Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, на обґрунтування якого вказав, що 22.05.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №500941802, відповідно до умов якого позивач зобов'язався передати відповідачу кредит в сумі 40118грн. у строк з 22.05.2014 року по 23.05.2019 року, а відповідач зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит в сумі 40118грн., що підтверджується випискою з особового рахунку. Однак відповідач свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 13.11.2015 року утворилась заборгованість: за кредитом 37293,37грн., за відсотками 6787,32грн., по комісії 6878,01грн. Також зазначає, що у звязку із систематичним порушенням боржником своїх обовязків із сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору, відповідачу було нараховано також неустойку, яка становить 2400грн. штраф. На підставі наведеного просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у загальному розмірі 53358,70грн. та судові витрати. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, суду подав заяву, за змістом якої підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за його відсутності, позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитор/ зобовязується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 22.05.2014 року між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500941802, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 40118грн., з процентною ставною за користування кредитом - 15,99% річних з остаточною датою повернення - 23.05.2019 року. Кредит надавався позичальнику шляхом безготівкового перерахування для погашення заборгованості за кредитним договором № 500408795 від 19.09.2013 року на рахунок № 29094500408795 (а.с.6-9,10-11,12,13). Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору, в даному випадку кредитного договору. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтями 1048, 1050 ЦК України встановлено, що у випадку встановлення договором обовязку позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. У відповідності із ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно із ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно з ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Як вбачається з ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). У порушення умов Договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 13.11.2015 року має заборгованість: за кредитом 37293,37грн., за відсотками 6787,32грн., по комісії 6878,01грн., а також штраф за останній календарний рік 2400грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом та випискою по особовому рахунку (а.с.18,19). 24.11.2015 року банком на адресу [PERSON] надсилалась вимога про дострокове повернення кредиту (а.с.24,25-26,27). З матеріалів справи вбачається, що 12.05.2015 року рішенням постійно діючого третейського суду при всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» позов ПАТ «Альфа-Банк» задоволено та постановлено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» 44378,45грн. заборгованості за кредитним договором № 50094802 від 22.05.2014 року (а.с.61-64). Як вбачається з правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 02 вересня 2015 року № 6-856цс15 відповідно до статті 389 - 5 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано якщо справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону. Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані сторонами докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог діючому законодавству України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову ПАТ «Альфа-Банк», оскільки протягом розгляду справи було встановлено, що між сторонами існували договірні відносини, які виникли внаслідок укладання кредитного договору від 22.05.2014 року. Через порушення умов Договору з боку позичальника своєчасне погашення кредиту та відсотків не відбулося, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом та відсотками, яку відповідач у добровільному порядку не погасила, тому банком позивачем відповідно до умов кредитного договору було нараховано штраф за порушення зобов'язань за кредитним договором через необхідність звернення до суду з цим позовом. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором від 22 травня 2014 року, розмір якої станом на 13.11.2015 року становить 53358,70грн., з яких: за кредитом 37293,37грн., за відсотками 6787,32грн., по комісії 6878,01грн., а також штраф 2400грн. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527 ч.1, 530, 546 ч.1, 611, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 12,13, 81, 141, 263, 280-282 ЦПК України, -

Outcome: approved