Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду із позовом (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) до відповідача про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком № 194 по вул. Молодіжній в с. Дережичі Дрогобицького району Львівської області та зобовязання Дережицької сільської ради в особі її виконавчого комітету провести дії щодо зняття з реєстраційного обліку [PERSON] з будинку 194 по вул. Молодіжній в с. Дережичі Дрогобицького району. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] та [PERSON] належав на праві спільної сумісної власності будинок під № 194 на вул. Молодіжна, с. Дережичі Дрогобицького району. З 1996 року [PERSON] і відповідач фактично припинили свої шлюбні відносини і з цього часу відповідач не проживає по вищевказаній адресі, а став проживати [INFO]. 05.10.2006 між ними було розірвано шлюб. Після розірвання шлюбу 24.12.2008 [PERSON] та відповідач уклали договір купівлі-продажу, за яким [PERSON] прийняла у власність частку у праві спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться під № 194 на вул. Молодіжній у с. Дережичі Дрогобицькою району без виділу цієї частки. Отже, [PERSON] стала власником усього житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Після укладення вищевказаного договору відповідач зобовязувався знятися з реєстрації з будинку та зареєструватися за фактичним місцем проживання, але в силу не відомих обставин, він не вчиняє жодних дій, спрямованих на зняття з реєстрації. Враховуючи вищенаведене, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком № 194 по вул. Молодіжній у с. Дережичі Дрогобицькою району Львівської області із зняттям його з реєстраційного обліку. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштової кореспонденції з повідомленням. Представник Дережицької сільської ради Дрогобицького рацону Львівської області в особі її Виконавчого комітету [PERSON] в судове засідання не зявився, подавши заяву про слухання справи у його відсутності. Дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів. А згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вбачається з Договору купівлі-продажу житлового будинку від 24.12.2008, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 4399, Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів № 6870982 від 24.12.2008 та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.12.2008 № 21408317 [PERSON] належить будинок № 194 по вул. Молодіжній в с. Дережичі Дрогобицького району Львівської області. Згідно витягу з Будинкової книги та Довідки № 1851 від 12.12.2016, виданої Дережицькою сільською радою Дрогобицького району Львівської області у вищевказаному будинку, зокрема зареєстрований [PERSON]. Однак, відповідно до Акту обстеження фактичного місця проживання від 12.12.2016, складеного комісією в складі Дережицького сільського голови [PERSON]П, секретаря сільської ради [PERSON], за участю позивача та сусідів [PERSON] зареєстрований [INFO], проте, за вказаною адресою не проживає з 1996 року. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Як розяснив Верховний Суд України, право члена сімї власника жилого будинку (квартири), який не є співвласником, на користування цим будинком (квартирою) згідно зі ст. 156 ЖК України обумовлене наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у даному будинку (квартирі). Виходячи з цього особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням у належному власникові жилому будинку (квартирі), якщо вона вийшла зі складу сімї останнього і перейшла проживати в інше місце. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. В судовому засіданні 22.02.2017 свідок [PERSON] повідомив суду, що [PERSON] не живе за адресою позивача тривалий час, навідуючись лише до своїх дітей. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження поважності причин відсутності [PERSON] у будинку, що належить на праві власності [PERSON] Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до переконання, що оскільки відповідач не проживає у житлі позивача понад встановлені законом строки, добровільно це житло залишив, не користується ним, не несе витрат по його утриманню, а тому його слід визнати такими, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. В постанові від 01.03.2016 у справі № 21-5446а15 (825/1335/13-а) ВСУ залишив без змін постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2014, якою було скасовано рішення Деснянськогорайонногосудум. Чернігова від 30.03.2010 та задоволено позов: визнано дії відповідача про зняття з реєстрації місця проживання позивачів протиправними; зобовязано управління ДМС вчинити необхідні дії щодо реєстрації обліку та поновити реєстрацію місця проживання позивачів за\~Адресою 1. Тобто спори про зобовязання реєстраційного органу зняти з реєстраційного обліку фізичну особу підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Таким чином провадження у справі в частині позову про зобовязання Дережицької сільської ради в особі її Виконавчого комітету провести дії щодо зняття з реєстраційного обліку [PERSON] в будинку № 194 по вул. Молодіжній в с. Дережичі Дрогобицького району Львівської області підлягає закриттю.

Outcome: partial