Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль» (далі ПАТ «Херсонська ТЕЦ»)\~звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, зазначаючи про те, що товариство відповідно до Статуту надає фізичним та юридичним особам послуги з постачання теплової енергії та підігріву води. Тарифи на послуги з постачання теплової енергії та гарячої води встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг. ПАТ «Херсонська ТЕЦ» надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води до багатоквартирного будинку по пр. Сенявіна, 166, к. 6, у м. Херсоні, в тому числі до квартири № 121, що належить\~ [PERSON], на її імя\~відкритий особовий рахунок в службі збуту теплової енергії, за яким ведеться облік розрахунків за надані послуги. Згідно до п.1 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово комунальні послуги» споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово комунальних послуг, підготовлений виконавцем послуг на основі типового договору. Типовий договір розміщений на офіційному сайті товариства та\~ опублікований в газеті «Новий день», цим повідомленням визначено, що фізична особа, що користується послугами з централізованого опалення, постачання гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до договору. Отже, відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення\~ на підставі договору приєднання, оскільки після розміщення повідомлення та договору не запропонувала свої умови договору. [PERSON] у порушення умов договору та вимог законодавства послуги з теплопостачання\~ оплачує не в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість за період з 01.11.1998 року по 01.10.2015 року у розмірі 9460,48\~грн. На підставі ст.ст.\~20, 31 Закону України «Про житлово комунальні послуги», ст.ст.\~526, 634ЦК України, п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачанні холодної та гарячої води і водовідведення, просив стягнути\~заборгованість за послуг з централізованого опалення за період з 01.11.1998 року по 01.10.2015 року у розмірі 9460,48\~грн., а також судовий збір. Ухвалою від 17 січня 2018 року було скасовано заочне рішення та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. 23.01.2018 року від представника [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд застосувати строки позовної давності, а також вирішити питання щодо розподілення судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог, враховуючи той факт, що відповідачем було сплачено 2000 грн. за правничу допомогу. 12.02.2018 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позовні вимоги підтримали, заперечували проти стягнення з товариства витрат на правову допомогу, які понесла відповідач, посилаючиюсь на їх необґрунтованість. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно до\~ст.322\~Цивільного кодексу України\~власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 630\~ЦК України визначено, що договором може бути встановлено, що його\~ окремі\~ умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач рішенням Виконавчого комітету Херсонської\~ міської ради від 20 жовтня 2009\~року № 628 «Про визначення виконавця комунальних послуг із централізованого опалення та гарячого водопостачання, затвердження Положення про розмежування зон експлуатаційної відповідальності та типового договору про розмежування зона експлуатаційної відповідальності»\~виконавцем комунальних послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання\~ для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності м. Херсона мікрорайон «І, ІІІ, IV Таврічеський», «ХБК», в центрі міста є ПАТ «Херсонська ТЕЦ» у будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж ПАТ «Херсонська ТЕЦ». Тарифи ПАТ «Херсонська ТЕЦ» за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання для населення встановлені Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг. Типовий договір розміщений на офіційному сайті товариства та\~ опублікований в газеті «Новий день», зазначеним повідомленням визначено, що фізична особа, що користується послугами з централізованого опалення та постачання гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до договору. Позивач надавав послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у приміщення за адресою: м. Херсон, пр. Сенявіна, 166, корпус 6, де мешкає та зареєстрована в квартирі 121, [PERSON] Наведеним в позові розрахунком\~ заборгованість відповідача за період з 01.11.1998 року по 01.10.2015 року у розмірі 9460,48грн. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обовязки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Субєктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно із частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). У частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобовязані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. (Правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові №\~6-2951цс15 від 20.04.2016 року.) Отже, матеріалами справи підтверджено, що позивач\~ надавав послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у приміщення за адресою: м. Херсон, пр. Сенявіна, 166, корпус 6, де в квартирі № 121 проживає та зареєстрована [PERSON] Відповідно до наведеного в позові розрахунку заборгованість відповідача за період з 01.11.1998 року по 01.10.2015 року у розмірі 9460,48\~грн. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Разом із тим, перевіривши правильність розрахунку заборгованості відповідача по оплаті спожитої теплоенергії, суд вважає, необхідним застосувати строки позовної давності відповідно до наданої відповідачем заяви. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. (ч.4). Якщо суд визнає поважним_и причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5). Відповідачка, заперечуючи проти позову, просила застосувати позовну давність відносно заявлених позовних вимог. Заборгованість за спожиту теплову енергію і гаряче водопостачання складається з суми заборгованості за кожний місяць як черговий платіж. Позивач звернувся у листопаді 2014 року до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого опалення в сумі 9352,51 грн. та судових витрат в сумі 121,80 грн., про що свідчить ухвала Суворовського районного суду м. Херсона від 15.01.2015 року про скасування судового наказу. Отже, позовна давність, у межах якої позивач може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу щодо стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, що складається з суми заборгованості за кожний місяць як черговий платіж, має відраховуватись з листопада 2011 року і до листопад 2014 року (тобто по листопад 2014 року включно), а саме до моменту звернення до суду з заявою про видачу судового наказу. З наданої позивачем довідки про розрахунок заборгованості вбачається, що з литопада 2011 року\~ по листопад 2014 року включно споживачу нараховано 707 грн. 04 коп. за опалення. З грудня 2014 року по жовтень 2015 року заборгованість споживача становить 106 грн. 97 коп. Таким чином, по оплаті за послуги з централізованого опалення у межах строку позовної давності в період з листопада 2011 року по жовтень 2015 року недоплата становить 814, 01 грн. За таких обставин, з [PERSON] павлівни на користь Приватного акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» підлягає стягненню заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 814,01 грн. за період з листопада 2011 року по жовтень 2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, які складається зі плаченого судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог - 8,60 % в розмірі 104 грн. 75 коп. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи положення п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судові витрати, а саме втрати на правничу допомогу в розмірі 1828 грн. На підставі викладеного,\~ ст. ст. 11, 13, 322, 627, 630 ЦК України, Закону України «Про житлово комунальні послуги»,

Outcome: approved