Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною та визнання права на частку у спадковому майні. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] з травня 1993 року по 31.08.2012 року проживала без реєстрації шлюбу з [PERSON] За цей період вони проживали однією сімєю, вели спільне господарство, а коли [PERSON] через тяжку хворобу та похилий вік не зміг сам себе обслуговувати, вона опікувалася ним та матеріально його підтримувала. У [PERSON] від першого шлюбу є син [PERSON], який тривалий час проживає в м. Київ і до батька навідувався рідко. 31.08.2012 року [PERSON] помер, та при житті він залишив заповіт, посвідчений секретарем Копашнівської сільської ради від 21.12.2007 року за реєстровим номером № 86, яким заповів все належне йому майно позивачці [PERSON] та його сину [PERSON] 26.02.2013 року нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори було складено заяву від імені позивачки [PERSON] про відмову від прийняття спадщини яку вона підписала. Перед написанням заяви відповідач пояснив позивачці, що для того, щоб отримати два свідоцтва на спадщину необхідні значні кошти та скориставшись, що позивачка жінка похилого віку та має проблеми із здоровям умовив її відмовитися від частки на спадщину та запевнив, що після того як він оформить все спадкове майно на себе він частину житлового будинку переоформить на сина позивачки. Однак відповідач після написання заяви про відмову від прийняття спадщини позивачкою [PERSON] став уникати зустрічі з нею та відповідати на телефонні дзвінки. Відповідно до довідки лікаря сімейної медицини Копашнівськї лікарської амбулаторії [PERSON] - [PERSON] знаходиться на «Д» обліку з 15.04.2011 року з діагнозом : цукровий діабет 2 тип, ІХС, кардіосклероз атеросклеротичний, гіпертонічна хвороба 2 тип. 26.02.2013 року [PERSON] оглянута лікарем на дому та встановлено діагноз: ситуаційний невроз з вираженою депресією, ІХС, атеросклеротичний, гіпертонічна хвороба 2 тип, цукровий діабет 2 тип. Крім цього позивачка [PERSON] при написанні заяви про відмову від прийняття спадщини діяла під впливом помилки, оскільки вважала, що для оформлення спадщини необхідні великі матеріальні витрати а тому погодилася на пропозицію відповідача. Посилаючись на вказані обставини представник позивачки просив суд ухвалити рішення, яким позов задовольнити. Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив визнати відмову [PERSON] від прийняття спадщини недійсною, оскільки позивачка є жінкою похилого віку, перебуває в хворобливому стані а також діяла під впливом помилки та переконання з боку відповідача. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] заперечив проти задоволення позовних вимог посилаючись на подані заперечення, які містяться в матеріалах справи. Представник відповідача [PERSON] державної нотаріальної контори - [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, пояснивши суду, що на момент звернення позивачки [PERSON] до [PERSON] державної нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини спорів між нею та відповідачем не було. Всі питання щодо прийняття спадщини сторони вирішили між собою ще до моменту звернення до нотаріальної контори. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 31 серпня 2012 року помер [PERSON], з яким позивачка [PERSON] проживала з травня 1993 року по 31.08.2012 року однією сімєю без реєстрації шлюбу, та який являвся батьком відповідача [PERSON] Дані обставини в судовому засіданні стверджені свідоцтвом про смерть серія І-ФМ № 139340, довідкою виданою виконкомом Копашнівської сільської ради № 804 від 29.05.2015 року, та копією свідоцтва про народження [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Копашнівської сільської ради від 21.12.2007 року за реєстровим номером № 86, яким заповів все належне йому майно позивачці [PERSON] та його сину [PERSON] 26.02.2013 року позивачка [PERSON] подала до [PERSON] державної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини за померлим [PERSON] Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1273 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 1273 Цивільного кодексу України, відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Відповідно до ч. 1 ст. 1275 Цивільного кодексу України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Оскільки протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, позивачка заяву про відмову від прийняття спадщини не відкликала, то відповідно до ч.1 ст. 1275 ЦК України її частка у спадщині перейшла до відповідача як до іншого спадкоємця за заповітом. Позивачка в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона на момент відмови від прийняття спадщини перебувала в хворобливому стані та не повністю усвідомлювала значення своїх дій та діяли під впливом помилки. Однак, суд не бере до уваги дані доводи, оскільки відповідно до ч.1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Відповідно до ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Як вбачається з заяви про відмову [PERSON] від прийняття спадщини нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] було розяснено позивачці, що відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною та може бути відкликана нею протягом строку, встановленого для її прийняття. Позивачка у встановлений законом термін не скористалася своїм правом та не відкликала свою заяву про відмову від прийняття спадщини. За таких обставин у суду відсутні законні підстави для визнання відмови від спадщини недійсною. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed