Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з даним позовом в якому просить суд визнати право власності в порядку спадкування за заповітом за позивачем ([ADDRESS], податковий номер [NUMBER]) на земельну ділянку площею 0, 0473 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Криворізької міської ради у Саксаганському районі, за адресою: [ADDRESS], цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, вартістю 58 369 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, позивач є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 26 травня 2015 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. 10 січня 2014 року [PERSON] склала заповіт, який зареєстровано в реєстрі за № 30 ( Витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі № 36287925) та посвідчено приватним нотаріусом Івановою С.Я., згідно якого вона, [PERSON], зробила таке розпорядження: «усе моє майно та майнові права, що будуть належати мені на день моєї смерті, незалежно від їх складу та місця знаходження (розташування), і взагалі все те, що буде за законом належати мені на день моєї смерті та що згідно із законодавством може бути успадкованим, у повному обсязі, без будь - яких винятків, заповідаю [PERSON], [INFO]». [INFO] [PERSON] померла. Як випливає з вищезазначеного позивач успадкував за [PERSON], зокрема, житловий будинок з господарчими побудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 23 травня 2016 року державним нотаріусом Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори Донцовою Н.Ю. видано дублікат свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцю [PERSON] - [PERSON]. 29 липня 2016 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Волошко О.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [PERSON] на спірну земельну ділянку, проте приватний нотаріус Волошко О.М. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме про відмову у видачі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку після смерті [PERSON]. Свою відмову приватний нотаріус Волошко О.М. мотивувала наступним, що відповідно до статті 69 Закону України «Про нотаріат» нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, коло осіб, які мають право на обов'язкову частку майна у спадщині. В даному випадку при перевірці складу спадкового майна приватним нотаріусом встановлено, що у заявника оформлених належним чином документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку немає. 08.10.1997 виконавчим комітетом Криворізької міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області прийнято рішення за № 452/1, яким земельну ділянку за адресою [ADDRESS] передано у приватну власність [PERSON]. 07.07.1998 на ім'я [PERSON] видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0473 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Криворізької міської ради у Саксаганському районі за адресою [ADDRESS], цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Оригінал вищевказаного Державного акту, який зберігався у [PERSON], після її смерті було втрачено. Отже, отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку та провести реєстрацію права власності на вказаний будинок з господарськими будівлями та спорудами, на законних підставах не має можливості у зв'язку зі смертю [PERSON] Тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Представник позивача та позивач до судового засідання не з'явились, представник надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача до судового засідання також не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову. Представник третьої особи до судового засідання також не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності не заперечувала проти задоволення позову. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини, які регулюються нормами ЦК України. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], 09 липня 2016 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини залишено без змін (а.с.13). Відповідно до свідоцтва про народження батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). Як вбачається з заповіту, складеного та посвідченого 10 січня 2014 року [PERSON] заповіла [PERSON] усе своє майно та майнові права, що будуть належати їй на день смерті, не залежно від їх складу та місцезнаходження (розташування), і взагалі все те що згідно з законодавством належить їй на день її смерті та що згідно із законодавством може бути успадкованим у повному обсязі, без будь яких винятків.( а.с.16) Згідно відомостей інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 38529901 від 02 жовтня 2014 року [PERSON] 10.01.2014 року склала заповіт, який було посвідчено приватним нотаріусом Івановою С.Я. за реєстровим номером 30 (а.с. 17) Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис під №680 (а.с.18). Відповідно свідоцтва про право на спадщину від 19 липня 2016 року єдиним спадкоємцем після [PERSON] є її син [PERSON]. До складу спадкового майна входить житловий будинок, літня кухня, гараж, сарай, літній душ, вбиральні, сараю (тимчасового), огорожі, водопроводу, замощення що знаходяться за адресою: [ADDRESS](а.с.19). Згідно інформації зі спадкової справи, заведеної на ім'я [PERSON], за прийняттям спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO], звертався лише [PERSON] (а.с.20-22). Постановою приватного нотаріуса Волошко О.М було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті його матері [PERSON] на земельну ділянку, розташовану на території [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю оформлених належним чином документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, яка належала [PERSON] ( а.с.24) Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованого 17.06.2016р., [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], площею 0,0473 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівельні споруд (присадибна ділянка). Крім того, з копії державного акту на право приватної власності на землю вбачається, що земельна ділянка площею 0,0473 га кадастровий номер [NUMBER], на якій розташовані споруди, по [ADDRESS] належить [PERSON], державний акт виданий на підставі рішення виконкому Криворізької міської ради народних депутатів № 452/1 від 08.10.1997 року та № 205 від 13.05.1998 року, зареєстрованого за № 6220 від 07.07.1998 року (а.с.28-29;42). З рішень Виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області від 08.10.1997 року № 452/1 та від 13.05.1998 року № 205 вбачається, що [PERSON] передано у приватну власність та користування земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 04 м2 та 433 м2 , які розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 30-31 зворот; 32-33). Крім того в судовому засіданні було досліджено документацію із землеустрою (а.с 25-27), технічний паспорт, (а.с.35-39) та кадастровий план земельної ділянки (а.с. 47) Суд, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно з'ясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про задоволення позову за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. На підставі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно приписів ст.. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі відсутності у нього документа, що засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Як зазначає ВСУ у п.п. 18, 22-1 постанови № 7 від 16.04.2004 року Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних прав (зі змінами та доповненнями) вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що: з 1 січня 2002 р. відповідно до статті 125 ЗК право користування земельною ділянкою виникало після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а з 2 травня 2009 р. у відповідності із Законом України від 5 березня 2009 р. N 1066-VI право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Положеннями ст. 125 Земельного кодексу України (в ред. до 05.03.2009 р.), визначено, що право власності на земельну ділянку, виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації, а після внесення змін до ЗК України Законом за № 1066-УІ, після 05.03.2009 року право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з пп. 4.20. п. 4 Глави 10 Розділу II Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру. Зокрема, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 19 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі: державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. Отже суд, на підставі наданих письмових доказів, з урахуванням положень ст.ст. 81, 120 Земельного кодексу України приходить до висновку, що [PERSON] за свого життя отримала у власність земельну ділянку площею 0,0473 гектарів по [ADDRESS] в передбаченому законом порядку. Позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку по [ADDRESS] позбавлений можливості оформити спадщину за заповітом у нотаріуса, про що свідчить копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 29.07.2016 року. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] , щодо визнання за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 0, 0473 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Криворізької міської ради у Саксаганському районі, за адресою: [ADDRESS], цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню, оскільки позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, не відмовився від прийняття спадщини. Перешкодою для реалізації права на спадкування за заповітом є відсутність оригіналу державного акту про право власності на земельну ділянку заповідача. Таким чином, суд вбачає що єдиним способом захисту цивільного права позивача - права на спадкування за заповітом, є визнання права власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] - [PERSON], померлої [INFO] В зв'язку з тим, що позивач не заявляє вимог про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved