Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Прокурор м.Львова звернувся до суду з позовом в якому після уточнення позовних вимог просить: визнати протиправним та скасувати рішення реєстратора ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 30 січня 2012 року про державну реєстрацію права власності ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» на нерухоме майно - будівлі ресторану, загальною площею 288,6 кв.м., що знаходиться у [ADDRESS], на підставі рішення Господарського суду Львівської області від 23.12.2011р.; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 08 травня 2012 року, укладений між ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стоцком Т.Л.; визнати протиправним та скасувати рішення реєстратора ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 28.05.2012р. про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на нерухоме майно - будівлі ресторану, загальною площею 288,6 кв.м., що знаходиться у [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON] демонтувати будівлю ресторану, загальною площею 288,6 кв.м., що знаходиться у [ADDRESS]. В обґрунтування покликається на те, що 16 листопада 2006 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стоцком Т.Л., [PERSON] купив житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку (кадастровий номер [NUMBER]) площею 0,0895га, на якій розташований вищевказаний будинок. В подальшому, [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,0895га для обслуговування житлового будинку, зареєстрований 27.06.2007р. за №01:07:438:01234 в кн.зап.01-6. Відповідно до інформації Відділу Держземагенства у м.Львові від 04.12.2013р., на даний час, власником земельної ділянки по [ADDRESS] є [PERSON] на підставі вищевказаного державного акту. З матеріалів інвентаризаційної справи вбачається, що [PERSON] 20 лютого 2008р. зареєстрував своє право власності на будинок, загальною площею 38,3 кв.м., по [ADDRESS], на підставі договору купівлі - продажу від 16.11.2006р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стоцком Т.Л. Інших відомостей про даний будинок, площею 38,3 кв.м., в матеріалах реєстраційної справи, що знаходиться в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» немає. В подальшому, наявні лише документи щодо реєстрації 30 січня 2012р. будівлі ресторану, загальною площею 288,6 кв.м., по [ADDRESS], на підставі рішення Господарського суду Львівської області від 23 грудня 2011 року. Так, рішенням Господарського суду Львівської області від 23 грудня 2011 року у справі №5015/4675/11 за позовом ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» до Львівської міської ради, за участю третьої особи Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», про визнання права власності на нежитлові приміщення, задоволено позовні вимоги ТзОВ «Салон «Же-О-Зе та визнано за останнім право власності на нежитлові приміщення, в тому числі на будівлю ресторану, загальною площею 288,6 кв.м., що знаходиться у [ADDRESS]. Однак, в подальшому, постановою Львівського апеляційного господарського суду Львівської області від 12 березня 2013 року рішення Господарського суду Львівської області від 23 грудня 2011 року скасовано та прийнято нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог ТзОВ «Салон «Же-О-Зе». Водночас, 05 січня 2012 року ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» звернулося до ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» та 30 січня 2012 року на підставі рішення Господарського суду Львівської області від 23 грудня 2011 року за ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» було зареєстровано право власності на приміщення будівлі ресторану, загальною площею 288,6 кв.м., по [ADDRESS]. У зв'язку з наведеним, ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» отримало відповідний витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно від 30.01.2012р. А відтак, оскільки рішення суду на підставі якого було зареєстроване право власності на спірні нежитлові приміщення за ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» було скасоване, право власності набуто останнім неправомірно. В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу від 08 травня 2012 року укладеного ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» та [PERSON], останній зареєстрував 28 травня 2012 року право власності на будівлю ресторану, загальною площею 288,6 кв.м. по [ADDRESS], що ствержується витягом ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 28.05.2012р. Однак, з огляду на те, що у ТзОВ «Же-О-Зе» були відсутні правові підстави володіти, користуватися та розпоряджатися спірними нежитловими приміщеннями вважає, що такий договір купівлі-продажу між ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» та [PERSON] від 08 травня 2012 року слід визнати недійсним. Зазначає, що [PERSON] спочатку нібито продав будівлю ресторану ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» (встановлено рішеннями суду у справі № 5015/4675/11), а потім купив у останнього вказану будівлю. З огляду на викладене, [PERSON], який перед цим був власником житлового будинку по [ADDRESS], а потім будівлі ресторану, за цією ж адресою, здійснив самочинне будівництво будівлі ресторану. Зазначає, що у [PERSON] відсутні документи, які б стверджували про дотримання встановленого порядку погодження самочинного будівництва та прийняття його в експлуатацію, а також про звернення у відповідні органи із зазначеним питанням. Як вбачається з інформації інспекції ДАБК у Львівській області від 20.11.2013р., у єдиному реєстрі отримання повідомлень про початок виконання підготовчих та будівельних робіт, зареєстрованих декларацій, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об'єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, відсутня інформація про об'єкт будівництва за адресою: [ADDRESS]. Крім цього, згідно інформації Департаменту містобудування Львівської міської ради від 26.11.2013р., проектна документація, містобудівні умови по [ADDRESS] не погоджувались та не видавались. Більше того, відповідно до інформації Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 14.11.2013р., а також плану - схеми теплових мереж, наданого Львівською виправною колонією №48 від 27.11.2013р., на території ресторану по [ADDRESS], безпосередньо під приміщенням ресторану заходиться мережа теплопостачання, яка знаходиться на балансі Львівської виправної колонії №48, а відтак будівництво такого є категорично забороненим. Окрім цього, приміщення ресторану збудоване в межах червоних ліній без права забудови та посадки багаторічних насаджень (том 1 а.с.1-10, том 2 а.с. 57-60). Третя особа Львівська міська рада звернулася до суду з самостійним позовом в якому просить: визнати нечинним витяг про державну реєстрацію права власності ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» на будівлю ресторану, загальною площею 288,6 кв.м., що знаходиться у [ADDRESS], від 30.01.2012р. №33010077, виданий ОКП ЛОР «БТІ та ЕО»; визнати нечинним витяг про державну реєстрацію права власності [PERSON] на будівлю ресторану, загальною площею 288,6 кв.м., що знаходиться у [ADDRESS], від 28.05.2012р. №35898006, виданий ОКП ЛОР «БТІ та ЕО»; скасувати державну реєстрацію права власності ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» на будівлю ресторану, загальною площею 288,6 кв.м., що знаходиться у [ADDRESS], та зобов'язати Реєстраційну службу Львівського міського управління юстиції внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» на вказані нежитлові приміщення; скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на будівлю ресторану, загальною площею 288,6 кв.м., що знаходиться у [ADDRESS], та зобов'язати Реєстраційну службу Львівського міського управління юстиції внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на вказані нежитлові приміщення; визнати недійсним договір купівлі-продажу укладений 08 травня 2012 року між ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» та [PERSON]; зобов'язати [PERSON] привести до попереднього стану земельну ділянку, що знаходиться у [ADDRESS], шляхом демонтажу самочинно встановленої будівлі ресторану, загальною площею 288,6 кв.м. В обґрунтування покликається на те, що в липні 1998 року на адресу Львівського міського голови надійшло звернення [PERSON] про передачу у приватну власність земельної ділянки по [ADDRESS] для обслуговування власного житлового будинку. За результатами розгляду вказаного звернення постійна комісія землекористування, будівництва і архітектури Львівської міської ради прийняла рішення про доцільність передачі [PERSON] земельної ділянки площею 895 кв.м для обслуговування житлового будинку [ADDRESS] (в т.ч. 895 кв.м в межах червоних ліній без права забудови). Відповідно до Наказу департаменту землеустрою та планування забудови міста Львівської міської ради народних депутатів №23 від 10.02.1999 року передано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 895 кв.м за адресою: [ADDRESS], для обслуговування житлового будинку без права будівництва. Ухвалою Львівської міської ради №148 від 18.02.1999року затверджено вищевказаний наказ та видано [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], площею 0,0895 гектарів. При цьому, в усіх випадках передачі вказаної земельної ділянки закріплено обмеження щодо червоних ліній вулиць: земельна ділянка площею 0,0895 гектара знаходиться в межах червоних ліній без права забудови та посадки багаторічних насаджень. Відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку від 27.06.2007року земельна ділянка за адресою: [ADDRESS], знаходиться у власності [PERSON]. Згідно із інформацією відділу Держземагенства у м.Львові Львівської області від 22.05.2014 року, у період з 2007 по 2014 рік не відбувалось зміни власника земельної ділянки. У Державному акті на право власності на земельну ділянку від 27.06.2007 року зазначено, що земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] надана для обслуговування житлового будинку. Так, згідно договору купівлі-продажу від 16 листопада 2006 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], житловий будинок, загальною площею 38,3кв.м, разом з господарськими будівлями та спорудами, що розташований на [ADDRESS] та земельна ділянка, площею 0,0895 га, на якій розташовано вказаний будинок були придбані [PERSON] В подальшому, договором купівлі-продажу укладеним в простій письмовій формі 27 червня 2011 року [PERSON] продав ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» вже будівлю ресторану площею 288,60 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Факт збільшення площі будівлі по [ADDRESS] з 38,3 кв.м до 288,60 кв.м підтверджується поверховим планом на вказану будівлю, що виданий ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 19.09.2011 року. Одночасно, у вказаному поверховому плану будівлі по [ADDRESS] міститься примітка: «документів на будівництво в БТІ не подано». А відтак, збільшення площі будівлі по [ADDRESS] з 38,3 кв.