Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

Представник товариства з обмеженою відповідальністю « Рівнетеплоенерго» ( далі по тексту ТОВ «Рівнетеплоенерго» ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги. В обґрунтування позову посилається на те, що ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок № 081274), власником якого є [PERSON] Внаслідок порушення Відповідачем своїх зобов'язань щодо своєчасного внесення поточних платежів, станом на 01 жовтня 2016 року за ним утворилась заборгованість за надані послуги теплопостачання перед ТОВ «Рівнетеплоенерго» у розмірі 27874, 42 грн. - заборгованості за спожиту теплову енергію. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд стягнути з [PERSON] 27874,42 грн заборгованості за надані послуги теплопостачання та 1378 грн сплаченого судового збору. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, зазначив, що квартира № 39 що в будинку № 40-а по вул. Коперника в місті Рівного, набута ним у власність 17 вересня 2013 року . Зазначив, що з 2005 року по серпень 2014 року він у вказаній квартирі фактично не проживав, оскільки у квартирі проживали інші особи, які на підставі рішення суду були виселені з квартири 25 вересня 2013 року. Крім того, зазначає, що не підписував жодних договорів про надання йому послуг з теплопостачання, не проживав та фактично не користувався квартирою № 39, що в будинку № 40-а по вул. Коперника в місті Рівного, тобто послуг з теплопостачання на вказану квартиру він не отримував, то він не має нести відповідальність щодо сплати коштів за наданні послуги. Крім того, зазначив, що вимоги позивача виходять за межі строків позовної давності, про що вказав у письмових запереченнях та просить застосувати наслідки спливу строків позовної давності при вирішенні даної справи. Просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Розглянувши подані представником позивача документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково. В судовому засіданні встановлено, що судовим наказом Рівненського міського суду № 569/10551/14-ц від 25.07.2014 року з [PERSON] на користь ТзОВ « Рівнетеплоенерго» було стягнено 18220, 72 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію 2167, 01 грн - інфляційних втрат, 1118, 67 грн- 3% річних від простроченої суми заборгованості та 121, 80 грн- судових витрат. Ухвалою Рівненського міського суду від 11.02.2016 року у справі № 569/10551/14-ц відповідний судовий наказ було скасовано. ( а.с. 7) Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] за свідоцтвом про право власності на житло від 18 грудня 2006 року належала на праві спільної часткової власності [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] по 1\\3 частці кожному ( а.с. 33) Також, з матеріалів справи вбачається, що за нотаріально посвідченими договорами дарування від 15 листопада 2007 року та від 12 січня 2011 року [PERSON] та [PERSON] подарували [PERSON] належні їм по 1\\3 частці квартири [ADDRESS] ( а.с. 34, 35) Таким чином, в судовому засіданні встановлено і дана обставина сторонами неоспорена, що квартира № 39, що в будинку № 40-а по вул. Коперника в місті Рівне, за опалення якої стягується заборгованість, належить [PERSON] одноосібно на праві власності з 17.09.2013 (.а.с 31-32) З оглянутого в судовому засіданні заочного рішення Рівненського міського суду від 12.12.2012 року, залишеного буз змін ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області від 16.05.2013 року вбачається ,що [PERSON] чинились перешкоди у користуванні власністю, а саме квартирою № 39 по вул.Коперника, 40-а в м.Рівне [PERSON] та [PERSON] та їх неповнолітніми дітьми і [PERSON] у вказаній квартирі до 2013 року не проживав.( а.с. 16-17,18) Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обстав ниви встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інши х справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За таких підстав, в судовому засіданні належними та допустимими доказами підтверджено, що [PERSON] був з 2006 року співвласником квартири [ADDRESS], а з 17 вересня 2013 року став одноосібним власником вказаної квартири. Заборгованість за послуги з теплопостачання та підігріву води виникла у період з 2009 року по 2016 рік, тобто у період коли [PERSON] був спочатку співвласником, а потім одноосібним власником майна. В судовому засіданні також встановлено, що ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого теплопостачання у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок № 081274), власником якого є [PERSON] Згідно статті 67 Житлового кодексу України розмір щомісячної плати за надані послуги встановлюється за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України, п.5 ч.З ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», ч.1,2 ст.10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» - утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників, квартиронаймач (власник) зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги, у строки встановлені договором або законом. Згідно п. 18 Постанови КМУ № 630 від 21.07.2005 року «Про затвердження правил надання населенню послуг з централізованого опалення постачання холодної гарячої води і водовідведення», - плата за послуги вноситься щомісяця, не пізніше 20 -го числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних та обов'язків є договори, інші правочини, а також юридичні факти, зокрема і факт надання послуг. За таких підстав, суд відхиляє доводи відповідача [PERSON] в тій частині, що оскільки з ним жодний договір не був підписаний, а отже у нього і не існує обов»язку сплачувати за надані послуги з теплопостачання та підігріву води. При винесенні рішення суд враховує також наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку. З дослідженого в судовому засіданні особового рахунку 081274 [PERSON] вбачається, що жодних оплат за надані послуги з теплопостачання за період з 2009 по 2016 рік ним не було проведено, а відтак жодних дій, які б свідчили про переривання строків позовної давності ним вчинено не було. Таким чином суд, при розгляді справи щодо стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання застосовує загальний строк позовної давності, який обчислюється з моменту, коли особа дізналась про своє порушене право. Позовна давність щодо стягнення заборгованості за опалення, сплата яких визначена періодичними щомісячними платежами, має обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу. Позов позивачем подано до суду 20 жовтня 2016 року, однак заборгованість, яку просить стягнути позивач виникла у період з 2009 року, тобто поза межами позовної давності, а відтак, суд приходить до переконання, що з відповідача підлягає до стягнення заборгованість за період з жовтня 2013 року по жовтень 2016 року. Згідно ст. 319, 322 Цивільного кодексу України передбачено обов'язок власника утримувати майно, що йому належить. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, та за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Разом з тим, внаслідок порушення Відповідачем своїх зобов'язань щодо своєчасного внесення поточних платежів, за ним рахується заборгованість за надані послуги з теплопостачання перед ТОВ «Рівнетеплоенерго» у розмірі 28836, 63 грн за період з 2009 року по жовтень (включно) 2016 року Враховуючи те, що від добровільного погашення заборгованості відповідач відмовляється, суд вважає, що заборгованість повинна бути стягнута в примусовому порядку з [PERSON] за період з жовтня 2013 року по жовтень 2016 року( в межах строків позовної давності), а саме в розмірі 28836, 63- 15009, 06 = 13827, 57 грн Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з [PERSON].М. підлягає до стягнення сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1378 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved