Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявленого позову зазначає, що відповідно до укладеного договору № б/н від 05.06.2008 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом Вказує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком Договір. Відповідач 05.06.2008 року підписав договір № б/н згідно якого ПАТ«АКЦЕНТ БАНК» зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 2000 грн., а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Зазначає, що банк свої зобовязання за Договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Проте відповідач не надає своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, у звязку з чим станом на 26.04.2016 року має заборгованість у розмірі 21041,68 грн. На підставі вищевикладеного, просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «АКЦЕНТ БАНК» заборгованість у розмірі 21041,68 грн., за кредитним договором № б/н від 05.06.2008 року та стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «АКЦЕНТ БАНК» судовий збір в сумі 1378,00 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надіславши до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без участі представника, свої позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, надіславши до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі, позов не визнає, просить застосувати позовну давність. На підставі наявних у справі письмових доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Частиною 1 статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ, передбачено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Судом встановлено, що 05.06.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір № б/н відповідно до якого відповідач отримав кошти у виді готівки в сумі 2000 грн. (а.с. 14-17). Згідно з п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору.Таким чином розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах визначених в п. 4.9 Умов та правил надання банківських послуг і п.5.8 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п.6.3 до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Не виконуючи належним чином свої зобовязання за кредитним договором, згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 05.06.2008 року, укладеного між сторонами, станом на 26.04.2016 року за відповідачем утворилася заборгованість на загальну суму 21041,68грн., що складається з заборгованості за кредитом в сумі 2000 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 11083,50 грн., заборгованість за пенею та комісією - 6480,00; штрафу (фіксована частина) 500 грн. та штрафу (процентна складова) 978,18 грн. (а.с. 05- 13). Згідно з ст. 526 ЦК, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Абзацом другим п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (стаття 267 ЦК України). Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. За загальним правилом, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до матеріалів справи, а саме розрахунку заборгованості останній платіж на погашення кредитної заборгованості було здійснено 18.09.2008 року, тому необхідно застосування строку позовної давності (а.с.05-12). Оскільки, ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» не заявляв у позові вимогу про поновлення йому строку звернення до суду , а відповідач просить у своїй заяві суд відмовити ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» в задоволенні позовних вимог за спливом строку позовної давності, то на підставі викладеного суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. При таких умовах суд вважає за необхідне застосувати строк позовної давності, який передбачений ст.257 ЦК України, так як про це було заявлено відповідачем, та відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог.

Outcome: dismissed