Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Прокурор Білогірського району звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] районного управління юстиції Хмельницької області про визнання недійсним свідоцтва про право власності САК № 955681 індексний № 19776412 від 31 березня 2015 року, скасування рішення державного реєстратора реєстраційної служби [PERSON] районного управління юстиції Хмельницької області [PERSON] № 12047576 та повернення [PERSON] у державну власність земельної ділянки площею 2,0000 га кадастровий № 6820387500:04:005:0378, що розташована в межах території Сивківської сільської ради Білогірського району Хмельницької області. В обгрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що право власності на вказану земельну ділянку було набуто [PERSON] всупереч вимогам Земельного кодексу України. Вказує, що останній не звертався до [PERSON] районної державної адміністрації з клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки та передачу її у власність, проект землеустрою не погоджувався відділом Держземагенства в [PERSON] районі, а до реєстраційної служби [PERSON] районного управління юстиції з метою видачі [PERSON] свідоцтва про право власності на нерухоме майно (земельну ділянку) було подано розпорядження першого заступника голови [PERSON] районної державної адміністрації «Про затвердження проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу земельних ділянок у приватну власність» від 12 грудня 2012 року № 470/2012-р, якого по офіційній документації вказаної установи не існує, а лише є в наявності та має юридичну силу під вказаним номером та датою інше розпорядження «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують про власності на земельні ділянки та передачу у власність земельних ділянок» із списком інших осіб, яким передані земельні ділянки і серед яких відповідач [PERSON] не значиться. Прокурор прокуратури Білогірського району в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позовні вимоги задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Крім того, пояснила, що повідомлення по факту видачі невідомими особами підробленого розпорядження першого заступника голови [PERSON] районної державної адміністрації від 12 грудня 2012 року № 470/2012-р «Про затвердження проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу земельних ділянок у приватну власність» з додатком (список 19 громадян, серед яких значиться [PERSON], яким надано дозвіл на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність) внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та на даний час проводяться необхідні слідчі дії. Представник Головного управління Держземагенства в Хмельницькій області [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача [PERSON] районного управління юстиції Хмельницької області [PERSON] в судовому засіданні, яке відбулось 05 червня 2015 року, позовних вимог не визнала, оскільки вважає, що при видачі [PERSON] свідоцтва про право власності на нерухоме майно порушень з боку реєстраційної служби допущено не було. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, стосовно задоволення позову не заперечував. Пояснив, що дійсно протягом 2012-2014 років із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Сивківської сільської ради площею 2 га та надання її йому у власність до [PERSON] районної державної адміністрації не звертався, проектної документації не виготовляв, в нотаріальному порядку не уповноважував на вказані дії інших осіб, про наявність у нього в приватній власності вказаної земельної ділянки він дізнався лише в квітні 2014 році від своєї тітки [PERSON], яка надала йому вже виготовлений оригінал свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Заслухавши учасників процесу, свідків, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 березня 2014 року державним реєстратором реєстраційної служби [PERSON] РУЮ Хмельницької області [PERSON] на підставі заяви, вчиненої від імені [PERSON], та документів, поданих для проведення державної реєстрації, прийнято рішення № 12047576 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за кадастровим № 6820387500:04:005:0378, що розташована на території Сивківської сільської ради Білогірського району Хмельницької області (а.с. 10), видано свідоцтво про право власності серії САК № 955681, індексний № 19776412 від 31 березня 2014 року та зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку, запис № 5171545 (а.с. 8). Зазначене свідоцтво про право власності на земельну ділянку видане на підставі документів, поданих від імені [PERSON], а саме копії його паспорта, копії розпорядження першого заступника голови [PERSON] районної державної адміністрації № 470/2012-р від 12 грудня 2012 року (а.с. 13-14), копії витягу із Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 9) та квитанцій про внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав та про сплату адміністративного збору. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч. 6, ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавленні в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень визначених ст. 122 Земельного кодексу України. Після цього, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 Земельного кодексу України, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обовязкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відповідно до п. 2. ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону. В п. 3 ч 1. ст. 24 вищевказаного Закону вказано, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа. З показань самого відповідача [PERSON], свідка [PERSON], а також досліджених в судовому засіданні письмових документів встановлено, що відповідач [PERSON] протягом 2012-2014 років із заявою (клопотанням) про надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Сивківської сільської ради площею 2 га та надання йому земельної ділянки у власність до [PERSON] районної державної адміністрації не звертався, проектної документації не виготовляв і в нотаріальному порядку не уповноважував на вказані дії інших осіб, про наявність у нього в приватній власності земельної ділянки на території Сивківської сільської ради площею 2 га останній дізнався в квітні 2014 році, коли отримав від [PERSON] оригінал свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САК № 955681. Так, допитаний в судовому засіданні в якості свідка голова Сивківської сільської ради [PERSON] показав, що в 2011 році до нього звернулася жителька с.Сивки [PERSON] з проханням допомогти оформити для її племінника [PERSON] у власність земельну ділянку на території Сивківської сільської ради, про що останній він повідомив, що вільні землі є лише за межами населеного пункту і про можливість надання таких земель у власність її племінника він має запитати в уповноваженої особи відділу Держземагенства у [PERSON] районі, а саме в начальника цієї установи [PERSON] Пояснив, що влітку 2013 року, після закінчення сесії районної ради, до нього звернувся начальник відділу Держземагенства у [PERSON] районі [PERSON] та запропонував, щоб жителі Сивківської сільської ради, які виявлять бажання отримати в приватну власність земельні ділянки, збирали документи та писали відповідні заяви. Протягом певного часу після даної розмови він особисто отримав від [PERSON] бланки заповнених заяв та привіз їх у приміщення сільської ради, техпрацівник якої викликала жителів с.Сивки, які бажали отримати земельну ділянку, в тому числі [PERSON], та надала останнім заяви для поставлення свого індивідуального підпису. Зазначив, що від імені [PERSON] в сільську раду приносила копію його паспорта та підписувала [PERSON] Приблизно в липні-серпні 2013 року підписані жителями заяви з паспортними даними він передав бухгалтером начальнику відділу Держземагенства у [PERSON] районі [PERSON] Після цього, через деякий період часу, [PERSON] особисто приїхав в Сивківську сільську раду та привіз виготовлену технічну документацію з висновками земельної комісії на земельні ділянки для жителів, в тому числі на [PERSON], з необхідністю погодження меж із суміжними землекористувачами. Крім того, зазначив, що [PERSON] телефонував йому та вказав, що кожна особа, яка оформляє через нього технічну документацію, зобовязана сплатити ПМП «Інвентарпроект» за виготовлення технічної документації по 850 грн. Пояснив, що після сплати вказаних коштів в березні 2014 року до нього зателефонував заступник начальника відділу Держземагенства у [PERSON] районі [PERSON] та повідомив, що вся необхідна документація на земельні ділянки виготовлена і нові землевласники можуть отримати в реєстраційній службі [PERSON] районного управління юстиції свідоцтва та зареєструвати право власності. При цьому, зазначив, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, виданих на імя [PERSON], на прохання [PERSON] він отримував в реєстраційній службі [PERSON] районного управління юстиції особисто. Суд не бере до уваги показання свідка [PERSON], яка в судовому засіданні пояснювала, що особисто зверталася з племінником [PERSON] до [PERSON] районної державної адміністрації про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Сивківської сільської ради площею 2 га та надання у власність, виготовляла документи та отримувала в реєстраційній службі [PERSON] районного управління юстиції в присутності [PERSON] свідоцтво про право власності на нерухоме майно, так як її показання спростовуються поясненнями самого відповідача [PERSON], який підтвердив в судовому засіданні відсутність у нього волевиявлення на оформлення та отримання земельної ділянки у свою власність, так і вищевказаними показаннями голови Сивківської сільської ради свідка [PERSON] Відповідно до ст. 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок, крім інших необхідних документів, включають рішення відповідного органу виконавчої влади про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Разом з тим, судом встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель державної власності у власність [PERSON] до [PERSON] районної державної адміністрації на затвердження не надходив, розпорядження про затвердження проекту землеустрою для [PERSON] не приймалося, що підтверджується листом-повідомленням [PERSON] районної державної адміністрації від 16 липня 2015 року № 80/04-02-15-1030/2015 (а.с. 73). При цьому, встановлено, що зміст наявного в матеріалах справи розпорядження першого заступника голови [PERSON] районної державної адміністрації від 12 грудня 2012 року № 470/2012-р «Про затвердження проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу земельних ділянок у приватну власність» з додатком (список 19 громадян, серед яких значиться [PERSON], яким надано дозвіл на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність) не відповідає дійсності, а відтак не має юридичної сили для його правозастосування (а.с. 13-14), оскільки під даним номером та датою, але з іншою назвою пройшло паспортизацію та зареєстроване по внутрішній документації установи інше розпорядження першого заступника голови [PERSON] районної державної адміністрації від 12 грудня 2012 року № 470/2012-р «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки та передачу у власність земельних ділянок» з додатком (список 4 громадян, серед яких не значиться [PERSON], яким передано у власність земельні ділянки, які знаходяться в користуванні) (а.с. 32-36). Крім того, допитана в судовому засіданні в якості свідка юрист Білогірської районної державної адміністрації [PERSON] показала, що протягом 2012-2014 років громадянин [PERSON] до [PERSON] районної державної адміністрації із заявою (клопотанням) про надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Сивківської сільської ради площею 2 га не звертався, жодного розпорядження [PERSON] районною державною адміністрацією про надання такого дозволу та передачу [PERSON] земельної ділянки у приватну власність не виносилося, а розпорядження від 12 грудня 2012 року № 470/2012-р з додатком, яке в дійсності пройшло паспортизацію та зареєстроване по внутрішній документації установи, стосується інших осіб, серед яких відповідач [PERSON] не значиться. Також, допитаний в судовому засіданні в якості свідка державний кадастровий реєстратор відділу Держземагенства у [PERSON] районі [PERSON] показав, що витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15 березня 2014 року НВ-6801054622014, що знаходиться в матеріалах справи (а.с. 27-31), він, як державний кадастровий реєстратор, особисто не підписував та не видавав [PERSON], оскільки фактично обовязків державного кадастрового реєстратора не виконував та не виконує, на його імя лише формально виготовлена печатка, яка зберігається в начальника відділу Держземагенства у [PERSON] районі [PERSON] і використовується останнім та головним спеціалістом відділу [PERSON] за призначенням. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка головний спеціаліст відділу Держземагенства у [PERSON] районі [PERSON], підтвердив показання свідка [PERSON], а саме той факт, що у витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15 березня 2014 року НВ-6801054622014, який наданий [PERSON], підпис від імені [PERSON] здійснений ним особисто без наявності необхідних на це повноважень, а також проставлена печатка, якою користуватися має право лише державний кадастровий реєстратор [PERSON] Відповідно до ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. Згідно ч. 7 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. У відповідності до п. 8-1 ч. 1 ст. 18 вказаного вище Закону, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним та юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. Таким чином, дослідивши надані сторонами докази на підтвердження своєї позиції, оцінивши їх належність, допустимість та достовірність, суд вважає, що оскільки відсутнє відповідне рішення органу державної влади про передачу [PERSON] у власність спірної земельної ділянки, тому державна реєстрація права власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке видане з порушенням вимог законодавства, не може бути проведеною на підставі ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а відтак позовні вимоги прокурора в інтересах держави підлягають задоволенню.

Outcome: approved