Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Представник позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № ML-703/090/2007 від 19.07.2007р. в розмірі 4245440,92 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки квартири [ADDRESS]їзду в м.Харкові шляхом визнання за позивачем права продажу будь-якій особі- покупцеві, встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб»єктом оціночної діяльності на час продажу, витрати пов»язані зі збереженням та реалізацією предмета іпотеки стягнути з відповідача, а також зобов»язати відповідача передати предмет іпотеки в управління позивачу а період її реалізації з наданням права зміни замків, обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, укладати договори на охорону зі спеціалізованими підприємствами, отримувати в будь-яких установах, підприємствах та організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування, нотаріусів, будь-які документи, необхідні для здіснення управління предметом іпотеки за рішенням суду, укладати, змінювати, розривати договори найму (оренди) предмету іпотеки, управляти майном, зберігати та охороняти його, отримувати орендні, будь-які інші платежі з управлінням предметом іпотеки з направленням їх на погашення заборгованості за кредитним договором та виселити відповідача та інших осіб, що проживають та зареєстровані за даною адресою з даної квартири зі зняттям з реєстраційного обліку, стгянути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі. В обгрунтування своїх вимог представник позивача зазначив, що 16 липня 2007р. між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір на суму 40000,00 доларів США строком до 16.07.2032р. зі сплатою відсотків в порядку та строки, визначені даним договором та договір іпотеки, відповідно до якого в забезпечення умов кредитного договору іпотекодавець надав в іпотеку спірну квартиру. Оскільки відповідач не виконує зобов»язання за кредитним договором і у нього утворилась заборгованість, позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки, так як до нього перейшло право вимоги на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2010р. В судовому засідання представник позивача позов уточнив в частині виселення та просив виселити з іпотечної квартири лише відповідача [PERSON], в іншій частині позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно, заяви про причини неявки до суду або заперечень проти позову до суду не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України та сприяє розгляду справи у розумні та виважені строки, передбачені діючим ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 16.07.2007р. між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-703/090/2007, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 40000,00 доларів США з терміном повернення до 16.07.2032 р. та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі фіксованого відсотка 4,49% та відсоткової ставки FIDR. На даний час, як вбчається в матеріалів справи, [PERSON] свої зобов»язання за даним кредитним договором не виконує належним чином, у зв»язку з чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 4245440,92 грн., яка складається відповідно до наданого позивачем розрахунку з: заборгованості за кредитом у розмірі 807220,04 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 105778.00 грн. та пені у розмірі 3332442,88 грн. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інши речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ч.1 ст.1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов»язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. 19 липня 2007р. між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № PCL-703/090/2007, відповідно до якого для забезпечення іпотекодавцем своїх зобов»язань за кредитним договором [PERSON] передав в іпотеку квартиру [ADDRESS]їзду в м.Харкові і належить йому на праві приватної власності. Відповідно до ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов»язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієх вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов»язання. Відповідно до матеріалів справи, а саме: статуту ПАТ «ОТП Банк» та договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2010р. правонаступником ЗАТ «ОТП Банк» є ПАТ «ОТП Банк», від якого право вимоги за вищазазначеними договорами перейшло до ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Отже, позов в частині звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок заборгованості за кредитним договором суд вважає за необхідне задовольнити. Відповідно до ст.40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передане в іпотеку житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Проте, відповідно до роз»яснень п.43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати. Що примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернутостягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в іншій погоджений сторонами строк. Оскільки представником позивача не надно відповідних доказів направлення на адресу відповідача або отримання відповідачем відповідної письмової вимоги іпотекодержателя добровільно звільнити спірну квартиру, суд відмовляє в задоволенні даних позовних вимог. В іншій частині позовні вимоги також не підлягають задоволенню, оскільки зобов»язання відповідача передати предмет іпотеки в управління позивачу на період її реалізації з наданням права зміни замків, обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, укладати договори на охорону зі спеціалізованими підприємствами, отримувати в будь-яких установах, підприємствах та організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування, нотаріусів, будь-які документи, необхідні для здіснення управління предметом іпотеки за рішенням суду, укладати, змінювати, розривати договори найму (оренди) предмету іпотеки, управляти майном, зберігати та охороняти його, отримувати орендні, будь-які інші платежі з управлінням предметом іпотеки з направленням їх на погашення заборгованості за кредитним договором не є способом реалізації предмету іпотеки, а стосуються порядку виконання рішення суду. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 3654,00 грн., отже, зазначену суму суд вважає за необхідне стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial