Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

Приватне підприємство «Агропідшипник» (надалі по тексту ПП «Агропідшипник) звернулось з позовом до [PERSON] про визнання інформації недостовірною та її спростування, захист ділової репутації юридичної особи посилаючись на те, що 13 червня 2019 року відповідач [PERSON] звернувся до начальника ГУ ДФС у Тернопільській області із заявою про те, що він працював в період з 24.04.2019 року по 29.05.2019 року на підприємстві ПП «Агропідшипник» за адресою: м.Тернопіль, вул..Тролейбусна, 17; директор ПП «Агропідшипник» незаконно звільнив відповідача; відповідач [PERSON] створив на підприємстві клієнтську базу по області та в інших областях України; провів тренінг керівництву підприємства ПП «Агропідшипник»; створював холодні та гарячі скрипи дзвінків; надавав консультації до складання комерційної пропозиції; надавав послуги менеджера по продажам b2b; укладав договори з клієнтами по співпрацю; надав консультації по створенню електронної пошти та логотипу ПП «Агропідшипник»; розсилав зі своєї пошти прайс листи та комерційні пропозиції; на продукцію ПП «Агропідшипник» відсутні сертифікати якості. Зазначив, що вказана інформація, яка була розповсюджена відповідачем у своїх зверненнях та скаргах є недостовірною, порочить ділову репутацію ПП «Агропідшипник», негативно позначилась на діяльності ПП «Агропідшипник», що підтверджено перевірками та відмовою клієнтів ПП «Агропідшипник» від подальшої співпраці. Так, відповідач ніколи не працював в ПП «Агропідшипник», яке не знаходиться за адресою: м.Тернопіль, вул..Тролейбусна,17 та посади про яку він зазначає як «менеджер по продажам b2b» на підприємстві не має. Клієнтська база ПП «Агропідшипник» була створена директором зазначеного підприємства з початку його діяльності, тобто з 2011 року. Надавати будь-які тренінги відповідач не міг, оскільки не є компетентним у сфері підшипникового бізнесу, не міг здійснювати телефонні дзвінки від іменні підприємства, не надавав комерційні пропозиції, які були складені директором зазначеного підприємства з 2011 року, жодних договорів з клієнтами підприємства [PERSON] не укладав та не виконував інших обов`язків зазначених у поданій ним заяві до контролюючого органу. Крім цього зазначив, що [PERSON] дійсно зустрічався із директором ПП «Агропідшиник» під час здійснення останнім поставки товару у магазин підприємця з яким співпрацює та йому було відмовлено у працевлаштуванні на підприємство через виявлену не компетентність у зазначеній сфері. Також зазначив, що відповідач почав приходити в приміщення приватного підприємця, якому він поставляє свій товар за адресою: [ADDRESS] та почав шантажувати його, не допускаючи клієнтів у магазин де торгують товарами, повідомляючи клієнтам, що проданий товар не має сертифікатів відповідності та є підробкою. Такі відомості відповідач надав приблизно 25 ймовірним покупцям за адресою: [ADDRESS] . Такими діями, відповідач перешкоджав здійсненню підприємницької діяльності ПП «Агропідшипник», надавав завідомо неправдиву інформацію про якість та відповідність товару, що порочать ділову репутацію ПП «Агропідшипник». Також відповідач з метою не наводити наклеп на зазначене підприємство вимагав від його директора кошти в сумі 50 000 грн. Не отримавши коштів, [PERSON] звернувся до контролюючих органів з повідомленням недостовірних відомостей про те, що він працював в ПП «Агропідшипник», яке порушило трудове законодавство. Зазначені звернення відповідач подав до органів Національної поліції України, державну податкову службу України, управління Держпраці у Тернопільській області. Тому, просить визнати інформацію, яка була поширена відповідачем у приміщенні магазину за адресою [ADDRESS] та заявах направлених у контролюючі органи - управління Держпраці у Тернопільській області та державну податкову службу Україи, недостовірними. Зобов`язати [PERSON] протягом десяти днів після набрання рішення законної сили здійснити спростування недостовірної інформації шляхом направлення тексту рішення суду. Стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн. Відповідач [PERSON] подав відзив на позов у якому зазначив, що позов позивача не підлягає до задоволення, оскільки вважає, що він 22 квітня 2019 року після підшукування собі роботи знайшов опубліковану вакансію на сайті work.ua - «менеджера з продажу запчастин», надіславши своє резюме ПП «Агропідшипник». Йому було призначено співбесіду на 23.04.23019 року, яку він успішно пройшов та яку проводив директор ПП «Агропідшипник» [PERSON] , з яким було досягнуто домовленості про умови майбутньої роботи, відповідно до яких відповідач працює перших три дні безкоштовно, а з 01.05.2019 року йому буде оплачуватись виконана робота, у розмірі 9000 грн. плюс відсоток від продажу товарів. Зазначив, що він працював у приватному підприємстві «Агропідшипник» з 24.04. по 29.05.2019 року на посаді менеджера з продажу запчастин. З метою виконуваної ним роботи, директор ПП «Агропідшипник» надав відповідачу доступ до корпоративної (робочої) електронної пошти зазначеного приватного підприємства, а також була створена внутрішня електронна пошта відповідача [INFO] . 29 травня 2019 року, директор ПП «Агропідшипник» [PERSON] повернув трудову книжку відповідачу та повідомив його, що він звільнений, не оплативши йому коштів за виконану ним роботу протягом зазначеного періоду. 31 травня 2019 року він прийшов в компанію ПП «Агропідшипник» по вул..Тролейбусна,17 в місті Тернополі щоб забрати свої речі та документи, проте його не допустили до робочого місця, де він працював, відбулась суперечка між ним та дружиною директора [PERSON] , внаслідок чого було викликано працівників поліції. З приводу не оформлення трудового договору між ним та ПП «Агропідшипник» та не виплату йому заробітної плати, захисту своїх трудових прав, позивач звернувся до начальника ГУ ДФС в Тернопільській області 13 червня 2019 року за наслідками розгляду якого працівниками ДФС було проведено перевірку, яку оформлено актом від 22.11.2019 року, яким підтверджено, що ПП «Агропідшипник» не провело оформлення працівника на роботу згідно вимог законодавства України, тим самим було порушено право відповідача на працю. Крім цього, з приводу не оформлення трудового договору між ним та ПП «Агропідшипник» позивач письмово звернувся до начальника Управління Держпраці в Тернопільській області 04 червня 2019 року з метою проведення перевірки із піднятих ним питань. Також, зазначив, що факти викладені ним у зверненні до органів ДФС та Держпраці в Тернопільській області є оціночними судженнями та не підлягають спростуванню й доведенню їх неправдивості. Зазначив, що згідно з рішенням Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року, звернення до правоохоронного органу про порушення прав і свободи не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію. Звернення [PERSON] до начальника ГУ ДФС в Тернопільській області, Управління Держпраці в Тернопільській області з метою перевірки компетентними органами незаконних дій з приводу невиплати заробітної плати позивачу та оформлення трудових відносин свідчать про реалізацію особою конституційних прав та не може вважатись поширенням недостовірної інформації. [PERSON] не було опубліковано в пресі, передавання по радіо чи телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації, поширення в мережі Інтернет, з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку чи в інший спосіб інформацію про діяльність ПП «Агропідшипник», а реалізоване право передбачене ст..40 Конституції України щодо звернення до компетентного органу про захист своїх інтересів з приводу неправомірних дій ПП «Агропідшипник» щодо не оформлення трудових відносин з відповідачем. Представник позивача відзиву на позов не подавав. 24 лютого 2020 року у даній справі закрито підготовче провадження, а справу призначено до розгляду по суті. Представник ПП «Агропідшипник» - Пономаренко А.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить суд їх задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, вважають їх безпідставними та не обгрунтованими, у позові просять відмовити з підстав зазначених у відзиві на позов. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив. 13 червня 2019 року [PERSON] звернувся до начальника ГУ ДФС у Тернопільській області із заявою про перевірку суб`єкта підприємницької діяльності - ПП «Агропідшипник» з приводу зазначених ним фактів та просив вжити заходів згідно вимог законодавства України. У поданій ним заяві зокрема зазначив, «…що я [PERSON] працював в генерального директора компанії ПП «Агропідшипник» [PERSON] не офіційно з 24 квітня по 29 травня 2019 року. Він не хотів його працевлаштовувати офіційно. 29 травня 2019 року пане [PERSON] прийшов до кабінету кинув трудову книжку на стіл і сказав, що я в нього більше не працюю. Коли я почав розпитувати по якій причині він мене звільняє, він почав підвищувати на нього голос. Тоді я запропонував пане [PERSON] провести повний розрахунок зі мною за роботу, він мені сказав, що в нього я не працював взагалі і прогнав мене з роботи. Наголошує на тому, що [PERSON] не повідомив мене завчасно про звільнення мене з роботи та не дав мені відробити 2 робочі тижні, як має бути по закону України, щоб я зміг собі підшукати іншу роботу. І тим же порушуючи права людини і закон про працевлаштування. Компанія ПП «Агропідшипник» знаходиться за юридичною адресою: м.Тернопіль, вул..Шептицького,25 і фактичною адресою: м.Тернопіль, вул..Тролейбусна,17 де йому надали місце для роботи...Я працював на посаді «Менеджер з продажу b2b» підшипників, клинових пасів, сальників і касетних ущільнення. В мої обов`язки входило: створював клієнтську базу клієнтів в Тернопільській області по с/г діяльності; створював клієнтську бузу клієнтів в інших областях України; надавав короткий тренінг по продажах для начальства; створював холодні та гарячі скрипти дзвінків продажу по телефоні; надавав певні консультації щодо складання комерційної пропозиції; надавав послуги менеджера по продажу b2b; укладання договорів з клієнтами про співпрацю; надавав консультацію для створення внутрішньої електронної пошти під логотип компанії ПП «Агропідшипник»; розсилав з своєї внутрішньої електронної пошти прайс листи підшипників, клинових пасів із зниженими цінами, комерційну пропозицію від компанії ПП «Агропідшипник» до клієнтів в Тернопільській області по с/г діяльності…» «…Також прошу звернути Вашу увагу на те, що коли я розробляв комерційну пропозицію для ПП «Агропідшипник» директор [PERSON] мене запевнив, що в них не має сертифікату якості і відповідності на тих виробників, яких я вказав вище. По стандартах до комерційної пропозиції мають додаватись сертифікати якості і відповідності виробників. Також, ще вони продають товари просто за налічку, яку не оподатковують. Також ПП «Агропідшипник» за адресою: [ADDRESS] , оформлений як магазин, який надає певні послуги продаж і в них не має касового апарату, що фіксує товар і видає чек. Моя внутрішня електронна пошта компанії [INFO] що підтверджує мою співпрацю з ПП «Агропідшипник»…Хочу також повідомити, що в [PERSON] є ще на центральному ринку три точки, які працюють не офіційно…». До матеріалів поданої заяви заявником [PERSON] додано ряд додатків, у тому числі фотографій, які на його думку підтверджували факт перебування відповідача у трудових відносинах із ПП «Агропідшипник». Крім цього, [PERSON] 24.06.2019 року, 05.11.2019 року на адресу начальника ГУ ДФС у Тернопільській області подав доповнення до поданої заяви. За результатами розгляду поданої [PERSON] заяви Головне управління ДФС у Тернопільській області провело перевірку ПП «Агропідшипник», яка оформлена актом «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Агропідшипник» із питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) за період з 01.04.2019 року по 21.06.2019 року, за №800 від 03.07.2019 року у якому зазначено, що проведеною перевіркою вбачаються можливі порушення ч.2 ст.2 Кодексу законів про працю України, а саме: працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою; ч.3 ст.24 КзпП України, а саме: використання праці найманих працівників укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та не повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску про загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому КМ України. Крім цього, як вбачається із акту Головного управління ДПС у Тернопільській області від 22.11.2019 року №349/19-00-33-03/37681620 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Агропідшипник», із питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) за період з 01.04.2019 року по 15.11.2019 року», проведеною перевіркою встановлено порушення ч.2 ст.2 Кодексу законів про працю України, а саме: працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою; ч.3 ст.24 КзпП України, а саме: використання ПП «Агропідшипник» найманого працівника гр.. [PERSON] буз укладення договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, не повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску про загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому КМ України. Таким чином, висновками зазначеними у вказаному акті перевірки Головного управління ДПС у Тернопільській області від 22.11.2019 року, які є чинними на даний час, факти зазначені [PERSON] у своєму зверненні до органу ДПС про його роботу у ПП «Агропідшипник» без укладення трудового договору знайшли своє підтвердження. Аналогічне звернення було подане [PERSON] 04 червня 2019 року до начальника Управління Держпраці у Тернопільській області з приводу не оформлення трудових відносин та порушення законодавства про працю директором ПП «Агропідшипник» [PERSON] , у якому заявник просив провести перевірку зазначеного суб`єкта господарювання з приводу наведених ним фактів порушення трудового законодавства та вжиття заходів реагування. Як вбачається із акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи яка використовує найману працю №ТР1511/1545/АВ від 13.11.2019 року Управління Держпраці в Тернопільській області перевіркою встановлено порушення вимог ч.2 ст.30 Закону України «Про оплату праці» щодо порушення достовірного обліку виконуваної працівником роботи, ч.1,2 ст.115 КзпП України, ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці», виплати заробітної плати працівникам ПП «Агропідшипник» за жовтень 2019 року з порушенням встановлених строків. У судовому засіданні будучи допитаними у якості свідків [PERSON] , який є директором ПП «Агропідшипник» та [PERSON] , яка є бухгалтером ПП «Агропідшипник» суду пояснили, що [PERSON] у трудових відносинах із ПП «Агропідшипник» не перебував, на підприємстві не працював. Проте зазначили, що із позивачем було проведено співбесіду у квітні 2019 року, за результатами якої йому було відмовлено в укладенні трудового договору. Зазначили, що відомості наведені [PERSON] у поданих ним зверненнях до органів ДПС України та Держпраці у Тернопільській області не відповідають дійсності. Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Таким чином, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У статті 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно з статтею 201 ЦК України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до статтей 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. У пункті 18 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України також роз`яснено, що позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Таким чином, під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно із статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Тлумачення статті 40 Конституції України свідчить, що у випадку, коли особа звертається до органів державної влади, органів місцевого самоврядування із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з рішенням Конституційного Суду від 10 квітня 2003 року звернення до правоохоронного органу про порушення прав особи не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію. Хоча Конституційний Суд дійшов такого висновку у контексті тлумачення положень Цивільного кодексу 1963 року (стаття 7), який втратив чинність до того, як відбулися оскаржувані події, заявниця могла обґрунтовано сподіватися, що цей висновок так само буде застосовний і до «нового» Цивільного кодексу 2003 року. Така правова позиція підтверджується постановою Пленуму Верховного Суду від 27 лютого 2009 року (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Сірик проти України», (Siryk v. Ukraine, № 6428/07, § 37)). Згідно з частинами першою, шостою статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Як встановлено судом відповідач [PERSON] з метою реалізації своїх конституційних прав, передбачених ст..40 Конституції України 13 червня 2019 року та в подальшому допоюючи його, направив ряд письмових звернень до начальника ГУ ДФС у Тернопільській області з проводу порушення на його думку порушення своїх трудових прав, а саме не укладенням із ним трудового договору, не виплати йому заробітної плати за виконану ним роботу та з інших питань. Аналогічні звернення позивачем було направлено 04 червня 2019 року до начальника Управління Держпраці у Тернопільській області. Таким чином, суд не вважає, що інформація викладена у зазначених зверненнях позивача підлягає визнанню судом недостовірною та є такою, що підлягає спростуванню та завдає шкоди діловій репутації ПП «Агропідшипник», оскільки була викликана наміром позивача захистити свої трудові права, передбачені ст..43 Конституції України, ст..2, 24, 94 Кодексу законів про працю України та позивач мав на меті проведення перевірки уповноваженими на це законом уповноваженими органами та посадовими особами, є реалізацією ним конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, відтак не є поширенням недостовірної інформації. При цьому представник позивача не довів у судовому засіданні, що зазначені заяви до вказаних органів мотивовані цілеспрямованими діями на завданню шкоди діловій репутації ПП «Агропідшипник». Аналогічна правова позиція з приводу подібних обставин викладена у постановах ВС від 21.03.2019 року у справі № 727/5418/17, від 20.03.2019 року у справі №649/415/16, від 19.06.2019 року у справі №151/95/16. Крім цього, суд констатує, що як вбачається із акту Головного управління ДПС у Тернопільській області від 22.11.2019 року №349/19-00-33-03/37681620 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Агропідшипник», із питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) за період з 01.04.2019 року по 15.11.2019 року» чинного на даний час, перевіркою встановлено порушення ч.2 ст.2 Кодексу законів про працю України, а саме: працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою; ч.3 ст.24 КзпП України, а саме: використання ПП «Агропідшипник» найманого працівника гр.. [PERSON] без укладення договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, не повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску про загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому КМ України. Також суд зазначає, що представником відповідача не доведено належними доказами, що відповідач поширював у приміщенні в магазині ПП «Агропідшипник» по вул..Тролейбусна,17 інформацію про те, що «…реалізований товар не має сертифікатів відповідності, є підробкою та буде неналежно працювати…». Крім цього, суд зазначає, що позивач у своїй заяві зазначив, що «…ПП «Агропідшипник» за адресою: м.Тернопіль, вул..Тролейбусна,17 не знаходиться, робочих місць за даною адресою для роботи не має, приміщень, складів не орендує і не використовує, товар не зберігає..», відтак, господарську діяльність за вказаною адресою не проводить. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позовна заява приватного підприємства «Агропідшипник» до [PERSON] про визнання інформації недостовірною та її спростування, захист ділової репутації юридичної особи, не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed