Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Прокурор Козівського району в інтересах Міністерства охорони здоров'я України в особі Тернопільської міської комунальної лікарні швидкої допомоги звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого. Обгрунтовуючи позовні вимоги вказує, що 06 березня 2013 року вироком Козівського районного суду [PERSON] засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 296, ст. 128, ч. 1 ст. 70 КК України, до 2 років 6 місяців обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, з покладенням обов'язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України. Внаслідок протиправних дій [PERSON], [PERSON] отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження. Згідно повідомлення Тернопільської міської комунальної лікарні швидкої допомоги №1742 від 03 жовтня 2013 року, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Тернопільської міської комунальної лікарні швидкої допомоги 15 ліжко-днів з 21 травня 2012 року по 06 червня 2012 року, на його лікування затрачено 3122,04 грн. Оскільки [PERSON] витрати затрачені закладом охорони здоров'я на лікування потерпілого від злочину в добровільному порядку не відшкодував, просить стягнути з [PERSON] в користь Тернопільської міської комунальної лікарні швидкої допомоги кошти витрачені закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування особи, потерпілого від злочину у сумі 3122,04 грн. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить позов задоволити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою -повідомленням про час розгляду справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 06 березня 2013 року вироком Козівського районного суду [PERSON] засуджено за вчинення злочинів, передбачених: - ч. 2 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб; - ст. 128 КК України, як необережне заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень [PERSON], що спричинило тривалий розлад здоров'я потерпілого, до 2 років 6 місяців обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, з покладенням обов'язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України. (а.с.5-8) Згідно повідомлення Тернопільської міської комунальної лікарні швидкої допомоги №1742 від 03 жовтня 2013 року, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Тернопільської міської комунальної лікарні швидкої допомоги з приводу закритого уламкового перелому правої ключиці зі зміщенням 15 ліжко-днів з 21 травня 2012 року по 06 червня 2012 року, на його лікування затрачено 3122,04 грн. (а.с.9) Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Згідно до п.п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07 липня 1995 року, відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. У кримінальному судочинстві відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися тільки на особу, вина якої у вчиненні злочину встановлена обвинувальним вироком суду (у тому числі без призначення покарання, із звільненням від покарання, про умовне засудження чи засудження з відстрочкою виконання вироку). В усіх інших випадках, таке відшкодування провадиться в порядку цивільного судочинства. Приймаючи до уваги вищевикладене, в судовому засіданні встановлено причинний зв'язок між злочинними діями (відповідача) [PERSON] та перебуванням потерпілого [PERSON] на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Тернопільської міської комунальної лікарні швидкої допомоги з 21 травня по 06 червня 2012 року. Враховуючи те, що відповідач добровільно не відшкодував кошти витрачені закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, суд вважає, що позов прокурора Козівського району про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого, слід задоволити. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved