Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Публічне акціонерне товариство [PERSON] Аваль звернулося до суду з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 14 грудня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обовязками є Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №014/17-46/23-55,згідно якого позивач надав відповідачеві кредитні кошти у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 35000,00 доларів США на споживчі цілі з кінцевим строком повернення кредиту по 13 грудня 2016 року (включно) зі сплатою 14% річних. Однак, станом на 21.03.2017 року у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором №014/17-46/23-55 від 14.12.2006 року, яка станом на 21.03.2017 року становить: 21070,58 (двадцять одна тисяча сімдесят доларів США 58 центів) доларів США та 886345, 83 гривень - сума пені за невиконання умов по своєчасному поверненню тіла кредиту та сплаті нарахованих процентів за користування кредитом, нараховану за період з 15.04.2016 року по 21.03.2017 року, яка до цього часу не сплачена, у зв'язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позов, просила його задовольнити, надала суду заяву щодо застосування строків позовної давності при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, в якій зазначила,що відповідно до умов Кредитного договору №014/17-46/23-55 від 14.12.2006р. відповідач взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 13 грудня 2016 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) у строки, визначені у п. 5.1. зазначеного Кредитного договору, шляхом здійснення безготівкових платежів або готівкою в касу. Тобто, поряд з установленням строку дії кредитного договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору. Крім того, умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобовязання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обовязку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобовязань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу відповідно до статті 261 ЦК України. У судове засідання відповідач та його представник, які були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, не з»явилися, від відповідача надійшла заява, у якій він просив суд відкласти розгляд справи у зв»язку із зайнятістю представника відповідача в іншому судовому засіданні та у зв»язку зі службовим відрядженням відповідача. Суд, заслухавши думку представника позивача, яка вважала, що причини пропуску судового засідання відповідачем та його представником не є поважними, оскільки дата судового засідання погоджувалася зі сторонами заздалегідь, однак представник відповідача надав пріоритет іншій цивільній справі, зловживаючи процесуальними правами, вважає можливим розглянути справу у загальному позовному провадженні за відсутності відповідача та його представника, на підставі наявних у справі доказів, оскільки причини неявки у судове засідання відповідача та його представника не є поважними, що згідно ст.223 ЦПК України, не є підставою для відкладання судового засідання, до того ж раніше представник відповідача брав участь у судовому засіданні, надавав пояснення та докази. Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши всі докази у сукупності, суд вважає що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Факт укладання між сторонами кредитного договору підтверджується копією кредитного договору №014/17-46/23-55 від 14.12.2006 р., згідно якого позивач надав відповідачеві кредитні кошти у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 35000,00 доларів США на споживчі цілі з кінцевим строком повернення кредиту по 13 грудня 2016 року (включно) зі сплатою 14% річних за користування кредитними коштами. Видача кредиту в іноземній валюті здійснювалась на підставі Банківської ліцензії № 10, виданої національним банком України від 11 жовтня 2006 року. Згідно Додатку до Дозволу № 10-4 від 11 жовтня 2006 року, який є невідємною частиною Ліцензії, Банк мав право залучати та розмішувати іноземну валюту на валютному ринку України, що є кредитуванням. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Під виконанням сторонами зобовязання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обовязків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, «основне зобовязання» це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обовязки сторін кредитного договору. Відповідно до умов Кредитного договору №014/17-46/23-55 від 14.12.2006р. відповідач узяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 13 грудня 2016 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) у строки, визначені у п. 5.1. зазначеного Кредитного договору, шляхом здійснення безготівкових платежів або готівкою в касу. Отже, поряд з установленням строку дії кредитного договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобовязання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України та п. 5.1. Кредитного договору спливає 15 (пятнадцятого) числа кожного місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. Таким чином, оскільки умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобовязання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обовязку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобовязань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу відповідно до статті 261 ЦК України. Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі №6-1455цс17, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16 та від 14 червня 2017 року у справі № 6-1009цс17. Згідно договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], за реєстровим №4583, в якості забезпечення виконання зобовязань по кредитного договору №014/17-46/23-55від 14.12.2006р., між позивачем та відповідачем 14.12.2006 року, в іпотеку Банку був переданий жилий будинок, який знаходиться в Запорізькій області, Запорізькому районі, селище Відрадне, вул. Степна, буд.11. Згідно рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 06.08.2015 року був задоволений позов Публічного акціонерного товариства [PERSON] Аваль до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів з метою дострокового погашення заборгованості за кредитним договором. Зазначене рішення суду набрало чинності 18 серпня 2015 року. Згідно виконавчого листа, 01.07.2016 року було відкрито виконавче провадження, проте постановою від 28.02.2017 року виконавчий документ був повернутий Банку на підставі п.2. ч. 1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», борг за Кредитним договором не погашений. Позивачем була подана до суду скарга на рішення та дії державного виконавця. Повертаючи зазначений Виконавчий лист державний виконавець надіслав до позивача копію листа від 31.01.2017 року, вих. № 01-41/026 Августинівської сільської Ради, зміст який підтверджує місце реєстрації відповідача за адресою: Запорізька область, Запорізький район, село Відрадне, вул. Степна, буд.11. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №014/17-46/23-55 від 14.12.2006 року, який наданий станом на 21.03.2017 року, останнє погашення тіла кредиту та процентів відбулось 20.03.2014 року в сумі: 366,55 доларів США по кредиту, та 163,45 дол.США відповідно по процентам по кредиту. Станом на 21.03.2017 року заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором №014/17-46/23-55 від 14.12.2006 року перед Банком становить: 21 070, 58 доларів США (що складається з 14\~813,93 дол.США основна заборгованість по тілу кредиту; 6\~256,65 дол.США борг по нарахованим та несплаченим процентам за користуванням кредитом);32\~964,53 дол.США - сума пені за невиконання умов по своєчасному поверненню тіла кредиту та сплаті нарахованих процентів за користування кредитом, нарахована за період з 15.04.2016 по 21.03.2017 року, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату розрахунку (26,887865 грн. ха 1 дол.США) становить 886\~345, 83 гривень. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №014/17-46/23-55 від 14.12.2006р. станом на 21 березня 2017 року останні платежі щодо часткового погашення кредиту та сплату процентів за фактичне використання кредитними коштами, а саме зобовязання (окремий платіж) за лютий 2014р., відповідачем здійснено 20.03.2014 р. Проте, зобовязання щодо часткового погашення кредиту та сплату процентів за фактичне використання кредитними коштами, а саме зобовязання (окремий платіж) за березень 2014р., які виникли станом на 15.04.2014 р., відповідачем не виконано та вважаються простроченими. Згідно статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, отже строк у межах якого АТ «[PERSON] Аваль» може звернутись до суду з вимогою про стягнення заборгованості за зобовязанням щодо погашення кредиту та сплату процентів за фактичне використання кредитними коштами, а саме зобовязання (окремий платіж) за березень 2014р., фактично сплив 14 квітня 2017 року. Судом встановлено,шо у подальшому, відповідач взагалі припинив виконувати зобовязання щодо часткового погашення кредиту та сплаті процентів за фактичне використання кредитними коштами та на дату остаточного виконання зобовязань 13.12.2016р. погашення кредиту та процентів не здійснив, у звязку з чим, ПАТ «[PERSON] Аваль» - 31 березня 2017 року звернувся до суду із зазначеним позовом. Таким чином, ПАТ «[PERSON] Аваль» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором №014/17-46/23-55 від 14.12.2006 року, в т.ч. щодо погашення кредиту та сплату процентів за фактичне використання кредитними коштами, а саме зобовязань (окремого платежу) за березень 2014р. та всіх наступних платежів за кредитним договором в межах строку позовної давності відповідно до статті 257 ЦК України. Згідно з пунктом 2.3 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні (далі - Положення), затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 р. №637, підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою та/або з фізичними особами понад установлені граничні суми через банки або небанківські фінансові установи, які в установленому законодавством порядку отримали ліцензію на переказ коштів без відкриття рахунку, шляхом перерахування коштів з поточного рахунку на поточний рахунок або внесення коштів до банку для подальшого їх перерахування на поточні рахунки. Пунктом 2 розділу IV «Касові операції банків (філій, відділень) з клієнтами» Постанови Правління НБУ від 01.06.2011р. №174 «Про затвердження Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні» передбачено, що банк (філія, відділення) здійснює приймання від клієнта готівки національної валюти через операційну касу за прибутковим касовим ордером - від працівників та клієнтів банку (філії, відділення) за внутрішньобанківськими операціями. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №014/17-46/23-55 від 14.12.2006р. станом на 21 березня 2017 року останні платежі щодо часткового погашення кредиту та сплату процентів за фактичне використання кредитними коштами було здійснено готівкою в касу АТ «[PERSON] Аваль» 18.02.2014 р. та 20.03.2014 р. з відповідним призначенням платежу, а саме:18.02.2014 р. 361,53 дол. США погашення заборгованості за кредитом згідно договору №014/17-46/23-55 від 14.12.2006р. та 185,47 дол. США погашення заборгованості за відсотками згідно договору №014/17-46/23-55 від 14.12.2006р.20.03.2014 р. 366,55 дол. США погашення заборгованості за кредитом згідно договору №014/17-46/23-55 від 14.12.2006р. та 163,45 дол. США погашення заборгованості за відсотками згідно договору №014/17-46/23-55 від 14.12.2006р. На підтвердження зазначених операції щодо внесення в касу АТ «[PERSON] Аваль» 18.02.2014 р. та 20.03.2014 р. готівки на виконання зобовязань за кредитним договором №014/17-46/23-55 від 14.12.2006р. клієнту було надано відповідну квитанцію (примірник прибуткового касового ордера), що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Положенням про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженим Постановою Правління НБУ від 18 червня 2003 року № 254, визначено перелік первинних документів, які складаються банками залежно від виду операції, та їх обов'язкові реквізити. Залежно від виду операції первинні документи банку (паперові та електронні) поділяють на касові, які підтверджують здійснення операцій з готівкою, та меморіальні, що застосовуються банками для здійснення і відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками відповідно до нормативно-правових актів Національного банку. Пунктом 5.1 глави 5 Положення про організацію операційної діяльності в банках України затвердженого Постановою Правління НБУ від 18 червня 2003 року №254 визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа. Виписки з особових рахунків клієнтів, що є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Аналогічна позиція з цього питання викладена у листі НБУ від 11.04.2012 №12-109/658-3917 та Наказі ДПС України від 05.07.2012 №583 Про затвердження Узагальнюючої податкової консультації щодо використання банківських виписок як первинних документів. Згідно витягів, наданих представником позивача з особових рахунків [PERSON] №№ 22038999185391 та 22095245764 за період з 18.02.2014 р. по 20.03.2014 р. та за 20.03.2014р., вбачається, що [PERSON] здійснював часткове погашення кредиту та сплату процентів за фактичне використання кредитних коштів, готівкою в касу АТ «[PERSON] Аваль» 18.02.2014 р. та 20.03.2014 р. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, а якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Жодних обґрунтованих заперечень з боку відповідача, окрім клопотання про призначення економічної експертизи, яке суд вважав необґрунтованим та відмовив у його задоволенні, суду не надано, хоча справа тривалий час перебувала в провадженні суду та у відповідача було достатньо часу подати заперечення на позов та докази стосовно викладених позовних вимог. Наданий відповідачем контрозрахунок пені за кредитним договором суперечить умовам п.10.1 Кредитного договору, згідно якого, за порушення строків кредитної заборгованості, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених положенням цього Договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення починаючи з наступного дня після закінчення строку виконання зобов»язань, зазначеного в цьому договорі, а відповідачем для розрахунку взято облікову ставку НБУ, а не пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочки, що передбачено договором. За таких підстав, суд вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи спір, суд, відповідно до ст. 141 ЦПК України, присуджує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 21877,30 грн., сплата якого підтверджується платіжним дорученням №582161 від 28.03.2017 р. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved