Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON], зазначивши, що на підставі розпорядження Ріпкинської РДА № 220 від 20.06.1996 року батьку позивача - [PERSON], було видано сертифікат на земельну частку (пай), серії ЧН № 0124249, у землях, які перебували в колективній власності сільгосппідприємства Світанок, котрий зареєстровано 30.07.1996 року в Книзі записів сертифікатів по відповідному КСП. Згодом, на підставі рішення 16 сесії 23 скликання Сиберізької сільської ради від 25.09.2001 року, на імя [PERSON] видано Державний акт серії ІІ-ЧН № 000609 на право приватної власності на землю, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,136 га. В той же час, правовстановлюючий документ на землю було видано з порушеннями вимог діючого законодавства, оскільки Державний акт на імя [PERSON], видано 30.07.2001 року, тобто вже після смерті власника. Крім того, в порушення схеми розпаювання, [PERSON] була виділена земельна ділянка № 33, замість ділянки № 167, а прізвище власника у Державному акті помилково зазначено [PERSON]. Також в Держаному акті здійснено необумовлені виправлення про те, що правовстановлюючий документ належить дружині померлого - [PERSON]. Наведені порушення перешкоджають сину померлого - [PERSON], котрий являється інвалідом І групи і потрерує сторонньої допомоги та в інтересах якого заявлено позов, реалізувати право на спадкування після смерті батька. Таким чином, прокурор просить визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН № 000609 і визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай), відповідно до втраченого сертифіката серії ЧН № 0124249. В судовому засіданні прокурор підтримала вимоги, викладені в позовній заяві. Представник відповідача, в особі Сиберізької сільської ради Ріпкинського району, позов визнав. Представники третіх осіб - відділу Держземагентства та Ріпкинської РДА, в судовому засіданні вказали на обгрунтованість вимог прокурора. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в межах, заявлених прокурором. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених сторонами вимог і на підставі наданих ними доказів. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на законних підставах отримав сертифікат серії ЧН № 0124249 на земельну частку (пай), площею 4,04 га. у землях, що перебували в колективній власності сільгосппідприємства Світанок. 01.10.1996 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом серії І-ЕЛ № 329563, виданим Сиберізькою сільською радою Ріпкинського району. Свідоцтвом про народження особи, в інтересах якої предявлено позов, підтверджується, що померлий [PERSON] доводиться батьком [PERSON]. Вказаним свідоцтвом, серії ЯС № 034243 також підтверджується, що матірю [PERSON] являється [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла 04.05.2006 року. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з особою, в інтересах якої заявлено позов та представляє інтереси свого чоловіка в органах нотаріату. Свідок показала, що її чоловік [PERSON], на момент смерті свого батька, не проживав разом з останнім і не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. [PERSON] був єдиною дитиною у батьків. Після смерті матері [PERSON] подавав до Ріпкинської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак на момент розгляду цивільної справи судом, не отримав свідоцтв про право на спадщину, в тому числі через помилки та виправлення, допущені в правовстановлюючих документах на землю. Сторони в судовому засіданні не оспорювали той факт, що після смерті батька позивача, в управління і володіння спадковим майном вступила дружина останнього, тобто матір [PERSON] Викладене підтверджується довідкою Сиберізької сільської ради № 347 від 11.06.2014 року, з якої вбачається, що на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON], спільно з ним проживала і була зареєстрована лише дружина - [PERSON] Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON], після смерті чоловіка, у встановленому п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР порядку, котрий був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, прийняла спадщину після [PERSON], оскільки вона вступила в управління і володіння спадковим майном. За приписами діючого законодавства, до складу спадкового майна входять і майнові права померлої особи, в тому числі і права на земельні ділянки. До дня своєї смерті, тобто до 04.05.2006 року, [PERSON] продовжувала проживати одноособово по вул.Рижого, 32, (колишня 33) в с.Сиберіж Ріпкинського району. З копії спадкової справи вбачається, що за життя [PERSON] склала заповіт на користь сина - [PERSON]. Вказаний заповіт був посвідчений виконкомом Сиберізької сільради 14.10.1996 року і на день відкриття спадщини після [PERSON] він не скасовувався та не змінювався. Як слідує з матеріалів справи, реалізуючи своє право на спадкування, [PERSON] звертався до відділу Держземагенства у Ріпкинському районі з метою отримання дубліката сертифіката на право на земельну частку, замість втраченого оригінала, однак у задоволенні звернення позивачеві було відмовлено через відсутність бланків сертифікатів. З Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН № 000609 вбачається, що цей документ було видано Сиберізькою сільською радою на імя [PERSON] 30.07.2001 року, тобто вже після смерті останнього. Крім того, в документі написання прізвища власника значиться [PERSON], замість [PERSON], а сам Державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів за № 33. Також в правовстановлюючий документ посадовими особами органу місцевого самоврядування були внесені виправлення про перехід права власності на землю на користь [PERSON]. З урахуванням того, що [PERSON] не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, запис в Державному акті від 16.01.2004 року, про внесенння до нього виправлень стосовно власника земельної ділянки, було здійснено всупереч вимогам ст.ст.45, 47, 48 ЦК УРСР, що має наслідком визнання правочину недійсним. Довідкою Сиберізької сільської ради № 100 від 18.02.2014 року і додатком до рішення сесії сільської ради від.25.09.2001 року підтверджено, що згідно схеми розпаювання [PERSON] належала земельна ділянка № 167, а ділянка № 33 була виділена [PERSON], на підставі Державного акту серії ЧН № 0122450. Таким чином, в судовому засіданні знайшли підтвердження доводи прокурора про необхідність визнання правовстановлюючого документа недійсним. В той же час, визнання недійсним Державного акта, не позбавляє [PERSON] права на спадкування земельної ділянки. Приймаючи до уваги що позивач, з незалежних від нього обставин, не може отримати дублікат сертифіката на право на земельну частку (пай), за ним підлягає визнання право на спадкування земельної частки відповідно до втраченого сертифіката серії ЧН № 0124249. У відповідності до ст.79 ЦПК України, судові витрати по справі відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: approved