Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

прокурор звернувся в суд з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] шкоду, завдану кримінальним правопорушенням у розмірі 26 515,17 грн. Свої вимоги мотивує тим, що вироком Перечинського районного суду від 19 березня 2019 року відповідача визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст.358, ч. 2 ст. 190 КК України; вказаний вирок набрав законної сили. Вироком встановлено, що у січні 2015 року шляхом підкупу та за допомогою невстановленої досудовим розслідуванням особи, яка за 3 500 грн підробила довідку про доходи її співмешканця [PERSON] , та внесла у його трудову книжку серії [NUMBER] неправдиві відомості про те, що [PERSON] працює на приватному підприємстві «Титан-2005» охоронцем, де відповідно й отримує заробітну плату, після чого з метою незаконного збагачення та заволодіння чужим майном шляхом обману, за попередньою змовою та за допомогою вказаної особи 31 січня 2015 року подала вказані документи до Управління соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації, внаслідок чого в період з 01 січня по 30 червня 2015 року незаконно отримала державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї, чим спричинила державі в особі Управління соціального захисту населення Перечинської РДА матеріальні збитки на загальну суму 26 515,17 грн. Відповідно до листа Управління соціального захисту населення Перечинської РДА №399/01.1-01 від 14 квітня 2020 року станом на вказану дату відповідач добровільно відшкодувала 2 780 грн, а відтак сума невідшкодованого боргу становить 23 735,17 грн. На підставі наведеного заступник керівника Ужгородської місцевої прокуратури просить позов задовольнити. У судовому засіданні прокурор Бернар В.В. уточнив прохальну частину позову, зазначивши, що у такій допущено описку та просив стягнути з відповідача 23 735,17 грн. Представник Управління соціального захисту населення Перечинської РДА у судове засідання також не з`явився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомила, відзив не подала, а тому суд зі згоди прокурора ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Як встановлено у судовому засіданні, вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 19 березня 2019 року відповідача [PERSON] визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, а саме в тому, що вона у січні 2015 року шляхом підкупу та за допомогою невстановленої досудовим розслідуванням особи, яка за 3 500 грн підробила довідку про доходи її співмешканця [PERSON] , та внесла у його трудову книжку серії [NUMBER] неправдиві відомості про те, що [PERSON] працює на приватному підприємстві «Титан-2005» охоронцем, де відповідно й отримує заробітну плату, після чого з метою незаконного збагачення та заволодіння чужим майном шляхом обману, за попередньою змовою та за допомогою вказаної особи 31 січня 2015 року подала вказані документи до Управління соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації, внаслідок чого в період з 01 січня по 30 червня 2015 року незаконно отримала державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї, чим спричинила державі в особі Управління соціального захисту населення Перечинської РДА матеріальні збитки на загальну суму 26 515,17 грн. Також встановлено, що вказаний вирок набрав законної сили. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» від 01 червня 2000 року порядок призначення та виплати державної соціальної допомоги встановлюється Кабінетом Міністрів України та врегульовано Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженим Постановою КМУ № 250 від 24 лютого 2003 року (далі - Порядок). Відповідно до пункту 2 Порядку державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям (далі - соціальна допомога) призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім`ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї. Згідно пункту 25 вказаного Порядку у разі коли особами, які входять до складу сім`ї, навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та визначення її розміру, виплата соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. Відповідно до п. 10 Порядку соціальна допомога не призначається у разі, коли працездатні члени малозабезпеченої сім`ї не служать, не вчаться за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної) та вищої освіти протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які в установленому порядку визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості не порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню; осіб, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку; осіб, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або дітьми з інвалідністю віком до 18 років, за особами з інвалідністю II групи внаслідок психічного розладу, а також за особами, які досягли 80-річного віку; фізичних осіб, які надають соціальні послуги). Внаслідок приховування відповідачем [PERSON] зазначених у вироку обставин, Управлінням їй виплачено надміру суми державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї, а саме 26 515,17 грн, з яких станом на 14 квітня 2020 року відповідачем сплачено 2 780 грн, а тому до стягнення підлягає 23 735,17 грн. Відповідно до пункту 28 Порядку, якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи соціального захисту населення у разі неповернення таких коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, з врахуванням вищенаведеного, а також того, що вимоги позовної заяви є обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами, шкода відповідачем у добровільному порядку в повному обсязі не відшкодована, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved