Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості посилаючись на те, що між сторонами був укладений кредитний договір, по якому виникла заборгованість у зв`язку із невиконанням відповідачами його умов. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, не заперечував щодо винесення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази вважає, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 18.12.2019 року було укладено кредитний договір №CL-248339, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 100000 гривень на строк 48 місяців із сплатою 55 відсотків річних з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 15.12.2023 року. Відповідач отримав кредит шляхом перерахування коштів на позичковий рахунок, що підтверджується меморіальними ордерами №72641817 від 18.12.2019 року на суму 50695,26 гривень, №72641846 від 18.12.2019 року на суму 39322 гривні, №72641876 від 18.12.2019 року на суму 9500 гривень та №72641904 від 18.12.2019 року на суму 482,74 гривні. 19.04.2021 року представником позивача було направлено [PERSON] письмову вимогу №8/2021 про дострокове погашення боргу по кредитному договору, яку останній отримав 05.05.2021 року, що підтверджується описом вкладення у лист №0210100566049. Згідно розрахунку заборгованості поданого позивачем щодо [PERSON] станом на 25.05.2021 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 133211,24 гривень. Вимоги щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсоткам підлягають задоволенню, оскільки підтверджуються розрахунком, випискою по особовому рахунку та паспортом споживчого кредиту. Таким чином, суд вважає, що з відповідача [PERSON] як позичальника за кредитним договором належить стягнути на користь позивача заборгованість за період з 18.07.2020 за тілом кредиту в розмірі 94250,86 гривень та заборгованості за відсотками за період в розмірі 38960,38 гривень. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно довідки без номеру від 25.08.2021 року виданої АТ «Кредобанк» було встановлено, що відповідач [PERSON] 19.08.2021 року повністю виконав боргові зобов`язання за кредитним договором №CL-248339 від 18.12.2019 року. Таким чином, оскільки заборгованість по вищевказаному кредитному договору відповідачем була погашена 19.08.2021 року, тобто після подачі позову в суд, то рішення не підлягає виконанню у зв`язку з добровільним погашенням заборгованості відповідачем під час розгляду справи в суді. Щодо стягнення солідарної заборгованості із відповідача [PERSON] , то в цій частині позовних вимог слід відмовити у зв`язку із недоведеністю. Крім того, правова позиція Верховного суду у справі №205/5882/18 від 07.10.2020 року, на яку посилається позивач в позовній заяві, судом не може бути застосована виходячи з наступного. Суд не може взяти до уваги, як доказ шлюбних відносин [PERSON] та [PERSON] тільки штамп у паспорті [PERSON] , оскільки як вбачається із копії паспорта відповідача в ньому дійсно міститься штамп про реєстрацію шлюбу із [PERSON] , однак інших належних доказів, таких як копія паспорту або свідоцтва про реєстрацію шлюбу суду надано не було. Так, дійсно норма ч.3 ст.61 СК України кореспондує ч.4 ст.65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором використане в інтересах сім`ї. За нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя. Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність. Таким чином, оскільки із кредитного договору укладеного між АТ «Кредобанк» та [PERSON] не було встановлено, що він був укладений в інтересах сім`ї, то в задоволенні позовних вимог про стягнення солідарної заборгованості із [PERSON] слід відмовити. На підставі ст.ст.207, 634, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: partial