Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 22.09.2006 року [PERSON] отримала кредит у сумі 11000 тисяч гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позивальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 30.11.2015 року має заборгованість 18983,93 гривень, яка складається з наступного: 9837,39 гривень заборгованість за кредитом, 7466,35 гривень заборгованість по процентах за користування кредитом, 300,00 гривень заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень штраф (фіксована частина), 880,19 гривень - штраф (процентна складова). На даних час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». З наведених підстав просив суд задовольнити позов, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 18983,93 гривень. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, відповідно до якої підтримує заявлені позовні вимоги та просить розглянути справу у його відсутність (а.с. 20). Відповідач та представник відповідача - [PERSON] в судове засідання не зявились, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Представник відповідача надав до суду заяву, в якій не заперечував проти проведення судового розгляду без їх участі, заперечуючи в повному обсязі проти задоволення позову. Згідно наданих відповідачем письмових заперечень відповідач не визнає позов у звязку з тим, що 24.01.2015 року з її картки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 4149437811888633 в нічний час в три етапи через програму «ПРИВАТ 24» невідомою особою були незаконно зняті кошти на загальну суму з процентною ставкою девять тисяч девятсот одна гривня, з приводу вчиненого злочину вона звернулась до органів внутрішніх справ. Вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 21.09.2015 року, який набрав законної сили, за вчинення цього злочину був засуджений [PERSON] У письмових запереченнях відповідач також зазначила, що вона зверталась до дирекції ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зі скрагою, в якій повідомляла про незаконне зняття коштів з її кредитної картки, але банк на це не відреагував. Також матеріалами кримінального провадження і обвинувальним вироком суду доведено те, що вона особисто кошти з кредитної картки не знімала, і що ці кошти були викрадені з її кредитної картки [PERSON] З наведених підстав просила суд відмовити в задоволенні позову. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, проаналізувавши надані докази, вважає необхідним відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. Суд встановив, що 22.09.2006 року відповідачем підписана заява на отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, в якій вона погодилась, що вказана заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам складає між ним і банком договір про надання банківських послуг (а.с. 7-13). Відповідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що станом на 23.01.2015 року відповідач [PERSON] не мала заборгованості перед позивачем за договором № б/н від 22.09.2006 року, що підтверджується доданим до позову розрахунком заборгованості та випискою по картці (а.с.6, а.с. 55об.). Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 21.09.2015 року у кримінальному провадженні (справа № 553/2768/15-к) [PERSON] визнаний винним за ст. 185 ч.1,2, 361 ч.1,2 КК України. Згідно мотивувальної частини вироку суду 24.01.2015 року [PERSON] з використанням інформації з підсистеми «Єдиної клієнтської бази» ПАТ «ПРИВАТБАНК», користуючись компютером та власним мобільним телефоном з встановленим додатком «Приват24», видав себе за [PERSON], [INFO], таємно викрав грошові кошти з кредитної картки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 4149437811888633 шляхом їх трьохразового перерахування, а саме: 2038,79 гривень, 4430,69 гривень та 3053,84 гривні на загальну суму 9523 гривні 32 коп. В подальшому перерахував дані кошти на власний рахунок та розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив [PERSON] матеріальну шкоду на вказану суму (а.с. 31-33). У звязку з викладеним суд вважає встановленим факт заволодіння [PERSON] 24.01.2015 року грошовими коштами в сумі 9523,32 гривень, розміщеними на кредитному картковому рахунку відповідача [PERSON] Також судом встановлено, що саме 24.01.2015 року, тобто у день вчинення злочину, утворилось сальдо за вказаним кредитним договором в сумі 9901,68 гривень, що також підтверджується доданим до позову розрахунком заборгованості (а.с. 6). Окрім цього судом встановлено, що 24.01.2015 року за кредитною карткою [PERSON] № 4149437811888633 здійснені 3 перекази: 2038,79 гривень (сума у валюті картки 2120,34 гривень), 4430,69 гривень (сума у валюті картки 4607,92 гривень), 3053,84 гривні (сума у валюті картки 3175,92 гривень), внаслідок чого залишок грошових коштів на кредитній картці склав: -9901 гривня 68 коп., що підтверджується випискою по картці (а.с. 55 об.). Загальна сума здійснених переказів без врахування комісії складає 9523 гривні 32 коп. За таких обставин суд встановив, що позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості, яка утворилась не з вини відповідача [PERSON], а внаслідок вчинення стосовно неї злочину з використанням інформації з підсистеми «Єдиної клієнтської бази» ПАТ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується копією вироку суду, який набрав законної сили. На підставі викладеного суд вважає, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed