Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення суми боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що КБ «Приватбанк» уклав із відповідачем кредитний договір 21 жовтня 2010 року, за яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту, який згодом збільшився до 12000 грн., на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірах, визначених умовами кредитування. Відповідач підтвердив свою згоду на прийняття Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку, відповідно до яких кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, який може у будь-який момент змінити його, на що погоджується клієнт банку. Порядок нарахування та умови погашення кредиту, відсотків та відповідальність за порушення кредитного договору передбачена положеннями такого договору, за якими банк може змінити відсоткову ставку шляхом повідомлення позичальника. Однак відповідач не виконав своїх зобов`язань, на підставі чого заборгував банку суми з повернення кредиту, відсотків на загальну суму 39923,15 грн., з яких борг за тілом кредиту - 11822,81 грн., борг з відсотків - 28100,34 грн. Враховуючи, що добровільно сплатити суму боргу відповідач не бажає, представник позивача просив суд стягнути з відповідача наявну заборгованість в розмірі 39923,15 грн. разом із судовими витратами на користь банку. Представник позивача, який діє на підставі довіреності, Кіріченко В. М., у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву з проханням вирішити спір за його відсутності, наполягаючи при цьому на задоволені позову та не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з`явився за невідомих суду причин повторно, будучи повідомленим про час та місце слухання справи належним чином, не надавши суду заяву з проханням вирішити спір у його відсутність. За ч. 4 ст. 223 ЦПК суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає поданий позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Факт укладення договору кредитування 21 жовтня 2010 року між сторонами по справі підтверджується копією анкети-заяви позичальника від 21 жовтня 2010 року про надання [PERSON] у КБ «Приватбанк» кредитного ліміту на банківську картку в передбаченому умовами кредитування розмірі зі сплатою відсотків за використання грошових коштів у передбаченому Тарифами банку розмірі: 30 % на рік, що також підтверджується ознайомленням 9 листопада 2010 року під розпис позичальника із фінансовими умовами кредитування, а також підтверджено розрахунком заборгованості та випискою з банківського рахунку [PERSON] . При цьому своїм підписом відповідач підтвердив своє ознайомлення та згоду на Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи банку, що є разом із заявою позичальника договором кредитування, зі змінами у яких зобов`язався регулярно ознайомлюватися (а. с. 4-9, 12, 13, 46-53). Факт встановлення кредитного ліміту банком відповідачу, зокрема, 26 лютого 2014 року в розмірі 12000 грн. підтверджується наданими представниками ПАТ «КБ «Приватбанк» відомостями (а. с. 10). Видача позичальнику кредитної картки, зокрема, 13 березня 2014 року строком дії до березня 2016 року також підтверджується інформацією банку (а. с. 11). Відповідно до п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг АТ «КБ «Приватбанк» вбачається, що підписання кредитного договору позичальником підтверджує його згоду на визначення банком кредитного ліміту, який може бути в будь-який момент змінений банком (а. с. 30). Суд зауважує, що за п. 1.1.6.1, 1.1.6.2 таких Умов банк може проводити зміни Тарифів за договором кредитування шляхом сповіщення позичальника про зміни договору через оголошення на сайті банку чи іншими каналами зв`язку (а. с. 24). Зміна назви юридичної особи позивача на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» підтверджується випискою з єдиного державного реєстру юридичних осіб та статутом АТ «КБ «Приватбанк» (а. с. 43, 44-45). На підставі ст. 599 ЦК зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тому, враховуючи умови договору від 21 жовтня 2010 року, суд дійшов висновку, що угода між сторонами про надання кредиту є чинною, тому повинна виконуватись згідно діючого законодавства та умов укладеного між сторонами договору. За довідкою-розрахунком позивача вбачається, що у відповідача мається заборгованість перед КБ «Приватбанк» за кредитним договором від 21 жовтня 2010 року в загальному розмірі 39923,15 грн., з яких заборгованість з кредиту - 11822,81 грн., заборгованість по відсотках - 28100,34 грн., що також підтверджується випискою з банківського рахунку [PERSON] (а. с. 4-9, 46-53). Таким чином факт наявності заборгованості у позичальника у встановленому судом розмірі з кредиту повною мірою підтверджується умовами договору кредитування від 21 жовтня 2010 року. Підсумовуючи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ «КБ «Приватбанк», заявлені до відповідача, підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом стягнення на користь банку з позичальника боргу за кредитним договором від 21 жовтня 2010 року в заявленому банком розмірі 39923,15 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК на користь позивача з відповідача підлягають стягненню також витрати банку по сплаті судового збору в сумі 2270 грн.

Outcome: approved