Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовною заявою про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява обґрунтована тим, що позивач [PERSON] отримав постанову про звернення стягнення на зробітну плату, стипендію та інші доходи боржника від 22 лютого 2021 року ВП № 64470673, відповідно до якої, за виконавчим написом № 17285, виданим 01 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованість в сумі 16191,24 грн., згідно кредитного договору від 01 липня 2011 року, укладеного з ПАТ «Дельта Банк». З ТОВ «Росвен Інвест Україна» [PERSON] жодних кредитних договорів не укладав, про можливу передачу прав кредитора іншій фінансовій установі не повідомлявся, вважає, що жодного боргу перед даною юридичною сообою не має. Також зазначає, що [PERSON] , мав кредитні відносини з ПАТ «Дельта Банк», які і пов`язані з вчиненням виконавчого напису нотаріуса № 17285 виданого 01 лютого 2021 року. Кредитний договір було укладено приблизно 01 липня 2011 року, але жодних боргових зобов`язань за даним кредитом у [PERSON] не залишилося, в зв`язку із давністю подій, точної дати остаточного повернення боргу [PERSON] не пам`ятає, проте не пізніше 2015 року. Виконавчий напис нотаріусом вчинено 01 лютого 2021 року, в той час як право вимоги кредитора ймовірно виникло не пізніше 2015 року, а відтак трирічний строк з дня виникнення права вимоги сплив у 2018 році, що свідчить про те, що нотаріусом при вчиннні виконавчого напису порушено вимогу ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат». У зв`язку з чим, просить суд визнати виконавчий напис № 17285 від 01 лютого 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» в розмірі 16191 грн. 24 коп. таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на його користь судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву, в якій просить слухати справу у її відсутність та у відсутність позивача, позовну заяву підтримують в повному обсязі, просять її задовольнити, не заперечують проти проведення заочного розгляду справи та ухваленні заочного рішення. Представник відповідача - ТОВ «Росвен Інвест Україна», своїм правом на участь в судовому засіданні не скористався, свого уповноваженого представника до судового засідання не направив, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення. Треті особи - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський О.В. у судове засідання не з`явилися, про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, поштові конверти із судовою кореспонденцією направлялися на належну адресу, але були повернуті на адресу суду без вручення адресату. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, суд дійшов висновку, що відповідач повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, та зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників судового процесу, які належним чином повідомлені про день та час розгляду справи та подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2021 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 17285, вчиненого 01 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості у розмірі 16191,24 грн., по виконавчому провадженню № 64470673, яке здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. Судом встановлено, що на підставі виконавчого напису № 17285, вчиненого 01 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О.В., в межах виконавчого провадження ВП № 64470673, 22 лютого 2021 року було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. За приписами п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси є виконавчий напис. У відповідності до ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги,за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності,виконавчий напис видається у межах цього строку. В п.п. 3.1-3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із змінами, зазначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до п. 2 вказаного Переліку, для одержання виконавчого напису подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Так, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 р. у справі № 916/3006/17 та у постанові Верховного Суду від 21.12.2020 р. у справі № 591/3779/19 та у постанові Верховного Суду від 05.04.2021 р. у справі № 235/2961/19. Також, з правового висновку Великої Палати Верховного Суду у справі № 320/8269/15-ц від 16.05.2018 р., видно, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову. Для з`ясування суми заборгованості, яка зазначена у виконавчому написі на підставі якого винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та оспорюється позивачем, ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2021 року (а.с. 13-15) було витребувано у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. завірену належним чином копію нотаріальної справи по вчиненню виконавчого напису № 17285 від 01 лютого 2021 року, завірену належним чином копію виконавчого напису приватного нотаріуса № 17285 вд 01 лютого 2021 року та копії документів, на підставі яких вчинено даний виконавчий напис, а також витребувано у ТОВ «Росвен Інвест Україна» належним чином завірені копії документів, які подавалися до приватного нотаріуса ЖМНО Горай О.С. для вчинення виконавчого напису № 17285 від 01 лютого 2021 року, щомісячний розрахунок заборгованості за кредитним договором, на підставі якого вчинено виконавчий напис № 17285 від 01 лютого 2021 року із зазначенням дати виникнення заборгованості з урахуванням строків позовної давності, належним чином завірені копії первинної документації, яка підтверджує заборгованість. Станом на 14 червня 2021 року зазначену ухвалу суду не виконано. За ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від ТОВ «Росвен Інвест Україна» первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед первісним кредитором, зазначений у виконавчому написі, є безспірними. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, на підставі якого державним виконавцем було відкрите виконавче провадження № 64470673 та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. З огляду на викладене, враховуючи те, що представником відповідача не надано відзиву на позов для спростування вимог позивача, а також доказів того, що нотаріус в порядку ст. 88 Закону України «Про нотаріат» при вчиненні оскаржуваного напису № 17285 від 01 лютого 2021 року переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір у розмірі 908 грн. за подання позову та 454 грн. за подання заяви про забезпечення позову на користь позивача.

Outcome: approved