Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

Прокурор звернувся звернувся до суду з позовною заявою заявою в інтересах особи пенсійного віку про зняття арешту з будинку № 40 по вул. Ленінградській в м. Новоукраїнка Кіровоградської області. Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що позивачка Лун гул Л.І. не може оформити спадщину у нотаріуса через наявність арешту на будинок № 40 по вул. Ленінградській в м. Новоукраїнка Кіровоградської області, на який накладено обтяження постановою державної виконавчої служби про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.11.2003 АА984032 на підставі рішення суду про стягнення заборгованості за комунальні послуги. на користь Новоукраїнського ЖКП. На даний час відпали усі обставини, з яких було накладено арешт на будинок. Суд, заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Постановою державної виконавчої служби про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.11.2003 АА984032 на будинок № 40 по вул. Ленінградській в м. Новоукраїнка Кіровоградської області, накладено обтяження для забезпечення виконання рішення Новоукраїнського районного суду від 22.05.2001 у справі №2-1178/2001р. з [PERSON] як з відповідача на користь Новоукраїнського житлово комунального підприємства стягнуто заборгованість із квартирної плати у розмірі 1189,67 грн. У листі - відповіді від 06.07.2015 року, зазначено, що згідно даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, у відділі державної виконавчої служби Новоукраїнського районного управління юстиції перебувало виконавче провадження про стягнення з Лун гул Л.І. , але закрито і провадження у з звязку із закінченням строків збереження не збереглося. Відповідно до п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 25.12.2008 № 2274/5 строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладання адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 рік, у зв'язку з вищевикладеним виконавче провадження знищено. Відповідно до частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є траво особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За змістом частин 1 та 2 статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти стосовно свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до частини першої статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 41 Конституції України та п.2, ч. 1 ст. З, ст. 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом зазначених норм та положень ст. 16 ЦК України власник має право вимагати відновлення свого порушеного права, в даному випадку - звільнення з-під арешту майна, яке належить йому на праві власності. Відповідно до положень ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі: визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; скасування рішення суду або іншого органу , на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; передачі виконавчого документа ліквідаційній комісії у разі ліквідації боржника - юридичної особи; фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу, який видав виконавчий документ; направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби;повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу , який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону. Згідно положень ч. 1 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження , повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Аналізуючи вищенаведені обставини в даний час дія арешту на належну 1/2 частину домоволодіння в порядку спадкування, порушує його права, як власника, оскільки відповідно до відомостей наданих відділом державної виконавчої служби Новоукраїнського районного управління юстиції, виконавче провадження завершено, а тому відповідно до закону арешт накладений на майно боржника знімається. На підставі викладеного та

Outcome: approved