Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

Прокурор звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з Державного підприємства «Головний науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на користь [PERSON] невиплачену заробітну плату в розмірі 3637,97 грн. Необхідність представництва інтересів [PERSON] прокурор мотивує тим, що вона є особою похилого віку, пенсіонером, відноситься до категорії соціально незахищених громадян. Прокурор зазначає, що згідно довідки відповідача про стан заборгованості, станом на 27.03.2015 рік підприємство нарахувало [PERSON] заробітну плату з серпня по жовтень 2014 року у розмірі 3637,97 грн., але не виплатило вказану суму, що є порушенням вимог законодавства про працю. В судове засідання прокурор та Позивач не з'явились, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, підтримуючи заявлені вимоги та проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у їх відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував позивач. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Судом встановлено, що відповідно до наказу №112-к від 30 березня 1978 року [PERSON] працює в ДП «Головний науково-дослідний та проектний інститут землеустрою». Як вбачається із наявної у справі копії трудової книжки, [PERSON] продовжує працювати в інституті на посаді головного фахівця. Відповідно до ч. 1 ст. 115 Кодексу законів про працю заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ст. 15 Закону України «Про плату праці» Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом. Згідно ст. 24 Закону України «Про плату праці» Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Таким чином, як вбачається з довідки про доходи №08 від 27.03.2015 року, видана ДП «Головний науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» [PERSON] нарахована до виплати заробітна плата за період з 01 серпня 2014 року по 31 жовтня 2014 року в розмірі 3637,97 грн., проте не була виплачена їй фактично. Враховуючи викладене порушення прав [PERSON] на отримання заробітної плати підтверджується матеріалами справи, зокрема довідкою самого відповідача, що дає підстави для задоволення позову в повному обсязі. В порядку розподілу судових витрат відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved