Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

ПСП «Перемога» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що 28 серпня 2012 року між ПСП «Перемога» та [PERSON] було укладено договір позики. Згідно п. 2.1 сума позики складала 80000 гривень, що є еквівалентом суми 8000 євро на дату укладення договору. На виконання п. 3.1 даного договору позивач передав, а відповідач отримав вказану суму позики, що підтверджується видатковими касовими ордерами № 55 від 28.08.2012 року, № 56 від 29.08.2012 року, № 57 від 30.08.2012 року, № 58 від 31.08.2012 року, № 59 від 03.09.2012 року, № 60 від 04.09.2012 року, № 61 від 05.09.2012 року, № 62 від 06.09.2012 року. Відповідно до п. 4.1. договору термін надання позики становить 5 років і починає свій відлік з моменту підписання договору, тобто з 28.08 2012 року. Пунктом 5.1. договору визначено, що після закінчення терміну, зазначеного в п. 4.1 договору. Позичальник зобов'язується протягом одного місяця повернути суму позики. Отже 28 вересня 2017 року сплив строк для добровільного погашення позики відповідачем. Зважаючи на те, що станом на дату подання позовної заяви відповідачем не повернуто суму позики, ним порушено взяті на себе зобов'язання за договором. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПСП «Перемога» суму боргу за договором позики у розмірі 263314.74 грн. та суму понесених судових витрат у розмірі 3949,72 грн. Представник позивача в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав та просить суд їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просять суд відмовити в їх задоволенні. Відповідач пояснив, що гроші не отримував, договір позики та всі ордери не підписував. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) у власність другій стороні (позичальнику) передає грошові кошти або інші речі, визнані родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики) або таку саму ж кількість речей того ж роду та такої якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передавання грошей та його укладення у належній формі підтверджено наявністю договору позики. Факт укладення між сторонами договору позики грошових коштів підтверджується оглянутим в судовому засіданні оригіналом договору позики від 28.08.2012 року на суму 80000 гривень, що в еквіваленті складає 8000 євро, який був підписаний представником ПСП «Перемога» та відповідачем. Позивач передав, а відповідач отримав вказану суму позики, що підтверджується оглянутими в судовому засіданні оригіналами видаткових касових ордерів № 55 від 28.08.2012 року, № 56 від 29.08.2012 року, № 57 від 30.08.2012 року, № 58 від 31.08.2012 року, № 59 від 03.09.2012 року, № 60 від 04.09.2012 року, № 61 від 05.09.2012 року, № 62 від 06.09.2012 року. Стаття 1049 ЦК України встановлює обов'язок позичальника повернути позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Суд не погоджується з проведеним позивачем розрахунком неповернутого боргу відповідача по договору позики на суму 263314,74 грн., оскільки згідно п. 2.1 сума позики складала саме 80000 гривень на дату укладення договору, а не 8000 євро, також договором не передбачено повернення суми боргу у валюті євро чи еквіваленті до визначеної у євро сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставина, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем не було надано суду жодного доказу на підтвердження повного виконання взятих на себе зобов'язань по поверненню отриманих від позивача коштів. За приписами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Також суд не приймає до уваги твердження відповідача, що він не підписувався у договорі та видаткових касових ордерах, оскільки це не підтверджено належними доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволенню позовних вимог. За таких підстав позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial