Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, посилаючись на те, що відповідач, проживаючи за адресою: [INFO], не вносить плату за спожиту електроенергію, внаслідок чого за період з 28.02.2014 року по 24.02.2017 року в нього утворилася заборгованість перед позивачем у сумі 2705,56 гривень. Відповідач у добровільному порядку суму боргу не сплачує, у звязку з чим у серпні 2016 року представник позивача звертався до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості, але ухвалою суду від 26.08.2016 року судовий наказ було скасовано, тому представник позивача був змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованості за спожиту електричну енергію у розмір 2705,56 гривень та судовий збір у розмірі 1600,00 гривень. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволені позовних вимог, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за наявними матеріалами справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася у відповідності з вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] проживає за адресою: [INFO], і є користувачем електроенергії та має заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 28.02.2014 року по 24.02.2017 року в розмір 2705,56 гривень, що підтверджується наданою позивачем довідкою. Пунктом 19 ПКЕЕН визначено, що розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами для населення на підставі показань приладів обліку електроенергії. Згідно з п. 20 тих самих Правил розрахунковим періодом для оплати спожитої електроенергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. Згідно зі ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. ст. 67, 68 ЖК України власники та наймачі квартир зобовязані своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Згідно з п. 42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1357 споживач електроенергії зобов'язаний оплачувати спожиту електроенергію та здійснювати платежі відповідно до умов договору та правил користування електричною енергією, вносити плату за спожиту електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем були порушені зобовязання з оплати послуг за користування електричною енергією, тому суд вважає вимоги позивача обґрунтованими і позов задовольняє. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 гривень.

Outcome: approved