Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

ПСП ім. Димитрова звернулось до Вільшанського районного суду з позовом до відповідача про стягнення витрат по обробітку земельної ділянки. Позовні вимоги мотивовані тим, що 04 жовтня 2010 року між ПСП ім. Димитрова та відповідачем був укладений договір оренди земельної ділянки площею 5,1077 га, яка знаходиться на території Добрівської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області. Згідно договору ПСП ім. Димитрова прийняло, а відповідач передав ПСП вищевказану ділянку в оренду терміном на 5 (п'ять) років. Виходячи з умов договору ПСП «Димитрова» мало право користуватись земельною ділянкою повних п'ять років, тобто до 04 жовтня 2015 року. В червні 2012 року до ПСП ім. Димитрова звернулась відповідач з вимогою розірвати договір оренди землі достроково, як стверджує позивач без законних на те підстав. Голова ПСП ім. Димитрова повідомив відповідачу, що земельна ділянка оброблена та засіяна. Після збору врожаю господарством було проведено польові роботи, а саме оранка вищевказаної ділянки, а тому господарством понесені витрати по обробітку земельної ділянки. В листопаді 2012 року ПСП ім. «Димитрова» було проведено обробіток вищевказаної земельної ділянки. Згідно розрахунку затрат сума витрат на оранку земельної ділянки площею 5.11 га, становить 4016 грн.46 коп.. Господарством було проведено розрахунок витрат та 09.04.2013 року направлено відповідачу лист, яким запропоновано відшкодувати витрати в добровільному порядку, але відповідач не бажає відшкодувати витрати по обробітку. Відповідно ст. 95 Земельного Кодексу України землекористувачі, якщо інше не передбачене законом або договором, мають право власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію. Всі роботи по обробітку ділянки [NUMBER] яка є власністю [PERSON] проводились в 2012 році господарством ПСП ім. Димитрова яке на той час було землекористувачем вищевказаної земельної ділянки, а тому господарством були понесені певні витрати. Позивач просить суд стягнути з відповідача витрати по обробітку земельної ділянки та витрати на правову допомогу. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Пояснили, що у 2010 році уклали договір оренди земельної ділянки, яка належить відповідачу, терміном на 5 років. Вказаний договір не був зареєстрований у Вільшанському районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр ДЗК». Разом із тим, вказаний договір сторонами вважався укладеним та його умови виконувались до кінця 2012 року. У червні 2012 року відповідач звернулась до підприємства із вимогою припинити обробіток її земельної ділянки у зв'язку із тим, що вона бажає самостійно її обробляти. Проте їй була надана відповідь що на той час ділянка засіяна насінням соняшника, а тому повернути її не має можливості. Восени 2012 року насіння соняшника було зібрано та проведено оранку вказаної земельної ділянки. Із 2013 року сторони дійшли згоди на те, що договір оренди земельної ділянки вважається розірваним та з цього часу відповідач самостійно обробляє земельну ділянку. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі та просила суд відмовити в їх задоволенні. Пояснила, що дійсно у 2010 році уклала договір оренди належної їй земельної ділянки із позивачем, терміном на 5 років. Вказаний договір не був зареєстрований у Вільшанському районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр ДЗК». Разом із тим, вказаний договір сторонами вважався укладеним та його умови виконувались до кінця 2012 року. У червні 2012 року вона звернулась до підприємства із вимогою припинити обробіток її земельної ділянки у зв'язку із тим, що бажає самостійно її обробляти. Проте їй відмовили пославшись на те, що земельна ділянка засіяна соняшником. Восени 2012 році позивач зібрав урожай та на свій розсуд самостійно без погодження із нею здійснив оранку її земельної ділянки. Відповідач вважає позовні вимоги безпідставними, оскільки за пів року до розірвання договору в добровільному порядку повідомила позивача про намір самостійно обробляти ділянку. Вислухавши пояснення представників позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява задоволенню не підлягає. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 770342 виданого Вільшанською райдержадміністрацією Кіровоградської області 27.07.2010 року, відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,1077 га, яка знаходиться на території Добрівської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області. (а.с. 7). Позивач надав суду незареєстрований у Вільшанському районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» договір оренди земельної ділянки від 04.10.2014 року між позивачем та відповідачем. (а.с. 9-10). Сторони в судовому засіданні визнали той факт, що вказаний договір не був зареєстрований у Вільшанському районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» та з 2012 року не виконують його умови. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Таким чином, враховуючи те, що відсутня державна реєстрація вказаного договору оренди земельної ділянки від 04.10.2014 року, зазначений договір визнається судом таким, що не є укладеним, а неукладений договір не породжує ніяких прав та обов'язків для сторін. Інших договорів укладених між позивачем та відповідачем щодо здійснення обробітку земельної ділянки, яка належить відповідачу суду не надано. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, про те що позовні вимоги задоволенню не підлягають за безпідставністю. Враховуючи вищезазначене,

Outcome: dismissed