м до 288,60 кв.м було здійснено [PERSON]. Згідно із листами департаменту містобудування Львівської міської ради від 26.11.2013 року № 2401-1вих-309 та від 04.06.2014 року № 2401-641 ні для фізичних, ні для юридичних осіб не погоджувалась проектна документація та не видавались містобудівні умови, так як є обмеження забудови земельної ділянки за адресою: [ADDRESS]. Окрім вищевказаного, листом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області від 20.11.2013 року №7/16-6-7340 повідомлено про те, що у єдиному реєстрі отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих та будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих та будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об'єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, повернених декларацій та відмов у видачі таких дозволів і сертифікатів, відсутня інформація про об'єкт будівництва за адресою: [ADDRESS]. А відтак, існують достатні підстави стверджувати про те, що будівельні роботи на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS], яка перебуває у власності [PERSON], по перебудові житлового будинку (площею - 38,3 кв.м) в будівлю ресторану (площею - 288,6 кв.м) містять ознаки самочинного будівництва передбачені положеннями чинного законодавства та актами Львівської міської ради. Зазначає, що договір купівлі-продажу від 27.06.2011 року між [PERSON] та ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» предметом якого була будівля ресторану площею 288,60 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], який не був нотаріально посвідченим, а тому в силу приписів чинного законодавства є нікчемним з моменту його вчинення, не має юридичної сили. А відтак, в ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» не виникало повноважень по здійсненні дій з розпорядження будівлею ресторану площею 288,60 кв.м, за адресою: [ADDRESS] (зокрема щодо проведення державної реєстрації права власності та здійснення продажу вказаної будівлі знову ж таки [PERSON]). Так, рішенням Господарського суду Львівської області від 23.12.2011року за ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» визнано право власності на будівлю ресторану площею 288,6 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На підставі вищевказаного рішення Господарського суду Львівської області, ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» здійснило реєстрацію права власності на будівлю ресторану площею 288,6 кв.м, по [ADDRESS] за ТзОВ «Салон «Же-О-Зе», що стверджується витягом про державну реєстрацію прав №33010077 від 30.01.2012 року. В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу від 08.05.2012 року ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» продало знову ж таки [PERSON] будівлю ресторану площею 288,6 кв.м, позначену на плані літерою «А-1» по [ADDRESS], що стверджується також відповідним витягом про державну реєстрацію прав №34286057 від 28.05.2012 року. Однак, 12 березня 2013 року Львівським апеляційним господарським судом винесено постанову, якою скасовано рішення Господарського суду Львівської області від 23 грудня 2011 року, яким за ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» визнано право власності на будівлю ресторану по [ADDRESS]. Зазначеною постановою встановлено відсутність матеріалів, що посвідчували б факт передачі будівлі ресторану ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» (том 2 а.с.1-7, 76-84). Прокурор в судовому засіданні заявлені прокурором м.Львова та третьою особою з самостійними вимогами Львівською міською радою позовні вимоги, з врахуванням відповідних уточнень підтримав в повному обсязі, надав суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі. Представник третьої особи з самостійними вимогами Львівської міської ради заявлені прокурором та Львівською міською радою позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та письмових додаткових поясненнях (том 1 а.с.129-132, 158-162, том 2 а.с.1-7, 76-84), просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі. Представник відповідача Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі та письмові заперечення, в яких зазначив що Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек (які діяли до 01.01.2013р.) діють в пасивному режимі та передбачають можливість використання їх інформації тільки для цілей державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Внесення записів до Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек нормами чинного законодавства не передбачено та є технічно неможливим. А відтак, просить відмовити в задоволенні позовних вимог про зобов'язання Реєстраційної служби ЛМУЮ внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про скасування реєстрації права власності ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» та [PERSON] на нерухому майно - будівлю ресторану, загальною площею 288,6кв.м, що знаходиться по [ADDRESS], оскільки такі суперечать вимогам чинного законодавства (том 1 а.с.54-55, 108). Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги прокурора та Львівської міської ради заперечив, вважає такі безпідставними та необґрунтованими. Вважає, що ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» правомірно набуло право власності будівлю ресторану, загальною площею 288,6кв.м, що знаходиться по [ADDRESS], а саме на підставі рішення суду, яке на той час набрало законної сили. На момент відчуження ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» будівлі ресторану, а тобто і на момент придбання такого [PERSON], право власності ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» було ніким не скасовано та ніким не оскаржено, не було жодних підстав, які б забороняли укладати правочин щодо будівлі. А відтак, його довіритель - [PERSON] є добросовісним набувачем такого майна за відплатним договором, а тому таке не може бути у нього витребуване. Стверджує, що жодних підстав визначених положеннями ст.203 ЦК України для визнання договору купівлі-продажу укладеного 08 травня 2012 року між ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» та [PERSON] немає, а у разі визнання такого договору недійсним майно повинно бути повернуте продавцю ТзОВ «Салон «Же-О-Зе», що виключає можливість зобов'язувати [PERSON] демонтувати будівлю ресторану. Вважає, що до правовідносин, які виникли не можуть бути застосовані положення ст.376 ЦК України про демонтаж самочинного будівництва, оскільки немає жодних доказів про порушення будівельних норм та правил, невідомо хто саме здійснив таке будівництво, а також позивачами не піднімається питання можливості перебудови. Окрім цього, земельна ділянка на якій знаходиться будівля ресторану належить [PERSON] на праві приватної власності. З врахуванням наведеного просить в задоволенні позовних вимог прокурора та Львівської міської ради відмовити повністю. Представник третьої особи Державного підприємства «Підприємство Львівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області №48» в судовому засіданні позовні вимоги прокурора та Львівської міської ради підтримав в повному обсязі, пояснив, що безпосередньо під приміщенням самочинно збудованого ресторану по [ADDRESS] проходить теплотраса, яка перебуває на балансі Львівської виправної колонії №48 та потребує відповідного огляду, періодичного ремонту, що без демонтажу самочинно збудованої будівлі є неможливим. Відповідач Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» та третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Стоцко Тарас Львович в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у їх відсутності за наявних у справі достатніх доказів. Третя особа ПАТ «Укрсоцбанк» явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, подав суду довідку про те, що позичальник [PERSON] виконав свої кредитні зобов'язання перед ПАТ «Укрсоцбанк», а також письмову заяву, в якій просить розглядати справу у відсутності представника третьої особи (том 2 а.с.10, 17, 36). Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини, перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків. Пунктом 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» надано роз'яснення, що відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. Відповідно до ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру», підставою представництва у суді інтересів держави є: наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. У вказаній нормі Закону також передбачено, що однією із форм представництва прокурором є звернення до суду з позовами (заявами, поданнями). Тож, з огляду на вказане, суд вважає підставним звернення прокурора в інтересах держави, а також Львівської міської ради з зазначеними позовами до суду. Так, наказом департаменту землеустрою та планування забудови міста Львівської міської ради народних депутатів №23 від 10.02.1999 року, який затверджено ухвалою Львівської міської ради №148 від 18.02.1999 року, передано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку, загальною площею 895 кв.м, що за адресою: [ADDRESS], для обслуговування житлового будинку, в межах червоних ліній без права забудови та посадки багаторічних насаджень, та 01.04.1999р. видано відповідний державний акт на право власності на земельну ділянку (том 1 а.с.165-171). У період із 1999 року по даний час 5 (п'ять) разів було змінено власника земельної ділянки, що за адресою: [ADDRESS], при цьому у всіх випадках передачі вказаної земельної ділянки було закріплено обмеження щодо червоних ліній вулиць: земельна ділянка площею 0,0895 гектара знаходиться в межах червоних ліній без права забудови та посадки багаторічних насаджень (том 1 а.с.13, 172-176). Так, 16 листопада 2006 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стоцко Т.Л., зареєстрований в реєстрі за №9292, згідно якого [PERSON] продав, а відповідач [PERSON] купив житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 38,3 кв.м., житловою 28,3кв.м., та земельну ділянку площею 0,0895 га, на якій розташовано вказаний будинок. Як вбачається з абзацу 3 пункту 6 договору зазначеного договору купівлі-продажу, на земельну ділянку по [ADDRESS], відповідно до довідки Львівського міського відділу Львівської регіональної Філії центру державного земельного кадастру №450 від 15.11.2006р., існують такі обмеження: «щодо червоних ліній вулиць: земельна ділянка площею 0,0895 га гектара знаходиться в межах червоних ліній без права забудови та посадки багаторічних насаджень; забезпечити цілодобовий доступ до існуючих на території ділянки інженерних мереж для їх ремонту, обслуговування, дотримуватись правил використання землі в охоронній зоні згідно з вимогами інженерних служб міста і не чинити перешкод у будівництві нових» (том 1 а.с.11-12). На підставі зазначеного нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу від 16 листопада 2006 року, право власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 38,3 кв.м., було зареєстровано ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», що стверджується відповідним витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13323282 від 24.01.2007р., а також 27.06.2007р. видано відповідачу [PERSON] відповідний державний акт на право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, площею 0,0895 га по [ADDRESS] (том 1 а.с.14, 16). Так, з листа Департаменту містобудування Львівської міської ради від 26.11.2013р. №2401-1вих-309 вбачається, що департаментом ні для фізичних осіб, ні для юридичних осіб не погоджувалась проектна документація та не видавались містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на [ADDRESS] (том 1 а.с.33). Згідно листа Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області від 20.11.2013 року №7/16-6-7340, у єдиному реєстрі отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих та будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих та будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об'єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, повернених декларацій та відмов у видачі таких дозволів і сертифікатів, відсутня інформація про об'єкт будівництва за адресою: [ADDRESS] (том 1 а.с.32). Однак, як вбачається з технічної документації ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», згідно поверхового плану від 19 вересня 2011 року, по [ADDRESS], замість житлового будинку, загальною площею 38,3 кв.м., збудований ресторан, загальною площею 288,6кв.м., документів на будівництво не надано (том 1 а.с.21-22). Відповідно до частини 1 статті 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У пункті 1.6.3. Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м.Львові (затверджено рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.09.2011 року № 835) вказано, що до ознак самочинного будівництва віднесено нове будівництво, розширення будинків або споруд без дозволу виконавчого органу міської ради, без належно затвердженої проектної документації, без дозволу інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області на виконання будівельних робіт. Згідно із постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6, право на забудову виникає у особи, яка набула права на земельну ділянку на законних підставах, після здійснення нею дій, передбачених статтями 26 - 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». А відтак, будівельні роботи на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS], яка перебуває у власності [PERSON], по перебудові житлового будинку (площею - 38,3 кв.м) в будівлю ресторану (площею - 288,6 кв.м) були здійснені відповідачем [PERSON] та містять ознаки самочинного будівництва передбачені положеннями чинного законодавства та актами Львівської міської ради. Судом встановлено, що 27 червня 2011 року між відповідачем [PERSON] та ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» в простій письмовій формі, без нотаріального посвідчення та державної реєстрації, укладено договір купівлі-продажу, згідно якого, [PERSON] продав, а ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» придбав будівлю ресторану, площею 288,6 кв.м, який розташовано по [ADDRESS], та який нібито належить на праві власності [PERSON] Відповідно до статті 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі. Частиною 1 статті 220 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Відповідно до ст.216 ч.1 ЦК України недійсний (нікчемний) правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Згідно зі ст.236 ЦК України нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення. Враховуючи наведене, договір купівлі-продажу від 27 червня 2011 року укладений між відповідачем [PERSON] та ТзОВ «Салон «Же-О-Зе», предметом якого була будівля ресторану площею 288,60 кв.м по [ADDRESS], який не був нотаріально посвідченим, в силу приписів чинного законодавства є нікчемним правочином, не може створювати будь-яких юридичних наслідків, та не дає підстав ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» щодо набуття права власності на вищевказане приміщення та відповідно законних прав щодо розпорядження ним. Разом з тим, рішенням господарського суду Львівської області від 23 грудня 2011 року у справі №5015/4675/11 задоволено позов ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» та визнано за ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» право власності на будівлю ресторану, площею 288,6кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (том 1 а.с.24-27). Зазначене рішення господарського суду Львівської області від 23 грудня 2011 року скасоване постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12 березня 2013 року. Так, постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12 березня 2013 року задоволено апеляційну скаргу прокурора Личаківського району м.Львова та скасовано рішення господарського суду Львівської області від 23 грудня 2011 року у справі №5015/4675/11, яким було задоволено позов ТзОВ «Салон «Же-О-Зе», та визнано за ним право власності на будівлю ресторану, площею 288,6кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (том 1 а.с.28-29). Так, у відповідності з вимогами ч.ч.3, 4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12 березня 2013 року встановлено, що рішенням господарського суду Львівської області від 23 грудня 2011 року безпідставно визнано за ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» право власності на будівлю ресторану, площею 288,6кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], за договором купівлі-продажу, який укладений без нотаріального посвідчення та державної реєстрації. А також, що матеріали справи не містять передачі вказаної споруди ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» (том 1 а.с.28-29). Однак, 30 січня 2012 року ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» на підставі рішення господарського суду Львівської області від 23 грудня 2011 року, яке в подальшому постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12 березня 2013 року було скасоване, зареєструвало за собою в ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» право власності на будівлю ресторану, площею 288,6кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що стверджується відповідними витягами про державну реєстрацію прав №33010077 від 30.01.2012р., №33118156 від 08.02.2012р. (том 1 а.с.19, том 2 а.с.99, 100). Частиною 1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено порядок державної реєстрації прав та їх обтяжень, до якого зокрема, належить прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень. Відповідно до п.3.1 розділу ІІІ «Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності на інших речових прав на нерухоме майно» (у редакції наказу Міністерства юстиції України № 1692/5 від 28.07.2010 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 157/6445 від 18.02.2002 року) з моменту прийняття заяви про державну реєстрацію прав реєстратором Бюро технічної інвентаризації розпочинається її розгляд. Реєстратор Бюро технічної інвентаризації встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на об'єкти, права щодо яких підлягають державній реєстрації. Згідно п.41 «Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року № 1141, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування проведеної державної реєстрації прав та обмежень на підставі рішення суду. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 30 січня 2012 року державним реєстратором ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» на підставі рішення господарського суду Львівської області від 23.12.2011 року проведено державну реєстрацію права власності за ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» на будівлю ресторану, площею 288,6кв.м., по [ADDRESS]. Так, відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. А згідно положень ч.2 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» з 01.01.13р. державна реєстрація прав власності на нерухоме майно (і, відповідно, державна реєстрація скасування цих прав) здійснюють органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку. Тобто, така реєстраційна дія, як скасування державної реєстрації права власності, після 01 січня 2013 року відноситься до компетенції Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, оскільки з 01 січня 2013 року Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» позбавлене права вчиняти будь-які реєстраційні дії незалежно від фактичної передачі паперових носіїв. А відтак, позовні вимоги прокурора та Львівської міської ради в частині скасування рішення державного реєстратора ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про державну реєстрацію права власності ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» від 30 січня 2012 року на будівлю ресторану, загальною площею 288,6 кв.м., що знаходиться у [ADDRESS], та зобов'язання Реєстраційну службу Львівського міського управління юстиції внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» на вказані нежитлові приміщення є підставними та підлягають до задоволення. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Так, лише власник вправі володіти, користуватися та розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України). Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 658 ЦК України встановлено, що право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Частина 1 ст.656 Цивільного кодексу України встановлює, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний набутий) продавцем у майбутньому. Всупереч наведеному, 08 травня 2012 року ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» відчужив самочинно збудовану будівлю ресторану, загальною площею 288,6 кв.м., що знаходиться у [ADDRESS], шляхом укладення з відповідачем [PERSON] договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ЛМНО Стоцком Т.Л., зареєстрованим в реєстрі за №910 ( том 1 а.с.30). 28 травня 2012 року ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» на підставі зазначеного договору купівлі-продажу від 08.05.2012р., за відповідачем [PERSON] здійснено реєстрацію права власності на будівлю ресторану, загальною площею 288,6 кв.м., що знаходиться у [ADDRESS] (том 1 а.с.31). Частиною 1 ст.215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно з ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша зацікавлена особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійним (оспорюваний правочин). Виходячи з того, що жодні законні підстави для набуття ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» права власності на будівлю ресторану, загальною площею 288,6 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS], були відсутні, рішення суду про визнання за ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» права власності на спірну будівлю скасоване, продавцем була особа, яка не набула права власності на майно у встановленому законом порядку, у зв'язку з чим договір купівлі-продажу, укладений 08 травня 2012 року між ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» та [PERSON] слід визнати недійсним, як такий, що суперечить положенням Конституції України та Цивільного кодексу України, стосовно права виключно власника розпоряджатися належним йому майном. Так, як вбачається з повідомлення про припинення державної реєстрації юридичної особи та відповідного витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, 17 червня 2014 року внесено відповідний запис про припинення юридичної особи ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» (том.1 а.с.182, 183-187, 203-205). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №22896320 від 12.06.2014р., право власності на будівлю ресторану, загальною площею, 288,6кв.м. зареєстроване за відповідачем [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 08 травня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом ЛМНО Стоцком Т.Л. (том 1 а.с.188-191). Визнаючи недійсним укладений 08 травня 2012 року між ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» та [PERSON] договір купівлі-продажу, з урахуванням вищезазначених положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», слід також скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності [PERSON] від 28 травня 2012р. на будівлю ресторану, загальною площею 288,6 кв.м., що знаходиться у [ADDRESS], та зобов'язати Реєстраційну службу Львівського міського управління юстиції внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на вказані нежитлові приміщення. Щодо земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, площею 0,0895га по [ADDRESS], яка знаходиться в межах червоних ліній без права забудови та посадки багаторічних насаджень, то згідно інформацією відділу Держземагенства у м.Львові Львівської області та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №22896320 від 12.06.2014р., у період з 2007 по 2014 рік не відбувалось зміни власника земельної ділянки та така згідно державного акта на право власності на земельну ділянку №01:07:438:01234 від 27.06.2007р. така належить на праві приватної власності відповідачу [PERSON] (том 1 а.с.13, 14, 188-191). Відповідно до статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства. Стаття 23 Закону України «Про планування і забудову територій» визначає, що забудова територій полягає в розміщенні та здійсненні будівництва нових об'єктів, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, впорядкування існуючих об'єктів містобудування, розширення та технічного переоснащення підприємств. Суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватись містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки при проектуванні і здійсненні будівництва об'єкта містобудування. Однак, як встановлено судом та сторонами не заперечується, всупереч встановленим обмеженням, на ній збудоване нежитлове приміщення, загальною площею 288,6кв.м., а саме будівля ресторану «Хутірець». Як вбачається з листа ЛВК УДПС України у Львівській області №48 від 27.11.2013р. за №5078, плану-схеми теплових мереж, листа Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 14.11.2013р. за №34-2303, листа ЛМКП «Львівтеплоенерго» від 05.11.2014р. за №06-3711, схеми розмежування балансової належності теплових мереж, на території ресторану «Хутірець», що по [ADDRESS], безпосередньо під приміщенням ресторану знаходиться мережа теплопостачання, яка перебуває на балансі Львівської виправної колонії №48, по території прилеглій до будівлі також проходить телефонна мережа (том.1 а.с.34-38, том 2 а.с.61-63). Так, згідно положень ст.376 ЦК України, Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Закону України «Про планування і забудову територій», Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м.Львові, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.09.2011р. №835, критеріями самочинного будівництва є: будівництво на земельній ділянці, яка не відведена для цієї мети, будівництво, здійснене без дозволу або проекту, будівництво, здійснене з порушенням норм і правил. Під самочинним будівництвом слід розуміти як нове будівництво, так і реконструкцію, реставрацію або капітальний ремонт вже існуючих об'єктів нерухомості, у тому числі спорудження без дозволу органу місцевого самоврядування нової нежитлової будівлі, замість житлового будинку збудованого на відведеній особі земельній ділянці, переобладнання житлової будівлі в нежитлову. Судом достовірно встановлено, що будівля ресторану, загальною площею 288,6 кв.м., що знаходиться у [ADDRESS], у відповідності до положень частини 1 статті 376 Цивільного кодексу України, пунктів 1.6.3., 1.6.5. Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м.Львові, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.09.2011р. №835 та інших нормативних актів в цій сфері, є самочинним будівництвом, оскільки збудована на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, а також належно затвердженого проекту. Будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта нерухомості здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, визначеному статтею 24 Закону України «Про планування і забудову територій». Аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що законодавство не визнає самочинне будівництво об'єктом правового захисту, крім передбаченого ч.3 ст.376 ЦК України випадку, а тому правовими наслідками самочинного будівництва, в разі звернення до суду з позовом відповідного органу, є або знесення такого будівництва, або проведення відповідної його перебудови. Право на звернення до суду з таким позовом закон надає, зокрема, й відповідному органу державної влади або органу місцевого самоврядування. Суд не приймає покликання представника відповідача [PERSON] на те, що самочинне будівництво здійснене невідомою особою, а [PERSON] являється добросовісним набувачем, оскільки такі є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Зокрема правовстановлюючими документами на спірний об'єкт нерухомого майна, матеріалами інвентаризаційної справи на будинок [ADDRESS], з якої вбачається що власником будинку на момент здійснення самочинного будівництва був саме [PERSON], який і уклав з ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» нікчемний договір купівлі-продажу, предметом якого була будівля ресторану площею 288,60кв.м по [ADDRESS]. В силу приписів ст.ст.330, 388 ЦК України [PERSON] не може вважатись добросовісним набувачем такого майна, оскільки придбав його в особи - ТзОВ «Салон «Же-О-Зе», яка не мала права його відчужувати, достовірно знаючи про це. Окрім цього, самочинне будівництво здійснене на належній відповідачу [PERSON] земельній ділянці, площею 0,0895 гектара, яка не відведена для цієї мети, а призначена для обслуговування житлового будинку, з встановленням обмежень: земельна ділянка знаходиться в межах червоних ліній без права забудови та посадки багаторічних насаджень. Частиною 2 статті 376 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Згідно із абзацом 2 частини 7 статті 376 Цивільного кодексу України якщо проведення перебудови (самочинно збудованого об'єкта) є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. З врахуванням наведеного, позовні вимоги про зобов'язання відповідача [PERSON] привести до попереднього стану земельну ділянку, що знаходиться у [ADDRESS], шляхом демонтажу самочинно встановленої будівлі ресторану, загальною площею 288,6 кв.м. є підставними та підлягають до задоволення. Щодо позовних вимог третьої особи з самостійними вимогами Львівської міської ради про визнання нечинними витягів про державну реєстрацію права власності на будівлю ресторану, загальною площею 288,6 кв.м., що знаходиться у [ADDRESS], за ТзОВ «Салон «Же-О-Зе» від 30.01.2012р. №33010077, та за [PERSON] від 28.05.2012р. №35898006, виданих ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», то такі жодним чином не обґрунтовані та до задоволення не підлягають, виходячи з наступного. Згідно з пунктом 4.6 Порядку ведення Реєстру прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.01.2003 № 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 12.10.2010 № 2480/5), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.01.2003 за № 67/7388, витяг з Реєстру прав формується на основі записів у Реєстрі прав. По суті, витягом про державну реєстрацію права власності є лише одна з форм надання інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно - єдиної державної інформаційної системи, що містить відомості про зареєстровані права, суб'єктів прав, об'єкти нерухомого майна та незавершеного будівництва, правовстановлювальні документи та документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію права власності на об'єкт незавершеного будівництва. А відтак, такий не є правовстановлюючим документом на об'єкт нерухомого майна, не є власне актом державного чи іншого органу, а видається після прийняття реєстратором рішення про державну реєстрацію та внесення запису до Реєстру прав, такий є частиною правовстановлювального документа, який підтверджує державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а відтак не може виступати предметом спору. Згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] в дохід держави слід стягнути судові витрати, а саме судовий збір в сумі 243,60 грн., від сплати яких позивачів звільнено при подачі такого позову до суду. На підставі ст.ст. 121, Конституції України, ст.ст.182, 203, 215, 216, 220, 236, 316-319, 321, 328, 330, 376, 388, 655, 656, 658 Цивільного кодексу України, Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Закону України «Про планування і забудову територій», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м.Львові, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.09.2011р. №835, ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року N121 «Про затвердження Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб», Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м.Львові, затверджено рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.09.2011 року №835, Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності на інших речових прав на нерухоме майно» (у редакції наказу Міністерства юстиції України № 1692/5 від 28.07.2010 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 157/6445 від 18.02.2002 року), Порядку ведення Реєстру прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.01.2003 № 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 12.10.2010 № 2480/5), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.01.2003 за № 67/7388, та

Outcome: approved