Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Відділ державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, про звільнення майна з-під арешту. Свої вимоги представник позивача мотивує тим, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 02.08.2007 р. уклали кредитний договір № NKUCG106150127, згідно з яким банк зобов'язався надати відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі 53 500 доларів США строком до 01.08.2037 р., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 21.08.2007 р. був укладений договір іпотеки, за яким останній надав в іпотеку нерухоме майно - трикімнатну квартиру загальною площею 67,2 кв.м., житловою площею 42,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. В зв'язку з неналежним виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, у нього перед банком утворилася заборгованість, яка станом на 22.04.2014 р. складає 110 654,75 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 1 244 533,97 гривень. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 16.10.2012 р. звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом надання ПАТ КБ «ПриватБанк» права продажу вказаного предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, та за рахунок коштів отриманих від продажу предмету іпотеки погасити заборгованість [PERSON] за кредитним договором № NKUCG106150127 від 02.08.2007 р.. Однак, звернути стягнення на предмет іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» не має можливості, оскільки Відділ ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 29.12.2012 р. наклав арешт на все нерухоме майно [PERSON], в тому числі на вищевказану трикімнатну квартиру [ADDRESS], яка є предметом іпотеки за вищевказаним договором іпотеки від 21.08.2007 р.. А тому, просить суд звільнити з-під арешту, накладеного Відділом ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, дану трикімнатну квартиру, яка належить на праві власності [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, представники відповідача позовні вимоги визнали повністю. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, однак надіслав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає та просить розглянути справу без його участі. Вислухавши представника позивача та представників відповідача, враховуючи позицію представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі наступного. Під час розгляду справи встановлено, що 02.08.2007 р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] був уклаладений кредитний договір № NKUCG106150127, згідно з яким банк зобов'язався надати відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі 53 500 доларів США строком до 01.08.2037 р., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором (а. с. № 4-9). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 21.08.2007 р. був укладений договір іпотеки, за умовами якого останній надав в іпотеку нерухоме майно - трикімнатну квартиру загальною площею 67,2 кв.м., житловою площею 42,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу (а. с. № 10-18). В зв'язку з неналежним виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, у нього перед банком утворилася заборгованість, яка станом на 22.04.2014 р. складає 110 654,75 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 1 244 533,97 гривень. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 16.10.2012 р. звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом надання ПАТ КБ «ПриватБанк» права продажу вказаного предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, та за рахунок коштів отриманих від продажу предмету іпотеки погасити заборгованість [PERSON] за кредитним договором № NKUCG106150127 від 02.08.2007 р.. (а. с. № 23-24) Однак, звернути стягнення на предмет іпотеки, скориставшись правом іпотекодержателя, ПАТ КБ «ПриватБанк» не має можливості, оскільки Відділ ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 29.12.2012 р. наклав арешт на все нерухоме майно [PERSON], в тому числі на вищевказану трикімнатну квартиру [ADDRESS], яка є предметом іпотеки за вищевказаним договором іпотеки від 21.08.2007 р. (а. с. № 25). Відповідно до ч. 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів та коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Право застави у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло 21.08.2007 р. тобто, як передбачено ст. 16 Закону України «Про заставу», з моменту уклалання договору застави, а постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, якою накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON], в тому числі на вищевказану трикімнатну квартиру, винесена Відділом ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області лише від 29.12.2012 р., тобто пізніше, ніж заставне майно було передано в заставу ПАТ КБ «ПриватБанк». До того ж, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 22.04.2014 складає 110 654,75 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 1 244 533,97 гривень що значно перевищує вартість предмету застави, яка на дату укладання договору застави складала 252 500,00 гривень. Таким чином, Відділ ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області не має правових підстав для звернення стягнення на іпотечне майно на користь стягувача, який не є іпотекодержателем. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, шо майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з - під арешту. Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до копій Витягів про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, найвищий пріоритет на заставлене майно має ПАТ КБ «ПриватБанк», так як він зареєстрував обтяження на предмет іпотеки 21.08.2007 р., а Відділ ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області - 29.12.2012. р. (а. с. № 19, 26). За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» є законними, обґрунтованими та такими,що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору в розмірі 243,60 гривень, сплачена останнім при зверненні до суду з даним позовом (а. с. № 1).

Outcome: approved