Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

представник позивача звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Ще за життя [PERSON] склала заповіт, яким вказаний будинок заповіла [PERSON] . Так, останній одноосібно прийняв спадщину, звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, інші особи, які мали б право на обов`язкову частку відсутні. Однак, [INFO] чоловік [PERSON] - [PERSON] помер. Оскільки за життя він заповіт не складав, вона, як дружина, є його єдиним спадкоємцем першої черги, яка прийняла спадщину за ним фактом спільного проживання, при цьому, нотаріусом в оформленні спадщини за чоловіком їй було відмовлено за відсутності правовстановлюючого документа на спадковий будинок, тому просить визнати за [PERSON] право власності на такий у порядку спадкування за законом за [PERSON] . У підготовчому судовому засіданні представник [PERSON] адвокат Муругов В.О. просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та не вирішувати питання розподілу понесених позивачем судових витрат. Представник Тур`я-Бистрянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області як відповідача у підготовче судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі та не заперечив щодо задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконкомом Тур`я-Бистрянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 05 січня 2015 року (а. с. 9). Також встановлено, що згідно довідок виконкому Тур`я-Бистрянської сільської ради Перечинського Закарпатської області [PERSON] , яка померла [INFO] , була головою домогосподарства [ADDRESS] , де на момент її смерті ніхто не проживав та зареєстрованих осіб не було (а. с. 12, 13). Крім цього встановлено, що [PERSON] на випадок смерті належний їй на праві особистої власності житловий будинок [ADDRESS] , все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, та взагалі все те, на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] , що проживає у будинку [ADDRESS] , про що свідчить заповіт від 13 листопада 2000 року, посвідчений секретарем виконкому Тур`я-Бистрянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області та зареєстрований в реєстрі за № 92 (а. с. 17). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Так, 25 червня 2015 року [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що стверджується копією спадкової справи № 49/2015 стосовно спадкодавця [PERSON] , та протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не відмовився від неї, а тому вважається таким, що прийняв спадщину (а. с. 45, 47-56). Вказане також підтверджується довідкою виконкому Тур`я-Бистрянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 815 від 25 вересня 2019 року, згідно якої [PERSON] після смерті [PERSON] став головою домогосподарства [ADDRESS] (а. с. 33). Однак, [INFO] чоловік позивача [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Тур`я-Бистрянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 09 січня 2019 року (а. с. 10). Відповідно до довідки виконкому Тур`я-Бистрянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 619 від 03 червня 2019 року, виданої на підставі даних погосподарської\~\~\~ книги\~ № 5\~ за\~ 2016-2020\~ роки\~\~ (особовий\~ рахунок\~ № [NUMBER] ), [PERSON] на момент смерті був зареєстрований та проживав у будинку [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON] , [INFO] (а. с. 14). Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 57837123 від 08 жовтня 2019 року та повідомлення Тур`я-Бистрянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області №148/05-04 від 09 жовтня 2019 року спадкова справа стосовно спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , відсутня (а. с. 44, 45-46). Разом з цим, відповідно до повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори за вих. № 176/01-16 від 18 липня 2019 року позивачу [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини за спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки документ, що посвідчує право власності на житловий будинок [ADDRESS] , відсутній (а. с. 16). Згідно повідомлення Перечинської районної ради Закарпатської області № 07-06/Д-71 від 12 червня 2019 року в архіві БТІ відомості щодо реєстрації права власності на вказаний житловий будинок відсутні (а. с. 15). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України\~ № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Отже, враховуючи те, що [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не відмовилася від неї, а наявність інших спадкоємців першої черги, які прийняли спадщину після смерті її чоловіка [PERSON] , не встановлено (а. с. 14, 44, 45-46), відтак позивач прийняла таку одноосібно. Оскільки у неї існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що згідно квитанції № 0612930046 від 29 серпня 2019 року позивачем [PERSON] сплачено 768,40 грн. судового збору (а. с. 1). Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Так, адвокат Муругов В.О. з врахуванням принципу диспозитивності просив не вирішувати питання розподілу понесених позивачем судових витрат, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке його волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому може бути задоволене судом. На підставі наведеного та

Outcome: approved