Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

Прокурор Чернігівського району в інтересах позивачів [PERSON] та неповнолітніх [PERSON], [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить усунути перешкоди у користуванні житловим будинком, шляхом надання ключів, вселення та зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні будинком за адресою [ADDRESS]. Вимоги обґрунтовані тим, що позивачі зареєстровані в [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу відповідач залишився проживати у зазначеному будинку, а позивачці з дітьми винайняв квартиру у м. Чернігові, надавши обіцянку купити їм окрему квартиру, з умовою, що будинок залишиться йому. Однак своєї обіцянки відповідач не дотримав, квартиру не купив, тому позивачка мала намір повернутись у с. Павлівку, де раніше проживала. Відповідач чинить перешкоди у їх заселенні у будинок, змінив замки, ключі від вхідних дверей позивачам не надає, чим позбавляє можливості користуватись будинком. Іншого місця проживання позивачі не мають. У судовому засіданні представники прокуратури Сапон О.А. та Наливайко Т.І. підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Зазначили, що позивачі зареєстровані як члени сім'ї у зазначеній вище квартирі, відповідач чинить їм перешкоди у коритуванні квартирою, чим порушує їх житлові права. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, суду показала, що після розлучення з відповідачем з 15 листопада 2013 року вона з дітьми проживала в орендованій квартирі у м. Чернігові. З відповідачем була домовленість, що два місяці він винаймає їм квартиру, а за цей час зобов'язався купити їм квартиру, а будинок залишиться йому. Однак, умови не виконав, а у квітні 2014 року взагалі не оплатив оренду квартири, у зв'язку з чим діти потрапили до Центру соціально- психологічної реабілітації дітей, а вона проживає у подруги. При цьому відповідач не допускає, ні її, ні дітей до квартири, у якій вони зарестровані, вхідну хвіртку закриває зсередини на навісний замок. У квартирі залишились речі дітей, книжки, підручники, теплий одяг. Оскільки обіцянки купити квартиру відповідач не дотримав, вважає, що квартиру він їм винайняв лише щоб виграти час. Стосовно будинку в Корюківському районі пояснила, що всі документи знаходяться у відповідача, ключів у неї також не має. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, суду зазначила, що [PERSON] залишаються членами сім'ї відповідача, мають право проживати у зазначеній квартирі. Крім того, діти малолітні, одна дитина є інвалідом, вони проживають у м.Чернігові, де і лікуються, у будинку залишились їх речі. Вважала, що діями відповідача грубо порушені права дітей та її довірительки. Відповідач [PERSON] позов не визнав та суду зазначив, що після розлучення з позивачкою, ні їй, ні дітям не чинив перешкод у користуванні будинком, незважаючи на те, що вона не несла ніяких витрат на утримання житла, справно сплачує аліменти на утримання дітей. Зазначив, що позивачі періодично з'являлись у будинку. Після розлучення замків він не міняв, ключі у позивачів є. Стверджував, що він не перешкоджав, і не перешкоджає позивачці та дітям потрапити до будинку, погодився у судовому засіданні, що вони мають право проживати у його квартирі, однак діти вирішили проживати з мамою. Не заперечував, що у будинку є речі позивачки та її дітей. 22 березня 2014 року позивачка з дітьми вчинила напад, вибили вікно, забрали з ключниці два комплекти ключів. Погрожують, як йому, так і його дружині, вважав, що спільне проживання у такому разі неможливе. У день проведення обстеження стверджував, що був удома, ніякої комісії не було. Крім того зазначив, що позивачка має благоустроєний будинок у Корюківському районі, де має змогу проживати з дітьми. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, вважав, що він не підлягає задоволенню, оскільки відповідач не чинить перешкод у користуванні квартирою. Позивачка в іншому судовому засіданні про поділ майна зазначила, що підставою вселення є намагання потрапити до будинку з метою оцінки майна. Свідок [PERSON] суду показав, що весною цього року він на прохання старшого сина позивачки разом з позивачкою та її дітьми [PERSON] та [PERSON] приїхали до будинку відповідача, щоб забрати їх речі. До квартири відповідач їх не впустив, заходили до двору через сусідню ділянку. [PERSON] розбила кватирку у вікні, щоб відкрити двері, відповідач до будинку не впускав. Викликали міліцію. Свідок [PERSON] показав суду, що вітчим не впускав дітей до квартири. Був випадок, коли вони утрьох з [PERSON] та [PERSON] приїжджали за речами, він не впустив їх до будинку. [PERSON] перелазив через паркан та відкрив калітку. Свідок [PERSON] показала, що є сусідкою сторін. Відповідач не впускає колишню дружину та дітей до будинку, закриває зсередини калітку, він вважає, що у нього нова сім'я, а вони ніхто. Вона бачила, як син його теперішньої дружини відкриває калітку зсередини, щоб впустити відповідача та його дружину у двір, оскільки хвіртка у них весь час замкнена зсередини. До них не можуть потрапити, ні працівники газового господарства, ні сільський голова. Один раз у березні цього року позивачка з дітьми заходила на подвір'я відповідача через її двір, оскільки калітка була замкнена. Свідок [PERSON] суду показала, що у них з позивачкою були скандали з приводу її одруження з відповідачем, коли вони проживали в одному будинку. Позивачка розбила вхідні двері, тому їх замінили, замки не міняли. Стверджувала, що діти періодично приходили до будинку по речі, [PERSON], навіть, ночував. Свідок [PERSON] показав, що проводив перевірку по заяві позивачки, що чоловік перешкоджає потраплянню до будинку. Він особисто відбирав пояснення лише у [PERSON], той сказав, що зняв квартиру колишній дружині, щоб вона там проживала. Зі слів їх дільничного були неодноразові звернення до міліції. Свідок [PERSON], Павлівський сільский голова, показав, що [PERSON] на території сільської ради зареєстрована, але останнім часом не проживає. Звернення до сільської ради про насильство в сім'ї розпочались з 2013 року. Склалась конфліктна ситуація, бувший чоловік не впускає позивачку до квартири, де вона зареєстрована. 01 серпня 2014 року приходила комісія скласти акт, але вхідна хвіртка була закрита зсередини, до будинку комісію не впустили, про що і було складено відповідний акт. У акті помилково зазначено квартира [NUMBER], замість [NUMBER]. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Зі слів сторін [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 жовтня 1996 року по 07 березня 2013 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO].( а.с. 7,8) Відповідачу [PERSON] належить ? частина житлового будинку в [ADDRESS] та області. ( а.с. 80, 82-88). З довідки Радянськослобідської сільської ради Чернігівського району від 31 березня 2014 року вбачається, що [PERSON], як колишня дружина, та неповнолітні діти відповідача [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], зареєстровані та проживають у [ADDRESS]( а.с. 9). Реєстрація місця проживання [PERSON] та її неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у належній [PERSON] квартирі [ADDRESS] мала місце у період їх шлюбу, отже позивачі з дати реєстрації місця проживання у цій квартирі набули право на користування нею, як члени сім'ї [PERSON] Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР встановлено, що члени сім'ї власника жилого будинку( квартири), які проживають разом з ним у будинку( квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку( квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 64 ЖК УРСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР припинення сімейних відносин з власником будинку( квартири) не позбавляє їх права користуватись займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку( квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Таким чином, і позивачі, і відповідач, мають рівні права на користування вказаним житловим приміщенням, оскільки суду не було надано інших доказів( угод). Встановлено, що з 15 листопада 2013 року позивачка з дітьми не проживала за місцем реєстрації, а проживала по 15 квітня 2014 року у м. Чернігові на орендованій відповідачем квартирі, що підтверджується договором оренди квартири ( а.с. 18) та не заперечується сторонами по справі. Однак, це не позбавляє права позивачів користуватись квартирою, де вони зареєстровані, як колишні члени сім'ї відповідача. Проживання позивачів за іншою адресою носить вимушений характер, оскільки як встановлено судом, між сторонами склались неприязні відносини, та ця квартира не є іншим постійним місцем проживання позивачки та її дітей. Так, за згодою сторін позивачка поселялась у орендовану квартиру лише на два місяці, з умовою, що в подальшому відповідач купить їм іншу квартиру, а квартира, де сторони зареєстровані залишиться йому. Проте, повернутись у квартиру відповідача позивачка з дітьми не може, оскільки він чинить перешкоди у цьому. Наведеними вище показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтверджується, що [PERSON] чинить перешкоди у користуванні позивачкою та її дітьми квартирою, встановивши внутрішній замок на вхідній хвіртці до двору будинку та не вспукаючи їх до будинку. Суду надано акт обстеження житлово - побутових умов проживання від 02 квітня 2014 року про те, що [PERSON] з дітьми за даною адресою не проживає, так як бувший чоловік [PERSON] перешкоджає потраплянню в будинок.( а.с.139) та акт обстеження умов проживання від 21 лютого 2014 року, з якого вбачається, що ніхто хвіртку не відкрив( а.с. 11). З приводу даного спору [PERSON] зверталась із заявою до Чернігівського РВУ МВС, який 05 березня 2014 року надав висновок з рекомендацією дане питання вирішити в цивільно- правовому порядку.( а.с. 13). Разом з тим, відповідач не заперечує, що позивачка з дітьми з 15 листопада 2013 року у його квартирі не проживають, заперечує лише той факт, що він чинить перешкоди колишній дружині та дітям проживати за місцем реєстрації. Проте, навіть, у процесі розгляду справи, після першого судового засідання, позивачка не мала змоги потрапити до квартири, оскільки відповідач закриває вхідну хвіртку зсередини, не впускає позивачку, навіть, на подвір'я будинку, про що складено відповідний акт від 01 серпня 2014 року ( а.с. 138) та надав поясненя свідок [PERSON] у судовому засіданні. Наявність у позивачки у власності іншого будинку та земельної ділянки ( а.с. 77, 79) в іншій місцевості також не впливає на її право та право їх неповнолітніх дітей на користування квартирою відповідача. За таких обставин суд вважає доведеним, що [PERSON] перешкоджає [PERSON] та її неповнолітнім дітям користуватися квартирою у житловому будинку за адресою [ADDRESS], тим самим обмежує та порушує їх право на житло, а тому позовні вимоги прокурора про вселення у житлове приміщення та зобов'язання [PERSON] не чинити перешкод в користуванні житловим будинком слід задовольнити. У ході судового розгляду не знайшов підтвердження факт, що [PERSON] змінив ключі від вхідних дверей будинку, а тому позовні вимоги в частині усунення перешкод у користуванні будинком шляхом надання ключів від будинку задоволенню не підлягають. Судовий збір у сумі 487 грн. 20 коп. за дві вимоги немайнового характеру, у частині задоволених позовних вимог, підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial