Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

представник позивача звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 22 192,24 грн. Позов мотивує тим, що 16.04.2018р. між відповідачем та публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», яке перейменовано у акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», яке перейменовано у акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» укладено заяву про приєднання до договору Комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Відповідно до блоку 3 даної заяви банк відкрив на ім`я відповідача поточний рахунок № [NUMBER] в гривні України, на умовах тарифного пакету «Зарплатний», Тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщенні установ банку. На виконання умов договору банк надав відповідачу платіжну картку типу «Mastercard world debit «Моя картка»» та ПІН-конверт до неї. Відповідно до Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), укладеної між Банком та відповідачем від 16.04.2018 року, відповідачу надано кредит у розмірі 20000,00 грн. на картковий рахунок № [NUMBER] . Разом з тим, відповідач умови договору не виконує належним чином, у зв`язку із чим допустив утворення заборгованості, яка станом на 03.09.2020 року становить 22192,24 гривень, у тому числі: основна заборгованість (прострочена) - 18978,48 грн.; проценти за користування кредитом - 2636,72 грн.; комісія за - 86,71 грн; пеня по кредиту - 331,88 грн. 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 94,68 грн.; 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів, комісії за користування кредитом - 24,98 грн.; розмір інфляційних втрат на суму прострочених відсотків - 24,69грн., розмір інфляційних втрат на суму простроченого кредиту - 14,20 грн. Оскільки відповідач добровільно кошти не повертає, змушений звернутись із позовом до суду. Ухвалою суду від 02 листопада 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та надано відповідачу термін на надання відзиву на позов, сторони в судове засідання не викликались. Проте, відповідач відзив не подав, надіслав до суду заяву з довідкою про відсутність заборгованості перед позивачем. Суд вважає за можливе здійснити розгляд справи на основі наявних доказів. Дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Як вбачається із матеріалів позову, 16.04.2018 між [PERSON] та публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», яке перейменовано у акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», яке перейменовано у акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» укладено заяву про приєднання до договору Комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Як вбачається із позовної заяви, відповідно до блоку 3 даної заяви банк відкрив на ім`я відповідача поточний рахунок № [NUMBER] в гривні України, на умовах тарифного пакету «Зарплатний», Тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті Банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщенні установ банку. На виконання умов договору банк надав відповідачу платіжну картку типу «Mastercard world debit «Моя картка»» та ПІН-конверт до неї. Відповідно до Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), укладеної між банком та відповідачем від 16.04.2018 року, відповідачу надано кредит у розмірі 20000,00 грн. на картковий рахунок № [NUMBER] . У зв`язку з Постановою правління Національного банку України від 28 грудня 2018 року № 162 «Про затвердження міжнародного номера банківського рахунку» банківський рахунок № [NUMBER] був перейменований на UA023257960000026207000276927 відповідно до вимог постанови. Подаючи позов Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» до суду мотивувало його тим, що відповідач порушив умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 03.09.2020 року становить 22192,24 гривень, у тому числі: основна заборгованість (прострочена) - 18978,48 грн.; проценти за користування кредитом - 2636,72 грн.; комісія за - 86,71 грн; пеня по кредиту - 331,88 грн. 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 94,68 грн.; 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів, комісії за користування кредитом - 24,98 грн.; розмір інфляційних втрат на суму прострочених відсотків - 24,69грн., розмір інфляційних втрат на суму простроченого кредиту - 14,20 грн. Разом з тим, від відповідача 04 грудня 2020 року надійшла заява, в якій зазначає про відсутність заборгованості перед банком. Як вбачається із оригіналу долученої до заяви довідки Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», по рахунку [NUMBER] , на який відкрито кредитний ліміт, розміром 20 000 грн. відсутня будь яка заборгованість. Станом на 03.12.2020 баланс по рахунку становить 0,17 грн. Також долучено копію квитанції від 09.11.2020 про сплату коштів в сумі 15 622 грн. Згідно з вимогами ст.81 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. За змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову. Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні). Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо. Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року (справа № 456/647/18, провадження №61-2018св19). А тому, з врахуванням встановлених судом обставин відсутності заборгованості по рахунку [NUMBER] , а також відсутності будь-яких заяв від позивача щодо предмету спору, так як останньому має бути достовірно відомо про погашення заборгованості за договором, проте такі обставини позивач суд не повідомив, суд приходить до переконання, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, у зв`язку із чим в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed