Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

Представник позивачки звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Посилався на те, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 05.12.2008 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, за актовий запис №2150. Від шлюбу у них народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Вказав, що у позивачки з відповідачем сімейне життя не склалося. В останній час між сторонами постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожен із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Вважає збереження сім`ї таким, що суперечитиме інтересам [PERSON] .. Крім того відповідач ухиляється від своїх обов`язків по утриманню спільної дитини, яка вона постійно знаходиться на забезпеченні позивачки та проживає із нею. На підставі викладеного просив розірвати шлюб та стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 2\~500 грн., але не менше між 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини. В судове засідання позивачка не з`явилася. Від її представника надійла заява про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 05.12.2008 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за №2150, що підтверджується повторним Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). Основною причиною розірвання шлюбних відносин є втрата почуття любові та поваги один до одного відсутність взаєморозуміння. Шлюбні відносини між ними фактично припинені та шлюб носить формальний характер. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Таким чином, суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалась остаточно. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Від шлюбу у сторін народилася [INFO] дочка [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с. 8) У відповідності до\~ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст.181 Кодексу визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1\~ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Одночасно частиною другою зазначеної статті\~СК України, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд також враховує ту обставину, що відповідно до\~ст. 180 СК України, обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою як для батька так і для матері і, відповідно до цієї норми, на відповідачу також лежить обов`язок по утриманню дитини. Статтею 2 Конвенції Організація Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 р, та ратифікована Постановою Верховної РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» передбачено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини. У статті 3 Конвенції Організація Об`єднаних Націй визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від тою, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу № 7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Враховуючи матеріальний стан сторін, обов`язок як позивача та відповідача щодо утримання дитини, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, стягнувши із відповідача аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved