошове зобов`язання відповідачки перед позивачкою вбачається з розписки, яка підписана [PERSON] , що відповідає вимогам простої письмової форми, якою оформлена укладена між сторонами угода згідно ст. 207 і ч. 2 ст. 1047 ЦК України. Відповідачка взяті на себе зобов`язання по поверненню коштів у визначені строки не виконала, термін повернення позики порушено. При вирішенні цієї справи суд зазначає, що згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Позичальник згідно ст. 1049 ЦК України зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Невиконання умов, визначених змістом зобов`язання, згідно ст. 610 ЦК України є його порушенням. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він згідно ст. 1050 ЦК України зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього ж Кодексу. При цьому згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, і в разі його порушення повинен сплатити суму боргу на вимогу кредитора. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У справі встановлено, що відповідачка договірні зобов`язання не виконала, а тому за вимогою позивачки суд вважає необхідним стягнути на її користь суму грошових коштів (суму позики) переданих за договором позики, тобто 81 357 грн., яка станом на момент пред`явлення позову еквівалентна 3 000 доларам США, що відповідатиме вимогам ст. 1046 ЦК України. Крім того на користь позивачки згідно ст. 625 ЦК України слід стягнути три проценти річних від простроченої суми в розмірі 1 317 грн. 31коп. Розрахунок трьох процентів річних від простроченої суми за період з 01 січня 2020 року по 15 липня 2020 року є вірним і сумнівів у суду не викликає. Згідно ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Як вбачається із матеріалів справи, інтереси позивачки [PERSON] в суді представляла адвокат Любович С.В., що діяла на підставі договору про надання юридичних (адвокатських) послуг від 15 червня 2020 року, ордеру та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Згідно п. 5.1 договору про надання юридичних (адвокатських) послуг від 15 червня 2020 року за послуги, вказані в п. 1.1 цього договору замовник оплачує виконавцю винагороду, яка складається з відшкодування витрат, пов`язаних з наданням послуг та гонорару. Як вбачається з квитанції до прибуткового касового ордеру від 15 червня 2020 року позивачка оплатила виконані адвокатом роботи по наданню їй правової допомоги в розмірі 8 000 грн. Відтак з відповідачки на користь позивачки слід стягнути розмір документально підтверджених нею судових витрат, що складаються з судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. та витрат на правову допомогу в розмірі 8 000 грн. Відтак, пред`явлений позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved