Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~Представниця позивачки [PERSON] адвокат Прихожай Тетяни Ігорівна звернулася до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловою площею шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, із змісту якого вбачається, що відповідачка [PERSON] є дочкою [PERSON] , а відповідач [PERSON] її онуком. Спірна квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , була надана сім`ї [PERSON] , яка на той час складалася з чоловіка позивачки [PERSON] [PERSON] , позивачки [PERSON] та їхніх дітей [PERSON] та сина [PERSON] , на підставі ордеру на заняття житлового приміщення № 33, виданого на підставі рішення Сумської міської ради народних депутатів № 2461 від 06.07.1978 року. Всі ці особи були зареєстровані в зазначеній квартирі, відповідач [PERSON] був зареєстрований в квартирі з 11.08.1991 року. Квартира трикімнатна, житловою площею 37,4 м ? . Основним наймачем квартири був [PERSON] , а після його смерті на підставі рішення міськвиконкому № 43 від 21.08.2012 року квартира була переоформлена на позивачку [PERSON] , що підтверджується довідкою Управління обліку, розподілу та приватизації житла СМР. В 2003 році позивачка [PERSON] придбала для доньки-відповідачки [PERSON] та на її ім`я квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі переїхали в зазначену квартиру для постійного проживання та з цього часу в кв. [ADDRESS] вони не проживають та участі в утриманні її не беруть. Їхніх речей в квартирі немає, ніяких перешкод в користуванні зазначеною житловою площею їм ніхто не чинив. Відсутність відповідачів в квартирі понад шість місяців підтверджується актом від 26.10.2017 року, складеним членами домового комітету та мешканцями будинку, а також можуть підтвердити в судовому засіданні свідки. Таким чином, відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають в спірній квартирі на протязі більш ніж чотирнадцять років без поважних на то причин. В квартирі мешкають тільки позивачка [PERSON] та її син [PERSON] (третя особа по справі) . Добровільно знятися з реєстрації в зазначеній квартирі відповідачі не бажають. Реєстрація відповідачів в квартирі створює позивачці [PERSON] і перешкоди в користуванні житловою площею, а саме: плату за комунальні послуги з урахуванням реєстрації відповідачів сплачує вона. Вона не може скористатися субсидією по оплаті комунальних послуг та інше. Крім того, у позивачки є бажання приватизувати квартиру, в якій вона мешкає разом із сином [PERSON] , який є інвалідом 2 групи. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності без поважних причин наймача або членів його сім ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців . Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Таким чином, іншим шляхом, ніж звернення до суду з даним позовом, позивачка [PERSON] не має можливості захистити свої права та законні інтереси. Згідно ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні № 1382-IV від 11.12.2003 року (зі змінами) зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили. На підставі викладеного та згідно ст. ст. 71, 72 ЖК України; ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні вона просила: 1. Позов [PERSON] задовольнити в повному обсязі. 2. Усунути перешкоди в користуванні житловою площею шляхом визнання відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням в [ADDRESS] . [ADDRESS] . 3. Стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивачки [PERSON] суму 640 грн. судовий збір, сплачений нею за подання позову до суду. 4. Список свідків, яких потрібно викликати в судове засідання на підтвердження факту відсутності відповідачів в квартирі на протязі тривалого часу, буде надано додатково (вхідний № 48437/17 від 26.12.2017 року) (а. с. 4, 5) . \~ \~ \~ \~06.02.2018 року відповідачі [PERSON] , [PERSON] надали до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми відзив на позовну заяву, із змісту якого вбачається, що [PERSON] через свою представницю адвоката Прихожай Т. І. звернулася до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визнання їх особами, що втратили право користування жилою площею в квартирі. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 04.01.2018 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі, розгляд справи було призначено на 07.02.2018 року на 11 годину 30 хвилин з повідомленням сторін. Суд встановив відповідачам 15-денний строк з дня вручення ним цієї ухвали, протягом якого вони мають право подати суду відзив на позовну заяву. Відповідачі отримали на пошті копію ухвали суду та позовну заяву з доданими до неї документами 10.01.2018 року. Не маючи юридичної освіти та потребуючи правової допомоги, вони звернулися з заявами до Сумського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Після того, як ними були зібрані необхідні документи, було прийнято позитивне рішення про надання їм безоплатної вторинної правової допомоги. 02.02.2018 року відбулася зустріч з адвокатом Гаврилюк Н. М. , якій Сумським місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги були видані відповідні доручення та довіреності. В зв`язку з цим відповідачі, які не визнають пред`явленого до них позову, з об`єктивних причин не мали можливості протягом 15 днів з дня отримання ухвали судді подати до суду відзив на позовну заяву [PERSON] , оскільки адвокат Гаврилюк Н. М. отримала доручення на надання ним безоплатної вторинної правової допомоги тільки 02.02.2018 року, коли і відбулася перша зустріч з відповідачами. Тому відповідачі пропустили встановлений законом та судом строк для подачі відзиву. Оскільки цей строк був пропущений з поважних причин, то він має бути поновлений судом, відповідно до вимог ст. 127 ЦПК України. [PERSON] та її син [PERSON] не визнають позовних вимог [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] та бабусею [PERSON] , вважають їх незаконними та необґрунтованими. Підстав для їх задоволення в даному випадку не вбачається. Згідно ст. 71 ЖК України за наймачем або членами його сім`ї при тимчасовій, відсутності зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Викладені в позові [PERSON] обставини справи не відповідають дійсності. Перш за все треба зазначити про те, що відповідачі на законних підставах набули право користування жилою площею в 3-кімнатній квартирі жилою площею 37,4 м ? , яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Так, [PERSON] була включена до ордеру на отримання спірної квартири як член сім`ї наймача [PERSON] , постійно проживала в ній і була зареєстрована у встановленому законом порядку. Її син [PERSON] , 1991 року народження, був зареєстрований в даній квартирі після народження і також постійно проживав в ній. Іншого житла у відповідачів не було. 03.11.1997 року [PERSON] та її перший чоловік [PERSON] отримали в дар в рівних частках від [PERSON] , якому вони надавали постійну фізичну та матеріальну допомогу, 2-кімнатну квартиру жилою площею 30,6 м ? , яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування квартири, який був посвідчений приватним нотаріусом Юморановою В. М. . Оригінал цього договору знаходиться в архіві. В зв`язку з розірванням шлюбу між [PERSON] та [PERSON] вказана квартира була продана ними, а отримані грошові кошти за 1/2 частину квартири відповідачка вклала в покупку однокімнатної квартири жилою площею 11,6 м ? в малосімейному гуртожитку, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 29.07.1998 року, посвідченому приватним нотаріусом Ануфрієвим О. В. (оригінал договору знаходиться у [PERSON] ) . При цьому вона зі своїм сином, якому на той час було 7 років, не переселялася до цієї квартири, оскільки мала постійне місце проживання в спірній 3-кімнатній квартирі. Куплену квартиру [PERSON] здавала в оренду, отримуючи додаткові грошові кошти на проживання своєї сім`ї. Коли відповідачка стала проживати однією сім`єю з [PERSON] , то останній вселився до спірної квартири, але мати [PERSON] - позивачка [PERSON] стала категорично заперечувати проти його проживання в спірній квартирі, влаштовувала постійні сварки і вигнала свою доньку разом із співмешканцем з квартири, в якій [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала. При цьому в квартирі залишилися особисті речі відповідачки, а також належні їй на праві власності: килим, шифоньєр, диван Малютка та інше. Для того щоб запобігти сваркам та неприязним стосункам з матір`ю, [PERSON] не за власною ініціативою змушена була піти із спірної квартири, але при цьому вона залишила за собою право на проживання та користування цим житловим приміщенням. Відповідач [PERSON] , який на той час був неповнолітньою особою, залишився проживати разом з бабусею. [PERSON] постійно приходила до спірної квартири, цікавилася даним житлом, давала матері кошти на оплату квартплати та комунальних послуг. Весь цей час вона намагалася домовитися зі своєю матір`ю про те, щоб та дозволила їй з чоловіком [PERSON] , шлюб з яким був укладений 04.06.2010 року, проживати в спірній квартирі, але це не дало позитивного результату. Тим більше, що [PERSON] . Та її син [PERSON] (3-я особа по справі) часто вживали спиртні напої, постійно перебували в нетверезому стані, приводили до квартири сторонніх осіб, з якими розпивали спиртні напої. Такі умови, незадовільні для проживання в квартирі, призвели до того, що відповідач [PERSON] також був змушений піти з квартири. Між [PERSON] та [PERSON] , з одного боку, та [PERSON] , з іншого боку, яка постійно приходила до спірної квартири з метою проживання в ній, виникали сварки та скандали, що робило неможливим спільне проживання в даному жилому приміщенні. Третя особа [PERSON] неодноразово лікувався від алкоголізму, перебував на обліку в зв`язку з хронічним алкоголізмом, швидкою допомогою йому надавалася перша медична допомога. Але надати докази суду щодо них обставин відповідачі не мають можливості, бо в отриманні ними такої інформації було відмовлено. Весь цей час відповідачі зберігали за собою право користування спірним житловим приміщенням. І позивачка та член її сім`ї [PERSON] , проти цього не заперечували. Коли в 2012 році вирішувалося питання щодо переоформленні особового рахунку на спірну квартиру після смерті її наймача [PERSON] на позивачку, яка стала її наймачем, відповідачі, як члени сім`ї, проти цього не заперечували і надали свою згоду. Без їхньої письмової згоди [PERSON] не стала б наймачем спірної квартири. Крім того, позивачка [PERSON] , звергаючись з апеляційною скаргою на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.12.2017 року по справі № 592/8298/15-ц, зазначила про те, що не тільки вона та [PERSON] , , але й відповідачі [PERSON] і [PERSON] повинні сплачувати заборгованість за надані послуги з централізованого опалення, абонплати та гарячого водопостачання на користь ПАТ СМНВО за період з 2003 року по 31.07.2015 року, що підтверджується постановою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області від 17.01.2018 року. Це свідчить про те, що позивачка протягом зазначеного нею часу визнавала за відповідачами право користування жилим приміщенням в спірній квартирі, вказуючи на те, що вони нарівні з нею повинні нести витрати по оплаті наданих комунальних послуг. Ще однією причиною не проживання відповідачів в спірній квартирі є заміна позивачкою вхідних дверей з замком. Надати доньці з онуком ключі від нового замка позивачка відмовилася, що є для них перешкодою в користуванні квартирою. Саме позивачка чинить відповідачам перешкоди в проживанні та користуванні спірним житлом, тому вони з поважних причин не можуть проживати в спірній квартирі. Таким чином, не проживання відповідачів в спірній квартирі викликано цілим рядом поважних личин, що не дає законних підстав для визнання їх втратившими право користування жилим приміщенням в спірній квартирі. Факт не проживання відповідачів в даній квартирі з поважних причин може бути підтверджений в суді показами свідків. При тимчасовій відсутності в житловому приміщенні відповідачі продовжують відноситися до нього, як до свого постійного місця проживання, зберігаючи право на вказане житло. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed