Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом в якому просив: стягнути з відповідача на користь АТ «Райффайзен банк «Аваль» заборгованість за кредитним договором № 012/03-051/847 від 02.08.2006 року у сумі 484 031,25 грн., у тому числі заборгованість по кредиту 203 035,57 грн., заборгованість по відсоткам 111 131,15 грн., пеня за порушення строків повернення кредиту 66 197,33 грн. та пеня за порушення строків сплати відсотків складає 103 666,20 грн.; стягнути з відповідача на користь АТ «Райффайзен банк «Аваль» в особі Херсонської обласної дирекції заборгованість за кредитним договором № 010/03-051/377-5 від 28.02.2007 року, що укладений в рамках Генеральної кредитної угоди № 010/03-051/377 від 18.11.2005 року в сумі 608 555,89 грн., у тому числі заборгованість по кредиту 350 000,00 грн., заборгованість по відсотках 81 322,74 грн., пеня за порушення строків сплати відсотків 29 775,08 грн. В обґрунтування позову посилався на те, що відповідно до умов Генеральної кредитної угоди № 010/03-051/377 від 18.11.2005 року, додаткових угод до неї від 27.02.2006 року, 26.06.2006 року та 02.08.2006 року, а також кредитних договорів, що були укладені в рамках генеральної кредитної угоди № 010/03-051/377 від 18.11.2005 року Акціонерним потово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Раййфайзен Банк Аваль», було відкрито відповідачу кредитну лінію з лімітом кредитування у розмірі 500 000,00 грн. з кінцевим строком погашення до 17 листопада 2008 року, у тому числі: за кредитним договором № 10/03-051/377-5 від 28.02.2007 року відповідачу було надано 350 000,00 грн. строком до 16.11.2008 року зі сплатою 19% річних за користування кредитними коштами для розвитку. Наданя кредитних коштів проводилося Херсонською обласною дирекцією «Райффайзен Банк Аваль» згідно вимог статті 4 Генеральної кредитної угоди та п. 5.1.Кредитного договору № 010/03-051/377-5 від 28.02.2007 року шляхом їх перерахування в безготівковій формі з позичкового рахунку ФОП [PERSON] на його поточний рахунок. Відповідно до п. 5.1. Генеральної кредитної угоди та п. 6.1. кредитного договору № 010/03-051/377-5 від 28.02.2007 року, відповідач зобов'язався щомісячно не пізніше останнього робочого дня кожного місяця сплачувати банку відсотки за користування кредитними коштами. Проте, відповідачем порушені вищезазначені умови кредитного договору щодо сплати відсотків і станом на 09.04.2014 року заборгованість [PERSON] перед банком по тілу кредиту становить 350 000,00 грн. та відсотках за користування кредитними коштами відповідно до кредитного договору № 010/03-051/377-5 від 28.02.2007 року становить 81 322,74 грн. Відповідно до п. 10.2 Генеральної кредитної угоди та п. 10.2. кредитного договору № 010/03-051/377-5 від 28.02.2007 року у випадку порушення відповідачем строків уплати відсотків [PERSON] сплачує банку пеню від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочення. Таким чином, станом на 09.04.2014 року пеня за порушення строків повернення кредиту становить 147 458,06 грн. та пеня по відсотках, нарахована відповідачу за порушення кредиту становить 147 458,06 грн. та пеня по відсотках, нарахована відповідачу за порушення умов кредитного договору № 010/03-051/377-5 від 28.02.2007 року, становить 29 775,08 грн. Таким чином, станом на 09.04.2014 року загальна заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором № 010/03-051/377-5 від 28.02.2007 року, що укладений в рамках Генеральної кредитної угоди № 010/03-051/377 від 18.11.2005 року становить 608 555,89 грн., у тому числі заборгованість по кредиту складає 350 000,00 грн., заборгованість по відсотках складає 81 322,74 грн., пеня за порушення строків сплати відсотків складає 29 775,08 грн. Крім того, позивачем відповідно до умов кредитного договору № 012/03-051/847 від 02.08.2006 року відповідачу було надано кредит у розмірі 550 000,00 грн. з кінцевим строком погашення до 01.08.2009 року зі сплатою 18% річних за користування кредитними коштами для придбання обладнання. Надання кредитних коштів проводилося Херсонською обласною дирекцією АППБ «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», згідно вимог п. 5.1 кредитного договору № 012/03-051/847 від 02.08.2006 року шляхом перерахування кредитних коштів за письмовою заявою [PERSON] з позичкового рахунку на поточний рахунок третьої особи в оплату за обладнання. Відповідно до п. 1.1., п. 6.1. кредитного договору № 012/03-051/847 від 02.08.2006 року відповідач зобов'язався погашати основну заборгованість за кредитом (позичкову заборгованість) у відповідності до графіка погашення заборгованості. Крім того, відповідно до п. 6.1. кредитного договору № 012/03-051/847 від 02.08.2006 року відповідач зобов'язався щомісячно, не пізніше передостаннього робочого дня кожного місяця сплачувати банку відсотки за користування кредитними коштами. Проте, відповідачем порушені вищезазначені умови кредитного договору щодо погашення кредиту та сплати відсотків і станом на 09.04.2014 року заборгованість [PERSON] перед банком за кредитним договором № 012/03-051/847 від 02.08.2006 року становить 484 031,25 грн., у тому числі заборгованість за кредитом в розмірі 203 035,57 грн. та заборгованість по відсотках в розмірі 111 131,15 грн. Станом на 09.04.2014 року загальна заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором № 012/03-051/847 від 02.08.2006 року становить 484 031,25 грн., у тому числі заборгованість по кредиту складає 203 035,57 грн., заборгованість по відсотках складає 111 131,15 грн., пеня за порушення строків повернення кредиту складає 66 197,33 грн. та пеня за порушення строків повернення кредиту складає 66 197,33 грн. та пеня за порушення строків сплати відсотків складає 103 666,20 грн. У зв'язку з невиконанням [PERSON] умов кредитних договорів 19.10.2006 року банком було подано позовну заяву до Дніпровського районного суду м. Херсона про стягнення заборгованості з ФОП [PERSON] та його поручителів. 29.05.2007 року Дніпровським районним судом м. Херсона винесено рішення яким позовні вимоги банку задоволені в повному обсязі та стягнуто з ФОП [PERSON] та його поручителів заборгованість за кредитними договорами станом на 07.05.2007 року. Судовим рішенням від 29.05.2007 року встановлений факт невиконання ФОП [PERSON] зобов'язань за кредитними договорами, а тому ці факти не потребують додаткового доказування. 05.09.2007 року ухвалою господарського суду Херсонської області за заявою ФОП [PERSON] порушена справа про його банкрутство. 11.09.2007 року банком подано суду заяву про визнання кредиторських вимог. 12.01.2010 року господарський суд Херсонської області виніс постанову, якою визнав ФОП [PERSON] банкрутом та визнав кредиторські вимоги банку в сумі 673 127,54 грн. 01.12.2011 року ухвалою господарського суду Херсонської області підприємницьку діяльність ФОП [PERSON] припинено. Однією з особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестала існувати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, повістка та матеріали справи, направлені на адресу його реєстрації, повернулися до суду з відміткою, що [PERSON] не проживає за вказаною адресою. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. На підставі викладеного, суд робить висновок, що [PERSON] був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи та зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 224 та ч. 2 ст. 225 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Судом встановлено, що відповідно до умов Генеральної кредитної угоди № 010/03-051/377 від 18.11.2005 року, додаткових угод до неї від 27.02.2006 року, 26.06.2006 року та 02.08.2006 року, а також кредитних договорів, що були укладені в рамках генеральної кредитної угоди № 010/03-051/377 від 18.11.2005 року Акціонерним потово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Раййфайзен Банк Аваль», відповідачу було відкрито кредитну лінію з лімітом кредитування у розмірі 500 000,00 грн. з кінцевим строком погашення до 17 листопада 2008 року, у тому числі: за кредитним договором № 10/03-051/377-5 від 28.02.2007 року відповідачу було надано 350 000,00 грн. строком до 16.11.2008 року зі сплатою 19% річних за користування кредитними коштами. Надання кредитних коштів проводилося Херсонською обласною дирекцією «Райффайзен Банк Аваль» згідно вимог статті 4 Генеральної кредитної угоди та п. 5.1.