Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом про тлумачення заповіту. В обґрунтування позову вказала, що 02.06.2016 року помер [PERSON], який проживав в [INFO]. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно. Спадкоємцем за заповітом є [PERSON] У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу було відмовлено, оскільки в заповіті не вказано адресу нерухомого майна. У постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії зазначено, що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який знаходиться в с.Старосільці Коростишівського району, вул.Жовтнева,48, після смерті [PERSON], неможливо у звязку з тим, що у заповіті, посвідченому Старосілецькою сільською радою Коростишівського району 27.05.2013 року, реєстр № 77, не визначено, який саме житловий будинок та земельна ділянка заповідаються, відсутня їх адреса, тому є необхідність тлумачення заповіту в судовому порядку відповідно до ч.2 ст.1256 ЦК України. Тому представник позивача просить суд здійснити тлумачення заповіту, складеного [PERSON] та посвідченого секретарем Старосілецької сільської ради Коростишівського району, зареєстрованого в реєстрі № 77, встановивши, що нерухоме майно, який заповів [PERSON] є житловий будинок з надвірними будівлями та земельною ділянкою, який знаходиться за адресою: с.Старосільці Коростишівського району, вул.Жовтнева,48. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позові. В подальшому в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи, заяви представника позивача, представника відповідача, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 02.06.2016 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6). Відповідно до копії заповіту, зареєстрованого в реєстрі за № 77, посвідченого секретарем Старосілецької сільської ради Коростишівського району Житомирської області 27.05.2013 року, [PERSON], [INFO], на випадок своєї смерті зробив розпорядження: житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку заповів [PERSON] (а.с.7). Згідно довідки № 473 від 13.09.2016 року, виданої Старосілецькою сільською радою Коростишівського району, [PERSON] був зареєстрований та проживав у [INFO] (а.с.8). Як вбачається з довідки № 466 від 12.06.2016 року за [PERSON], який помер 02.06.2016 року, в с.Старосільці Коростишівського району по вул.Жовтневій, 48, рахується житловий будинок з надвірними будівлями та земельна ділянка площею 0,4000 га (а.с.9). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 973/02-31 від 08.12.2016 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який знаходиться в с.Старосільці Коростишівського району, вул.Жовтнева,48, у звязку з тим, що в заповіті не вказано адресу житлового будинку, який заповідається (а.с.10). Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, тобто заповіт є одностороннім правочином. За змістом ст.317 ЦК України право розпоряджання майном є однією зі складових права власності, поряд із правом володіння і користування майном. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. Виходячи з положень ч.2 ст.1256 ЦК України, суд розглядає справу про тлумачення заповіту за наявності таких умов: 1) зміст заповіту містить суперечності, неточності, що ускладнюють розуміння останньої волі заповідача; 2) наявність спору між спадкоємцями щодо тлумачення заповіту. При цьому тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Ускладнення розуміння відтвореної в заповіті справжньої волі заповідача щодо спадщини може бути зумовлене неоднаковим використанням у ньому слів, понять та термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов'язальних та інших відносин. Об'єктом тлумачення є зміст заповіту. При цьому зміст заповіту складає сукупність розпоряджень, що в ньому містяться. Мета тлумачення змісту заповіту полягає у з'ясуванні справжньої волі заповідача. Правила, за якими має здійснюватися тлумачення правочину, закріплені у ч.ч. 3, 4 ст.213 ЦК України. При тлумаченні змісту правочину береться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає можливості з'ясувати зміст окремих частин правочину, останній встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з'ясування волі заповідача після його смерті. Отже, суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про тлумачення заповіту.

Outcome: approved