Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, покликаючись на те, що 25 січня 2016 року о 09.00 год. на вул. Кульпарківській, 226 у м. Львові відбулась ДТП за участю автомобіля «ЗАЗ TF699P», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «Toyota Prius», державний номерний знак 141047, який рухався з увімкненими синіми проблисковими маячками та знаходиться на балансі позивача, внаслідок порушення відповідачем ПДР України. Такими діями відповідача завдано шкоду автомобілю «Toyota Prius» у розмірі 231940,58 грн. П росить стягнути з відповідача 49207,37 грн. страхового відшкодування в порядку регресу. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, давши аналогічні пояснення, просить позов задовольнити. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов заперечили, зазначили, що вважають позовні вимоги про стягнення з відповідача вартості відновлювального ремонту та вартості матеріального збитку безпідставними, оскільки такі суперечать вимогам ст. 1192 ЦК України. Величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку. Крім того, на час здійснення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, однак позивач не звертався до страховика. Просять у задоволенні позову відмовити. 07 червня 2017 року представник відповідача заявив клопотання про залишення позову без розгляду, у задоволенні якого судом відмовлено. 21 березня 2018 року представник відповідач заявив клопотання про залучення співвідповідача АТ «Страхова компанія «АХА Страхування», у задоволенні якого судом відмовлено. 21 березня 2018 року представник відповідача заявив клопотання про залучення третьої особи АТ «Страхова компанія «АХА Страхування», яке судом задоволено. 04 жовтня 2018 року представник відповідача заявив клопотання про виклик експерта, яке судом задоволено. Заслухавши пояснення сторін, експерта, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що [PERSON] 25 січня 2016 року о 09.00 год. на вул. Кульпарківській, 226 у м. Львові, керуючи автомобілем «ЗАЗ TF699P» державний номерний знак ВС3146CА, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, маючи технічну можливість уникнути зіткнення шляхом застосування екстреного гальмування при умові руху з допустимою швидкістю руху в межах населеного пункту, не дав дорогу і не забезпечив безперешкодний проїзд автомобілю «TOYOTA PRIUS» державний номерний знак 141047, який рухався з увімкненими синіми проблисковими маячками і мав перевагу в русі, в результаті чого відбулося зіткнення, що спричинило транспортним засобам технічних пошкоджень, чим порушив п.п. 1.5, 2.3. б,д, 12.4, 12.9 б ПДР України., що стверджується постановою Залізничного районного суду м. Львова від 09 червня 2016 року, яка залишена без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 13 липня 2016 року. \~ \~ \~ \~Відповідно до висновку експертного дослідження №9/11 від 22 грудня 2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Prius», державний номерний знак 141047 станом на 03 жовтня 2016 року становить 132631,21 грн., вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля «Toyota Prius», державний номерний знак 141047 станом на 03 жовтня 2016 року становить 99309,37 грн. Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ч. 1 ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Експерт [PERSON] у судовому засіданні підтримав висновок експертного дослідження №9/11 від 22 грудня 2016 року та пояснив, що вартість відновлювального ремонту та матеріального збитку автомобіля «Toyota Prius» вказано ним на момент огляду автомобіля. А також вказав, що відновлювальний ремонт ним розраховано враховуючи вартість ремонтно-відновлювальних робіт, вартість необхідних для ремонту матеріалів, вартість нових складників, що підлягають заміні. Матеріальний збиток ним розраховано враховуючи вартість ремонтно-відновлювальних робіт, вартість необхідних для ремонту матеріалів, вартість нових складників, що підлягають заміні, а також коефіцієнт фізичного зносу КТЗ та втрату товарної вартості. Однак, як вбачається із позовних вимог представник позивача просить стягнути з відповідача [PERSON] вартість відновлювального ремонту та матеріального збитку автомобіля «Toyota Prius», що є взаємовиключними, зокрема, у судовому засіданні представник позивача наполягав на стягненні з відповідача 231940,58 грн. матеріального збитку, без обґрунтування необхідності стягнення з [PERSON] вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку автомобіля «Toyota Prius» та не вказав на необхідність здійснення відновлювального ремонту автомобіля чи ремонту автомобіля з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу КТЗ та втрати товарної вартості. У відповідності до ч. 1,2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.\~ Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.\~ \~ \~ \~ \~ Згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/8719607 від 08 жовтня 2015 року у ПАТ «СК «АХА Страхування» застрахований автомобіль «ЗАЗ TF699P» державний номерний знак ВС3146CА. У відповідності до ст. 6 Закону України Закону України\~«Про обов'язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові Верховного Суду №910/5001/17 від 12 березня 2018 року правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок. Так, відповідно до ст.999 ЦК законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). У законі «Про страхування» встановлено види обовязкового страхування, одним з яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (п.9 ч.1 ст.7 закону). Закон «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За змістом цього закону (стст.9, 2231, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Крім того, згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові №\~755/18006/15-ц\~від 4\~липня 2018\~року у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобовязанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобовязаним субєктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. З огляду на це відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обовязок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Уклавши договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобовязання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обовязку страхувальника, який завдав шкоди.\~ Однак, представник позивача не надав суду жодних доказів звернення до страховика ПАТ «СК «АХА Страхування» з вимогою сплатити відшкодування шкоди, завданої автомобілю «Toyota Prius», державний номерний знак 141047, не заявив клопотання про залучення у справі співвідповідача ПАТ «СК «АХА Страхування» та не обґрунтував необхідність стягнення шкоди саме та виключно із відповідача [PERSON] Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого ствердження, оскільки представником позивача не представлено, а судом не отримано жодних належних, достатніх, допустимих, достовірних доказів у їх підтвердження, а тому у задоволенні позову слід відмовити. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed