Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Представник позивача Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] в якій просить стягнути з останнього заборгованість за Кредитним договором від 07.07.2008 року у розмірі - 22015,63 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 229,40 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача вказав, що 07.07.2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір у розмірі 5000,00 грн., з кінцевим терміном повернення 07.07.2009 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, порушує договір в частині своєчасного виконання боргового зобов'язання за Кредитним договором від 07.07.2008 року. Загальна сума заборгованості грошового зобов'язання [PERSON] за кредитним договором від 07.07.2008 року станом на 31.08.2013 року складає 22015,63 грн., з яких: - 4994,90 грн. - заборгованість за кредитом; - 15734,27 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 1036,46 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача, який діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином згідно ст. 76 ЦПК України, надав до суду заяву про можливість розгляду справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] повторно до судового засідання не з'явився, хоча і був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, жодних поважних причин своєї неявки до суду не надав, суд ухвалив відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, перевірив їх доказами, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено факт реорганізації Закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк». Згідно рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року тип Банку змінено на Публічне акціонерне товариство. ПАТ КБ «Приватбанк» є правонаступником усього майна, майнових прав та обов'язків ЗАТ КБ «Приватбанк». Правонаступництво підтверджено статутом ПАТ КБ «Приватбанк», довідкою ЄДРПОУ. З матеріалів справи встановлено, що 07.07.2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №SAMDN47000703849916 у розмірі 5000,00 грн., з кінцевим терміном повернення 07.07.2009 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.7-12). Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №SAMDN47000703849916 від 07.07.2008 року станом на 31.08.2013 року складає 22015,63 грн., з яких: - 4994,90 грн. - заборгованість за кредитом; - 15734,27 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 1036,46 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 5-6). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України). ЦК України не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням позовної давності. Пункт 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв'язку з самою ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. Згідно зі ст. 267 ч. 3 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Оскільки відповідачем [PERSON] не зроблено заяву про застосування позовної давності, суд не приймає до уваги сплив позовної давності. Відповідно до ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Outcome: approved