Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом 21 лютого 2017 року, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № DNH4KP88670131від 08.02.2006 року, яка станом на 01.02.2017 року становить 51835, 12 грн. та складається із: заборгованості за кредитом - 1656, 30 грн., по процентам за користування кредитом - 12399, 59 грн., пені за несвоєчасне виконання за користування кредитом - 34834, 70 грн., штраф - 500 гривень, процентна складова - 2444, 53 грн., стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн. В обґрунтування пред'явлених вимог вказує, що 08.02.2006 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем укладено кредитний договір, за яким позивач надав відповідачеві кредит в розмірі 1868, 06 грн. зі сплатою відсотків за користування ним в розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобов'язання за договором банк виконав, натомість відповідач покладені на неї умовами договору обов'язки належним чином не виконує, в результаті чого станом на 01.02.2017 року має заборгованість в розмірі 51835, 12 грн., яку представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] в примусовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та просив суд застосувати строки позовної давності. Судом були встановлені наступні обставини справи і визначені відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами кредитного договору та ЦК України. Відповідно до Заяви позичальника [PERSON]отримала кредит у розмірі 1868, 06 грн. строком на 18 міс. по 08.08.2007р. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач ознайомлена та надала свою згоду з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами. (а.с.6, 7-10). Суд, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно з'ясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у зв'язку із пропуском строку позовної давності за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст.ст. 526, 527, 530, 610 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобов'язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У відповідності до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Разом з тим, згідно положень ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (неустойки, звернення стягнення на заставлене майно тощо). Судом враховано, що позивач звернувся до суду з позовом 29 листопада 2016 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності, в межах якого позивач міг звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. В позовній заяві зазначено, що відповідач отримав кредитні кошти за Умовами кредитування «Розстрочка», проте, в заяві позичальника № DNH4KP88670131від 08.02.2006 року, зазначено, що [PERSON] отримала кредит у розмірі 1868, 06 грн. відповідно до Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Крім того, відповідно до ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Зазначений висновок грутнується та відповідає правовій позиції у справі №6-16цс15, що переглядалась в касаційному порядку Верховним Судом України, постанова від 11.03.2015 року. Враховуючи викладене, пояснення представника відповідача щодо застосування наслідків пропуску строку, суд вважає, що в позові слід відмовити у зв'язку із пропуском позивачем строку позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі, понесені позивачем судові витрати згідно ст. 88 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Outcome: dismissed