Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач) в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 24 березня 2011 року позивач та відповідач уклали кредитний договір №002-15510-240311 (далі договір) відповідно до якого відповідачу було надано кредит з використанням платіжної карти, зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. За таких обставин представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивачазаборгованість за кредитом на загальну суму 19774 гривні 00 копійок. В судове засідання представник позивача не зявився, направив до суду заяву в якій просить задовольнити позовні вимоги, розглянути справу заочно у разі неявки відповідача та у його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявилася, у звязку з чим судом 21 січня 2016 року було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних встановлених фактів та відповідних їм правовідносинам. 24 березня 2011 року сторони уклали договір, на підставі якого позивач надав відповідачу кредит з використанням платіжної карти на умовах строковості, поворотності та платності (а.с. 4-5). За п. 1.3 договору вбачається, що банк надає держателю шляхом відкриття кредитної лінії в загальному розмірі 300000 грн. 00 копійок та на день укладення цього договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 10000 тисяч гривень. Ліміт кредитної лінії розраховується банком самостійно. Відповідно до п. 3.6 договору держатель зобовязаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обовязкового мінімального платежу, складові якого зазначаються у тарифах. З 3.7. договору вбачається, що у разі порушення держателем строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом, процентів за користування кредитною лінією, та/або овердрафтом, а також інших платежів, що є складовими обовязкових щомісячних платежів, клієнт сплачує банку пеню в розмірі, в строки та порядку, які визначені правилами та тарифами. Відповідач належним чином взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконувала, у звязку з чим станом на 04 серпня 2015 року має заборгованість перед позивачем на суму 19774 гривні 00 копійок, яка складається з заборгованості по: тіло кредиту 6537 гривень 69 копійок; прострочене тіло кредиту 5462 гривень 31 копійка; заборгованість за відсотками 7774 гривень 00 копійок (а.с.3). Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, суд виходив з такого. З ч.1 ст.509 ЦК України вбачається, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За ч.2 ст. 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася та сплати процентів, належних йому. З вимог ч.1 ст.1054 ЦК України вбачається, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved