Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Прокуор звернувся до суду з позовом до відповідача про накладення заборони на відчуження нерухомого майна: ? домоволодіння, яке належить на праві приватної власності [PERSON], що розташоване за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідачка, яка є власником вищевказаного нерухомого майна, позбавлена рішенням суду батьківських прав щодо дочки [PERSON]. Остання має статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Дитині належить ? вказаного дооволодіння. При ухваленні рішення про позбавлення батьківських прав суд не вирішив питання щодо накладення заборони на відчуження нерухомого майна накладення заборони на відчуження нерухомого майна. В установленому законом порядку відповідач був повідомлений про час та місце судового засідання, в судове засідання не з'явився. Клопотання та заяви від нього на адресу суду не надходили. Зі згоди прокурора суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Інші особи, які беруть участь у справі, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в судове засідання не з'явилися. Розгляд справи проводиться в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 20.11.2012 року відповідачку позбавлено батьківських прав щодо дочки [PERSON], [INFO]. Відомості про батька дитини записані до актового запису про народження дитини в порядку ст.. 135 СК України. Згідно розпорядження голови Широківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 18.12.2012 року за № 887-р-12, [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Як випливає з реєстраційного посвідчення БТІ, на за дитиною та відповідачкою в рівних частках зареєстроване право власності а домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. Відповідно з вимогами ч. 3 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» та ч. 1 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» у разі передачі дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи - інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім'ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім'ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім'ї. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім'ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватися лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей. Пунктом 2 частини 1 статті 248 СК України передбачено, що дитина - сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров'я, навчальному або в іншому дитячому закладі, прийомній сім'ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. Згідно ч. 1 ст. 20 Конвенції ООН «Про права дитини» ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27. 02. 1991 року, дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Виходячи із наведеного, суд з метою захисту законних прав та інтересів неповнолітньої дитини вважає за необхідне задовольнити позов в повному обсязі та накласти заборону на відчуження вказаного нерухомого майна. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, із відповідача необхідно здійснити стягнення судового збору в дохід держави у сумі 243 грн. 60 коп., оскільки позивача при зверненні до суду із даною позовною заявою було звільнено від сплати зазначеного виду судових витрат. На основі вищевикладеного,

Outcome: approved