Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

Представник позивачів звернулась до суду із вказаним позовом, який згодом уточнила та згідно уточнених позовних вимог просить суд визнати проведення електронних торгів по реалізації майна - предмета іпотеки, розташованого за адресою: [ADDRESS] , недійсними та скасувати їх результат; визнати протокол №860 від 30.07.2014 року проведення електронних торгів з реалізації майна - предмета іпотеки, розташованого за адресою [ADDRESS] , який складено Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України недійсним та скасувати його; визнати акт від 08.09.2014 року проведення електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна - предмета іпотеки, розташованого за адресою [ADDRESS] , затверджений начальником Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції недійсним та скасувати його; усунути перешкоди у здійсненні права власності, права користування та розпоряджання майном шляхом визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності серії та номер [NUMBER], виданого 01.10.2014 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі №1442, яке видано на підставі акта про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого Жовтневим відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції 08.09.2014 року [PERSON] на майно, розташоване за адресою: [ADDRESS] ; усунути перешкоди у здійсненні права власності, права користування та розпоряджання кв. [ADDRESS] , шляхом виключення з державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності №7541171, внесене 31.10.2014 року 16:36:14, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 16902699 від 31.10.2014 року, підставою виникнення якого є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серії та номер [NUMBER] , видане 01.10.2014 року, видавник Рукавіцин І.А. приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу, зареєстроване в реєстрі №1442. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачі були власниками спірної квартири, але 06.11.2014 року до місця проживання [PERSON] та [PERSON] , а саме до квартири [ADDRESS] прийшов невідомий чоловік та сказав, що тепер ця квартира належить [PERSON] , який купив указану квартиру з прилюдних торгів, і тому [PERSON] та [PERSON] повинні залишити вказану квартиру, оскільки [PERSON] має намір негайно її продати. Невідомий чоловік показав нотаріальний документ, який як указував чоловік є правом власності на спірну квартиру [PERSON] . Відповідно до іпотечного договору від 26.03.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу Івановою С.Я., зареєстрованого в реєстрі № 1305, укладеного між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] , [PERSON] , останні є іпотекодавцями за кредитним договором №014/3662/146310/82 від 26.03.2008 року, який був укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] , а спірна квартира відповідно є іпотечним майном. У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] обов`язків за кредитним договором, ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу Плахотіної М.П. із заявою про вчинення виконавчого напису. 23.12.2010 року зазначена заява була задоволена та приватним виконавцем вчинено виконавчий напис нотаріуса №1310. Після цього, ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» звернувся до Саксаганського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції та 27.07.2011 року було розпочате виконавче провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса. Постановою державного виконавця від 24.05.2012 року про повернення виконавчого документа стягувачеві виконавчий документ - виконавчий напис нотаріуса, було повернуто стягувачу, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Вказана постанова стягувачем не оскаржена, до Саксаганського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції повторно не подавалась. При цьому, 02.08.2013 року банк знову подав вищевказаний виконавчий документ до виконання, але до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, яким було відкрито виконавче провадження №39188986 від 02.08.2013 року. 12.08.2013 року Жовтневим відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження, серія та номер 39188986 від 12.08.2013 року. Зазначена постанова позивачам не надсилалась. Так, у рамках відкритого Жовтневим відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції виконавчого провадження, 25.12.2013 року квартира, належна позивачам, була продана через прилюдні торги [PERSON] . Оскільки позивачі вважали, що виконавче провадження відкрито та проведено з порушенням законодавства України, яке діяло на той час, ними до Дніпропетровського окружного адміністративного суду було подано адміністративний позов про визнання протиправним рішення та скасування постанов, де відповідачем було визначено ВДВС Жовтневого району м Кривий Ріг. Адміністративний позов [PERSON] та [PERSON] до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» про визнання протиправним рішення, скасування постанов, скасування оцінки майна задоволено. Так, позивачі вважають, що позов підлягає задоволенню, оскільки Окружним адміністративним судом Дніпропетровської області прийнято рішення про визнання протиправною та скасовано постанови Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження №39188986 від 02.08.2013 року, а також визнано протиправною та скасовано постанову Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження №39188986 від 12.08.2013 року. Зазначене рішення залишено в силі Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом, Вищим адміністративним судом та Касаційним адміністративним судом Верховного суду. Як зазначає представник позивачів, оскільки відкриття виконавчого провадження є незаконним, то і всі дії вчинені в його рамках та ті, що з нього витікають є незаконними, відтак позовна заява має бути задоволена повністю. Позивачі та їх представник до суду не з`явились, представник позивачів надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав викладених у позові, а також розглянути справу за її відсутності та у відсутність позивачів. Відповідач [PERSON] та його представник у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись. При цьому, представником відповідача було надано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено про незгоду із позовними вимогами, виходячи з наступного. Так, представник відповідача зазначає, що позовні вимоги щодо «електронних торгів» не відповідають діючому законодавству, оскільки на час реалізації арештованого майна, а саме 30.07.2014 року діяв Наказ Міністерства юстиції України №68/5 від 27.10.1999 року «Про затвердження Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна» та Наказ Міністерства юстиції України №2710/5 від 22.12.2015 року «Про реалізацію арештованого майна шляхом проведення електронних торгів» почав діяти з 23.12.2015 року. Також представник відповідача зазначає, що організацією та проведенням електронних торгів займалось ДП «Сетам», тому позовні вимоги повинні були бути пред`явлені саме до цього підприємства замість ДП «Інформаційний центр Міністерства юстиції України», яке на даний час знаходиться в стадії ліквідації. При цьому вважає, що Жовтневий відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції та приватний нотаріус також повинні бути відповідачами у справі. Звертаючись до суду із вимогами визнання прилюдних торгів недійсними, позивачі повинні довести, що такими торгами порушені їх права та законні інтереси, оскільки наявність лише порушень процедурних вимог проведення торгів не є підставою для визнання їх недійсними. Представник відповідача вважає, що позивачами не було наведено жодних підстав, передбачених ст.ст. 203, 215 ЦК України для визнання Акту державного виконавця від 08.09.2014 року про проведення електронних торгів недійсним. Крім того, не надано жодних належних та допустимих доказів того, що при проведенні електронних торгів відбулось порушення вимог Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2831/5 та чинного на момент проведення спірних електронних торгів та доказів того, що ці порушення вплинули на результат торгів і права та законні інтереси позивачів порушені. Щодо проведення прилюдних торгів у період дії мараторію, представник відповідача зазначив, що спірна квартира не була місцем постійного проживання позивачів та у них знаходиться у власності інше нерухоме житлове майно. Отож, враховуючи викладене, представник відповідача стверджує, що позивачами не було доведено порушення відповідачами їх прав та законних інтересів, відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Відповідач Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, представник відповідача до суду не з`явився, заяв не надав. Треті особи, кожна окремо, про дату, час та місце слухання справи повідомлялись, до суду не з`явились, заяв не надали. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, [PERSON] була власницею квартири [ADDRESS] на 1/2 частину спільного сумісного майна, придбаного подружжям [PERSON] за час шлюбу. Після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] після оформлення спадщини набула права власності ще на 2/3 частини вказаної квартири. [PERSON] , дочка померлого [INFO] [PERSON] після оформлення спадщини набула права власності на 1/3 частину вищевказаної квартири (Т. 1 а.с.13,14,15,16,17). 26.03.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №014/3662/146310/82 (Т. 1 а.с.18-22). У забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань відповідно до умов вказаного кредитного договору, 26.03.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] , [PERSON] було укладено Іпотечний договір №014/08/11-21/078/08, за умовами якого позивачами було надано в іпотеку банку належну їм квартиру [ADDRESS] (Т.1 а.с.23-25). В зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором №014/3662/146310/82 від 26.03.2008 року, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу Плахотіної М.П. із заявою про вчинення виконавчого напису, яка 23.12.2010 року була задоволена та вчинено виконавчий напис №1310. ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задля виконання виконавчого напису нотаріуса звернувся до Саксаганського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції та 27.07.2011 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (Т.1 а.с.76,77). 24.05.2012 року державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції винесено постанову про повернення документа стягувачеві, на підставі якої виконавчий документ - виконавчий напис нотаріуса було повернуто стягувачу, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (Т.1 а.с.79). Через 1 рік, 2 місяці та 9 днів, а саме 02.08.2013 року вказаний виконавчий документ стягувачем ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» було подано до виконання до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції та державним виконавцем відкрито виконавче провадження №39188986 від 02.08.2013 року, про що винесено відповідну постанову про відкриття провадження від 02.08.2013 року. Відповідно до тексту постанови боржнику надано строк до 08.08.2013 року для добровільного виконання. Докази направлення постанови боржнику не надано (Т. 1 а.с.81). 12.08.2013 року державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження, серії та номер 39188986 від 12.08.2013 року, доказів направлення якої боржнику не надано (Т. 1 а.с.82). На підставі відкритого Жовтневим відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції виконавчого провадження 25.12.2013 року була проведена оцінка майна - спірної квартири та вказана квартира 07.07.2014 року була продана через прилюдні торги [PERSON] . На підставі п.6.4 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, на підставі акта, який підтверджує факт торгів, нотаріус видав покупцеві свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів (Т.1 а.с.83, 88, 89,96). Оскільки позивачі вважали, що виконавче провадження відкрито та проведено з порушенням законодавства України, яке діяло на той час, ними до Дніпропетровського окружного адміністративного суду було подано адміністративний позов про визнання протиправним рішення та скасування постанов, де відповідачем було визначено ВДВС Жовтневого району м Кривий Ріг. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.07.2015 року адміністративний позов [PERSON] та [PERSON] задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження №39188986 від 02.08.2013 року, визнано протиправною та скасовано постанову Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження №39188986 від 12.08.2013 року (Т.1 а.с.185-195). Зазначена постанова була залишена в силі ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2016 року та постановою Касаційного адміністративного суду Верховного суду від 11.06.2019 року(Т.1 а.с.209-216). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, оскільки постанову про відкриття виконавчого провадження визнано незаконною та скасовано, правові підстави передачі для продажу на прилюдних торгах спірної квартири у державної виконавчої служби були відсутні. Крім того, судом установлено, що порядок реалізації предмета іпотеки визначається ст. 41 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку». Для здійснення реалізації предмета іпотеки орган державної виконавчої служби укладає договір із спеціалізованою організацією, яка має право здійснювати операції з нерухомістю та яка визначена на тендерній (конкурсній) основі. Таким чином, реалізація предмета іпотеки в межах процедури виконавчого провадження, визначеної Законом України «Про виконавче провадження», здійснюється з урахуванням вимог Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України «Про іпотеку» прилюдні торги проводяться в двомісячний строк з дня одержання організатором прилюдних торгів заявки державного виконавця на їх проведення. Частиною 3 ст. 43 вказаного Закону встановлено, що організатор прилюдних торгів не пізніше ніж за 15 днів до дня початку прилюдних торгів публікує за місцезнаходженням предмета іпотеки принаймні в двох місцевих друкованих засобах масової інформації повідомлення про проведення прилюдних торгів. У повідомленні зазначається інформація про день, час, місце проведення прилюдних торгів, опис предмета іпотеки, що підлягає продажу, місце, де можна отримати додаткову інформацію про умови проведення прилюдних торгів та іншу необхідну інформацію. Данні про розміщення інформація про проведення прилюдних торгів з продажу квартири [ADDRESS] у місцевих друкованих засобах суду не надано. Крім того, ч. 5 ст. 43 того ж Закону встановлює обов`язок організатора торгів щодо повідомлення заінтересованих осіб, а саме: не пізніше дня публікації повідомлення про проведення прилюдних торгів у засобах масової інформації організатор прилюдних торгів письмово сповіщає державного виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну продажу майна. Даних про інформування позивачів (іпотекодавців) по справі до суду також не надано. Також проведення прилюдних торгів регламентується Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №68/5 від 27.10.1999 року, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 02.11.1999 року за №745/4038. … Частинами 3, 4 ст. 57 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» передбачено, що для проведення оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських, річкових суден та майна, вартість якого перевищує сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, державний виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Державний виконавець про оцінку арештованого майна повідомляє сторони, які мають право оскаржити оцінку майна до суду в 10-денний строк з дня отримання повідомлення. Даних про інформування позивачів (іпотекодавців) по справі про проведену оцінку майна до суду не надано. Згідно п. 3.2. Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року №68/5 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 року за №745/4038, спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги за експертною оцінкою тощо. Згідно п.3.5 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна спеціалізована організація, яка проводить публічні торги, не пізніше як за 15 днів до дня проведення публічних торгів публікує в порядку, визначеному Положенням про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 20.05.2003 року №43/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції 21.05.2003 року за №388/7709 (зі змінами), на відповідному веб-сайті інформацію про нерухоме майно, що реалізується. Оголошення про проведення прилюдних торгів має бути розміщене не пізніше семи днів з моменту укладення договору про реалізацію майна, а у випадку проведення повторних торгів не пізніше семи днів з моменту переоцінки майна. Одночасно ця інформація може бути розміщена в засобах масової інформації. Даних про розміщення зазначеної інформації до суду не надано. Відповідно до п. 7.4. вказаного Тимчасового положення спори, що виникають при реалізації нерухомого майна, вирішуються у судовому порядку Оскільки позивачі жодним чином не були повідомлені про проведення торгів, відповідачами по справі було порушено правила сповіщення про проведення прилюдних торгів. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. Згідно положень ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за цього умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353Кодексу. Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити положенням ЦК України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та Цивільного кодексу України, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.ст. 215 та 216 ЦК України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину розглядаються у позовному провадженні в порядку цивільного судочинства. Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статтею 203 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно ч. 1 ст. 236 ЦК України н ікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Суд, дослідивши надані докази кожен окремо та у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд уважає за можливе стягнути з відповідачів на користь позивача сплачений судовий збір у загальному розмірі 243 грн. 60 коп. (Т.1 а.с.1,2), з кожного окремо по 121 грн. 80 коп.

Outcome: approved