Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON], в якому просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» на користь позивача неустойку за користування обєктом оренди у період з 01.11.2016 року по 31.05.2017 року в розмірі 40\~600,00 грн.. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 01.01.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди, згідно умов якого позивач передав у тимчасове користування відповідачу частину даху нежитлового приміщення, розташованого по вул..Цілиноградській, 26-Б у м.Харкові, яка належить позивачу, терміном до 31.12.2014 року. Згідно умов договору частина цегляної труби та блоки надаються в оренду для розміщення телекомунікаційного обладнання орендаря. Обєкт оренди було передано у користування орендарю у передбачені строки, на підтвердження чого сторонами було складено відповідний акт прийому-передачі від 01.01.2012 року. У відповідності до умов договору його дію було пролонговано на строк у три роки, з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року. За користування орендованим приміщенням орендар зобовязався сплачувати орендну плату в розмірі 2900,00 грн. за календарний місяць, ПДВ не передбачено. З 01.02.2015 року всупереч умов договору відповідач припинив здійснювати оплату за орендоване приміщення. Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 22.02.2017 року позов [PERSON] задоволено повністю, стягнуто з ПАТ «Телесистеми України» заборгованість з орендної плати по договору оренди за період з 01.02.2015 року по 31.10.2016 року в розмірі 60\~900,00 грн. та пеню в розмірі 10\~778,85 грн. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 04.05.2017 року зменшено суму, яка підлягає стягненню з ПАТ «Телесистеми України» на користь позивача в частині розміру пені з 10\~778,85 грн. до 5333,78 грн., в іншій частині рішення Дзержинського районного суду м.Харкова залишено без змін. Як встановлено судовим розглядом у вказаній справі відповідачем було надіслано на імя [PERSON] повідомлення від 06.09.2016 року щодо припинення договору оренди з 06.10.2016 року, однак відповідачем так і не було повернуто обєкт оренди, жодного акту сторонами договору підписано не було. Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобовязань, розмір неустойки у відповідності до вимог ст.785 ЦК України за час прострочення відповідачем обов'язку з повернення об'єкту оренди за період з 01.11.2016 року по 31.05.2017 року складає 40\~600,00 грн.. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позові, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся вчасно та належним чином, надав суду письмові заперечення, згідно яких відповідач заперечує проти позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що договір оренди припинив свою дію з 06.10.2016 року. З метою звільнення обЄкту оренди, який знаходиться за адресою м.Харків, вул.Цілиноградська буд. 26-Б, відповідачем було здійснено всі необхідні дії задля демонтажу та вивезення обладнання, проте позивач доступу до обєкта оренди не надав. Зазначив, що обєкт оренди знаходиться на охоронюваній території, що унеможливлювало без дозволу орендодавця здійснити доступ до нього. Такий дозвіл на звільнення обєкту оренди від телекомунікаційного обладнання та повернення обєкту оренди так і не надано до цього часу. Вважає, що виконання відповідачем обовязку з повернення орендованого майна з оренди обумовлене зустрічним виконанням позивачем свого обовязку прийняти його, надавши при цьому орендарю можливість звільнити обєкт оренди. Неодноразові звернення відповідача до позивача щодо надання доступу до обладнання для його демонтажу та вивезення були проігноровані позивачем, що призвело до неможливості звільнити обєкт оренди та створило штучні умови для продовження нарахування плати за користування майном. Зважаючи на тривале ухилення позивача від надання доступу до обєкту оренди або письмового підтвердження заборони доступу до обладнання, відповідач був вимушений звернутись до правоохоронних органів, що було зафіксовано співробітниками Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази кожний окремо та у їх сукупності та взаємозвязку, дійшов наступних висновків. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 22.02.2017 року у справі за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» позов задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість з орендної плати за період з 01.02.2015 року по 31.10.2016 року в розмірі 60\~900,00 грн та пеню за невиконання договірних зобовязань в розмірі 10\~778,85 грн., а всього 71\~678,85 грн.; стягнуто судові витрати у розмірі 719,79 грн.. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 04.05.2017 року рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 22.02.2017 року змінено. Зменшено суму, яка підлягає стягненню з приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» на користь [PERSON] ІгоряВолодимировича з 71\~678,85 грн. до 66\~233,78 грн.: в частині зменшення розміру пені з 10\~778,85 грн. до 5\~333,78 грн. та судових витрат по стягненню судового збору з 716,79 грн. до 662,33 грн. В іншій частині рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 22.02.2017 року залишено без змін. У відповідності до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, вказаними вище рішеннями встановлено, що 01.01.2012 року між сторонами укладено договір оренди № 0-02/N КНА КНА 0060/010112, відповідно до умов якого орендарю, відповідачу по даній справі, передано в оренду частину даху по вул. Целіноградській, 26-б у м. Харкові загальною площею 36,00 м.кв. зі сплатою до 10 числа розрахункового місяця орендної плати у розмірі 2900 грн. на строк з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань. Встановлено, що листом від 06.09.2016 року за №16/ГО/440-2 ПрАТ «Телесистеми України» повідомило позивача про намір розірвання вказаного вище договору оренди з 06.10.2016 року. Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова та рішенням апеляційного суду Харківської області встановлено, що договір оренди було достроково розірвано та стягнуто з відповідача заборгованість за користування майном позивача, яка виникла до 31.10.2016 року. З матеріалів позову, заперечень відповідача та пояснень представника позивача, наданих в судовому засіданні, вбачається, що ПрАТ «Телесистеми України» станом на 01.06.2017 року обєкт оренди не повернуто позивачу, акту прийому-передачі об'єкта оренди стронами договору підписано не було. При цьому посилання відповідача на ухилення позивача від виконання обовязків по Договору, зокрема, щодо надання можливості відповідачу звільнити обєкт оренди та щодо доступу до нього, оформлення та підписання акту повернення майна, не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому не приймаються судом до уваги. Відповідно до ст.785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобовязаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Відповідно до п.5.4. постанови пленуму ВГС України від 29.05.2013\~\~№12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» застосовуючи приписи статті 785 ЦК України\~у розгляді справ зі спорів про стягнення неустойки за прострочення виконання зобов'язань з повернення об'єкта оренди, судам слід звертати увагу на те, що неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 ЦК України є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається як подвійна плата за користування річчю за час прострочення. Ця неустойка не може бути ототожнена з неустойкою (штрафом, пенею), передбаченою пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України, оскільки, на відміну від приписів статті 549 ЦК України, її обчислення не здійснюється у відсотках від суми невиконання або неналежного виконання зобов'язання (штраф), а також у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (пеня). Наданий позивачем у позовній заяві розрахунок розміру неустойки відповідає закону та узгоджується із встановленими фактичними обставинами та становить 40\~600 грн., у звязку із чим суд приймає його до уваги. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги відсутність доказів виконання наймачем обовязку щодо негайного повернення майна наймодавцеві, суд дійшов висновку про обґрунтованість та законність вимог позивача, а тому позов слід задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд присуджує позивачеві понесені ним і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного, ст.785 ЦК України,

Outcome: approved