Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

Представник позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду в позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим будинком, посилаючись, після його уточнення, на наступне. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (після реєстрації шлюбу [PERSON].), є власниками житлового будинку, що розташований по [ADDRESS]. За вищевказаною адресою зареєстровано 4 особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] З березня 2016 року і до часу звернення до суду, [PERSON] за цією адресою не проживає, особисті речі відсутні, за комунальні та інші послуги вона не сплачує, в утриманні житлового будинку ніякої участі не приймає(а.с.29,30). Сторони належним чином та своєчасно повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи але у судове засідання не з'явилися. Представником позивачів [PERSON] подане письмове клопотання про розгляд справи за відсутності позивачів та його як їх представника.. Просить у разі неявки відповідача винести заочне рішення. З наслідками ознайомлений. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Від відповідача до суду письмових заперечень проти позову, клопотань, заяв тощо не надійшло. Згідно ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причину неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Копію позовної заяви з додатками, копію ухвали суду про відкриття провадження, судову повістку з викликом до суду на 18.01. 2017, відповідач отримала 05.01. 2017, тобто завчасно, жодних клопотань в тому числі і про відкладення розгляду справи, заперечень на позов не подала. Про отримання судової повістки свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 5132500014018. Відповідно до ч.ч.1-5 ст.74, ст.77 ЦПК України, суд вважає судові повістки врученими своєчасно та належним чином, а неявку в судове засідання відповідача такою що не має поважних причин. Суд, з урахуванням відповідної письмової заяви позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України та на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити, виходячи із наступного. Позивачі, [PERSON], [PERSON], [PERSON] є громадянами України, про що свідчать фотокопії їх паспортів(а.с.4-9). [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON], про що свідчить фотокопія свідоцтва про укладення шлюбу(а.с.10). Із фотокопії свідоцтва про право власності на житло, фотокопії технічного паспорту вбачається, що позивачам в с. Радгоспне (Вишневе) Близнюкіського району Харківської області на праві власності належить житловий будинок, площею 60,2 кв.м .(а.с.11). [PERSON] померла [INFO]. ЇЇ донька [PERSON], після смерті матері отримала спадщину, яка складається із ? частки вищезазначеного будинку, що підтверджується фотокопією свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.14). Із фотокопії інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, вбачається, що [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить ? частка житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS](а.с.15). Відповідно до фотокопії облікової картки об'єкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки, головою домогосподарства за вищевказаною адресою є [PERSON]. Крім нього там зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON].(а.с.17). Ці факти також мають підтвердження в фотокопіях списку членів домогосподарства та облікової картки об'єкта погосподарського обліку(а.с.18-19). Як вбачається, із фотокопії довідки №02-30/242 від 16.11. 2016, виданої Радгоспівською сільською радою Близнюківського району Харківської області, відповідач [PERSON] - невістка позивача [PERSON], зареєстрована за вищевказаною адресою але з березня 2016 року за цією адресою не проживає. Там же зареєстрований син [PERSON] - [PERSON] та онука - [PERSON].(а.с.20). Крім того, із фотокопії акту обстеження домоволодіння, складеного Радгоспівським сільським головою [PERSON], депутатом сільської ради [PERSON], та сусідками [PERSON] та [PERSON], вбачається, що за адресою [ADDRESS] [PERSON] не проживає з березня 2016 року, її особисті речі в домоволодіння відсутні, за комунальні та інші послуги по утриманню житлового будинку вона не сплачує(а.с.16). Договір про користування електричною енергією укладено із [PERSON], про що свідчить відповідна копія (а.с.21-22). Факт реєстрації відповідача [PERSON] за вищевказаною адресою, крім вищевказаного, підтверджує інформація органу ДМС (а.с.25) Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками зазначеного вище майна, вони мають право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном в тому числі і у спосіб ними обраний. Відповідно до 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою, свідоцтва про смерть. Тобто на підставі вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003р. є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, та положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Тому, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із вимог які зазначені вище. Позивачами як раз і пред'явлена вимога про позбавлення відповідача права користування належним їм на праві власності житловим приміщенням. Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України). За правилами ч.ч.1,2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Отже належними та допустимими доказами позивачами вимоги позову доведені, а тому позов і підлягає задоволенню.

Outcome: approved