Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Представник позивачки у зміненій позовній заяві та в судовому засіданні просить суд стягнути з відповідачки в користь позивачки грошові кошти в сумі 112115,00 грн. в якості погашення боргу за договором позики від 03.11.2008 року укладеним між [PERSON], як позикодавцем та [PERSON], як позичальником та стягнути з відповідачки на користь позивачки понесені нею судові витрати по справі. Представник позивачки в підтвердження своїх змінених позовних вимог покликається на те, що 25.11.2006 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. 03.11.2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів. Відповідно до даного договору позикодавець [PERSON] передала, а позичальник [PERSON] прийняв у власність грошові кошти в сумі 157296,00 грн., що еквівалентно 21300,00 євро за курсом НБУ на день укладення договору (1 євро = 7,3848 грн.). Позичальник зобов'язався дану суму грошей повернути позикодавцеві до 03.11.2009 року. Того ж дня, 03.11.2008 року між вищевказаними особами було також укладено договір іпотеки, згідно якого іпотечним майном виступав житловий будинок, що розташований в с.Товтри по вул.Лесі Українки 11 Заставнівського району Чернівецької області. Представник позивачки наголошує, що позичені кошти в сумі 21300,00 євро [PERSON] витратив на потреби своєї сім'ї. 26.10.2011 року [PERSON] помер. 11.07.2012 року [PERSON] була складена розписка, якою вона підтвердила, що отримала від [PERSON], яка є представником [PERSON] кошти в сумі 21300,00 євро в рахунок погашення боргу за договором позики від 03.11.2008 року укладеним між [PERSON] та померлим сином [PERSON] [PERSON] Таким чином, як стверджує представник позивачки, [PERSON] самостійно погасила борг за вищевказаним договором позики в повному обсязі для того, щоб заставлене майно - житловий будинок не було витребувано позикодавцем [PERSON], а оскільки позика була витрачена її померлим сином на потреби сім'ї, в тому числі і на потреби [PERSON] позивачка вимушена звертатись до суду з даним позовом про стягнення з останньої зазначеної суми грошових коштів. Представники відповідачки в судовому засіданні позову не визнали, вважають його безпідставним та необґрунтованим, так як кошти повернуті позикодавцеві [PERSON] за життя сина позивачки і не важливо, що остання їх передавала для цього із-за кордону. Тому такі претензії [PERSON] могла пред'являти до сина та невістки тільки за життя [PERSON], однак ніяк не після його смерті. Крім цього, представник відповідачки [PERSON] наголошує, що у позивачки відсутні підстави для пред'явлення даного позову, так як договір про переведення прав та обов'язків боржника не укладався. Позивачка [PERSON] взагалі не повідомляла відповідачку про те, що якісь кошти повертала [PERSON] та буде їх стягувати з [PERSON] Представник відповідачки [PERSON] також зазначила, що жодної заміни боржника чи кредитора у даному зобов'язанні не відбулось. Така заміна повинна була б укладатись тільки в такій формі, що і договір позики - письмовій. Заслухавши пояснення представника позивачки, відповідачки та її представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що змінений позов до задоволення не підлягає, виходячи із наступного: згідно договору позики від 03.11.2008 року укладеного між [PERSON] та [PERSON], позикодавець [PERSON] передала, а позичальник прийняв у власність грошові кошти в сумі 157296,00 грн., які зобов'язався повернути протягом одного року. Згідно договору іпотеки від 03.11.2008 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] в забезпечення вимог за договором позики останній передав в іпотеку житловий будинок, що розташований в с.Товтри по вул.Лесі Українки 11 Заставнівського району Чернівецької області. В судовому засіданні встановлено, зокрема із пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] той факт, що [PERSON] позичив у [PERSON] 15000,00 євро, а сума 21300,00 євро, що зазначена у договорі позики являється сумою з відсотками за користування грошима. Відповідачка [PERSON], яка допитана в судовому засіданні в якості свідка пояснила, що у її покійного чоловіка на момент позики в [PERSON] коштів існував попередній борг, який виник під час його перебування в попередньому шлюбі. Отримавши кошти від [PERSON] він одразу той борг погасив. Перший транш - 4450,00 євро відповідачка погасила своїми власними коштами, які одержала від продажу власного автомобіля. Наступні транші вони гасили з тих коштів, що висилала із-за кордону її мати, а за ті кошти що висилала також із-за кордону мама [PERSON] вони жили. Від батьків [PERSON] вони факт існування боргу приховували, це стало відомо тоді коли приїхали [PERSON] та [PERSON] до батька [PERSON] і повідомили про невчасні платежі. Відповідачка стверджує, що позика була повністю погашена за життя її чоловіка, однак документально це не було тоді зроблено, оскільки [PERSON] постійно проживає в Німеччині, передача кошів проходила через [PERSON] [PERSON] у своїх поясненнях наданих в судовому засіданні вказала, що відповідачка та її чоловік позичили в неї 15000,00 євро, а з відсотками 21300,00 євро. Перший платіж сім'я [PERSON] повернули в розмірі 4450,00 євро, які були виручені від продажу автомобіля Опель. Це був єдиний транш, який надійшов вчасно. Рік минув, а гроші їй не повернули, тоді вона звернулась до [PERSON] і зрозуміла, що він не має змоги погасити борг. Вимушена була звертатись до його батьків. Через деякий час з нею зв'язалась телефоном мама [PERSON] із-за кордону та повідомила, що гасити борг буде вона, висилаючи гроші сину, а той в свою чергу буде їх приносити [PERSON] [PERSON] помер і на той час існував борг у сумі не більше 2000,00 євро. Ці гроші їй через якийсь час принесла [PERSON] від [PERSON], якій свідок надала розписку в якій вказавши суму 21300,00 євро мала на увазі, що борг повністю погашений. Свідок стверджує, що їй достеменно відомо, що всю суму боргу за виключенням 4450,00 євро повернула мати [PERSON] їй через [PERSON] На звороті договору позики від 03.11.2008 року містяться рукописні записи виконані, як ствердив свідок [PERSON] ним та [PERSON] про факт повернення коштів [PERSON] [PERSON], з зазначенням дат, сум та підписів, а саме: 15.09.2009 року - 4450,00 євро; 30.11.2009 - 1700,00; 28.12.2009 - 1000,00; 26.01.2010 - 2300,00; 16.02.2010 - 3200,00; 26.03.2010 - 800,00; 23.04.2010 - 1000,00; 31.05.2010 - 1000,00; 31.08.2010 - 1000,00; 27.09.2010 - 1200,00; 22.12.2010 - 2000,00; 15.02.2011 - 1650,00. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-МИ №099161 від 27.10.2011 року [PERSON] помер 26.10.2011 року. З рукописних записів на договорі позики вбачається, що всю суму боргу 21300,00 євро було погашено [PERSON] за життя. Дану обставину також підтвердив в судовому засіданні свідок [PERSON], який пояснив, що до нього звернувся [PERSON] з проханням посприяти в позиці. Він порадив йому [PERSON] Свідку відомо, що остання позичила [PERSON] гроші, однак він не знає скільки. Розрахунок проводився через нього, так як [PERSON] більше часу проживає за кордоном. [PERSON] приносив кошти йому і про це він зазначав на договорі позики, ставивши дату, суму грошей та свій підпис. [PERSON] коли приїздила в Україну [PERSON] вона поряд ставила свій підпис про одержання від нього грошей. Свідку відомо, що всю суму [PERSON] погасили ще за життя [PERSON], однак це частково були гроші які висилала із-за кордону [PERSON] Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що йому відомо про борг [PERSON] перед [PERSON] і про те, що кошти на його повернення висилала [PERSON] мати. Останній платіж, який від [PERSON] [PERSON] приносила його дочка [PERSON] становив 1,5-2 тисячі євро. Свідок [PERSON] підтвердив факт позики його сином [PERSON] в [PERSON] коштів, однак ні суми позики ні часток її погашення не знає. Йому лише відомо, що його дружина висилала сину та невістці кошти на життя, частину з яких вони спрямовували на погашення боргу. Розписку від 11.07.2012 року надану [PERSON] про те, що вона отримала від [PERSON] як представника [PERSON] в рахунок погашення боргу [PERSON] за договором позики від 03.11.2008 року грошові кошти в сумі 21300,00 євро, суд приймає як доказ повернення боргу взагалі, однак враховує наступне: достовірність фактів викладених у ній спростовано показам свідка [PERSON], яка пояснила, що вказавши суму 21300,00 євро мала на увазі, що борг повністю погашений. В день написання розписки [PERSON] повернула їй не більше 2000,00 євро. Відповідно до ст.ст.520, 521 ЦК України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Форма правочину щодо заміни боржника у зобов'язанні визначається відповідно до положень ст.513 ЦК України. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ст.513 ч.1 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що переведення боргу за договором позики укладеним 03.11.2008 року між [PERSON] та [PERSON] не відбувалось. Правочину в письмовій формі, щодо заміни боржника за вищевказаним договором позики сторони не вчиняли. За життя [PERSON] жодних претензій майнового характеру як до нього так і до його дружини - відповідачки по справі позивачка [PERSON] не пред'являла, хоча і встановлено, що певну частину коштів на погашення існуючого в її сина боргу перед [PERSON] висилала із-за кордону саме вона. Факту позики покійним чоловіком грошей в [PERSON] відповідачка не заперечує, як і не заперечує того, що їм гроші висилала мати [PERSON] - позивачка по справі, однак наполягає, що в повній мірі борг був погашений ще за життя її чоловіка. На той час жодних претензій матеріального характеру стосовно даного боргу позивачка до неї не мала. Тому, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що оскільки належним чином оформленої відповідно до вимог закону заміни боржника у зобов'язанні (переведення боргу) не відбулось у задоволенні даного зміненого позову слід відмовити повністю за безпідставністю позовних вимог, так як позивачка за життя сина погашаючи його борг перед [PERSON] таким чином допомагала йому у вирішенні фінансових проблем та запобігала таким чином зверненню стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок, що є цілком природнім проявом материнської турботи. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах. Враховуючи положення ст.213 ЦПК України, згідно яких рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, суд вважає, що виконав всі вимоги цивільного судочинства та вирішив дану справу згідно із законом. Рішення ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: dismissed