Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

Представник позивачки звернулася до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що позивачці на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Відповідач є колишнім чоловіком [PERSON], який зареєстроваинй у квартирі позивачки. Рішенням суду від 16.01.2013 р. шлюб між сторонами розірвано. У 2013 р. відповідач забрав свої особисті речі та залишив житлове приміщення, після чого жодного разу за місцем реєстрації не з'являвся, комунальні послуги не оплачує, участі в утриманні квартири не приймає, позивачка несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, у зв'язку з чим просить позовні вимоги задовольнити Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином за останнім відомим суду місцем проживання, реєстрації(а.с. 22, 26, 31) та через виклик газети «Урядовий кур'єр», причини неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за відсутності останнього на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає можливим розглянути справу у відсутність останніх за наявними даними матеріалів справи. Суд, заслухавши думку представника позивачки, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 6). Згідно довідки з місця проживання сім'ї та реєстрації, форми №3 від 12.09.2016 р. у вказаній квартирі зареєстровані: [PERSON] - власник кваритри, [PERSON] - колишній чоловік, [PERSON] - донька (а.с. 8). Факт реєстрації відповідача за вказаною адресою також підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в м. Києві від 08.11.2016 р. (а.с. 14). Відповідно до рішення Святошинськог раойнного суду м. Києва від 16.01.2013 р. шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано (а.с. 7). Встановлено, що відповідно до актів від 01.11.2014 р., 20.09.2016 р., складених сусідами позивачки, зафіксовано відсутність факту проживання відповідача [PERSON] та його особистих речей з січня 2013 р. (а.с. 9 - 10). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як роз'яснено в пункті 33 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року N 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що [PERSON] з січня 2013 р. за місцем реєстрації в [ADDRESS] не проживає, житловим приміщенням не користується, не несе витрат, пов'язаних з утриманням будинку в належному технічному стані, не сплачує послуг за житлово-комунальні послуги, що фактично створює позивачці перешкоди в користуванні власністю, а тому в силу ст. 391, ч. 2 ст. 405 ЦК України [PERSON] підлягає визнанню таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved