Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Представник позивача публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом, де просить винести рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість по кредиту в сумі: 2051 грн. 98 коп.,а також судові витрати стягнути з відповідача на користь держави. В судове засідання представник позивача не з'явився, але в позовних вимог заявив клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а також вказав, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач до судового засідання не з'явився про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, зі згоди представника позивача, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши і проаналізувавши представлені докази, приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що 11.08.2007 року між сторонами укладено кредитний договір № 002-16090-110807. Відповідно до вказаного договору ПАТ КБ ««Дельта Банк» надав [PERSON] кредит. Відповідно до п.п.1.1 кредитного договору кредитор надав позичальнику грошові кошти на придбання позичальником майна у сумі 2601,90 грн. Згідно п.2.3 договору за користування кредитом відповідач сплачує кредитору проценти виходячи зі ставки 12% в рік. Відповідно до п.2.5 договору за обслуговування кредитної заборгованості відповідач сплачує кредитору плату в розмірі 3,25% в місяць. Згідно з умовами договору, [PERSON] зобов'язувався належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання, але покладенні зобов'язання останній не виконував. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідачем допущено неналежне виконання умов кредитного договору. Внаслідок чого у відповідача станом на 13.07.2015 року утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 2051 грн. 98 коп. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 (Позика) глави 71 (Позика. Кредит. Банківський вклад), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплата процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved