Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з вказаним вище позовом, в якому просив суд звільнити квартиру [ADDRESS], та належить на праві приватної власності [PERSON] з-під арешту. В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначив наступне. 26.02.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є АТ «ОТП Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №ML - 501/024/2007, відповідно до якого останньому були надані кошти у розмірі 169.000,00 доларів США. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №ML - 501/024/200 між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір № PML - 501/024/200 від 26.02.2007 року, відповідно до якого у іпотеку було передано квартиру [ADDRESS]. Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н від 28.05.2010 року та договору відступлення прав б/н від 28.05.2010 року за Кредитним договором № ML-501/024/2007 від 26.02.2007 року, Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за ним. У зв'язку з невиконанням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором позивачем було отримано виконавчий лист про стягнення заборгованості. Однак, було виявлено, що на іпотечне майно накладено ряд арештів, які перешкоджають Банку першочергово задовольнити свої вимоги, а саме: постановою Відділу Примусового виконання рішення ВДВС ГУЮ в Одеській області від 27.11.2008 року; постановою від 29.09.2011 року Першого Приморського ВДВС Одеського міського управління юстиції; постановою від 15.11.2011 року Першого Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції; постановою від 07.12.2011 року Першого Приморського ВДВС Одеського міського управління юстиції; постановою від 24.01.2012 року Першого Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції; постановою від 21.07.2012 року Першого Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції; ухвалою від 11.03.2011 по справі № 2- 6295/11 суддею Приморського районного суду м. Одеси, Єршовою Л.С.. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд його задовольнити, третя особа [PERSON] позов визнав. Інші учасники цивільного процесу в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомили. З'ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, та правовідносини сторін, що випливають з таких обставин, вислухавши учасників цивільного процесу, перевіривши їх доводи наявними в справі доказами, дослідивши матеріали справи, надавши їм правову оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Як випливає з матеріалів справи, 26.02.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є АТ «ОТП Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №ML - 501/024/2007, відповідно до якого останньому були надані кошти у розмірі 169.000,00 доларів США. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №ML - 501/024/200 між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір № PML - 501/024/200 від 26.02.2007 року, відповідно до якого у іпотеку було передано квартиру [ADDRESS]. Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н від 28.05.2010 року та договору відступлення прав б/н від 28.05.2010 року за Кредитним договором № ML-501/024/2007 від 26.02.2007 року, Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» у відповідності ст. ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за Кредитним договором ML-501/024/2007 від 26.02.2007року року. Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника за Кредитним договором ML-501/024/2007 від 26.02.2007року, договором поруки та договором іпотеки ML-501/024/2007 від 26.02.2007року. У зв'язку з невиконанням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було отримано виконавчий лист № 522/3754/13-ц, виданий 19.09.2013 року Приморським районним судом м. Одеси, про стягнення заборгованості за кредитним договором. Виконавчий лист № 522/3754/13-ц від 19.09.2013 року було подано до Другого Приморського ВДВС Одеського МУЮ, однак державним виконавцем було перевірено об'єкт на наявність арештів та встановлено, що що на іпотечне майно накладено ряд арештів, які перешкоджають Банку першочергово задовольнити свої вимоги, а саме: постановою Відділу Примусового виконання рішення ВДВС ГУЮ в Одеській області від 27.11.2008 року; постановою від 29.09.2011 року Першого Приморського ВДВС Одеського міського управління юстиції; постановою від 15.11.2011 року Першого Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції; постановою від 07.12.2011 року Першого Приморського ВДВС Одеського міського управління юстиції; постановою від 24.01.2012 року Першого Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції; постановою від 21.07.2012 року Першого Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції; ухвалою від 11.03.2011 по справі № 2- 6295/11 суддею Приморського районного суду м. Одеси, Єршовою Л.С. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Таким чином, вказані вище арешти, перешкоджають реалізації прав ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку, передбаченому чинним законодавством України та погашенню боргу за рахунок коштів, одержаних від його реалізації. Адже, Закон України «Про іпотеку», а саме ч. 7 ст. 3, передбачає, що пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Також, даним Законом України роз'яснюється термін «вищий пріоритет». Отже, відповідно до діючого в Україні законодавства, вищий пріоритет - пріоритет, встановлений раніше будь-якого іншого пріоритету стосовно одного й того ж нерухомого майна. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Згідно ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майна з - під арешту. Відповідно до приписів ч.2 ст. 114 ЦПК України, передбачено, що «позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини».

Outcome: approved