Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що відповідно до укладеного договору від 22 лютого 2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 3276,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», Тарифами складає між ним і Банком кредитно-заставний договір. При укладені Договору сторони досягли усіх істотних домовленостей щодо порядку та умов виконання кредитного зобов»язання. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного Кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим, станом на 16 грудня 2015 року має заборгованість 11887 грн. 49 коп., яка складається з: 3276 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом, 1 грн 07 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 406 грн.24 коп заборгованість по комісії за користування кредитом; 7161 грн. 92 коп.- пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором; 500 грн.- штраф (фіксована частина); 542 грн 26 коп штраф (процентна складова). У судове засідання представник позивача, не з»явився, надав до суду клопотання від 16 грудня 2015 року про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Неявка представника позивача не перешкоджає розглядові справи по суті, так як сторона повідомлена вчасно та належним чином. За таких обставин, суд, вважає, що у справі достатньо доказів для обєктивного розгляду і слухає справу у його відсутності. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до укладеного договору від 22 лютого 2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 3276,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач був ознайомлений і згоден з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», позивачем була надана повна інформація про умови кредитування, що підтверджується підписом відповідача у заяві (а.с.5-12). Згідно умов укладеного договору, Договір складається з заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам (а.с.5-12). Відповідно до Умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати, згідно Умов договору (а.с.6-12). Предметом вимоги позивача є порушення відповідачем у справі вимог ст.ст.509, 526, 530, 527, 610,611,1054 ЦК України та відшкодування понесених судових витрат. Правові відносини, які склалися між позивачем та відповідачем, на думку суду, підпадають під вид цивільно-правових відносин зобов»язання і є зобов'язальними та регулюються нормами ЦК України. Зобовязання, згідно до ст. 509 Цивільного Кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобовязанні ст. 530 ЦК України. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 610, 611 ЦК України, зазначають, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, і за порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до змісту ч.1 ст1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Згідно до положень ч.1,2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON], відповідач по справі, звернувся 22 лютого 2012 року до ПАТ «Акцент-Банк» м.Дніпропетровськ, позивача по справі, про надання кредиту, і 22 лютого 2012 року отримав кредит в сумі 3276 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості, що також підтверджується рахунком-фактурою №0222022012 про отримання товару (а.с.19), тобто, між сторонами укладено договір, що складається із заяви позичальника (а.с.5) та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (а.с.6-12). Відповідач зобовязання щодо повернення кредиту належним чином не виконує і відповідно до розрахунку заборгованості, що наданий позивачем, станом на 16 грудня 2015 року має заборгованість 11887 грн. 49 коп., яка складається з: 3276 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом, 1 грн 07 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 406 грн.24 коп заборгованість по комісії за користування кредитом; 7161 грн. 92 коп.- пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором; 500 грн.- штраф (фіксована частина); 542 грн 26 коп штраф (процентна складова) (а.с.21). У заяві Позичальника №FNE4RP65670080 від 22 лютого 2012 року, відповідач зобов»язувався про всі зміни повідомляти Банк не пізніше 15 днів від моменту їх виникнення. Як вбачається з матеріалів справи, своїм правом відповідач не скористався. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України та ч. 3 ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається, як пеня та штраф, і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України плата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання. До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову та протягом усього часу розгляду справи не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред'явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів, з врахуванням понесених витрат про розміщення оголошення в газеті. Заходи забезпечення позову судом не вживалися. Враховуючи те, що у звязку із розглядом справи в суді позивач, поніс судові витрати в розмірі 1218 грн., а саме, сплатив судовий збір, суд стягує вищенаведені витрати у повному обсязі, на користь позивача, згідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як, вважає їх підтвердженими у відповідності із цивільно процесуальним законодавством України. Позов підтверджується: копією заяви Позичальника №FNE4RP65670080 від 22 лютого 2012 року, копією Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»), копією паспорта [PERSON], копією розрахунку заборгованості за кредитним договором від 16 грудня 2015 року, копією довідки АА №243431 з Єдиного Державного реєстру підприємств та організацій України, копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №055448, копією статуту ПАТ «Акцент-Банк» м.Дніпропетровськ, копією банківської ліцензії №16 від 30.10.1992 року, копією дозволу №16-3 від 09 жовтня 2009 року та додатку до нього, копією рахунку-фактури №0222022012, платіжним дорученням №ВОТМ7В137J від17 грудня 2015 року. На підставі наведеного та

Outcome: approved