Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявленого позову зазначає, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 15.02.2013 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 10886,12 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Вказує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «Приват Банк» Умовами та правилами,Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір. Зазначає, що банк свої зобов'язання за Договором та угодою виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Проте відповідач не надає своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, у зв'язку з чим станом на 26.05.2016 року має заборгованість у розмірі 23706,71 грн. На підставі вищевикладеного, просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 23706,71 грн. за кредитним договором № б/н від 15.02.2013 року та стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в сумі 1378,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіславши до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без участі представника, свої позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає повністю. На підставі наявних у справі письмових доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Частиною 1 статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ, передбачено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Судом встановлено, що 15 лютого 2013 року між сторонами було укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н на суму кредитного ліміту - 10886,12 грн., про що свідчить заява з умовами і правилами надання банківських послуг, підписані відповідачем (а.с. 05-30). Відповідно до п.п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6. Умов і правил надання банківських послуг,[PERSON] зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах передбачених даним Договором; у випадку невиконання обов'язків за договором, за вимогою банку виконати обов'язок по поверненню кредиту, сплаті винагороди банку. Згідно з п. 2.1.1.7.6. Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань , передбачених даним договором більш ніж на 30 днів,[PERSON] зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. Не виконуючи належним чином свої зобов'язання за кредитним договором, згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 26.05.2016 року, укладеного між сторонами, станом на 26.05.2016 року за відповідачем утворилася заборгованість на загальну суму 23706,14 грн., яка складається з наступного: 8409,50 грн. - заборгованість за кредитом; 4339,91 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6391,22 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 4566,08 грн. - штраф відповідно до. п.22 Генеральної угоди (а.с. 04). Згідно з ст. 526 ЦК, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та їх задоволення в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved