Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

Представник позивача звернулась в суд з позовом до відповідача з вимогою про стягнення з нього на користь позивача суми страхового відшкодування у порядку регресу у розмірі 31 260,37 грн., а також суми сплаченого судового збору. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликалась на те, що 20.07.2018 між ПрАТ «АСК «Скарбниця» та [PERSON] було укладено договір страхування транспортних засобів № 38/1401/АТ/18, згідно якого об`єктом страхування був автомобіль марки «Nissan X Trail», д.н.з. [NUMBER] . 29.01.2019 о 09.50 год. на автодорозі Західний обхід м.Львів 14 км+500 м. відбулась дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля марки «Opel Astra» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем «Nissan X Trail», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що стверджується постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05.03.2019. На підставі заяви [PERSON] та страхового акту ПрАТ «АСК «Скарбниця» виплатила останньому страхове відшкодування у сумі 131 260,37 грн. 01.08.2019 ПрАТ АСК «Скарбниця» звернулась із претензією до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на що остання згідно лімітів полісу здійснила виплату на суму 100 000 грн. 25.11.2019 ПрАТ «АСК» Скарбниця» звернулась до [PERSON] з претензією на виплату у порядку регресу 31 260,37 грн., однак такий у добровільному порядку не відшкодовує шкоду у зв`язку з чим вони вимушені звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце судового розгляду. Надіслала на адресу суду заяву згідно якої просила проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги повністю підтримує та просить такі задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання неодноразово не з`являвся, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. За згодою представника позивача відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вирішив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п. п. 1 - 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно зі ст. 81 ЦК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Так судом з`ясовано, що 29.01.2019 на автодорозі Західний обхід м. Львова 14км+500м., мала місце дорожньо - транспортна пригода, під час якої [PERSON] керуючи автомобілем марки «Opel Astra» д.н.з. [NUMBER] не оцінив дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Nissan X Trail», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] у результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. У відповідності до копії постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05.03.2019 [PERSON] було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. /а.с.7/ 20.07.2018 між ПрАТ АСК «Скарбниця» та [PERSON] було укладено договір страхування транспортних засобів №38/1401/АТ/18, відповідно до умов якого було застраховано, транспортний засіб «Nissan X Trail», д.н.з. [NUMBER] . Строк дії договору з 20.07.2018 по 19.07.2019./а.с.46/ Цивільно - правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/8738233. Згідно заяви про виплату страхового відшкодування [PERSON] , страхового акту №06/К/19 та додатку №1, звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого колісного транспортного засобу №497/19 від 24.04.2019 ФОП [PERSON] . ПрАТ АСК «Скарбниця» виплатила страхувальнику [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 131 260,37 грн., що стверджується копіями платіжних доручень № 2611 від 21.02.2019, №2579 від 14.02.2019, №3080, 3081 від 26.04.2019, № 3141, 3142 від 08.05.2019./а.с.4-6,8-13, 42-45/ В подальшому, ПрАТ «УСК«Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснило виплату страхового відшкодування ПрАТ АСК «Скарбниця» у розмірі 100000 грн., у межах ліміту згідно полісу №АМ/8738233./а.с.51/ 25.11.2019 ПрАТ АСК «Скарбниця» звернулося із претензією до відповідача з вимогою сплатити у порядку регресу 31 260,37 грн., однак вказана виплата не була здійснена у добровільному порядку. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (ч.1 ст.10 Закону України «Про страхування»). Згідно ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (ст. 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (п. 6 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (ч. 1 ст. 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них зокрема відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно ст. 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Статтею 6 Закону визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно ст. 1 Закону особи, відповідальність яких застрахована - це страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Позивач при обґрунтуванні позовних вимог у позовній заяві посилається на положення ст.ст. 1166,1187,1191 ЦК України та просить стягнути з відповідача страхове відшкодування у порядку регресу. Однак з приводу вищевказаного суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора:потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Таким чином заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15ц зробила правовий висновок, який суд з урахуванням ч.4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, згідно якого вбачається те, що ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. Отже, зважаючи на викладене та на перехід до позивача (ПрАТ «АСК «Скарбниця») після виплати страхового відшкодування потерпілому за договором майнового страхування від останнього прав кредитора до особи відповідальної за завдані збитки, суд приходить до переконання, що між сторонами виникли саме суброгаційні правовідносини, а тому для врегулювання таких слід керуватись положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування». Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на зазначене, якщо розмір завданої шкоди перевищує належним чином визначену страхову суму(«ліміт відповідальності страховика» у відносинах страхування цивільно - правової відповідальності), відшкодування шкоди в обсязі такої різниці здійснюється у межах окремого деліктного зобов`язання за участі деліквента та потерпілого, або іншої особи, до якої у встановленому законом порядку перейшло право потерпілого вимагати відшкодування завданої шкоди. З урахуванням вищенаведених норм права, суд приходить до переконання, що у результаті виконання умов договору добровільного страхування та проведення ПрАТ «АСК «Скарбниця» виплати [PERSON] , страхового відшкодування, у деліктному зобов`язанні, яке виникло між відповідачем та потерпілим, відбулась заміна кредитора, а саме до страховика потерпілого - ПрАТ «АСК «Скарбниця» перейшло право вимоги до винної особи у розмірі 31 260,37 грн., яка є різницею між фактичним розміром шкоди і здійсненим ПрАТ «УСК«Княжа Вієнна Іншуранс Груп» страховим відшкодуванням згідно полісу цивільно - правової відповідальності. Зважаючи на викладене, повністю, всебічно та об`єктивно проаналізувавши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є підставними у зв`язку з чим підлягають задоволенню, а саме з відповідача слід стягнути на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 31 260,37 грн.. Відповідно до ст.141 ЦПК України у зв`язку з задоволенням позовних вимог судовий збір в сумі 2102 гривні підлягає стягненню з відповідача у користь позивача.

Outcome: approved