Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач є власником квартири та відповідно до діючого законодавства отримує послуги з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] . На неодноразові пропозиції позивача щодо укладення договору постачання теплової енергії не реагує, за укладенням договору до КП «Добро» не звертався. Протягом опалювальних періодів 2016 - 2020 років позивач вчасно та в повному обсязі надавав вищезазначені послуги. Жодних претензій щодо якості або обсягу наданих послуг від відповідача на адресу позивача не надходило. Відповідачу направлено попередження від 05.03.2020 року про добровільне погашення заборгованості, але у добровільному порядку заборгованість не погашена, у зв`язку з чим за період з 01.11.2016 року по 01.03.2020 року станом на 01.03.2020 року утворилась заборгованість у розмірі 16949,92 грн, яку позивач і просить стягнути, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн. Представник позивача звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що оплат стосовно заборгованості відповідач станом на 14.07.2020 року не здійснив, розмір заборгованості не змінився. Також просив розглянути справу без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи у відсутність відповідача до суду не надано. Відзиву від відповідача на позовну заяву до суду не надходило. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за умови належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, неявки останнього в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, неподання ним відзиву і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених вимог Закону, суд вбачає за можливе розглянути справу без відповідача і винести заочне рішення. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне: Як вбачається з матеріалів цивільної справи, відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою, виданою ТОВ «Добропільське бюро технічної інвентаризації». (а.с. 8). Із долученої до матеріалів справи вибірки по особовому рахунку 07061288 за послуги постачання теплової енергії судом вбачається, що заборгованість відповідача з оплати житлово - комунальних послуг за централізоване опалення за період з 01.11.2016 року по 01.03.2020 року становить 16949,92 грн. (а.с.5). Позивачем на адресу відповідача було направлено попередження про необхідність сплати заборгованості у зазначеному розмірі, проте як зазначив представник позивача в позовній заяві, добровільно сума заборгованості відповідачем погашена не була. Відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, споживачі зобов`язані своєчасно, в установлений термін оплачувати надані послуги. Статтями 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, зокрема, обов`язком споживача є укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплата наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, а обов`язком виконавця - забезпечення своєчасності надання, безперервності і відповідної якості комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; підготовка та укладення із споживачем договору про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором. Обов`язок власника та наймача (орендаря) квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45. Необхідність укладення договору про надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов`язок, а не право споживача таких послуг. Крім цього, відповідно до змісту зазначених положень Закону споживач може відмовитися від укладення договору на надання житлово-комунальних послуг лише в разі відмови від користування такими послугами, а не через непогодження сторонами умов такого договору. Матеріалами справи підтверджено, що позивач надає житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії. Тобто, правовідносини, що виникли між сторонами у справі - це правовідносини між виконавцем послуг та споживачами послуг. Таким чином, між сторонами існують фактичні правовідносини з надання житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії, а не укладення договору про надання таких послуг не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії, що не врегульовані договірними зобов`язаннями. Окрім того, відповідач є власником квартири за адресою, за якою надаються послуги, що підтверджується матеріалами справи. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України. Судом встановлено, що відповідачем перед позивачем заборгованість з постачання теплової енергії не погашена. Протягом тривалого часу належних розрахунків відповідач не веде, відповідно, ухиляється від виконання зобов`язань. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. У період 2016-2020 років розрахунок позивачем вартості наданих послуг проводився на підставі тарифів, визначених Рішеннями Добропільської міської ради «Про надання дозволу щодо тимчасового використання тарифів на послуги з централізованого опалення» від 21 жовтня 2016 року №7/16-33 (а.с.11), від 16 листопада 2016 року №7/17-34 (а.с. 12), від 15 лютого 2017 року №7/22-32(а.с.10), Рішеннями виконавчого комітету Добропільської міської ради «Про встановлення тарифів на теплову енергію, послуги з централізованого опалення в містах Добропілля, Білицьке, Білозерське, селищах міського типу Новодонецьке, Водянське» від 12 вересня 2018 року № 457 (а.с.14) та від 25 жовтня 2019 року № 476 (а.с.15). Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630 передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Будь-яких доказів з приводу того, що відповідач відмовлялась від надання вищевказаних послуг, або ці послуги не надавалися або надавалися не в повному обсязі, суду надано не було. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач не надала суду доказів сплати заборгованості та не спростувала її наявності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved