Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

представник позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача про звільнення майна з-під арешту, посилаючись на те, що 06.08.2007 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір № DN81AR03110291 згідно з яким Банк надав [PERSON] кредит в розмірі у сумі 115639,12 грн., та в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором Позивач та Відповідач уклали договір застави автотранспорту від 26.06.2007 року. 25.03.2011р., 06.06.2012р., 27.06.2012р., Ленінським відділом Державної виконавчої служби Харківського управління юстиції було накладено арешт на все майно [PERSON], в тому числі і на заставне майно банку, а тому позивач був змушений звернутись із зазначеним позовом до суду. В судове засідання представник позивача не з'явилася, але надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав викладених у позові, у разі неявки відповідача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та дату розгляду справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не надав. Представник третьої особи Ленінський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, провівши у сукупності дослідження матеріалів справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: У відповідності ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до укладеного договору № DN81AR03110291від 06.08.2007р., Банк надав [PERSON] кредит в розмірі у сумі 115639.12 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором Позивач та Відповідач уклали договір застави автотранспорту № DN81AR03110291 від 26.06.2007 року. Відповідно до умов договору застави Відповідач передав в заставу Позивачу автомобіль марки Marle SMA 7180, рік випуску: 2006, тип ТЗ: Легковий Седан-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.07.2011 року № 2-2233/11 було вирішено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DN81AR03110291 від 26.06.2007 року в розмірі 215970,60 грн. - звернути стягнення на предмет застави: автомобіль марки Marle SMA 7180, рік випуску: 2006, тип ТЗ: Легковий Седан-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]; що належить на праві власності Відповідачу , шляхом продажу вказаного автомобіля Позивачем з укладанням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України, а також наданням Позивачеві всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. 25.03.2011р., 06.06.2012р., 27.06.2012р., Ленінським відділом Державної виконавчої служби Харківського управління юстиції було накладено арешт на все майно [PERSON], в тому числі і на заставне майно банку. Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999 р. та ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі, коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно ст. 16 ЗУ «Про заставу», право застави виникає з моменту укладання договору застави. Крім того, згідно ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Згідно ст. 18 ЗУ «Про заставу», якщо предметом застави є рухоме майно, заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна. Це положення кореспондується зі ст. 572 ЦК України за якою в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником зобов'язнь, забезпеченних заставою, отримати задоволення за рахунок заставленного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Як було встановлено в судовому засіданні у позивача - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» право застави виникло, як зазначено вище, - 26.06.2007 року, а постанови про накладення арешту, були винесена 25.03.2011, 06.06.2012, 27.06.2012 року, тобто пізніше ніж було укладено договір застави, тобто пізніше ніж було укладено договір застави. Згідно з ч. 1 ст.52 ЗУ «Про виконавче провадження» стягнення звертається на вільне від застави майно боржника. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як по зверненню фізичної та юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. На підставі ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Враховуючи вищезазначене та те, що відповідачем заперечень на позовну заяву не надано, суд розглядає справу на підставі наданих доказів і вважає, що є всі підстави для задоволення позову. Враховуючи положення ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судові витрати на користь позивача у розмірі 243, 60 грн.

Outcome: approved