Кредитного договору № 010/03-051/377-5 від 28.02.2007 року шляхом їх перерахування в безготівковій формі з позичкового рахунку ФОП [PERSON] на його поточний рахунок. Відповідно до п. 5.1. Генеральної кредитної угоди та п. 6.1. кредитного договору № 010/03-051/377-5 від 28.02.2007 року, відповідач зобов'язався щомісячно не пізніше останнього робочого дня кожного місяця сплачувати банку відсотки за користування кредитними коштами. Проте, відповідачем порушені вищезазначені умови кредитного договору щодо сплати відсотків і станом на 09.04.2014 року заборгованість [PERSON] перед банком по тілу кредиту становить 350 000,00 грн. та відсотках за користування кредитними коштами відповідно до кредитного договору № 010/03-051/377-5 від 28.02.2007 року становить 81 322,74 грн. Відповідно до п. 10.2 Генеральної кредитної угоди та п. 10.2. кредитного договору № 010/03-051/377-5 від 28.02.2007 року у випадку порушення відповідачем строків уплати відсотків [PERSON] сплачує банку пеню від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочення. Таким чином, станом на 09.04.2014 року пеня за порушення строків повернення кредиту становить 147 458,06 грн. та пеня по відсотках, нарахована відповідачу за порушення кредиту становить 147 458,06 грн. та пеня по відсотках, нарахована відповідачу за порушення умов кредитного договору № 010/03-051/377-5 від 28.02.2007 року, становить 29 775,08 грн. Таким чином, станом на 09.04.2014 року загальна заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором № 010/03-051/377-5 від 28.02.2007 року, що укладений в рамках Генеральної кредитної угоди № 010/03-051/377 від 18.11.2005 року становить 608 555,89 грн., у тому числі заборгованість по кредиту складає 350 000,00 грн., заборгованість по відсотках складає 81 322,74 грн., пеня за порушення строків сплати відсотків складає 29 775,08 грн. Крім того, позивачем відповідно до умов кредитного договору № 012/03-051/847 від 02.08.2006 року відповідачу було надано кредит у розмірі 550 000,00 грн. з кінцевим строком погашення до 01.08.2009 року зі сплатою 18% річних за користування кредитними коштами для придбання обладнання. Надання кредитних коштів проводилося Херсонською обласною дирекцією АППБ «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», згідно вимог п. 5.1 кредитного договору № 012/03-051/847 від 02.08.2006 року шляхом перерахування кредитних коштів за письмовою заявою [PERSON] з позичкового рахунку на поточний рахунок третьої особи в оплату за обладнання. Відповідно до п. 1.1., п. 6.1. кредитного договору № 012/03-051/847 від 02.08.2006 року відповідач зобов'язався погашати основну заборгованість за кредитом (позичкову заборгованість) у відповідності до графіка погашення заборгованості. Крім того, відповідно до п. 6.1. кредитного договору № 012/03-051/847 від 02.08.2006 року відповідач зобов'язався щомісячно, не пізніше передостаннього робочого дня кожного місяця сплачувати банку відсотки за користування кредитними коштами. Проте, відповідачем порушені вищезазначені умови кредитного договору щодо погашення кредиту та сплати відсотків і станом на 09.04.2014 року заборгованість [PERSON] перед банком за кредитним договором № 012/03-051/847 від 02.08.2006 року становить 484 031,25 грн., у тому числі заборгованість за кредитом в розмірі 203 035,57 грн. та заборгованість по відсотках в розмірі 111 131,15 грн. Відповідно до п. 10.2 кредитного договору № 012/03-051/847 від 02.08.2006 року у випадку порушення відповідачем графіку погашення кредиту та відсотків, встановлених договором, ФОП [PERSON] сплачує банку пеню від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочення. Таким чином, станом на 09.04.2014 року пеня по кредиту, нарахована відповідачу за порушення умов кредитного договору № 010/03-051/377-3 від 27.02.2006 року становить 66 197,33 грн. та пеня по відсотках становить 103 666,20 грн. Станом на 09.04.2014 року загальна заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором № 012/03-051/847 від 02.08.2006 року становить 484 031,25 грн., у тому числі заборгованість по кредиту складає 203 035,57 грн., заборгованість по відсотках складає 111 131,15 грн., пеня за порушення строків повернення кредиту складає 66 197,33 грн. та пеня за порушення строків повернення кредиту складає 66 197,33 грн. та пеня за порушення строків сплати відсотків складає 103 666,20 грн. У зв'язку з невиконанням [PERSON] умов кредитних договорів 19.10.2006 року банком було подано позовну заяву до Дніпровського районного суду м. Херсона про стягнення заборгованості з ФОП [PERSON] та його поручителів. 29.05.2007 року Дніпровським районним судом м. Херсона винесено рішення яким позовні вимоги банку задоволені в повному обсязі та стягнуто з ФОП [PERSON] та його поручителів заборгованість за кредитними договорами станом на 07.05.2007 року, що підтверджується копією вказаного рішення. Судовим рішенням від 29.05.2007 року встановлений факт невиконання ФОП [PERSON] зобов'язань за кредитними договорами, а тому ці факти не потребують додаткового доказування, на підставі ч. 3 ст. 61 ЦПК України. 05.09.2007 року ухвалою господарського суду Херсонської області за заявою ФОП [PERSON] порушена справа про його банкрутство. 11.09.2007 року банком подано суду заяву про визнання кредиторських вимог. 12.01.2010 року господарський суд Херсонської області виніс постанову, якою визнав ФОП [PERSON] банкрутом та визнав кредиторські вимоги банку в сумі 673 127,54 грн., що підтверджується його копією. 01.12.2011 року ухвалою господарського суду Херсонської області підприємницьку діяльність ФОП [PERSON] припинено, що підтверджується копією вказаної ухвали. Статтею 52 ЦК України встановлено, що фізична особа-підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Фізична особа-підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у праві спільної сумісної власності подружжя, яка належатиме їй при поділі цього майна. Відповідно до ст. 53 ЦК України фізична особа, яка неспроможна задовольнити вимоги кредиторів, пов'язані із здійсненням нею підприємницької діяльності, може бути визнана банкрутом у порядку, встановленому законом. Згідно ст. 49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції чинній на момент визнання відповідача банкрутом) після завершення розрахунків з кредиторами громадянин-підприємець, визнаний банкрутом, звільняється від подальшого виконання вимог кредиторів, що були заявлені після визнання громадянина-підприємця банкрутом, за винятком вимог, передбачених абзацом другим цієї частини. Вимоги кредиторів щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян, вимоги щодо стягнення аліментів, вимоги щодо стягнення на майно, яке перебуває у заставі з підстав, не пов'язаних із здійсненням громадянином-підприємцем підприємницької діяльності, а також інші вимоги особистого характеру, які не були задоволені в порядку виконання постанови господарського суду про визнання громадянина-підприємця банкрутом або які погашені частково чи не заявлені після визнання громадянина-підприємця банкрутом, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про банкрутство громадянина-підприємця відповідно в повному обсязі або в незадоволеній їх частині в порядку, встановленому цивільним законодавством України. Так, відповідно до ст. ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, ст. 47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Вказана позицію суду узгоджується з правовою позицією Верхового суду України, яка викладена в постанові від 04.12.2013 року в справі № 6-125цс13. Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верхового Суду України. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що невиконання відповідачем умов Генеральної кредитної угоди № 010/03-051/377 від 18.11.2005 року та кредитного договору № 010/03-051/377-5 від 28.02.2007 року, що укладені в її рамках, а також кредитного договору № 012/03-051/847 від 02.08.2006 року у встановлений строк, є підставою для стягнення з відповідача заборгованості за вказаними договорами у примусовому порядку. Судові витрати, понесені позивачем на оплату судового збору в розмірі 3654,00 грн., також підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved