Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

Представник позивача Сафір Ф.О. звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути заборгованість за кредитним договором, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року є ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 08.08.2007 року [PERSON] 08.08.2007 року отримала кредит у розмірі 5040,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Зобов'язання [PERSON] за кредитним договором забезпечено порукою - договором поруки від 01.09.2010 року, укладеним з поручителем ТОВ «Українське Фінансове Агенство «ВЕРУС» в особі філії ТОВ «УФА «ВЕРУС» у Дзержинському районі м.Харкова. Свої зобов'язання відповідач за договором кредиту не виконала, у зв'язку з чим за нею виникла заборгованість станом на 20.03.2014 року у розмірі 44 501,78 грн., яка складається з заборгованості по кредиту - 5027,41 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 16 964,92 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 17 153,86 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 2095,32 грн. На підставі викладеного, позивач просить стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агенство «ВЕРУС» в особі філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агенство «ВЕРУС» у Дзержинському районі м.Харкова, [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 10000 грн., з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 34 501,78 грн. та судовий збір. В судове засідання представник позивача не з'явилась, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутністю на пiдставi наявих в матерiалах справи доказiв, позовні вимоги підтримала в повному обсязi. Представник відповідача ТОВ «УФА «ВЕРУС» в особі філії ТОВ «УФА «ВЕРУС» у Дзержинському районі м.Харкова в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] в судове засiдання не з'явилася, про розгляд справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду письмові заперечення, згідно яких просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги не визнала, посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності. Також зазначила, що укладена між сторонами заява не містить зазначених у Законі умов укладення договору та вона не є правочином в розумінні Цивільного кодексу України, не може бути договором, на підставі якого кредитор надає позичальнику кредит. Також зазначає, що позивачем не надано доказів надання коштів відповідачу та просила застосувати строк позовної давності до основної та додаткової вимоги. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 08 серпня 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого згідно статуту є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №НАХRRХ14310225 у формі заяви, відповідно до умов якого Банк зобов'язався надати Позичальникові кредит у розмірі 5040,00 грн. зі сплатою відсотків за користування у розмірі 12,00 % річних на суму залишку заборгованості по кредиту з кінцевим терміном повернення до 07.08.2009 року включно. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Згідно умов вищевказаного Договору, Банк відкриває Позичальнику відповідний рахунок для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та іншим платежам. У відповідності до Договору, відповідач до його підписання був ознайомлений та згодний із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були надані у письмовій формі, та підтвердив факт про надання повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку. Також відповідач до підписання Договору був ознайомлений в письмовій формі з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку. Банком виконані взяті на себе зобов'язання за кредитним договором №НАХRRХ14310225 від 08.08.2007 року щодо видачі кредиту. Згідно Заяви Позичальник зобов'язується повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Заяви та Умов. Згідно заяви погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, за який приймається період з 20 по 25 число кожного місяця шляхом надання коштів у сумі 358,60 грн., яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Відповідно до Заяви кредит надається за умови сплати за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, в обмін на зобов'язання Позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів, в обумовлених у Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки, а також сплати комісії, яка зазначена в Умовах. Умовами надання кредиту передбачено, що за користування Кредитом у період з дати укладання даного договору до дати погашення Кредиту Позичальник щомісяця в Період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному у Тарифах та Заяві. При порушенні Позичальником зобов'язань по погашенню Кредиту, передбачених Заявою та п.п. 3.2.2, 3.3.3 даних Умов, Позичальник сплачує Банку відсотки за користування Кредитом у подвійному розмірі від розміру, зазначеному у Тарифах та Заяві. Розраховані відповідно до цього пункту Умов відсотки сплачуються Позичальником окремо понад зазначену в Заяві суми щомісячного платежу по Кредиту, разом з несплаченим залишком попереднього щомісячного платежу. Кошти, отримані від Позичальника для погашення заборгованості по Кредиту насамперед направляються для відшкодування втрат/збитків Банку згідно з п.3.2.11, 3.3.8 цих Умов, далі пені згідно розділу 5 цих Умов, далі - простроченої комісії по Кредиту, далі - простроченої винагороди, далі - прострочених відсотків по Кредиту, далі простроченої заборгованості за Кредитом, частина суми, що залишилася (у т.ч. сума, надана Позичальником понад суму щомісячного платежу), направляється на погашення заборгованості за Кредитом, далі - комісії, далі - винагороди, далі - відсотків, далі - кредиту. Остаточне погашення заборгованості за кредитом виконується не пізніше дати, зазначеної у Заяві. Сума остаточного погашення заборгованості може відрізнятися від суми щомісячного платежу. При несплаті винагороди, комісії згідно Заяви, відсотків, і/або частини Кредиту до останнього дня Періоду сплати, вони вважаються простроченими. (п.4.3 Умов) При непогашенні Кредиту в строки, установлені у Заяві та Умовах, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми Кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється згідно п. 4.2 даних Умов з дати виникнення простроченої заборгованості. Умовами надання кредиту у п. 5.1 передбачено, що при порушенні Позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та Умовами, Банк має право нарахувати, а Позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені Банком не нараховується. При порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості. Також згідно п.6.1 Умов при невиконанні Позичальником умов, передбачених п.2.2.12 Договору, Банк зобов'язаний здійснити додатковий моніторинг погашення кредиту. При цьому Позичальник сплачує Банку винагороду, що дорівнює сумі залишку коштів між сплаченими Позичальником на день здійснення моніторингу коштами Позичальником і нарахованими Банком на останній термін сплати. Пунктом 5.4, 5.5 Умов встановлено, що нарахування неустойки за кожен випадок порушення заборгованості, передбаченої п.п 5.1, 5.2, 5.3 цих Умов, здійснюється протягом трьох років з дня, коли зобов'язання повинне бути виконано Позичальником. Термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним Договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Також, судом встановлено, що 01.09.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Директора філії «Харківське головне регіональне управління» ПАТ КБ «ПриватБанк» Терещенко А.І. та Філією «ТОВ «УФА «ВЕРУС» у Дзержинському районі м.Харкова укладено договір поруки. П.п. 2 Договору поруки передбачено, що розмір відповідальності Поручителя перед Кредитором обмежується сумою, зазначеною в Додатку №1 до цього Договору. Відповідно до додатку до договору №1 розмір відповідальності встановлений у сумі 10 000 грн. Внаслідок невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором згідно розрахунку позивача станом на 20 березня 2014 року утворилась заборгованість (у тому числі кредит, відсотки та штрафні санкції) у розмірі 44501,78 грн. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений строк. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк, що встановлені договором. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Крім того, згідно ст. 553 ЦК України поручитель за договором поруки поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У своїх запереченнях відповідач посилався на пропуск позивачем строку позовної давності щодо основної та додаткової вимоги у зобов'язанні. З цього приводу суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч.ч. 1,3 ст. 264 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну та спеціальну. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Частиною 1 ст. 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Так, судом встановлено, що згідно умов кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також у Договорі встановлена відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу. Відтак початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту виникнення права вимоги у кредитора. Як вбачається з матеріалів справи, 21 липня 2009 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором відповідачем було сплачено 2187,41 грн., що свідчить про визнання [PERSON] свого боргу за вказаним кредитним договором. Відтак початок перебігу строку позовної давності після його переривання у зв'язку зі сплатою відповідачем заборгованості 21.07.2009 року, розпочався заново саме з 21.07.2009 року. П.п. 5.5 п. 5 Договору сторони передбачили терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків, за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів - 5 років, що не суперечить вимогам ст. 259 ЦК України. З вимогою про стягнення заборгованості за кредитом (у тому числі й пені) банк звернувся до суду 04.04.2014 року, тобто в межах строку позовної давності. Разом із тим, згідно умов заяви строк дії вказаного договору припиняється 07.08.2009 року. Можливості продовження цього строку умовами укладеного договору не передбачено, а тому суд не вбачає підстав для нарахування відсотків та пені після закінчення дії договору. Відтак, враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення пені за вказаним договором у розмірі 17153,86 грн. не підлягають задоволенню, оскільки строк дії договору закінчився 07.08.2009 року, сума нарахованої пені до цієї дати згідно розрахунку позивача становить 3852,79 грн., відповідачем було сплачено в рахунок погашення заборгованості 3 187,41 грн. Пеня нарахована після закінчення строку дії договору у розмірі 13301,07 грн. судом вважається необґрунтованою та вимоги про її стягнення такими, що задоволенню не підлягають. Враховуючи п'ятирічний строк позовної давності, встановлений договором, суд вважає, що сума пені у розмірі 665,38 грн. підлягає задоволенню, оскільки перебіг строку позовної давності переривався сплатою відповідачем заборгованості за договором, що свідчить про визнання нею свого боргу. Стосовно нарахованих позивачем відсотків за користування кредитними коштами, суд також виходив з встановленого умовами договору строку його дії та вважає відсотки, нараховані після закінчення строку дії договору, у розмірі 10 205,21 грн. необґрунтованими й такими, що задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 5027,41 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 6759,71 грн., пені у розмірі - 665,38 грн., штрафу (фіксована складова) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 2095,32 грн. Сума судових витрат підлягає стягненню з відповідача з урахуванням вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 252-259, 261, 264, 525, 526, 530, 551-554, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: partial