Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

Представник ПрАТ «Харківенергозбут» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за електричну енергію за період з 21.08.2020 року по 30.04.2021 рік у сумі 195607,30 грн. та сплачений судовий збір. В обґрунтування зазначає, що з 01.01.2019 року ПрАТ «Харківенергозбут» є постачальником універсальних послуг на території Харківської області у відповідності до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послу від 26.10.2018р. №1268. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 21.08.2020 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.08.2020 року [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . За період з 21.08.2020р. по 30.04.2021р. за адресою: [ADDRESS] згідно переданих у відповідності до вимог п. 10 Постанови, п. 4.3 Правил, п. 9.1.1 Кодексу від оператора системи розподілу AT «Харківобленерго» показань приладу обліку проведено нарахування за електричну енергію у сумі 195607,30 грн. Протоколом засідання комісії інформаційно-консультаційного відділу управління інформаційної політики та роботи зі споживачами AT «Харківобленерго» № 34 від 24.11.2020р. та маршрутними листами AT «Харківобленерго» підтверджуються покази засобу обліку, які були передані до ПрАТ «Харківенергозбут» та на які нарахована сума заборгованості. Актом заміни, технічної перевірки та пломбування розрахункових засобів обліку побутовому сектору AT «Харківобленерго» № 029536 від 24.09.2020 засоб обліку було передано на технічний огляд для з`ясування правильності його роботи. Технічним оглядом AT «Харківобленерго» № 1005 від 15.10.2020 встановлено, що засобу обліку справний відхилень у роботі не виявлено, засоб обліку відповідає вимогам ГОСТ30207-94 та придатний для подальшої експлуатації. Також, у Протоколі зафіксовано, що представником відповідача [PERSON] було повідомлено про те, що на момент набуття відповідачем 21.08.2020 права власності на об`єкт заборгованості не було. Враховуючи вищезазначене, заборгованість за спожиту електричну енергію за період 21.08.2020 по 30.04.2021 у сумі 195607,30 грн. належить безпосередньо відповідачу. Несплата відповідачем заборгованості за спожиту електричну енергію шкодить інтересам товариства, а тому ПрАТ «Харківенергозбут» вимушене звернутись до суду. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 08.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судових засідань повідомлялася належним чином, подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що з позовом не погоджується повністю, оскільки відповідно до Договору купівлі - продажу квартири від 21.08.2020, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харченко І.А. і зареєстрованим в реєстрі за №1449, відповідач придбала у власність квартиру за адресою: [ADDRESS] . 14.09.2020 до відповідача за телефоном звернувся працівник AT «Харківобленерго» та попросив надати покази її електролічильника. 15.09.2020р. за телефонним зверненням працівника AT «Харківобленерго» і було надано фото вказаного електричного лічильника з показами 135909,6. 16.09.2020 цей лічильник був оглянутий техніком AT «Харківобленерго». З Протоколу засідання комісії інформаційно-консультаційного відділу управління інформаційної політики та роботи зі споживачами AT «Харківобленерго» (1KB УІПРС) від 24.11.2020р. за № 34 вбачається, що підставою проведення технічної перевірки була завелика різниця між переданими 19.05.2020р. попереднім споживачем даними засобу обліку, а саме: «020976» та за даними, зафіксованими при контрольному зйомі вже 15.09.2020, а саме «135909» і ця різниця склала 114933 кВт. год. Відповідач зазначає, що після придбання вищезазначеної квартири - 26.08.2020 року, було зроблено фото лічильника, встановленого за вказаною адресою, на якому було зафіксовані показники лічильника - 135896,7 кіловат годин. Після отримання протоколу комісії інформаційно-консультаційного відділу управління інформаційної політики та роботи зі споживачами AT «Харківобленерго» (1KB УІПРС) від 24.11.2020р. за №34 в грудні 2020 року до центрального офісу AT «Харківобленерго» були надані відповідні документі для оформлення договору з розподілу електричної енергії. В середині січня 2021 року після оформлення договору з розподілу електричної енергії відповідачу були надані відповідні документі для оформлення договору про надання послуг з постачання електричної енергії до ПрАТ «Харківенергозбут». Відповідач вважає, що вказана заборгованість була утворена колишніми власниками цієї квартири. Відповідачем було сплачено за використану нею електричну енергію за період з 26.08.2020 року по травень 2021 року, відповідно до встановлених тарифів та згідно з даними її електричного лічильника. Вважає позов необґрунтованим. Представник АТ «Харківобленерго» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлялася належним чином, надала суду пояснення, в яких зазначила, що в AT «Харківобленерго» за адресою [ADDRESS] на підставі договору про користування електричною енергією від 08.12.2009 року особовий рахунок відкрито на ім`я [PERSON] . Жодних заяв щодо зміни власника чи переукладання договору за вказаною адресою не надходило. Таким чином, у AT «Харківобленерго» договірних відносин з [PERSON] щодо розподілу електричної енергії за адресою: [ADDRESS] не існує. Засіб обліку СО-ЗА09 № 520664 за вказаною адресою встановлений у закритому тамбурі. Вільного доступу до засобу обліку представники AT «Харківобленерго» не мали. Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312, та договором передбачений обов`язок споживача забезпечувати доступ представникам Оператора системи, які пред`явили свої службові посвідчення, до свого об`єкта для обстеження вузла вимірювання, електроустановок та електропроводки. Таким чином, споживачем неодноразово були порушені норми договору та Правил. Покази лічильника передавалися по телефону та viber-bot. 19.05.2020 року споживачем були передані наступні покази « 020976 ». Виходом контролера Центрального РРЕ 14.09.2020 року за вищезазначеною адресою було знято покази лічильника «135909». 15.09.2020 року споживачем було надано фото лічильника, на якому видно такі ж самі покази «135909». На підставі такої різниці в показах лічильника було вирішено зняти прилад обліку на експертизу(технічний огляд). За результатами технічного огляду № 1005 від 15.10.2020 року, проведеного Комісією ЦРПО AT «Харківобленерго», було встановлено, що лічильник СО-ЗА09 № 520664, знятий за адресою: [ADDRESS] , відповідає метрологічним показникам, жодних ушкоджень, сторонніх пристроїв або змін в електричній схемі та конструкцій лічильника не визначено. Подальша експлуатація приладу можлива. На підставі заяви від 18.01.2021 року та наданих документів за адресою: [ADDRESS] між AT «Харківобленерго» та [PERSON] було укладено договір споживача про надання послуг з розподілу(передачі) електричної енергії. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 3статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Тобто саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до наступних висновків. Як визначено у ч. 1ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вимогами статі 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Порушені право чи інтерес підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним способом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Судом встановлено та підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 21.08.2020 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.08.2020 року, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до положень ст. ст. ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За адресою: [ADDRESS] було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] на підставі договору про користування електричною енергією від 08.12.2009. Засіб обліку СО-ЗА09 № 520664 встановлений в закритому тамбурі. 19.05.2020 року споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] по телефону та viber-bot. були передані покази Засібу обліку СО-ЗА09 № 520664 - «020976». З 21.08.2020р. власником квартири за адресою: [ADDRESS] стає відповідач [PERSON] 14.09.2020 року виходом контролера Центрального РРЕ за адресою [ADDRESS] було знято покази лічильника «135909». 15.10.2020 року Комісією ЦРПО AT «Харківобленерго» проведено технічний огляд лічильник СО-ЗА09 № 520664, знятого за адресою: [ADDRESS] . За результатами технічного огляду № 1005 від 15.10.2020 року, проведеного Комісією ЦРПО AT «Харківобленерго», було встановлено, що лічильник СО-ЗА09 № 520664, знятий за адресою: [ADDRESS] , відповідає метрологічним показникам, жодних ушкоджень, сторонніх пристроїв або змін в електричній схемі та конструкцій лічильника не визначено. Подальша експлуатація приладу можлива. 24.11.2020 року складено Протокол засідання комісії інформаційно-консультаційного відділу управління інформаційної політики та роботи зі споживачами AT «Харківобленерго» (1KB УІПРС), в якому зазначено, що за адресою: [ADDRESS] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] на підставі договору про користування електричною енергією від 08.12.2009. Засіб обліку СО-ЗА09 № 520664 встановлений в закритому тамбурі. У AT «Харківобленерго» договірних відносин з гр. [PERSON] за зазначеною адресою не існує, заяви щодо переукладання договору про надання послуг з розподілу електроенергії до районного відділення не надходило. За вказаною адресою споживач систематично не допускав контролера Центрального РВ до електроустановки для проведення зйому показів, про що свідчать записи у маршрутних відомостях від 22.02.2020, 13.07.2020. Споживач передавав покази самостійно через viber-бот 06.03.2020 - « 020607 » та по телефону 19.05.2020 - « 020976 ». Акти недопуску не складалися. Покази лічильника передані споживачем були враховані у розрахунку обсягів споживання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] та передані до ПрАТ «Харківенергозбут». 15.09.2020 згідно з графіком проведення контрольного зйому показів ЗО на вересень 2020 контролером Центрального РВ проведено контрольний зйом показів за адресою: [ADDRESS] та зафіксовані покази електролічильника СО-ЗА09 № 520664 -«135909». 16.09.2020 персоналом Центрального РВ за вище вказаною адресою проведено технічну перевірку засобу обліку типу СО-ЗА09 № 520664. Підставою проведення технічної перевірки була завелика різниця між переданими споживачем 19.05.2020, даними засобу обліку, а саме: «020976» та даними, зафіксованими при контрольному зйомі 15.09.2020, а саме «135909», різниця склала 114933 кВт.год. З метою підтвердження працездатності електролічильника типу СО-ЗА09 № 520664, засіб обліку направлений до ЦРПО AT «Харківобленерго». Актом технічного огляду від 15.10.2020 № 1005 встановлено, що електролічильник працює у своєму класі точності, метрологічні показники відповідають вимогам ДОСТ 30207-94 «Статичні лічильники ват-годин активної енергії змінного струму (класи точності 1 і 2)». Відхилень у роботі вузла обліку типу СО-ЗА09 № 520664 не виявлено. 24.09.2020 працівниками Центрального РВ проведена заміна засобу обліку типу СО-ЗА09 № 520664 на засіб обліку типу Ц36807Б-ЕІ № 70520035912 та складено Акт заміни, технічної перевірки та пломбування розрахункових засобів обліку у побутовому секторі № 029536 від 24.09.2020 у якому зафіксовані покази лічильника «135921» кВт.год, який споживач підписав. Дані про обсяги споживання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , станом на 24.09.2020 - передані до ПрАТ «Харківенергозбут». Позивач посилається на те, що розрахунки за спожиту електричну енергію для [PERSON] ПрАТ «Харківенергозбут» проведені на підставі переданих показів приладу обліку від оператора системи розподілу - AT «Харківобленерго». Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за електричну енергію за період з 21.08.2020 року по 30.04.2021 рік у сумі 195607,30 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку за період з 21.08.2020 по 30.04.2021 за адресою: [ADDRESS] , згідно переданих показань приладу обліку, проведено нарахування за електричну енергію у сумі 195607,30 грн. Однак, як зазначає в своїх поясненнях представник АТ «Харківобленерго», за вказаною адресою попередній споживач електричної енергії систематично не допускав контролера Центрального РВ до електроустановки для проведення зйому показів, про що свідчать записи у маршрутних відомостях від 22.02.2020, 13.07.2020. Споживач передавав покази самостійно через viber-бот 06.03.2020 - « 020607 » та по телефону 19.05.2020 - « 020976 ». Акти недопуску не складалися. Підтвердження достовірності переданих попереднім споживачем показів приладу обліку споживання електричної енергії суду не надано. Як вбачається з Протоколу засідання комісії інформаційно-консультаційного відділу управління інформаційної політики та роботи зі споживачами AT «Харківобленерго» від 24.11.2020р., при проведенні розрахунку були враховані данні засобу обліку від 19.05.2020, передані попереднім споживачем, а саме: «020976» та данні, зафіксовані при контрольному зйомі 15.09.2020, а саме «135909», різниця склала 114933 кВт.год. Тобто, нарахування заборгованості відповідачу за електричну енергію за адресою: [ADDRESS] проведені з 19.05.2020, які передані попереднім споживачем, а саме: «020976» та даними зафіксованими при контрольному зйомі 15.09.2020, а саме «135909». Саме така різниця переданих показань засобу обліку електричної енергії стала підставою для проведення технічної перевірки працездатності електролічильника типу СО-ЗА09 № 520664. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідач, згідно договору купівлі-продажу від 21.08.2020 року, є власником квартири [ADDRESS] та побутовим споживачем електричної енергії, що постачається ПрАТ «Харківенергозбут» за цією адресою. Відповідно до пункту 4.4 договору купівлі-продажу квартири від 21.08.2020 року з моменту підписання цього договору, покупець зобов`язується нести відповідальність по утриманню квартири(оплаті всіх належних комунальних платежів), а також відповідати за належний стан квартири. Тобто, договір купівлі-продажу від 21.08.2020 року, згідно з яким відповідач стала власником квартири за адресою: [ADDRESS] , не містить застережень про переведення боргу попереднього власника й не містить згоди кредитора на таку заміну. Таким, чином, обов`язок по сплаті платежів за електричну енергію за адресою: [ADDRESS] у відповідача виник з 21.08.2020 року. Представник позивача не навів доказів виникнення у відповідача зобов`язань по погашенню заборгованості за електричну енергію, яка виникла у попереднього власника квартири. Згідно наданих відповідачем квитанцій нею сплачено за спожиту електричну енергію за адресою: [ADDRESS] за період з вересня 2020 по травень 2021 рік суму 3668,96 грн. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2ст. 12 ЦПК). Відповідно до ст. 81 ЦПК Україник ожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновком експерта (ч. 1, п. 2 ч.2ст. 76 ЦПК). Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України. Відповідно до ч. 1, 2, 5ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПрАТ «Харківенергозбут» у зв`язку із їх необґрунтованістю та недоведеністю. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed