Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками за кредитним договором. У позові вказувала, що відповідно до кредитного договору №014/05/704 від 25.06.2008 року ВАТ «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль», було надано [PERSON] кредит за програмою [PERSON] Реконструкції та Розвитку в сумі 80000,00 грн. на строк до 09.06.2015 року зі сплатою 23% річних, а позичальник зобовязався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також проценти за користуванням кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора та виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначені договором. Відповідач був повідомлений про основні умови, на яких він може отримати кредит у ВАТ «[PERSON] Аваль» відповідно до вимог ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів». Позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти у повному обсязі, у порядку та у строки, відповідно до Графіка погашення до 09.06.2015 року включно. Крім того до кредитного договору №014/05/704 від 25.06.2008 року була укладена додаткова угода №014/05/704 від 25.06.2008 року, яка закріпила ознайомлення позичальника з усіма додатковими умовами кредитного комітету та зобов'язався їх виконувати. У зв'язку з систематичним порушенням умов кредитного договору та утворенням заборгованості банк звернувся до суду з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором. Рішенням Вижницького районного суду від 09.09.2010 року у справі №2-565/10 позовні вимоги банку були задоволені: стягнуто заборгованість за кредитом в розмірі 82668,69 грн. та судовий збір в розмірі 826,68 грн., рішення набрало законної сили. Даним рішенням встановлено юридичні факти дійсності правочину та наявності боргових зобов'язань позичальника перед кредитором. Однак, рішення суду не виконано, тому позичальнику продовжувались нараховуватись відсотки та пеня за порушення графіку та сплату відсотків. 22.06.2017 року позичальнику направлено вимогу про наявність боргових зобов'язань, якою надано строк для добровільного врегулювання заборгованості. Дана вимога була проігнорована позичальником, заборгованість не погашено. Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором у встановлені договором строки та в повному обсязі, відповідач суду не надав. Тобто відповідач продовжував користуватись коштами, наданими банком, тому нараховувались відсотки, заборгованість по сплаті яких з 28.05.2010 року (дата розрахунку за яким винесено рішення Вижницького районного суду від 09.08.2010 року) по 27.06.2017 року становить 24658,64 грн. Посилалася на те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. На теперішній час відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх зобовязань перед банком та не вживає жодних заходів щодо погашення боргу, чим спричиняє банку матеріальну шкоду, погіршує його матеріальний стан. Просила стягнути з відповідача [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль», донараховані відсотки за кредитним договором №014/05/704 від 25.06.2008 року у сумі 24658,64 грн. та витрати по оплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявилася, в доданій до позову заяві просила розгляд справи проводити за відсутності представника банку. Відповідь на відзив на позов відповідача не надала. У судовому засіданні відповідач [PERSON] вважав позов необґрунтованим та просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Підтримав відзив на позов, у якому зазначив, що дійсно взяв в ПАТ «[PERSON] Аваль» згідно договору №014/05/70 від 25.06.2008 року кредит в сумі 80000,00 грн. строком до 09.06.2015 року. 25.05.2010 року, за несвоєчасно сплачені платежі банк звернувся в суд з позовом до нього. У позові зазначив, що він повинен повернути банку 83165,17 грн., а саме: основний борг (тіло кредиту) - 71782,28 грн.; відсотки - 10076,45 грн.; пеню - 809,96 грн.; судовий збір - 826,68 грн.; інформаційне забезпечення - 120,00 грн. Фактично це розірвання договору кредиту. 09.09.2010 року позов банку задоволено та стягнуто з нього 83615,17 грн. Він не мав змоги бути на суді. За період перебування справи в суді з 25.05.2010 року до 09.09.2010 року, ним було сплачено банку платежів на суму 7980,00 грн., що відображено в розрахунку заборгованості, представник банку знав про дані платежі, але не повідомив суд про них. На підставі рішення суду 13.01.2011 року було відкрито виконавче провадження. 23.04.2012 року було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, яка не була оскаржена в суді. 14.04.2014 року (за 1 рік і 2 місяці до кінця дії договору кредиту) він повністю виконав рішення суду - виплатив банку 83730,00 грн., що відображено в розрахунку заборгованості. 08.05.2015 року було знову відкрито виконавче провадження, але він пред'явив квитанції про сплату і 29.05.2015 року виконавче провадження було закрито. Вважає, що звернувшись з позовом до суду, банк розірвав з ним договір кредиту. Він виконав рішення суду, а тому з банком нічого спільного не має. Стверджував, що банк неправильно розрахував суму позовної заяви і невірно нараховує відсотки, оскільки не врахував платіж в сумі 903,68 грн., який був оплачений 28.05.2010 року. Також проводячи розрахунки відсотків, банк керується п.6.1 кредитного договору і нараховує їх згідно Графіка погашення, однак не враховує його передплату по тілу кредиту, яка була постійною з 11.03.2011 року до 25.05.2015 року, і в переводі на одномісячний платіж склала 758770,00 грн. 21.06.2017 року одержав вимогу про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором, у якій було вказано, що він винен банку 2998,71 грн. тіла кредиту і 33746,14 грн. відсотків. Однак тіло кредиту ним було сплачено повністю при виконанні рішення суду - 14.04.2014 року. Банк не пред'явив розрахунок відсотків, а в формулі розрахунку відсотків не вказав всіх складових, чим унеможливив перевірку нарахування відсотків. Також зазначив, що неодноразово звертався в банк із заявами про зменшення суми платежів, оскільки він та його дружина пенсіонери з 2009 року і одержують мінімальні пенсії. У них на утриманні син [INFO], який є інвалідом дитинства і донька [INFO]. В 2012 році у них згорів будинок. Однак від банку відповіді не було. Просив врахувати порушення, які допустив банк відносно нього, і при винесенні рішення врахувати тяжкий фінансовий стан. Суд, заслухавши відповідача [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» задоволенню не підлягає з таких підстав. Судом установлено, що 25.06.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль», та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/05/704, згідно умов якого позичальнику надано кредит за програмою [PERSON] Реконструкції та Розвитку в сумі 80000,00 грн. (вісімдесят тисяч гривень) на споживчі цілі зі сплатою 23 відсотки річних на термін 84 місяці та погашенням відповідно до Графіка погашення (Додаток 1), що є невідємною частиною цього договору. Остаточна дата погашення боргу 09.06.2015 року. Відповідач [PERSON] зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором та Графіком погашення. 25.06.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль», та [PERSON] було укладено додаткову угоду до кредитного договору №014/05/704 від 25.06.2008 року, за умовами якої сторони дійшли згоди, що позичальник ознайомлений з усіма додатковими умовами кредитного комітету та зобов'язується їх виконувати. [PERSON] належним чином зобовязання не виконував у зв'язку з чим станом на 28.05.2010 року заборгованість за кредитним договором №014/05/704 від 25.06.2008 року становила 82668,69 грн., в тому числі: 71782,28 грн. - сума основного боргу; 10076,45 грн. сума нарахованих і несплачених відсотків за користування кредитом; 809,96 грн. сума пені за несвоєчасне виконання грошових зобовязань. У зв'язку з невиконанням [PERSON] зобовязань за кредитним договором №014/05/704 від 25.06.2008 року ПАТ «[PERSON] Аваль» звернувся до Вижницького районного суду Чернівецької області з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по неповернутому кредиту, відсотків за користування кредитом та пені. При зверненні з позовом до суду позивач, посилаючись на норми ч.2 ст.1050 ЦК України, вимагав достроково повернути частину позики, що залишилася, та сплатити проценти, належні йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу, а також пеню, що підтверджується наданою відповідачем копією позовної заяви від 28.05.2010 року вих. №12-2/4066. Заочним рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 09.09.2010 року по цивільній справі №2-565/10 позов банку задоволено. Вирішено: Стягнути з [PERSON], [INFO], жителя [INFO] на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/05/704 від 25.06.2008 року в сумі 82668,69 грн., судовий збір в розмірі 826,68 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн. Рішення суду набрало законної сили 20.09.2010 року, а тому встановлені ним обставини відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України не потребують доказуванню. Постановою державного виконавця ВДВС Вижницького РУЮ [PERSON] від 13.01.2011 року відкрито виконавче провадження ВП №23625679 з примусового виконання виконавчого листа №2-565/2010 року, виданого 09.09.2010 року Вижницьким районним судом Чернівецької області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» заборгованості в сумі 83615,37 грн. та встановлено строк для добровільної сплати боргу до 20.01.2011 року, що підтверджується її копією. Постановою державного виконавця ВДВС Вижницького РУЮ [PERSON] від 23.04.2012 року повернуто стягувачеві виконавчий лист №2-565/2010 року, виданий 09.09.2010 року Вижницьким районним судом Чернівецької області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» заборгованості в сумі 83615,37 грн. на підставі п.4 ч.1 ст.47, ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження» - у зв'язку з тим, що стягувач не здійснює авансування витрат на проведення виконавчих дій, що підтверджується її копією. Згідно витягу з виконавчого провадження №47447053 від 19.09.2017 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-565/2010 року, виданого 22.11.2010 року Вижницьким районним судом Чернівецької області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» заборгованості в сумі 83615,37 грн. закінчено 29.05.2015 року на підставі п.8 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження», тобто у звязку з фактичним повним виконанням рішення суду. Як на підставу позову, представник позивача посилається на те, що рішення суду не виконано, а тому позичальнику продовжувались нараховуватись відсотки та пеня за порушення Графіку та сплату відсотків, заборгованість по сплаті яких з 28.05.2010 року (дата розрахунку за яким винесено рішення Вижницького районного суду від 09.08.2010 року) по 27.06.2017 року становить 24658,64 грн. Статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. У відповідності до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З досліджених у судовому засіданні письмових доказів судом установлено, що у звязку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору №014/05/704 від 25.06.2008 року, ПАТ «[PERSON] Аваль» змінив строк виконання зобовязань [PERSON] з 09.06.2015 року на 28.05.2010 року і його позовні вимоги були задоволені повністю рішенням суду від 09.09.2010 року. Після зміни строку виконання зобовязання усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення та відповідно не підлягали виконанню, оскільки за рішенням суду від 09.09.2010 року відповідач був зобовязаний повернути кредит в повному обсязі. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 02 грудня 2015 року (№6-1707цс15 та №6-249цс15). Таким чином, після задоволення вимог банку про дострокове погашення всієї заборгованості, кредитний договір припинив свою дію та позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором, оскільки, нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки поза строком дії кредитного договору не передбачено. З моменту ухвалення вказаного рішення, яким вирішено спір сторін щодо боргових зобовязань відповідача, правовідносини сторін перейшли в іншу площину площину виконання судового рішення. Крім того положеннями абзацу 2 пункту 17 Постанови Пленуму ВССУ №5, на яку посилається позивач, передбачено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, і не надає права на нарахування і отримання відсотків за кредитним договором. Банком також не враховано, що станом на 29.05.2015 року рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 09.09.2010 року по справі №2-565/2010 року виконано, борг у сумі 83615,37 грн. сплачений боржником. За встановлених обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості по нарахованим відсоткам за кредитним договором №014/05/704 від 25.06.2008 року згідно Графіка за період з 28.05.2010 року по 27.06.2017 року в сумі 24658,64 грн. задоволенню не підлягають. На підставі ст.ст.2, 15, 509, 526, 530, 536, 611, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed