Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Представник позивача звернувся у Червоноградський міський суд Львівської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що 28.06.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 001-13018-280612 відповідно до якого банк надав позичальникові кредит в сумі 2 213,27 грн. на придбання майна/послуг з виплатою кредитору (банку) процентів за користування коштами в розмірі 1% на рік. Відповідно до п.2.5 зазначеного договору за ведення кредитної справи відповідач також зобов'язався сплачувати позивачу 0,00 % в місяць. Однак [PERSON] взятих на себе зобов'язань згідно договору не виконав в результаті чого у нього станом на 09.04.2014 року виникла заборгованість по укладеному кредитному договорі в розмірі 2241,13 грн. Відтак з огляду на зазначені обставини просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні був відсутній, подав суду письмову заяву, в якій позов підтримав, просить справу розглянути у його відсутності. При цьому зазначив , що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, оскільки 22.07.2014 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення за зареєстрованим місцем проживання, [PERSON] було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі, матеріали позовної заяви та додані до неї документи, а також повідомлення про виклик до суду на 01.08.2014 року, яка повернулася із відміткою «за закінченням терміну зберігання». З аналогічної відміткою повернулося наступне надіслане рекомендованим листом повідомлення відповідачу про виклик у судове засідання на 13.10.2014 року, що в силу вимог абзац 5 ч.5 ст.74 ЦПК України вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Разом з тим останній не подав заяви про відкладення розгляду справи, не повідомив причини неявки, в зв'язку з чим, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, про що судом винесено ухвалу. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. З кредитного договору № 001-13018-280612 вбачається, що такий був укладений 28 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банком» (кредитором) з однієї сторони та [PERSON] (позичальником) з іншої сторони на суму 2 522,03 грн., а саме 2213,27 грн. на придбання майна згідно з переліком що зазначений в рахунку Фактурі від 28.06.2012 року та 308,76 грн. на оплату кредитору комісії за надання кредиту, строком на 9 місяців з кінцевим терміном повернення 27 березня 2013 року. П.2.3 зазначеного договору передбачено, що процентна ставка за Кредитом є фіксованою, тобто за користування кредитом Позичальник сплачує Кредитору проценти, виходячи із ставки 0,01 %. (а.с.3-4) Судом встановлено, що відповідач порушуючи умови договору, свої зобов'язання належним чином не виконував, в частині погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків за користування ним. Так, з дослідженого судом розрахунку заборгованості за договором вбачається, що станом на 09.04.2014 року у позичальника перед позивачем утворилась заборгованість за кредитом в розмірі 2241,05 грн., з яких - 2241,05 грн. - заборгованість за кредитом; 0,08 грн. - відсотки за користування кредитом (а.с.9). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Виходячи з вимог ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст. 1050 та ч.2 ст. 1054 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається та сплати процентів. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що відповідачем не було дотримано умов укладеного договору, тобто зобов'язання не були виконані належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства, тому позов підлягає до задоволення. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, такі складаються з судового збору в розмірі 243,60 грн., тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягає до задоволення.

Outcome: approved