Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Прокурор прокуратури Комінтернівського району Одеської області Заперченко В.С., діючи в інтересах держави в особі Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області, Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, Комінтернівської районної ради Комінтернівського району Одеської області, Одеської обласної ради, звернувся до суду із позовом до відповідача, яким просив стягнути втрати сільськогосподарського виробництва, та покласти на відповідача судовий збір. В судовому засіданні прокурор прокуратури Комінтернівського району Одеської області підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з наступних підстав: Розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області № 151/А-2014 від 27.03.2014 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, загальною площею 2,0 га, які належать на праві власності [PERSON], цільове призначення якої змінюється з «ведення особистого селянського господарства», на «будівництво, обслуговування та експлуатацію об'єктів промислово-складського призначення на території Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області» за межами населеного пункту. Розмір втрат сільськогосподарського виробництва розрахований ДП «Одеський науково- дослідний та проектний інститут землеустрою», який був погоджений відповідачем та заступником начальника Головного управління Держземагенства в Одеській області, і становить 174 696,00 грн. Оскільки земельна ділянка була фактично вилучена з сільськогосподарського обігу шляхом зміни цільового призначення земельної ділянки, прокурор, посилаючись на вищевказані обставини, та на положення ст. ст. 1216, 1231 ЦК України, ст. ст. 207, 209 ЗК України, ст. 59 Бюджетного кодексу України, просив суд позов задовольнити. Представники Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області, Одеської обласної ради подали заяви про розгляд справи у свою відсутність, з позовом погодились. Представник Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області в судове засідання повторно не з'явився, був сповіщений належним чином про дату, час та місце його проведення, в зв'язку із чим суд вважав можливим розглядати справу за відсутності даного представника Представник Комінтернівської районної ради Комінтернівського району Одеської області в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у свою відсутність, з позовом погодилась, і просила надати розстрочку виконання рішення суду. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку прокурора, представника Комінтернівської райради Одеської області, оцінивши зібрані докази на предмет їх належності, допустимості кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову виходячи з наступного: В силу положення ст. 20 ЗК України зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33 - 37 цього Кодексу. В силу положення статті 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать, зокрема, сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги). Суд приймає до уваги, що положенням ст. 23 ЗК України закріплено пріоритетність земель сільськогосподарського призначення. Положенням ст. 207 ЗК України передбачено, що під втратами сільськогосподарського й лісогосподарського виробництва слід розуміти зміну цільового призначення сільськогосподарських угідь, лісових земель та ділянок під чагарниками в зв'язку з необхідністю їх використання для несільськогосподарських потреб, а також неможливість використання земельної ділянки в повному обсязі у зв'язку із встановленням обмежень у землекористуванні та погіршенням якості земель. Відшкодуванню підлягають втрати сільськогосподарських угідь (ріллі, багаторічних насаджень, перелогів, сінокосів, пасовищ), лісових земель та чагарників як основного засобу виробництва в сільському і лісовому господарстві внаслідок вилучення (викупу) їх для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом. Відшкодуванню підлягають також втрати, завдані обмеженням прав власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, або погіршенням якості угідь внаслідок негативного впливу, спричиненого діяльністю громадян, юридичних осіб, органів місцевого самоврядування або держави, а також у зв'язку з виключенням сільськогосподарських угідь, лісових земель і чагарників із господарського обігу внаслідок встановлення охоронних, санітарних та інших захисних зон. Втрати сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва компенсуються незалежно від відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам. Суд повторює, що закріплені в ЗК України норми щодо відшкодування втрат сільськогосподарського й лісогосподарського виробництва спрямовані на забезпечення раціонального використання і охорони особливо цінних земель сільськогосподарського призначення та земель лісового фонду з метою збереження їх кількісного і якісного стану. Відшкодування втрат передбачає компенсацію суспільству негативних наслідків соціально-економічного, екологічного характеру, що наступають внаслідок переведення особливо цінних земель сільськогосподарського призначення та лісового фонду в інші категорії земель, а також у разі обмеження землекористування чи погіршення якості земель як національного надбання, що перебуває під особливою охороною держави. Відшкодування втрат сільськогосподарського й лісогосподарського виробництва здійснюється незалежно від того, в якій власності перебувають зазначені угіддя. Важливим є те, що рілля, багаторічні насадження, перелоги, сінокоси, пасовища, лісові землі та землі під чагарниками втрачають свою функцію головного засобу виробництва в сільському й лісовому господарстві та вибувають з господарського обороту, або ж погіршується їхня якість чи встановлюється обмежений режим їхнього використання за цільовим призначенням. Втрати сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва визначаються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Законодавцем визначено, що втрати сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, зумовлені вилученням сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників, підлягають відшкодуванню і зараховуються до відповідних бюджетів у порядку, визначеному Бюджетним кодексом України (ч. 1 ст. 209 ЗК України). 19.04.2013 року за [PERSON] здійснено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, загальною площею 2,0 га, цільове призначення якої змінюється з «ведення особистого селянського господарства», на «будівництво, обслуговування та експлуатацію об'єктів промислово-складського призначення на території Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області» за межами населеного пункту, що встановлено судом зі змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна, від 28.08.2014 № 26122321, виданої реєстраційною службою Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області. Розпорядженням Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області № 151/А-2014 від 27.03.2014 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, загальною площею 2,0 га, які належать на праві власності [PERSON], цільове призначення якої змінюється з «ведення особистого селянського господарства», на «будівництво, обслуговування та експлуатацію об'єктів промислово-складського призначення на території Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області» за межами населеного пункту. Вартість втрат сільськогосподарського виробництва, пов'язаних зі зміною цільового призначення земельної ділянки [PERSON], складає 174 696 грн., що підтверджується розрахунком, проведеним державним підприємством «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою». Суд вважає необхідним перевірити наявність підстав для звільнення від відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва. Статтею 208 ЗК передбачено вичерпний перелік випадків, коли особа звільняється від відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва. Наведений у цій статті перелік функціонального використання земельних ділянок є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Використання земельної ділянки «для будівництва і обслуговування та експлуатації об'єктів промислово- складського призначення» не передбачено ст. 208 ЗК України як підстава для звільнення відшкодування вказаних витрат. Отже, [PERSON] не звільнена законом від відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 3 ЦПК України). Порядок визначення втрат, які розраховуються на основі затверджених нормативів, регулюється Постановою Кабінету Міністрів України від 17 листопада 1997 року № 1279 «Про розміри і порядок визначення витрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню». Суд вважає, що у [PERSON] виникла заборгованість перед державою у вигляді вартості втрат сільськогосподарського виробництва у розмірі 174 696 грн., пов'язаних зі зміною цільового призначення спірної земельної ділянки. Суд вважає, що у такому випадку, відповідно до приписів ст.ст. 15,16 ЦК України, вимоги прокурора підлягають захисту судом. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави. [PERSON] подала клопотання про надання їй розстрочки виконання рішення суду терміном на два роки, пославшись на важкий матеріальний стан. До клопотання відповідач подала довідку з місця роботи, з якої вбачається що за останній рік сукупний дохід відповідача на місяць не перевищує двох тисяч гривень. В судовому засіданні прокурор залишив данне питання на розсуд суду. Представник Комінтернівської районної ради Одеської області погодилась з доводами відповідача. В силу ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може надати розстрочку виконання, про що зазначає в рішенні. Згідно із Законом України «Про Державний бюджет на 2015 рік» прожитковий мінімум працездатних осіб становить 1 218 грн. Суд враховує, що сукупний дохід (заробітна плата) відповідача за період з січня 2014 року по грудень 2014 року становить 21 930,34 грн., тобто заробітна плата на місяць є меншою ніж 2 000 грн. Розстрочення виконання рішення - це виконання рішення частинами у визначені судом строки. Розстрочення передбачає поступове часткове виконання рішення. Разом із тим, суд, ухвалюючи рішення про розстрочення виконання судового рішення, має попередити про можливість зміни терміну, чи взагалі скасування розстрочення виконання рішення, у випадках, якщо особа, якій надано розстрочення виконання рішення не виконує свого обов'язку щомісячного виконання рішення. Оскільки матеріали справи не містять доказів достатнього майнового стану відповідача, наявність доказів відсутності достатньої фінансової можливості для одночасного погашення заборгованості за судовим рішення, суд дійшов до висновку, що заява відповідача про розстрочення виконання рішення терміном на двадцять чотири місяця, рівними частками по 7 279 грн. підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved