Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (далі - ПАТ «СК «Арсенал Страхування») звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на користь позивача різниці між фактичним розміром шкоди і страховою платою, яка має бути відшкодована страховиком відповідача ПрАТ «СК «ТАС», в розмірі 339 646,31 грн., за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась за участю відповідача [PERSON] , мотивуючи свої вимоги тим, що 22.01.2019 року на а/д Одеса-Київ відбулась дорожньто-транспортна пригода за участю автомобіля «Вольво», д.н.з. [NUMBER] , під управлінням [PERSON] , та автомобіля «Вольво», д.н.з. [NUMBER] , під управлінням відповідача [PERSON] . Внаслідок зазначеної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.02.2019 року відповідача визнано винним у вчиненні ДТП від 22.01.2019 року. Автомобіль «Вольво», д.н.з. [NUMBER] , на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди було забезпечено в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», відповідно до договору страхування наземного транспортного засобу № 11/19-Т/Ц2 від 11.01.2019 року. Згідно Звіту авто товарознавчого дослідження № 39439 від 25.02.2019 року вартість відновлювального ремонту забезпеченого транспортного засобу склала 743 069,08 грн., що перевищує 70% дійсної вартості транспортного засобу на момент укладення Договору і згідно п. 31.5 Договору є конструктивною загибеллю транспортного засобу. Шляхом вивчення попиту та пропозиції через онлайн-аукціон встановлено, що вартість придатних залишків становить 415 000,00 грн. На підставі умов п. 27.17, 27.22 Договору страхування за вирахуванням франшизи у розмірі 5 589,72 грн. позивачем відшкодовано потерпілому 439 646,31 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання страхової події була забезпечена в ПрАТ «СК «ТАС» із лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб в розмірі 100 000,00 грн. та франшизу в розмірі 00,00 грн. Враховуючи те, що різниця між фактичним розміром шкоди (439 646,31 грн.) і страховою виплатою (100 000,00 грн.), яку здійснила ПрАТ «СК «ТАС», становить 339 646,31 грн., то зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, що є підставою звернення позивача з даним позовом до суду. 22 жовтня 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до [PERSON] , про відшкодування завданої майнової шкоди, про відшкодування завданої майнової шкоди, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечив проти позову в повному обсязі, зауважив, що у даних правовідносинах він не являється належним відповідачем по справі, оскільки з 25.06.2014 року та на момент дорожньо-транспортної пригоди відповідач перебував у трудових відносинах, працюючи на посаді водія, із ТОВ «МВ Стеллар», та якому належить на праві власності автомобіль, яким керував позивач під час вчинення ДТП. Крім того, на момент ДТА (22.01.2019 року) цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/7770022 від 21.08.2008 року із лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, 100 000,00 грн., а також додатково була застрахована цивільно-правова відповідальність згідно Договору добровільного комплексного страхування транспортних ризиків № FO-00177044 від 21.08.2018 року, укладеного між ТОВ «МВ Стеллар» та АТ «СГ «ТАС», із лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 1 000 000,00 грн. Таким чином, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована на суму 1 100 000,00 грн., яка повністю покриває суму страхового відшкодування, виплачену позивачем особі, потерпілій за наслідками ДТП. (а.с. 92-95) Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що [PERSON] 22.01.2019 року о 19 год. 30 хв. в м. Києві, на а/д Київ-Одеса, керуючи автомобілем марки «Вольво», державний номерний знак [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не впевнився в безпеці свого маневру, та при зміні напрямку руху не надав перевагу у русі транспортному засобу «Вольво», державний номер [NUMBER] , що призвело до зіткнення автомобілів. Внаслідок зазначеної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, що підтверджено постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.02.2019 року. За постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.02.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди від 22.01.2019 року та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. [PERSON] свою вину у вчиненні ДТП в судовому засіданні визнав в повному обсязі. (а.с. 52) Відповідно до частини третьої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З огляду на викладене та відповідно до положення частини шостої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.02.2019 року, зокрема, щодо вини [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди від 22.01.2019 року. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого відноситься шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно вимог п.п. 33.1.4 п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Як убачається з матеріалів справи, на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди від 22.01.2019 року автомобіль «Вольво», державний номер [NUMBER] , який належить ТОВ «ОТП Факторинг», було забезпечено ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» згідно Договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № 11/19-Т/Ц2 від 11.01.2019 року, укладений між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ТОВ «ОТП Лізинг». (а.с. 7-14, 19-20, 21) 22.01.2019 року представником власника автомобіля «Вольво», державний номер [NUMBER], - ТОВ «ОТП Лізинг» до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» подано письмове повідомлення про вчинення дорожньо-транспортної пригоди від 22.01.2019 року за участю забезпеченого автомобіля «Вольво», державний номерний знак [NUMBER] , та автомобіля «Вольво», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] (а.с. 53-54) За даними Звіту про оцінку колісного транспортного засобу № 39439 від 25 лютого 2019 року, складеного оцінювачем СПДФО [PERSON] , вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, завданий власникові «Вольво2, державний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження на дату оцінки КТЗ складає 743 069,08 грн., що перевищує 70% дійсної вартості транспортного засобу на момент укладення Договору і є конструктивною загибеллю транспортного засобу. Шляхом вивчення попиту та пропозиції через онлайн-аукціон встановлено, що вартість придатних залишків становить 415 000,00 грн. (а.с. 25-51, 57-58) Згідно п. 27.22 Договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № 11/19-Т/Ц2 від 11.01.2019 року, у разі, коли за результатами належної експертизи при настанні страхового випадку виявиться, що страхова сума на момент укладання цього Договору становить певну частку дійсної вартості ТЗ на момент укладення Договору, яку розрахував експерт (тобто страхова сума менше дійсної вартості), страхове відшкодування виплачується в межах страхової суми. Якщо виявиться, що страхова сума більше ніж дійсна вартість ТЗ на момент укладання Договору, яку розрахував експерт, страхове відшкодування виплачується в межах розрахованої експертом дійсної вартості згідно з умовами цього Договору . Страхувальником ТОВ «ОТП Факторинг» на адресу ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» подано заяву про виплату страхового відшкодування за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 22.01.2019 року за участю забезпеченого автомобіля «Вольво», державний номерний знак [NUMBER] , та автомобіля «Вольво», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] (а.с. 15-18) На підставі Страхового акту № 006.00094219-1 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» здійснила на користь страховика виплату страхового відшкодування у розмірі 439 646,31 грн., що також підтверджено платіжним дорученням № 9993118 від 06.03.2019 року. (а.с. 23, 24) Крім того, на момент вчинення ДТП [PERSON] на підставі Наказу № 342-к від 25.06.2014 року перебував та на час розгляду даного спору перебуває у трудових відносинах із ТОВ «МВ Стеллар», на посаді водія автотранспортних засобів, що підтверджено Наказом № 342 від 25.06.2014 року та Довідкою, виданою ТОВ «МВ Стеллар» від 27.11.2019 року № 5/6493. (а.с. 99, 100) За даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 24.12.2013 року, автомобіль «Вольво», державний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] під час вчинення ДТП, належить на праві власності ТОВ «МВ Стеллар». (а.с. 105) 17.05.2019 року ПрАТ «СГ «ТАС», яким за договором страхування № АМ/007770022 року на момент ДТП було забезпечено автомобіль «Вольво», державний номерний знак [NUMBER] , в порядку регресу здійснено перерахування на рахунок ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» грошових коштів у розмірі 100 000,00 грн. (а.с. 6, 79) Крім того, згідно Договору добровільного комплексного страхування транспортних ризиків, укладеного між ПрАТ «Страхова група «ТАС» та ТОВ « МВ Стеллар», строком дії Договору з 27.09.2018 року по 26.09.2019 року, страховиком було забезпечено цивільно-правову відповідальність водія автомобіля «Вольво», державний номер [NUMBER] , із лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, у розмірі 1 000 000,00 грн. (а.с. 101-104) Згідно із частинами першою та другою статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. З аналізу змісту гл.82 Цивільного кодексу України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч.1 ст.1191 Цивільного кодексу України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Виходячи з наведених норм права, шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Зазначений висновок, який відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 06.11.2013 №6-108цс13, - зроблено у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2018 року у справі № 534/872/16. Згідно з вимогами статті 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Під час застосування наведених норм права підлягає врахуванню висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування» з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Таким чином відносини між сторонами у справі регулюються правилами статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування». Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем, в порядку суброгації. Відносини ж між відповідачем, особою, яка відповідає за шкоду - роботодавцем ТОВ «МВ Стеллар», та їхніми страховиками регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з частиною першою зазначеної статті у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача як особи, якою за насідками ДТП завдано шкоду, різниці між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням, - оскільки в розрізі даного спору «особою, яка відповідає за шкоду» виступає ТОВ «МВ Стеллар», як власник автомобіля, яким керував заподіювач шкоди в момент ДТП, та як роботодавець заподіювача шкоди, який в момент ДТП виконував посадові обов`язки перед роботодавцем ТОВ «МВ Стеллар», тобто, завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм, що відповідає висновкам, зробленим Верховним Судом у постанові від 05 вересня 2018 року у справі № 534/872/16. Крім того, суд вважає необхідним зауважити, що на момент досліджуваної ДТП ліміт відповідальності страховика ПрАТ «Страхова група «ТАС» за шкоду заподіяну майну особою, яка на момент ДТП керувала автомобілем «Вольво», державний номер [NUMBER] , становить 1 000 000,00 грн., що підтверджено Договором добровільного комплексного страхування транспортних ризиків, укладеним між ПрАТ «Страхова група «ТАС» та ТОВ «МВ Стеллар». Таким чином у позивача відсутні правові підстави звернення до суду із вимогою про стягнення з відповідальної за шкоду особи різниці між фактичним розміром понесених позивачем витрат та вже отриманим страховим відшкодуванням, оскільки ліміт відповідальності страховика особи, відповідальної за шкоду, значно перевищує розмір виплаченого позивачем страхового відшкодування. Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до [PERSON] , про відшкодування завданої майнової шкоди, є необґрунтованим та безпідставним, тому не підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed