Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» (надалі за текстом - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. Зазначило, що 25.02.2013 року о 21 год. 40 хв. в м. Києві по бул. Дружби Народів сталась дорожньо-транспортна пригода (надалі за текстом - ДТП) за участю автомобіля «Skoda», д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача та автомобіля «Subaru Forester», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП автомобіль «Subaru Forester», д.н.з. [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень. На момент ДТП автомобіль «Subaru Forester», д.н.з. [NUMBER] був застрахований у ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА». Постановою Печерського районного суду м. Києва від 19.03.2013 року відповідача було визнано винною у скоєнні ДТП. Згідно рахунку вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Subaru Forester», д.н.з. [NUMBER] склала 24 237 грн. 47 коп. Виконуючи взяті на себе зобов'язання за договором страхування позивач виплатив страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 24 237 грн. 47 коп. В зв'язку з вищевикладеним, позивач звернувся за захистом порушеного права до суду. До початку судового засідання позивач направив на адресу суду заяву про розгляд справи без участі його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с. 50). На виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України, судом було направлено запит до органів реєстрації місця проживання фізичної особи (а.с. 32), згідно отриманої відповіді відповідач, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 33). Згідно ст. 74 ЦПК України судові повістки - про виклик та телеграми зі зворотнім повідомленням направлялись за зареєстрованим у вставленому законом порядку місця проживання фізичної особи - відповідача. У разі ж їх відсутності за даною адресою, вважається, що судовий виклик вручений належним чином. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Так, в судові засідання відповідач викликалася судовими повістками зі зворотними повідомленнями про явку в судове засідання 13.03.2014 року, 08.04.2014 року, 14.05.2014 року (а.с. 35, 37, 39, 45, 47 - 49). Згідно зі ст. 74 ЦПК України судові повістки - про виклик та телеграми зі зворотнім повідомленням направлялись за зареєстрованим у вставленому законом порядку місця проживання фізичної особи - відповідача. У разі ж їх відсутності за даною адресою, вважається, що судовий виклик вручений належним чином. Повідомлення про причини неявки до суду від відповідача не надходило. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову у відсутності відповідача та постановлення заочного рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом, 25.02.2013 року о 21 год. 40 хв. в м. Києві по бул. Дружби Народів сталась ДТП за участю автомобіля «Skoda», д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача та автомобіля «Subaru Forester», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП автомобіль «Subaru Forester», д.н.з. [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень, що підтверджено довідкою та розширеною довідкою ДАІ (а.с. 20 - 21). Постановою Печерського районного суду м. Києва від 19.03.2013 року відповідача було визнано винною у скоєнні ДТП (а.с. 3). Автомобіль «Subaru Forester», д.н.з. [NUMBER] належить на праві власності [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу (а.с. 22). 11.10.2012 року між [PERSON] та позивачем було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, у відповідності до умов якого, позивач взяв на себе зобов'язання, у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування (а.с. 4 - 8). Позивач здійснив виплату [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 24 237 грн. 47 коп. на підставі звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди (а.с. 10 - 16) та страхового акту (а.с. 17), що підтверджено платіжними дорученнями № № 4696, 4045, 4019, 4014 (а.с. 18 - 19). До суду, належних та допустимих доказів наявності на момент ДТП стархування своєї цивільно - правової відповідальності перед третіми особами, відповідачем надано не було. Згідно ст. 22 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) особа, якій заподіяно збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування. Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У відповідності до ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування», страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі. Відповідно до ст. ст. 993, 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи. Постанова Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» за № 6 від 27.03.1992 року (із змінами та доповненнями) роз'яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. У відповідності до п. 38.2.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Однак, згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. ст. 27 - 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 59 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Таким чином, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача виплачене страхове відшкодування у розмірі 24 237 гривень 47 копійок. Відповідно до ст. 88 ЦПК України понесений судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved