Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юніверс» (далі по тексту - позивач, ПАТ «СК «Юніверс») звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] ) про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, в порядку регресу, в розмірі 15 838 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 1 600 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 13 грудня 2016 року відповідач, керуючи автомобілем ВАЗ 210934, реєстраційний номер [NUMBER] , під час руху не врахував безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Фольксваген, реєстраційний номер [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність при експлуатації забезпеченого автомобіля ВАЗ 210934, реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована на підставі страхового полісу № АК/0435608. Позивач на підставі заяви потерпілої особи від 28 лютого 2017 року та страхового акту № ГО-4857.ЦО, відшкодував потерпілій особі збитки в розмірі 15 838,66 грн., у зв`язку з чим, звернувся до суду про стягнення з винної особи у порядку регресу зазначеної суми коштів. Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03 квітня 2018 року позовні вимоги задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «СК «Юнівес» суму збитків в порядку регресу у розмірі 15 838,66 грн. та судовий збір в сумі 1 600 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25 листопада 2019 року скасовано заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 квітня 2018 року та призначено розгляд справи в судове засідання. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 26 листопада 2020 року дану справу передано судді Каліушку Ф. А. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02 грудня 2020 року дану справу прийнято до провадження та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судове засідання. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, при цьому у матеріалах справи є його клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача. Відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи також повідомлявся належним чином. Будь-яких клопотань/заяв від нього не надходило. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) суд зобов`язаний відкласти судовий розгляд справи в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. Частиною 3 ст. 223 ЦПК України також визначено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. Суд бере до уваги, що відповідач був належним чином повідомлений у відповідності до вимог ЦПК України про час та місце судового розгляду справи, свою правову позицію виклав у відзиві та заяві про перегляд заочного рішення, а враховуючи строки розгляду справи та її перебування у суді майже чотири роки, суд визнає за можливе проводити судовий розгляд справи у відсутності сторони відповідача за наявними у ній матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 грудня 2016 року у м. Києві по вулиці Г.Хоткевича, 27, водій [PERSON] керуючи автомобілем ВАЗ 210934, реєстраційний номер [NUMBER] , під час руху не врахував безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Фольксваген, реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 лютого 2017 року водія [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП на накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. Цивільно-правова відповідальність при експлуатації забезпеченого автомобіля ВАЗ 210934, реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована на підставі страхового полісу № АК/0435608. ПАТ «СК «Юніверс» на підставі заяви потерпілої особи від 28 лютого 2017 року та страхового акту № ГО-4857.ЦО, відшкодував потерпілій особі збитки в розмірі 15 838,66 грн., що підтверджується платіжним дорученням №13680 від 28.03.2017 року. Оскільки [PERSON] не повідомлено страховика про настання ДТП у встановлений законом строк відповідно до вимог статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземним транспортних засобів», останній вважає, що на підставі статті 38 цього Закону саме до нього перейшло право вимоги до відповідача в межах фактично виплаченої суми страхового відшкодування. Проте із цими твердженнями позивача погодитися неможливо з таких підстав. У підпункті «ґ» 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Такий обов`язок встановлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Факт неповідомлення страховика про ДТП є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Проте в разі, якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування шкоди у недоговірних зобов`язаннях. Це узгоджується із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284цс15, від 22 березня 2017 року у справі № 6-2011цс16 та від 16 січня 2019 року у справі №208/7291/13. Отже, встановивши, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сама страхова компанія відповідача його визнала, узгодила із потерпілим розмір страхового відшкодування та сплатила його, суд дійшов висновку про те, що неповідомлення страховика про настання страхового випадку є підставою для пред`явлення регресного позову, не ґрунтуються на правильному застосуванні підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33, підпункту «ґ» 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того позивачем не надано доказів та не доведено під час судового розгляду, що відсутність письмового повідомлення про ДТП призвело до необґрунтованих виплат. У зв`язку з наведеним, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, а відтак відмовляє у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed