overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Представник позивачки, звернувшись до суду в інтересах [PERSON] наполягав на стягненні з [PERSON] на користь [PERSON] кошти втрачені на лікування у сумі 844,65 грн., кошти на придбання дієтичних продуктів харчування у сумі 1800 грн., моральну шкоду у розмірі 10000 грн., витрати за надані юридичні послуги 1500 грн. та 35 грн. на оплату послуг банку, а всього на суму 14179, 65 грн. Відповідачка жодного разу в судове засідання не з'явилась, не надала цьому поважних підстав, чому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності. Вислухавши представника позивачки, дослідивши надані докази, матеріали кримінального провадження № 505/4663/13 пр. 1-кп/505/254/2013 року про скоєння кримінального правопорушення [PERSON] за ст.. 125 ч.2 КК України, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 січня 2013 року [PERSON] перебуваючи на базарі м. Котовська Одеської області, біля контейнера, в якому торгує [PERSON] протягом сварки, що виникла на побутовому ґрунті, заподіяла позивачці легкі тілесні пошкодження з короткочасним розладом здоров'я. за даним фактом було порушено кримінальне провадження за вчинене відповідне кримінальне правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України. Але, постановою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 30 жовтня 2013 року кримінальне провадження по справі відносно відповідачки було закрито на підставі ч. 1 п.7 ст. 284 КПК України у зв'язку з відмовою потерпілої від обвинувачення. Дана постанова ніким не оскаржена та має чинну силу. При цьому цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди було залишено без розгляду. Ця обставина і змісила представника позивачки звернутись до суду з цивільним позовом. Згідно наданих доказів у підсумку таких протиправних дій відповідачки позивачкою було витрачено 844 грн. 65 коп. на лікування, крім того, вона потребувала додаткових витрат на придбання дієтичних продуктів харчування у сумі 1800 грн., (виходячи з розрахунку 100 грн. х 18 днів). Тому в цій частині цивільний позов [PERSON] підлягає задоволенню повністю. Як і в частині стягнення судових витрат на підставі ст. 88 п. 1 ЦПК України та стягнення судового збору на користь держави у розмірі 243 грн. 60 коп. Що стосується стягнення моральної шкоди, то судом визнається, що позивачці від протиправних дій відповідачки безумовно заподіяно таку шкоду. Визначаючи розмір такого відшкодування у сумі 2500 грн., суд керується ст.ст. 23, 1167 п. 1 ЦК України та положенням постанови Пленуму Верховного суду України №4 «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 19995 року з подальшими змінами та доповненнями з урахуванням конкретних обставин справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

Представник позивачкизвернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 12 травня 2018 року, актовий запис № 01. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось, у зв`язку з різними поглядами на життя та різними правилами співжиття, збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Позивачка в судове засідання не з`явилась, її представник в судовому засіданні на позові наполягала. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України.Відповідно до ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до\~ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~\~ Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 12 травня 2018 року, актовий запис № 01, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] . Від шлюбу дітей не мають. На теперішній час сторони шлюбних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їхнім інтересам. На підставі ч.3 ст.\~105, ст.ст.\~110,\~112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

Представник позивачкизвернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 24 серпня 1985 року, актовий запис № 47. Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось, у зв`язку з різними поглядами на життя та різними правилами співжиття, збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Суд заслухавши представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до\~ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~\~ Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 24 серпня 1985 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 47. На теперішній час сторони шлюбних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, спільного майна не мають. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їхнім інтересам. На підставі ч.3 ст.\~105, ст.ст.\~110,\~112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Представник позивачки звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS]. Заочним рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30.12.2013 року позовні вимоги [PERSON] задоволено. 28.03.2014 року від представника відповідача до суду надійшла заява про перегляд вищевказаного заочного рішення, яке ухвалою від 10.04.2014 року скасоване та розгляд справи призначено в загальному порядку. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити в задоволенні вимог [PERSON] /а.с.67/. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дане правило також закріплене у ст. 60 цього ж Кодексу Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом досліджено матеріали справи та надані до заяви про перегляд заочного рішення докази /а.