Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

Представник позивача органу опіки та піклування в особі Овідіопольської РДА - Ільченко І. звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, а саме: позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] та [PERSON] на утримання дітей в рівному відношенні кожному відповідно до вимог чинного законодавства на користь опікунів, де будуть утримуватися діти, посилаючись на ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дитини. Позивач у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву, у якій зазначив про розгляд справи за її відсутності та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з`явилися і доказів про поважність причин своєї неявки суду не надали, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. З урахуванням положень ст. ст. 128-131, 223, 280-282 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі для її розгляду по суті заочно за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Частиною 3 цієї статті визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , виданого 12.02.2015 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Овідіопольського РУЮ в Одеській області, актовий запис №20 зазначено: мати [PERSON] , батько вказаний [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , виданого 12.02.2015 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Овідіопольського РУЮ в Одеській області, актовий запис №02 зазначено: мати [PERSON] , батько вказаний [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , виданого 12.02.2015 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Овідіопольського РУЮ в Одеській області, актовий запис №17 зазначено: мати [PERSON] , батько вказаний [PERSON] . Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 24.03.2017 р. [PERSON] та [PERSON] були засудженіза ч.4 ст.17, п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 ст.70 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що є їх особистою власністю. Ухвалою Одеського апеляційного суду Одеської області від 12.09.2019 р. [PERSON] звільнили у залі суду негайно. 15.01.2020 р. до служби у справах дітей Овідіопольської РДА звернулася [PERSON] , яка повідомила, що вона є матір`ю трьох дітей та на даний момент не має власного житла, не може офіційно працевлаштуватись, та згодна щоб діти і надалі проживали під опікою. [PERSON] до служби у справах дітей Овідіопольської РДА не з`явився, заяву, щоб забрати дитину не подав. Позивач на підтвердження своїх вимог посилається на письмові докази. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області від 10.07.2020 року за №01/01-25/1491 про доцільність позбавлення батьківських прав враховуючи інтереси та думку дітей, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] по відношенню до [PERSON] , [INFO] . Звертаючись з позовними вимогами про позбавлення батьківських прав позивачем вказано, що відповідачі, будучи батьками дітей, утриманням та вихованням дітей не займаються, не цікавляться їхнім здоров`ям, фізичним, моральним, духовним розвитком, не піклуються про них, не враховують її інтереси, ніякої матеріальної допомоги на утримання не надають. Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей. У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню до дітей, матеріально їх не забезпечують, а тому підлягають позбавленню батьківських прав. Згідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно роз`яснень наданих в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину, а тому суд вважає за власною ініціативою за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ст.ст. 79, 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на те, що, відповідачі зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя, суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідачів на утримання дітей, щомісяця. Суд вважає за необхідне стягувати аліменти на користь юридичної чи фізичної особи, на утриманні якої будуть перебувати діти. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідачів на користь держави підлягає судовий збір.

Outcome: approved