Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 16257,95 гривень, у позові вказав, що 15.07.2010 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачкою був укладений договір № б/н, відповідно до якого [PERSON] 15.07.2010 року отримала кредит у розмірі 19257,95 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Відповідачка у встановлені договором строки зобовязання з повернення кредиту не виконала, у звязку з чим Банк звернувся з позовом до суду про стягнення суми заборгованості за кредитним договором станом на 30.06.2015 року на загальну суму 16257,95 гривень, а саме: заборгованість за кредитом 4156,44 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 8801,13 гривень; заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом 2050,00 гривень, штраф фіксована сума 500 гривень, штраф процентна складова 750,38 гривень, крім того просив стягнути з відповідача витрати на сплату судового збору у розмірі 243,60 гривень. Представник позивача у судове засідання не зявилася, до суду надала письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про день та час слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Причину неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи у її відсутність суду не надала. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачки та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15.07.2010 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачкою був укладений договір № б/н, відповідно до якого [PERSON] 15.07.2010 року отримала кредит у розмірі 19257,95 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Відповідачка у встановлені договором строки зобовязання з повернення кредиту не виконала, у звязку з чим Банк звернувся з позовом до суду про стягнення суми заборгованості за кредитним договором станом на 30.06.2015 року на загальну суму 16257,95 гривень, а саме: заборгованість за кредитом 4156,44 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 8801,13 гривень; заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом 2050,00 гривень, штраф фіксована сума 500 гривень, штраф процентна складова 750,38 гривень. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. У відповідності до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов'язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі п. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Факт виконання ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» умов кредитного договору підтверджується матеріалами справи. Таким чином, у судовому засідання встановлено, що позивач свої зобовязання за даним кредитним договором виконав. Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Виходячи з наведеного, суд вважає, що банком в порушення ч.1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, на відповідача покладено подвійну цивільну правову відповідальність за порушення одного й того самого кредитного зобовязання, оскільки за наведеними законодавчими нормами ніхто не може бути двічі притягнутий до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Враховуючи вищевказану норму закону, суд не може стягнути з боржника штраф у вигляді фіксованої частини. Таким чином, оскільки [PERSON] умови кредитного договору не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість, з відповідачки слід стягнути на користь позивача: заборгованість за кредитом 4156,44 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 8801,13 гривень; заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом 2050,00 гривень, штраф процентна складова 750,38 гривень, а всього 15757,95 гривень, задовольнивши позов частково. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається з квитанції про сплату судового збору, розмір судових витрат складає 243,60 гривень, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 15757,95 гривень ?100% : 16257,95 гривень ціни позову = 97 %), тобто 97 % від ціни позову (97 % ? 243,60 гривень :100% = 236,29 гривень), що складає 236,29 гривень. На підставі ст.ст. 526, 610, 612, 614, 615, 651, ст. 1049, ст. 1054 ЦК України,

Outcome: partial