Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подання позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що між позивачем та відповідачем укладено шлюб від якого [INFO] народилась спільна дитина - [PERSON] . Сторони прожили у спільному шлюбі майже три роки, однак на день подання позову, позивачка звернулась також до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу із [PERSON] . Вказує, що відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, що в свою чергу ставить позивачку у скрутне матеріальне становище, на підставі чого було подано відповідний позов до суду. Ухвалою суду від 22.06.2021 року було відкрито спрощене позовне провадження із викликом сторін у судове засідання. 05.07.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній визнав позовні вимоги частково, а саме не заперечував проти стягнення із нього аліментів у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подання позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування посилався на те, що він вже сплачує аліменти на утримання свого неповнолітнього сина від попереднього шлюбу - [PERSON] , [INFO] , за рішенням Харківського районного суду Харківської області у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходів) щомісяця. Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили про їх задоволення. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в обсязі, якому просила позивачка, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши думку сторін дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 21 липня 2018 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Онов`янському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 502, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають спільну малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] . Зазначені обставини визнаються самими сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Крім того, судом встановлено, що від попереднього шлюбу у відповідача є неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . На підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 05.04.2019 року, яке набрало законної сили 07.05.2019 року, [PERSON] сплачує аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частина від його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Згідно статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. При визначенні розміру аліментів, які мають бути стягненні з [PERSON] , суд враховує, що під час судового розгляду встановлено наявність у відповідача ще однієї неповнолітньої дитини, відносно якої він також має обов`язок по сплаті аліментів, а також його майновий стан та той факт, що відповідач є працездатною особою. З урахуванням вказаного, враховуючи найкращі інтереси дитини та її потреби, а також часткове визнання відповідачем вимог позову, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial