Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

Представник позивача ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому зазначає, що 02.06.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та позичальником [PERSON] було укладено кредитний договір. Позичальник [PERSON] свої зобов'язання не виконав, внаслідок чого перед банком утворилась заборгованість. Представник позивача просить стягнути з відповідачів на користь ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість по кредитному договору в сумі 6163,42 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що в порушення умов кредитного договору укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та позичальником [PERSON], відповідач не виконав свої зобов'язання з повернення боргу в строк та на умовах, встановлених сторонами в кредитному договорі. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідачами у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подавався. Представник позивача в своїй заяві просить справу слухати за її відсутності та задовольнити позовні вимоги повністю. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши позовну заяву з доданими до неї документами, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до умов кредитного договору № б/н від 02.06.2008 рокуукладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та позичальником [PERSON],позивач зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 7000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Свої зобов'язання позивач виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредитні кошти, про що свідчить підпис [PERSON] у заяві. Позичальник [PERSON]порушив свої зобов'язання, встановлені умовами кредитного договору, стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту та процентів за користування кредитними коштами, у зв'язку з чим утворилась заборгованість станом на 02.06.2008 року становить - 6163,42 грн., яка становить заборгованість за кредитом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Отже, позичальник не виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором. З позовної заяви вбачається, що [INFO] року позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 18.06.2015 року. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст. 608, 1218, 1219 ЦК України, у зв'язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов'язання, які нерозривно пов'язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилося внаслідок його смерті. Таким чином, у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходить до іншої особи - її спадкоємців. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З матеріалів справи вбачається, що разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживали відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Позивачем 19.01.2016 року була направлена претензія кредитора до Четвертої Харківської державної нотаріальної контори. 05.02.2016 року з Четвертої Харківської державної нотаріальної контори надійшла відповідь про те, що спадкоємці померлого [PERSON], відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Таким чином, відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі кредитні зобов'язання померлого позичальника [PERSON] і зв'язку з тим, що спадкоємці протягом строку, встановленого ч. 3 ст. 1268 ЦК України не відмовилися від спадщини. 19.02.2017 року позивачем було направлено на адресу відповідачів лист-претензію, згідно якого позивач пред'явив свої вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі не вчинили жодних дій направлених на виконання вимог позивача. З огляду на вищевказане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1762,00 грн., в частковому співвідношенні по 881,00 грн. з кожного.

Outcome: approved