Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Прокурор Макарівського району звернувся до районного суду з позовом про визнання недійсним розпорядження, визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку посилаючись на те, на підставі договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 14.12.2005 року [PERSON] набула у власність земельні ділянки загальною площею 35,097 га для ведення особистого селянського господарства на території Колонщинської сільської ради. На підставі вказаних договорів [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 35,097 га для ведення особистого селянського господарства. В подальшому [PERSON] звернулася до Макарівської районної державної адміністрації із заявою про зміну цільового призначення земельної ділянки з ведення особистого селянського господарства на для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель. Листом від 16.02.2006 року останній було відмовлено у здійсненні такої зміни, оскільки масив земельної ділянки знаходиться за межами населеного пункту. В подальшому [PERSON] звернулася до Макарівського районного суду з адміністративним позовом в якому просила зобов'язати Макарівську районну державну адміністрацію надати дозвіл здійснити зміну цільового призначення земельної ділянки, а в подальшому затвердити проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки. Постановою Макарівського районного суду від 16.02.2006 року вказаний адміністративний позов задоволено. 29.05.2007 року [PERSON] на підставі розпорядження Макарівської районної державної адміністрації від 13.10.2006 року за №1008 отримано державні акти на право власності на земельні ділянки. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2009 року за апеляційною скаргою прокурора району постанову суду першої інстанції скасовано, ухвалено нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову [PERSON] відмовлено. З вказаних обставин у зв'язку з порушенням вимог Земельного та Цивільного кодексів України просили визнати недійсним розпорядження районної державної адміністрації, визнати недійсними державні акти на право власності на землю, договір купівлі-продажу земельної ділянки. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі, подавши письмові пояснення. Представник відповідача ТОВ «Березова роща» Дехтяренко С.В. проти позову заперечив, просив в його задоволенні відмовити повністю. Відповідачі Макарівська районна державна адміністрація, [PERSON] своїх представників в судове засідання не направили, про розгляд справи повідомлені належним чином. Заслухавши думку прокурора та дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Так, на підставі договорів купівлі-продажу земельних ділянок [PERSON] 14.12.2005 року набула у власність земельні ділянки загальною площею 35,097 для ведення особистого селянського господарства на території Колонщинської сільської ради. В подальшому встановлено, що [PERSON] звернулася до Макарівської районної державної адміністрації із заявою про зміну цільового призначення земельної ділянки з ведення особистого селянського господарства на для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель. Листом від 16.02.2006 року останній відмовлено у здійсненні такої зміни, оскільки масив земельної ділянки знаходиться за межами населеного пункту. Не погоджуючись з доводами Макарівської районної державної адміністрації [PERSON] звернулася до Макарівського районного суду з адміністративним позовом в якому просила зобов'язати Макарівську районну державну адміністрацію надати дозвіл здійснити зміну цільового призначення земельної ділянки, а в подальшому затвердити проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки. Постановою Макарівського районного суду від 16.02.2006 року вказаний адміністративний позов задоволено. 29.05.2007 року [PERSON] на підставі розпорядження Макарівської районної державної адміністрації від 13.10.2006 року за №1008 отримано державні акти на право власності на земельну ділянку: - серії ЯД №692820 на земельну ділянку площею 15,3903 га для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель, зареєстрований за №010733000441 з кадастровим номером 3222782600:00:002:0047; - серії ЯД №692983 на земельну ділянку площею 12,8769 га для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель, зареєстрований за №010733000438 з кадастровим номером 3222782600:06:001:0088; - серії ЯД №692985 на земельну ділянку площею 2,3311 га для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель, зареєстрований за №010733000439 з кадастровим номером 3222782600:06:001:0087; - серії ЯД №692984 на земельну ділянку площею 4,4987 га для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель, зареєстрований за №010733000440 з кадастровим номером 3222782600:06:001:0086. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2009 року за апеляційною скаргою прокурора району постанову суду першої інстанції скасовано, ухвалено нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову [PERSON] відмовлено. Вказані судові рішення в касаційному порядку не переглядалися. Стаття 38 Земельного кодексу України встановлює, що до житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування. Відповідно до п. 12 Перехідних положень ЗК України (в редакції станом на 13.01.2007 року) до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, та земель, на яких розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї), об'єкти незавершеного будівництва та законсервовані об'єкти, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Відповідно до цієї статті, зміна цільового призначення земельних ділянок із земель особистого селянського господарства на землі житлової забудови, можлива тільки в разі включення зазначених земельних ділянок у межі населених пунктів відповідно до процедури, встановленої чинним законодавством, а виходячи з положень Земельного кодексу повноваження щодо розпорядження таким землями переходять до сільської (селищної ради), але не районної державної адміністрації. Крім того, відповідно до ст. 122 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) право розпорядження землями комунальної та державної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за межами населених пунктів надано обласним державним адміністраціям. Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. З вказаних підстав, розпорядження Макарівської районної державної адміністрації від 26.12.2006 року за №1482 підлягає скасуванню як таке, що винесено з грубим порушенням земельного законодавства, а також прийнято органом до компетенції якого вирішення питань вказаного роду не відноситься. Зважаючи, що державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядуванню або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема ст. ст. 116, 118 ЗК України. Відповідно, виходячи з викладеного, державні акти на право власності на землю, видані [PERSON] на підставі розпорядження Макарівської районної державної адміністрації від 26.12.2006 року за №1482 підлягають визнанню недійсними. Клопотання представника ТОВ «Березова роща» про застосування строків позовної давності суд вважає необґрунтованим, виходячи з наступного. Так, виходячи зі змісту статті 256 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлено в три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Водночас прокурором надано лист управління Держземагенства в Макарівському районі від 16.04.13 за №01-12/718 з якого слідує, що оскаржувані прокуратурою району державні акти на право власності на землю, договори купівлі-продажу землі були витребувані саме в ході прокурорської перевірки за відповідною постановою. Крім того, встановлено, що 05.09.2007 року [PERSON] відчужила своє право власності на земельну ділянку площею 15,3903 га ТОВ «Березова роща» шляхом укладення договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки, який зареєстровано в реєстрі 635. На підставі вказаного договору купівлі-продажу земельної ділянки ТОВ «Березова роща» видано державний акт серії ЯЕ №810835 на земельну ділянку площею 15,3903 га для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель, зареєстрований за №020733000046 з кадастровим номером 3222782600:00:002:0047. Так, згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Угоди, укладені із порушенням встановленого законом порядку купівлі-продажу, дарування, застави, обміну земельних ділянок, визнаються недійсними за рішенням суду (ст. 210 Земельного кодексу України). Стаття 153 Земельного кодексу України визначає, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Вивченням тексту договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05.07.2009 року встановлено, що останній відповідає вимогам закону щодо його форми та змісту. В ході вчинення цивільно-правової угоди сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов. Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується. Частина 1 ст. 388 ЦК України передбачає, що у випадку, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Прокурором не надано жодних доказів недобросовісності набуття відповідачем ТОВ «Березова роща» права власності на земельну ділянку за договором купівлі-продажу землі, а тому в частині позову прокурора про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та державного акту на землю відповідача ТОВ «Березова роща» необхідно відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed