Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з вказаним позовом про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову вказала наступне, [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Мати неповнолітньої [PERSON] померла [INFO]. Відповідач життям дитини не цікавиться, не забезпечує їй належні умови виховання та розвитку, не піклується про фізичний, духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не відвідує школу, не забезпечує медичний догляд та лікування дочки. Після смерті матері дитина проживає в сім'ї дядька [PERSON] в с.Студениця Коростишівського району. Тому представник позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно його дитини. В судове засідання представник позивача не з'явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. В матеріалах справи є заява про те, що він не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно його дочки [PERSON] Представник третьої особи - служби у справах дітей Коростишівської РДА в судове засідання не з'явилась. Подала до суду заяву, в якій просить проводити судовий розгляд без її участі, позовні вимоги підтримує. У відповідності до частини другої ст. 247 ЦПК України в зв'язку з неявкою сторін в судове засідання розгляд справи технічними засобами не фіксувався. Суд, вивчивши матеріали справи, заяви представника позивача, представника третьої особи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Батько дитини [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання дочки, не відвідує її, не створює умови для належного духовного та фізичного розвитку, не піклується та не утримує належним чином. Згідно висновку опікунської ради Глибочицької сільської ради Житомирської області, який затверджений рішенням виконавчого комітету Глибочицької сільської ради за № 7 від 20.12.2018 року, визнано за доцільне позбавити батьківських прав відповідача щодо його дочки [PERSON] (а.с.7-8). Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, встановленими законодавством. Вказані обставини свідчать про небажання відповідача виконувати батьківські обов'язки по відношенню до дитини, а тому суд вважає за необхідне позбавити його батьківських прав. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України, батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Пунктом 15 Постанови ПВСУ № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи те, що відповідач без поважних причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, дійсних намірів їх виконувати не проявляє, будь-яких дієвих заходів для створення умов для розвитку, життя та виховання дитини не вживає, позов підлягає задоволенню. Вирішити питання про стягнення судових витрат у відповідності до положень ст.141 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: approved