Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Приватное акціонерное товариства «Українська страхова компанія Княжа Вієнна [PERSON]» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу, у якому посилається на те, що 01.09.2015 року між [PERSON] «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна [PERSON]» та [PERSON] був укладений Договір обов'язкового страхування транспортного засобу АЕ № 4439786 з терміном дії до 31.08.2016 року. За цим Договором був застрахований транспортний засіб «Ніссан санні», державний номерний знак 38746X0. 04.09.2015 року в м. Нова Каховка по вул. Горького сталася дорожньо-транспортна пригода за участю трьох транспортних засобів, а саме: «Ніссан санні» державний номерний знак 38746ХО, під керуванням [PERSON], «Шевроле Круз» державний номерний знак 22АК0937 під керуванням [PERSON] та «Мітсубіши лансер» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Постановою Новокаховського міського суду Херсонської області від 24.09.2015 року [PERSON] за ст. 124 КУпАП, було визнано винним в зазначеній дорожньо-транспортній пригоді та притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення. Окрім цього, постановою Новокаховського міського суду Херсонської області від 24.09.2015 року [PERSON] за ст. 130 ч.1 КУпАП, було визнано винним в зазначеній дорожньо-транспортній пригоді та притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення, тобто [PERSON] на час пригоди перебував у стані алкогольного сп'яніння. На підставі заяви потерпілих [PERSON] «УСК «Княжа Вієнна [PERSON]», згідно розпоряджень, виплатило на користь [PERSON] кошти у розмірі 11023,76 грн., а на користь [PERSON] 49500 грн., що підтверджується проведеним розрахунком завданої шкоди та проведеними виплатами. У звязку з зазначеним просять стягнути з відповідача матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 60523,76 гривень та судові витрати в розмірі 1378,00 гривень. У судове засідання представник позивача не зявився, згідно заяви просив справу розглянути у його відсутність, підтримав позовні вимоги, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи письмову згоду представника позивача у відповідності до ст.ст.169,224 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує. Дослідивши усі надані позивачем докази на підтвердження своїх вимог, суд дійшов висновку про те, що позов Приватного акціонерного товариств «Українська страхова компанія Княжа Вієнна [PERSON]» є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обовязків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів, заяв і клопотань та призначення експертиз. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті. Вирішуючи зазначений спір суд повинен застосовувати норми цивільного законодавства, які регулюють зазначені правовідносини, Закон України Про страхування» та Конституцію України. Судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини: Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків є завдання матеріальної шкоди іншій особі, згідно з ч.2 ст.16 цього Кодексу одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків. Правовідносини, повязані зі страхуванням різних видів, регулюються нормами глави 67 ЦК України. Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: 1) життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Статтею 999 ЦК України передбачено, що законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України Про страхування передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до цієї норми до страховика переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки про відшкодування шкоди, лише в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України в п.2 «Про практику розгляду судом цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.92 р. № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суд бере до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок. Шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки завжди є неправомірною і за її наявності передбачається безвинна відповідальність володільця такого джерела. Статтями 614 та 1166, 1187 ЦК України передбачено презумпцію вини порушника у заподіянні шкоди та про відсутність обовязку позивача доказувати наявність вини відповідача у заподіянні шкоди, а, навпаки, покладення саме на відповідача тягару доказування того, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у статті 33 зазначеного Закону, а також якщо останній перебував у стані спяніння, або залишив місце ДТП. Як вбачається з матеріалів справи, 01.09.2015 року між [PERSON] «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна [PERSON]» та [PERSON] був укладений Договір обов'язкового страхування транспортного засобу АЕ № 4439786 з терміном дії до 31.08.2016 року. За цим Договором був застрахований транспортний засіб «Ніссан санні»», державний номерний знак 38746X0 /а.с.4/. 04.09.2015 року в м. Нова Каховка на вул. Горького сталася дорожньо-транспортна пригода за участю трьох транспортних засобів, а саме: «Ніссан санні» державний номерний знак 38746ХО, під керуванням [PERSON], «Шевроле Круз» державний номерний знак 22АК0937 під керуванням [PERSON] та «Мітсубіши лансер» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Постановою Новокаховського міського суду Херсонської області від 24.09.2015 року [PERSON] за ст. 124 КУпАП, визнано винним в зазначеній дорожньо-транспортній пригоді та притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення. З наведеної вище постанови Новокаховського міського суду Херсонської області м. Нова Каховка вбачається що дійсно 04.09.2015 року відбулась ДТП за участю відповідача, який керував автомобілем «Ніссан санні» державний номерний знак 38746ХО, водія [PERSON], який керував транспортним засобом «Шевроле Круз» державний номерний знак 22АК0937, та водія [PERSON] який керував транспортним засобом «Мітсубіши лансер» державний номерний знак [NUMBER], та встановлено, що саме [PERSON] 04.09.2015 року о 21-50 годині в м. Нова Каховка на вул. Горького напроти будинку № 24, керуючи транспортним засобом «Ніссан санні» державний номерний знак 38746ХО не врахував безпечної швидкості руху та безпечну дистанцію, в результаті чого скоїв наїзд на автомобіль [NUMBER], який стояв біля правого краю проїзної частини, який в свою чергу здійснив наїзд на автомобіль «Chevrolet» державний номер 22АК0937 та здійснив наїзд на дорожній знак, чим відповідач порушив п. 12.1, 13.1 ПДР України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди вказані транспортні засоби та дорожній знак отримали механічні пошкодження/а.с.9/. Постановою Новокаховського міського суду Херсонської області від 24.09.2015 року [PERSON] за ст. 130 ч.1 КУпАП, визнано винним в зазначеній дорожньо-транспортній пригоді та притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення. З зазначеної постанови Новокаховського міського суду Херсонської області м. Нова Каховка, вбачається що дійсно 04.09.2015 року о 21-50 годині в м.Нова Каховка по вул. Горького напроти будинку № 24, [PERSON] керував транспортним засобом «Nissan Sunny» державний номер 38746ХО, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, не стійка хода, від проходження медичного огляду на стан спяніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України/а.с.8/. Станом на час розгляду цивільної справи у суді вищезазначені постанови відносно відповідача [PERSON] набрали законної сили. Відповідачем зазначені постанови суду по справі про адміністративне правопорушення не оскаржені, тобто останній погодився з висновками суду щодо його винуватості. Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова у справі про адміністративне правопорушення є обовязковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці події та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до платіжних доручень за №ЗР054910 від 19.10.2015 року, та №ЗР057425 від 30.10.2015 року, на підставі заяви потерпілих, позивачем [PERSON] «Українська страхова компанія Княжа Вієнна [PERSON]» виплачено на користь [PERSON] кошти у розмірі 11023,76 грн., на користь [PERSON] кошти у розмірі 49500 грн., /.с.10,22/. Згідно з п.26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки №4 від 01.03.2013 року, до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України. З наведеного вище вбачається, наявність у суду підстав для задоволення позову у повному обсязі. Статтею 88 ч.1 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати ( а.с.1). Відповідно ст.ст.980, 993, 999 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування»,

Outcome: approved