Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») Сафір Ф.О., звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором від 10.12.2012 року у розмірі 38141,61 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 10.12.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого, 10.12.2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 5500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Кредитування здійснюється відповідно до умов заяви відповідача про встановлення кредитного ліміту, «Умов та правил надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті: http:privatbank.ua/terms/pages/70/. В Умовах та правилах надання банківських послуг вказано, що власник зобов'язаний слідкувати за витратами коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. При порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договору. У зв'язку з тим, що відповідачем [PERSON] були порушені зобов'язання встановлені договором, стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту і процентів за користування кредитними коштами, у відповідача виникла заборгованість за кредитом у розмірі 5492 грн. 12 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 27407 грн. 03 коп., заборгованість за пенею та комісією у розмірі 2950 грн. 00 коп.; штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп.; штраф (процентна складова) - 1792 грн. 46 коп. Оскільки відповідачем [PERSON] так і не були повернені кошти за кредитним договором, представник позивача змушений був звернутися до суду з позовом про стягнення зазначених коштів у судовому порядку. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не прибув, в наданому до позову клопотанні вказує, що підтримує позовні вимоги в цілому, просить стягнути з [PERSON] заборгованість у повному обсязі, зазначає, що розгляд справи може відбутися без представника банку за наявності наданих доказів по справі. Також зазначив, що не заперечує проти прийняття заочного рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Відповідач у судове засідання не з'явилися, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Судом було надано оголошення в газету «Слобідській край» про виклик [PERSON] у судове засідання для участі у розгляді справи. Проте, відповідач до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, письмових заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надав. Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Зі згоди представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в зв'язку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплатити процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. При цьому, згідно вимог ст. 526, ст. 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у встановлений строк. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Як свідчать матеріали справи, 10 грудня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н. Відповідно до даного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 5500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає між ним та банком договір. Таким чином, між сторонами було укладено договір приєднання відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України. Вказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У разі невиконання зобов'язань за договором, позичальник зобов'язаний на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту за договором (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороду банку (п. 2.1.1.5.6). Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш, ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Судом встановлено, що позивач виконав усі взяті на себе зобов'язання, встановивши ліміт на кредит відповідачу у розмірі 5500 грн. Проте, відповідачем [PERSON] було порушено зобов'язання, встановлені умовами кредитного договору, стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту і процентів за користування кредитними коштами, що вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором. Таким чином умови кредитного договору щодо дати кінцевого розрахунку по погашенню кредиту, процентів та щомісячної комісії відповідачем порушені. У зв'язку з порушенням [PERSON] виконання зобов'язань за кредитним договором № б/н від 10.12.2012 року відповідач станом на 30.04.2016 року має заборгованість у розмірі 38141,61 грн., яка складається з наступного: -5492,12 грн. - заборгованість за кредитом; -27407,03 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -2950,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; -штраф у виді фіксованої частини у розмірі 500 грн. 00 коп. та штраф у виді процентної складової у розмірі 1792 грн. 46 коп. (відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг). Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію. Припинення зобов'язання на вимогу однієї сторони допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Як передбачено ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, під час судового розгляду встановлено, що вимоги договору відповідачем належним чином не виконані, що є порушенням ст.ст. 526-530 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КТ «ПриватБанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у сумі 38141,61 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати, що були понесені позивачем та документально підтверджені, належить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». З матеріалів справи вбачається, що позивачем при подачі позовної заяви до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1378,00 грн., що підтверджено платіжним дорученням № [NUMBER] від 08.06.2016 року. Згідно п.6 ч.3 ст.79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідно до надісланої заяви представника ПАТ КБ «ПриватБанк» та платіжного доручення № [NUMBER] від 11.08.2016 року встановлено, що позивачем за розміщення оголошення про виклик відповідача до суду були понесені витрати розмірі 382,80 грн. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. та витрати, пов'язані з розміщенням оголошення в засобах масової інформації в розмірі 382, 80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved