Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Прокурор Старосамбірського району Львівської області 11.10.2013 року звернувся до суду з цією позовною заявою до [PERSON] про стягнення коштів на відшкодування витрат на лікування, в якій зазначає, що прокуратурою Старосамбірського району Львівської області направлялось для розгляду у Старосамбірський районний суд Львівської області кримінальне провадження №12013150320000248 від 29.05.2013 року стосовно [PERSON] за ч.1 ст. 121 КК України, який 28.05.2013 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин, в [ADDRESS], в кухні будинку, в якому він проживає, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс своєму брату - [PERSON], один удар ножем в область живота, зліва, заподіявши йому тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння. 28.08.2013 року Старосамбірським районним судом розглянуто кримінальне провадження стосовно [PERSON] та вироком засуджено за ч.1 ст.121 КК України із застосуванням ст.69 КК України до 3-ох років позбавлення волі. В прокуратуру Старосамбірського району Львівської області поступила довідка від головного лікаря Комунального закладу Старосамбірської районної ради Старосамбірська центральна районна лікарня» Войтіва Ю.Я. про те, що житель с. Чаплі Старосамбірського району Львівської області [PERSON], 1967 року народження, перебував на стаціонарному лікуванні у КЗ Старосамбірської РР «Старосамбірська ЦРЛ» з 28.05.2013 по 07.06.2013 року, як потерпілий від кримінального правопорушення. Згідно із довідкою на лікування [PERSON] було затрачено кошти в сумі 3783 гривні 97 копійок. В добровільному порядку кошти, які були затрачені на лікування [PERSON] КЗ Старосамбірської РР «Старосамбірська ЦРЛ» не відшкодовані. Просить стягнути з [PERSON] в користь фінансового управління Старосамбірської районної державної адміністрації (районного бюджету) кошти в розмірі 3783 (три тисячі сімсот вісімдесят три) гривні 97 копійок. Представник прокурора Старосамбірського району - прокурор прокуратури Брящей В.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та дав суду пояснення, аналогічні, викладеним в позовній заяві. Відповідач [PERSON], допитаний шляхом окремого доручення, позов не визнав, посилаючись на те, що він відбуває міру покарання в ДВК 40, в колонії не є працевлаштований, тому немає можливості сплачувати кошти, які просить прокурор в користь районного бюджету. Вислухавши в судовому засіданні представника позивача, оглянувши та оголосивши документи по справі, оглянувши матеріали кримінального провадження № 12013150320000248 відносно [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Пунктом 2 статті 121 Конституції України, статтею 45 ЦПК України передбачено, що прокуратура забезпечує представництво інтересів держави у судах, має право звертатись до суду з заявою про захист прав і законних інтересів громадян і держави, брати участь у розгляді справ за своєю заявою. Випадки представництва прокуратурою інтересів держави в судах визначені ст.ст.20, 36-1 Закону України «Про прокуратуру», якими передбачено, що прокурор при наявності порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються між ними або з державою має право звернутись до суду з заявою. Прокурор самостійно визначає підстави для представництва у судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво у будь-якій стадії судочинства в порядку, передбаченому процесуальним законом. Вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 28 серпня 2013 року [PERSON] був засуджений за ч.1 ст.121 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі. Відповідно до п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року №545 «Про затвердження порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» у разi коли при постановленнi вироку сума коштiв, витрачених на стацiонарне лiкування потерпiлого, ще не була визначена i рiшення про їх вiдшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивiльного судочинства за позовом вказаних юридичних осiб. У такому ж порядку вiдшкодовуються витрати на стацiонарне лiкування особи, яка постраждала вiд злочину, в разi закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Відповідно до п.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок спричинення тілесних ушкоджень потерпілй [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в КЗ Старосамбірської РР «Старосамбірська ЦРЛ» з 28.05.2013 по 07.06.2013 року. Згідно довідки вказаної установи на лікування потерпілого витрачено 3783 гривні 97 копійок /3 дні у реанімаційному відділенні та 7 днів у хірургічному відділенні/ (а.с.3). Згідно зі ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 17.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» кошти, витрачені на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на засуджених при заподіянні шкоди як умисними, так і необережними діями, при цьому відшкодуванню підлягають тільки кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого у лікарні, госпіталі, диспансері чи в іншому стаціонарному лікувальному закладі, і зазначене відшкодування можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебування потерпілого на такому лікуванні. Відповідно до Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 №545, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебуває на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та вартості витрат на його лікування. Враховуючи викладене, те, що внаслідок спричинення [PERSON] тяжкого тілесного ушкодження [PERSON], останній перебував на стаціонарному лікуванні і доведений причинний зв'язок між злочинними діяннями [PERSON] та перебуванням потерпілого, вартість якого становить 3783 гривні 97 копійок, суд приходить до висновку, що позовні вимоги прокурора є обгрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Так як органи прокуратури, на користь яких ухвалене рішення, звільнені від сплати судових витрат, то з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у сумі 229 гривень 40 копійок відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved