Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 7696,56 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилався на наступне. 30.11.2012 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-2107-12-00513, предметом якого є страхування транспортного засобу «КІА» д.н. [NUMBER]. 12.12.2012 року відбулась ДТП за участю зазначеного транспортного засобу під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «ХЮНДАЙ» д.н. [NUMBER] під керуванням відповідача. Дану ДТП було визнано страховим випадком та позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 7696,38 грн. В результаті виплати страхового відшкодування до позивача перейшло право зворотної вимоги (регресу) на отримання відшкодування від винної особи в заподіянні збитків, тобто до відповідача. Позивач письмово звертався до відповідача з вимогою про добровільне виконання зобовязання, однак збитки так і не були відшкодовані. Тому позивач вимушений звернутися до суду. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, та проти заочного рішення не заперечував. Відповідач до судового засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному \~розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] 12.12.2012 року о 13 год. 10 хв., керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись по майдану Конституції, 26 в м. Харкові, змінюючи напрямок руху, не впевнившись, що це буде безпечно, допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], завдано матеріальних збитків, чим порушив п. 10.1 ПДР України. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 25.12.2012 року, [PERSON] було визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Вказана постанова набула чинності 07.01.2013 року. (а.с. 13). 30.11.2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-2107-12-00513 та в подальшому додаткову угоду №1 до нього. (а.с. 5-9) Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Внаслідок ДТП, матеріальний збиток, завданий автомобілю [NUMBER] складає 7696, 38гривень. (а.с. 14-22). Згідно ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно заяви про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, [PERSON] позивачем відшкодовано 7696,38 гривень. (а.с. 23-30). Згідно ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно п.п. 38.2.1. п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.\~ Позивачем була надіслана відповідачеві претензія про відшкодування шкоди, яка була залишена без задоволення. (а.с. 31). Таким чином, позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати позивача, понесені у звязу з оплатою судового збору, \~відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд також стягує з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved