Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.05.1996 року позивачу було надано дозвіл №98 на індивідуальне житлове будівництво будинку в [ADDRESS]. 25.05.1994 року згідно рішення Новоукраїнської міської ради народних депутатів №127 від 26.05.1994 року було надано [PERSON] у приватну власність земельну ділянку для будівництва будинку в [ADDRESS] площею 763 кв. м. 07.08.2018 року позивачем було виготовлено технічний паспорт на вищевказиний будинок та отримано акт обстеження будівель та споруд №104 від 23.08.2018 року про проведене обстеження будинку завідувачем сектору містобудування та архітектури виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради. З даними документами у серпні 2018 року позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Гайдученко Н.Л. та їй було усно повідомлено, що внести до реєстру вищевказаний будинок не представляється можливим згідно чинного законодавства. На сьогоднішній час позивач не отримала письмове рішення про відмову у державній реєстрації прав та отримає лише в подальшому. У зв'язку з чим оформити документально права на будинок не представляється можливим. Позивач добудувала даний будинок та з 2006 року, відкрито володіє будинком, який знаходиться в [ADDRESS] Кіровоградської області. Всім мешканцям вулиці відомо, що позивач відкрито й безперервно володіє будинком, самостійно проводив та проводить заходи щодо поліпшення та утримання житлового приміщення, сплачував та сплачує комунальні послуги та підтримує будинок у належному стані, тобто фактично добросовісно та відкрито володіє вказаним нерухомим майном понад 12 років, але право власності оформити не може так як реєстратором прав на нерухоме майно відмовлено у державній реєстрації тому, вимушений звернутися до суду за захистом свого права власності. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути за їх відсутності. Дослідивши письмові докази по справі суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок та схематичного плану земельної ділянки та плану (індивідуального) житлового будинку та експлікації приміщень до плану садибного (індивідуального) житлового будинку [ADDRESS], замовник технічної інвентаризації [PERSON], згідно яких у фактичному володінні позивача перебуває вказаний житловий будинок (а.с. 11-13). Згідно акту обстеження житлово - побутових умов гр. [PERSON], [INFO] жителька [ADDRESS], 06.08.2018 року депутатом Новоукраїнської міської ради, [PERSON], було проведено обстеження будинку, який розташований по [ADDRESS], який обслуговується [PERSON] та в якому вона проживає. Багатьом мешканцям вулиці відомо, що [PERSON] відкрито й безперервно володіє будинком, самостійно проводить та проводила заходи щодо поліпшення та утримання житлового приміщення, сплачувала та сплачує комунальні послуги, послуги за електроенергію та підтримує будинок у належному стані, тобто фактично добросовісно та відкрито володіє вказаним нерухомим майном з 2006 року тобто 12 років. Жодних претензій з приводу користування, вказаним будинком до [PERSON] не пред'являлося. Жодних прав на будинок ніхто не заявляв та не заявляє. (а.с.8). Відповідно до акту обстеження будівель та споруд від 23 серпня 2018 року встановлено, що за результатом обстеження встановлено, що будинок та господарські будівлі і споруд по [ADDRESS] зведені відповідно дозвільних документів того періоду. Проте при будівництві гаража було здійснено відхилення від норм пункту 3.25 ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сьльських поселень». Подальшу експлуатації всіх будівель і споруд вважаю можливою за своїм цільовим призначенням за умови письмового погодження розташування гаражу на відстані 0,4 м власниками домоволодіння [ADDRESS] Статтею 344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також, в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. У відповідності до роз'яснень постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»: п. 9. Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно ( набувальна давність ), якщо інше не встановлено ЦК. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі, якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Враховуючи викладене, суд приходит до висновку, що позов ґрунтується на положеннях закону і підлягає задоволенню.

Outcome: approved