Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

Представник публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» (далі банк) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 26 вересня 2006 року [PERSON] цього ж дня отримала кредитну карту зі строком дії до лютого 2010 року з встановленим початковим кредитним лімітом на суму 5 700 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому відповідачка своїм підписом підтвердила свою згоду з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, що складають між відповідачем та Банком кредитний договір. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Свої зобов»язання за Кредитним договором позивач виконав у повному обсязі, надавши відповідачці кредит. Однак відповідачка вказаних умов договору не виконала, у звязку із чим заборгувала позивачу станом на 30 червня 2015 року 40 937,81 грн. та до теперішнього часу борг не сплачує. Заборгованість складається з наступного: - 5 697,06 грн.- заборгованість за кредитом; - 32 815,14 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 500 грн. - штраф (фіксована частина); - 1 925,61 грн. штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідачці на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 40 937,81 грн. за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача [PERSON] до судового засідання не з`явилася, проте від неї до суду надійшла заява з проханням справу розглянути за її відсутності. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити та застосувати строк позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «ПриватБанк» є необґрунтованими та задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно заяви позичальника відповідачці 26 вересня 2006 року було надано кошти на картковий рахунок в розмірі кредитного ліміту 5 700 гривень строком до лютого 2010 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Своїм підписом позичальник надала згоду на те, що її заява разом із памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає договір про надання банківських послуг. Також своїм підписом підтвердила, що вона ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку та згодна з ними. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором загальна сума заборгованості відповідачки перед банком станом на 30 червня 2015 року становить 40 937,81 грн., яка складається з наступного: - 5 697,06 грн.- заборгованість за кредитом; - 32 815,14 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 500 грн. - штраф (фіксована частина); - 1 925,61 грн. штраф (процентна складова). Останній платіж (зняття коштів із карткового рахунку) за договором [PERSON] було проведено 24 жовтня 2006 року, що підтверджується розрахунком банку. Неналежне виконання договору відповідачкоюем підтверджується розрахунком заборгованості, графіком погашення кредиту. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаногоКодексу. З матеріалів справи вбачається, що згідно заяви позичальника від 26 вересня 2006 року, яка разом із памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає договір про надання банківських послуг, відповідачці було надано кредит у вигляді поновлювального кредитного ліміту у розмірі 5 700 гривень на картковий рахунок з базовою процентною ставкою 36% річних із розрахунку 360 днів у році зі строком дії кредитного ліміту, що дорівнює строку дії картки в заміну на зобовязання позичальника проводити погашення заборгованості щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості. Строк дії картки визначений лютий 2010 року. Тобто, строк дії договору закінчився 28 лютого 2010 року. При цьому, памятка клієнта, яка є невідємною частиною договору, суду надана не була. На долучених до позовної заяви Умовах та правилах надання банківських послуг підпис відповідачки відсутній, також як не надані Умови та правила надання банківських послуг з підписом відповідачки. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідачка 24 жовтня 2006 року із карткового рахунку зняла кредитні кошти, в подальшому ніяких операцій по отриманню кредитних коштів та погашенню кредитної заборгованості відповідачка не проводила. З даним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором позивач звернувся до суду 09 лютого 2016 року, тобто за перебігом трирічного строку. Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою уповноваженою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252 - 255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту (памяткою) та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту та погашення процентів за користування кредитом повинно здійснюватись позичальником частинами кожного місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Така ж позиція викладена в Постановах Верховного Суду України від 06.11.2013 року за № 6-16цс13, за № 6-14цс14 від 19.03.2014 року та за № 6-167цс14 від 12.11.2014 року З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог ПАТ КБ «ПриватБанк». Крім того, рішенням Орджонікідзевського районного суду від 11 березня 2014 року та 21 грудня 2015 року по справі за аналогічним позовом банку до [PERSON] про стягнення заборгованості за цим же кредитним договором станом на 31 січня 2012 року та на 30 червня 2015 року , позивачу було відмовлено в задоволенні позовних вимог з цих же підстав, тобто у звязку зі спливом строку позовної давності. Рішення від 11 березня 2014 року було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 16 квітня 2014 року.

Outcome: dismissed