с. 49,69/, з яких випливає, що відповідач, згідно довідки Національного університету харчових технологій, є студентом даного навчального закладу та завершує навчання 30.06.2015 року. Вступив до навчального закладу 11 серпня 2011 року. У відповідності до п.2 ч.3 ст.71 ЖК України - жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. Враховуючи положення ст. 214 ЦПК України, згідно якої під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню, враховуючи, що відповідач з поважних причин відсутній по місцю реєстрації та визнання його таким, що втратив право користування даною квартирою порушує право на користування нею, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Представник позивачки звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить встановити факт належності померлій 12.12.2015 [PERSON] свідоцтва про право власності на житло від 05.04.1993, де власником квартири [ADDRESS], зазначена [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є рідною дочкою померлої [PERSON], яка до дня смерті проживала і була зареєстрована в [INFO]. Позивачка прийняла спадщину після смерті матері і є єдиним спадкоємцем. Зазначена квартира входить до складу спадкової маси, проте нотаріус не видала свідоцтво про право на спадщину на квартиру, оскільки у правовстановлюючому документі на майно прізвище померлої зазначено, як «Роговцева». Тому виникла необхідність встановити факт належності правовстановлюючого документа в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не зявилася, надавши суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, а також зазначивши, що підтримує вимоги позову у повному обсязі. Представник відповідача також не зявився в судове засідання. В матеріалах справи міститься заява представника відповідача, в якій він просить суд розглядати справу за його відсутності і зазначає, що при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.12.2015 померла [PERSON] (а.с. 7), [PERSON] є її рідною дочкою (а.с. 6,8). 05.04.1993 видано свідоцтво про право власності на житло, на підставі розпорядження від 12.03.1993 №44, яким посвідчено, що квартира [ADDRESS], належить [PERSON]. (а.с. 10) Згідно довідки виконкому Карлівської міськради від 24.02.2016, померла [PERSON] проживала і була зареєстрована по день смерті в [ADDRESS] (а.с.11). В матеріалах справи також містяться копії листів розрахункової книжки по сплаті за послуги опалення та постачання гарячої води в квартирі [ADDRESS], де споживачем зазначена [PERSON] На підставі вказаних вище доказів суд приходить до висновку про належність померлій [PERSON] свідоцтва про право власності на житло виданого 05.04.1993. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідне [PERSON] для прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Представник позивачки звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що з квітня 2005 року її довірителька перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 16.04.2005 року, після реєстрації шлюбу, на підставі спільної заяви, відповідач визнав батьківство неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. На даний час вони проживають окремо, син перебуває на її повному утриманні. Добровільно матеріальну допомогу на сина відповідач не надає, хоча зобов'язаний. Тому вона звернулася до суду та просить винести рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], за умови, якщо відповідач не працює і не має інших доходів, виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника для даної місцевості, але не менше 30 % для дітей у віці 6-18 років, щомісячно, починаючи стягнення з 19 травня 2014 року щомісяця до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні представник позивачки уточнила позовні вимоги та просить винести рішення про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття. Відповідач позов визнав в повному обсязі. Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Даний спір між сторонами виник з сімейних правовідносин, які регулюються ст.ст. 180, 182-184 та ст. 191 СК України. В судовому засіданні встановлено, що 16.04.2005 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Лебединського районного управління юстиції Сумської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 03 (а.с.4). 16.04.2005 року, після реєстрації шлюбу , на підставі спільної заяви, відповідач визнав батьківство неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. (а.с.8,9). На даний час син проживає з матір'ю і перебуває на її повному утриманні, що стверджується довідкою виконкому Ворожбянської сільської ради Лебединського району Сумської області і № 703 від 15.05.2014 року (а.с.11). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають до стягнення, суд приймає до уваги вимоги ст. 182 ч. 2 Сімейного Кодексу України, якою встановлено, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не повинен бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . В силу ст. 191 СК України аліменти необхідно стягувати з дня пред'явлення позову. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в силу ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Представник позивачки звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.04.2015 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого вони мають доньку [PERSON] [INFO]. Шлюб з відповідачем у позивачки не склався із за різниці характерів, відсутності взаєморозуміння та довіри. Сторони спільно не проживають та припинені будь-які спільні відносини з 2015 року. На даний момент кожна сторона живе своїм життям та своїми інтересами. Подальше збереження шлюбу на думку позивачки не можливе, а тому вона просила його розірвати. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала. Представник відповідача проти позову не заперечив. Вислухавши позивачку, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце сімейні правовідносини, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні було встановлено, що 15.04.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Лебединському району реєстраційної служби Лебединського міськрайонного управління юстиції у Сумській області між позивачкою та відповідачем був зареєстрований шлюб, актовий запис № 02. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON] [INFO]. Шлюб з відповідачем у позивачки не склався із за різниці характерів, відсутності взаєморозуміння та довіри. Сторони спільно не проживають та припинені будь-які спільні відносини з 2015 року. На даний момент кожна сторона живе своїм життям та своїми інтересами, сімя розпалась остаточно і подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що мають істотне значення. Згідно вимог ст. ст. 104, 110, 112 СК України шлюб може бути припинений шляхом його розірвання, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Тому суд вважає необхідним вимоги позивачки задовольнити в повному обсязі. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Представник позивачки звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивачки, посилаючись на те, що з моменту розірвання шлюбу відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, не цікавиться його вихованням. Відповідач працює не офіційно, але наймається на різні роботи, а тому має мінливий нерегулярний дохід та спроможний сплачувати аліменти. Визначаючи суму аліментів нею враховано сума мінімальної заробітної плати на загальнодержавному рівні та визначений державою мінімальний прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років до 18 років становить 1320 гривень. Просить суд стягнути щомісячно з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 660 гривень, оскільки відповідач спроможний та зобов'язаний забезпечити їхню дитину. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився і не повідомив суд про причину не явки. У зв'язку з повторною неявкою відповідача в судове засідання суд вважає, що у відповідності до вимог ст. 169 ЦПК України, справа підлягає розгляду в його відсутності із винесеним по справі заочного рішення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. По справі є в наявності достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Суд оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Представник позивачки звернулася до суду з позовом з тих підстав, що 18 вересня 2015 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку, площею 7,270 га, яка розташована на території Болтишківської сільської ради, Криничанського району, Дніпропетровської області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 035762. За життя [PERSON] склав заповіт, секретарем виконавчого комітету Болтишківської сільської ради Криничанського району від 20 липня 2011 року, зареєстрований в реєстрі за № 73, у відповідності до умов якого заповідав все своє майно позивачці. При зверненні до Криничанської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачці було відмовлено у звязку з допущеною помилкою у правовстановлюючому документі. Тому представник позивачки просить визнати за позивачкою в порядку спадкування за заповітом право власності на вищезгадану земельну ділянку. Представник відповідача Болтишківської сільської ради в судове засідання не зявився, згідно заяви просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи Криничанська районна державна нотаріальна контора у судове засідання не з'явився, згідно заяви просить розглянути справу без участі їх представника. Дослідивши докази по справі, перевіривши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 18 вересня 2015 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії 1-СР № 266132, виданим 21 вересня 2015 року виконавчим комітетом Гельмязівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, актовий запис № 84. За життя померлий [PERSON], склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Болтишківської сільської ради Криничанського району від 20 липня 2011 року, зареєстрований в реєстрі за № 73, який не змінювався та не скасовувався. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 7,270 га, кадастровий номер 1222081500:01:002:0106, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Болтишківської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, яка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 035762, виданого Криничанською районною державною адміністрацією, яку він заповідав позивачці. Позивачка подала заяву про прийняття спадщини до Криничанської державної нотаріальної контори в установленому законом порядку. Спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадковому майні та прийняли її, немає. Тому суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Представник позивачки звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з відповідачем по справі зареєстрували шлюб 04.03.1989р. Від спільного проживання у них народилося двоє дітей, які на даний момент вже повнолітні. Причиною розлучення є часті сварки та непорозуміння через різні характери , які призвели до того, що сторони перестали підтримувати сімейні відносини, і вже близько 12 років проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. На даний час шлюб носить тільки формальний характер примирення не можливе. В судове засідання представник позивачки подала заяву, у якій просить справу заслухати у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання також подав заяву, у відповідності до якої просить справу розглянути без його участі , позовні вимоги визнає, та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 04.03.1989року у виконкомі Копанківської сільської ради, Калуського району, івано-Франківської області, запис № 3 (а.с.4). Від спільного проживання народилося двоє дітей, які уже повнолітні. Подружнє життя не склалося через кардинально різні характери, що призвело до постійних сварок та непорозумінь, які продовжувалися протягом усього спільного життя, відсутність бажання пошуку компромісу у сторін , як наслідок - близько 12 років сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини не підтримують, шлюб розпався, і існує тільки формально. Примирення неможливе . У відповідності до вимог ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи , що відповідачем у 2009 році подавалася до суду позовна заява про розірвання шлюбу, яка була залишена без розгляду , у зв»язку із неявкою сторін , то суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі наведеного та

Outcome: approved