Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

Представник позивача Комунального підприємства «Білгород-Дністровськтеплоенерго» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором опалення. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] являється абонентом КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго», яке надає послуги з опалення його оселі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . 19.02.2021 року представник КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго» звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду із заявою про видачу судового наказу, про стягнення з відповідача заборгованості за опалення. Однак, ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.02.2021 року було відмовлено у задоволенні заяви про видачу судового наказу, тому представник позивача звертається в порядку позовного провадження до суду за захистом своїх законних прав та інтересів та просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача суму боргу з травня 2011 року по 01.02.2021 року у розмірі 63225,71 грн., згідно наданого до суду розрахунку, а також судовий збір. В судовому засіданні представник позивача КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго» свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач позов не визнав, надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого кв.[ADDRESS] , до 2014 року належала Управлінню Служби безпеки України в Одеській області, та була надана йому у якості службового житла у 2002 році на підставі службового ордеру. Однак, за період проходження служби в Б-Дністровському МРО УСБУ в Одеській області (2002-2008 рік), він ні дня вказаній квартирі не проживав, так як вона фактично для життя не придатна, потребує капітального ремонту. У той час вона фактично була відключена від тепло забезпечення, якого у якості централізованого у місті Б-Дністровський взагалі не існувало. У зв`язку з цим, потреби в укладанні договору із теплопостачання не існувало, та на той час не існувало взагалі можливості безперервно постачати тепло у виконавця. У 2008 році був переведений до іншого міста служби - в м. Ізмаїл. В 2014 році вказана квартира була ним приватизована. За весь час - з 2002 року по 2021 рік він ні дня у вказаній квартирі не знаходився та жодної послуги з втримання теплопостачання не отримував. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору № 6831 від 11.02.2013 р. між КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго» та [PERSON] укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 39-44). Згідно наданого до суду представником позивача розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем з боргу з травня 2011 року по 01.02.2021 року складає 63225,71 грн. (а.с. 5-6). 19.02.2021 року представник КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго» звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду із заявою про видачу судового наказу, про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за опалення. Однак, ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.02.2021 року було відмовлено у задоволенні заяви про видачу судового наказу, роз`яснено позивачу право на звернення до суду в порядку позовного провадження, оскільки не надано договору про надання послуг. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» теплопостачальні, теплотранспортні і теплогенеруючі організації зобов`язані забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору та стандартів. Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Статтею 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу перерв на проведення ремонтних і профілактичних робіт, міжопалювальний період для систем опалення, ліквідацію наслідків, пов`язаних з дією непереборної сили. Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний: забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води плата за житлово-комунальній послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або до затвердженого нормативів(норм) споживання. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу України, п.п. 20, 30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, споживач повинен своєчасно щомісяця сплачувати за послуги водокористування. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Оскільки представник позивача звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів до [PERSON] , як власника квартири [ADDRESS] , проте доказів вказаного не надано. Позивачем надано договір № 6831 від 11.02.2013 р. укладений між КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго» та [PERSON] договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як передбачено ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Беручи до уваги вище зазначене, суд вважає що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів, що відповідач є споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону уклала такий договір, отже позовні вимоги заявлені до неналежного відповідача.

Outcome: dismissed