Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, третіх осіб: Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області, реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області про визнання права власності на нерухоме майно, посилаючись на те, що вона є власником 2/6 частини житлового будинку з господарчими спорудами та будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом після смерті свого чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року. Співвласником 1/6 частини спірного домоволодіння та спадкоємцем після смерті [PERSON] є [PERSON]. Крім цього власником 1/2 частини спірного будинку є [PERSON], який помер у 1961 році, але після його смерті спадок ніхто не прийняв. В зв'язку з чим просить визнати за нею право власності на 1/2 частину вищевказаного житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями. 16 грудня 2013 року представник позивача уточнив позовну заяву в якій просив визнати за [PERSON] право власності за набувальною давністю на 1/2 житлового будинку [ADDRESS], який складається з житлового будинку лі. А-1, загальною площею 40,5 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м., з надвірними спорудами: шлаколитий сарай літ. Б, дерев'яний сарай літ. В, шлаколитий льох літ. П, дерев'яну вбиральню літ. У, земельну ділянку 0,11759 га 10 лютого 2014 року представник позивача знов уточнив позовні вимоги та просив визнати за [PERSON] право власності за набувальною давністю на 1/2 житлового будинку [ADDRESS], який складається з житлового будинку лі. А-1, загальною площею 40,5 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м., з надвірними спорудами: шлаколитий сарай літ. Б, дерев'яний сарай літ. В, шлаколитий льох літ. П, дерев'яну вбиральню літ. У, земельну ділянку 0,11759 га. 11 лютого 2014 року представник позивача знов уточнив позовні вимоги та просив визнати за [PERSON] право власності за набувальною давністю на 1/2 житлового будинку [ADDRESS], який складається з житлового будинку лі. А-1, загальною площею 40,5 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м., з надвірними спорудами: шлаколитий сарай літ. Б, дерев'яний сарай літ. В, шлаколитий льох літ. П, дерев'яну вбиральню літ. У, земельну ділянку 0,11759 га. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала суду свою заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності. На задоволенні уточнених позовних вимог наполягає та просить задовольнити їх в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав суду свою заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, на задоволенні уточнених позовних вимог наполягає в повному обсязі та просить ухвалити рішення на підставі наданих письмових доказів. Представник відповідача виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просить розглянути справу за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просить справу розглянути за їх відсутності та винести рішення на розсуд суду. Представник третьої особи реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Частина 2 цієї ж статті передбачає, що особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Частина 4 статті передбачає, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до положень ст. 5 ЦК України про дію законів у часі та п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, відповідно до якого правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи, що Цивільний Кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року (п.1. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України) норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року, а відтак визнання судом права власності на нерухоме майно не може мати місце раніше 1 січня 2011 року, за умови державної реєстрації нерухомого майна за такою особою. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п.11 ч.1 ст. 346 ЦК України у разі смерті фізичної особи право власності припиняється. З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 21 листопада 1974 року, виданого Лозівським відділом комунального господарства на підставі рішення Лозівської міської ради депутатів трудящих № 16/56 від 23.10.1974 року, зареєстрованого в Лозівському БТІ Харківської області у реєстровій книзі № 36-77-5256 від 21.11.1974 року належить [PERSON] та [PERSON]. Рішенням № 10/160 від 23 березня 1961 року протоколу № 4 засідання виконавчого комітету Лозівської міської ради депутатів трудящих Харківської області УРСР були затверджені висновки комісії про реєстрацію земельних ділянок за їх користувачами та зобов'язано зареєструвати за землекористувачами земельну ділянку в розмірі 1200 кв.м. за адресою: [ADDRESS], про що свідчить архівний витяг, виданий архівним відділом Лозівської міської ради Харківської області 25.10.2013 року. Як вбачається з довідки Управління Держземагенства у Лозівському районі Харківської області № 3083 від 23.10.2013 року право власності або користування земельною ділянкою, що розташована по [ADDRESS], не оформлялось. Співвласник спірного домоволодіння [PERSON] помер [INFO] року, про що свідчить копія актового запису про смерть № 159 від 02.11.1960 року та повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 13 лютого 2014 року. Після його смерті спадкова справа Лозівською державною нотаріальною конторою Харківської області не заводилась та заповіт ні ім'я померлого не посвідчувався, про що свідчить довідка Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області за № 300/01-16 від 18 лютого 2014 року. Інший співвласник вищевказаного домоволодіння [PERSON] помер [INFO] року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого міським відділом РАЦС м. Лозова, Харківської області 01 липня 1988 року. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину спірного домоволодіння, яка була отримана відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 31 січня 1989 року, виданого державним нотаріусом Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON] у розмірі 2/6 часток будинку та [PERSON] у розмірі 1/6 частки спірного будинку. Позивач по справі [PERSON] починаючи з 1962 року проживала та проживає по теперішній час в спірному будинку, проводить поточні ремонти, сплачує комунальні послуги, про що свідчить довідка квартальної [PERSON] від 25.10.2013 року. Як вбачається з письмових пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] вони є сусідами позивача по справі та їм відомо, що вона проживає в спірному будинку дуже давно та проживає постійно в даному будинку. Позивач здійснює поточний ремонт в будинку, підтримує присадибну ділянку в належному стані, веде господарство. В зв'язку з вищевикладеним суд вважає, що позивач є добросовісним набувачем, оскільки вже протягом більш ніж 40 років відкрито та безперервно володіє будинком. Правовідносини між сторонами регулюються положеннями ст. 344 ЦК України, згідно яких особа набуває право власності за набувальною давністю, якщо вона добросовісно заволоділа чужим майном і відкрито та безперервно володіє цим майном протягом установленого строку. А тому суд вважає можливим визнати за позивачем право власності на вказану вище 1/2 частину будинку за набувальною давністю. У відповідності до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Сторони повинні довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст..ст. 57-59 ЦПК України як факт спричинення їм шкоди так і її розмір. Інші доводи не можуть бути прийняті до уваги. Оскільки позивачем доведені обставини на які вона посилається в позовній заяві належними та допустимими доказами, суд вважає за необхідне задовольнити дані позовні вимоги. Вимога позивача щодо визнання права власності за набувальною давністю не порушує нічиїх прав та обов'язків і не суперечить вимогам діючого законодавства, Конституції України. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: approved