Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить позбавити батьківських прав відповідача відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів громадян, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на користь державного закладу, в якому буде перебувати дитина, або опікуна, а також накласти заборону на відчуження майна у вигляді житла, розташованого за адресою: [ADDRESS] , до досягнення повноліття малолітньою [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач перебувала на обліку кандидатів в усиновлювачі з грудня 2016 року. 14.06.2017 року відповідач звернулась до суду із позовною заявою про усиновлення малолітньої Виблої [PERSON] , при цьому в обґрунтування позову зазначила, що із Лізою у неї встановився тісний контакт, є взаєморозуміння, дитина виявляє бажання бути з нею. Судом було встановлено, що [PERSON] з наслідками усиновлення, станом здоров`я та розумовим розвитком дитини ознайомлена. На підставі рішення суду від 04.08.2017 року [PERSON] усиновила малолітню [PERSON] . В грудні 2017 року [PERSON] звернулась до суду із позовом про скасування усиновлення. При цьому з відповідачем неодноразово проводилась робота, як спеціалістами служби у справах дітей, так і фахівцями Криворізького міського центу соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, щодо неналежного виконання батьківських обов`язків, приділення достатньої уваги вихованню та розвитку дочки, відповідальності за її життя та надання допомоги дитині на час адаптаційного періоду дитини у сім`ї усиновлювача, пропонувалась допомога психолога та конфліктолога. Проте [PERSON] категорично відмовилась від співпраці з Криворізьким міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді та від допомоги профільних фахівців, не бажає вживати будь-яких заходів, спрямованих на подолання деяких негативних явищ у поведінці дівчинки. На теперішній час [PERSON] продовжує доглядати за дитиною, приховуючи від неї той факт, що у суді розглядається справа про розусиновлення. На думку служби у справах дітей, а також спеціалістів з психології, така поведінка [PERSON] направлена на завдання непоправної шкоди психо-емоційному стану дитини. Представник позивача до судового засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просила розглянути справу без участі представника позивача у судовому засіданні. Відповідач у судове засідання також надала заяву, в якій заперечувала проти позовних вимог, просила розглянути справу за її відсутності. Крім того, відповідач надала до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти позовних вимог, оскільки вважає що відсутні підстави для позбавлення її батьківських прав, так як вона виконує батьківські обов`язки, приділяє велику увагу до виховання дитини та її здоров`я, влаштувала дитину навчатись до загальноосвітньої школи. Проте [PERSON] не сприймала та не сприймає її як матір, як дорослу людину, створює конфліктні ситуації, псує майно, б`є літню матір відповідача, обманює та принижує честь та гідність відповідача. Відносини, які склались між нею та дівчинкою унеможливлюють подальше спільне проживання. Представник третьої особи до суду не з`явився, заяв не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини, які регулюються нормами Сімейного кодексу України. Так, як убачається з матеріалів справи, відповідач перебувала на обліку кандидатів на усиновлення. У травні 2017 року [PERSON] звернулась до служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради із заявою про надання висновку про доцільність усиновлення [PERSON] (а.с.6). На підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.08.2017 року, відповідач усиновила малолітню [PERSON] , [INFO] , що не заперечується сторонами у справі. Так, після усиновлення [PERSON] , [PERSON] влаштувала її навчатись до Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів №14 Криворізької міської ради Дніпропетровської області, що підтверджується довідкою КЗШ І-ІІ ступенів №14 КМР Дніпропетровської області за №378 від 12.10.2017 року та психолого-педагогічною характеристики учениці від 03.03.2018 (а.с.11 зворот, 61). Відповідно до виписки з амбулаторної карти [PERSON] та консультації дитячого психіатра, після усиновлення [PERSON] зверталась до лікаря-педіатра амбулаторії загальної практики сімейної медицини №4 КУ «ЦПМСД №4» КМР, а також за консультацією до дитячого психіатра КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР» (а.с.63,64). Згідно наявних у справі характеристик з дошкільного навчального закладу, навчальних закладів, [PERSON] важко дається навчання, проте як результат занять проявляє успіхи. Розумовий розвиток дитини на середньому рівні. Програмний матеріал сприймай, але виконання завдань потребує допомоги вчителя. Легко адаптується в дитячому колективі, із дітьми має дружні стосунки, хоч може поводитись щодо них грубо та агресивно. Приймає участь у громадському житті, колективних іграх, спілкуванні з однолітками. (а.с. 7 зворот, 8, 9, 10, 10 зворот, 11 зворот, 61). При цьому згідно характеристики з КЗШ №14 від 03.03.2018 року, [PERSON] загалом характеризується незадовільно: має слабку пам`ять, логічно не мислить, не уважна, дисципліна на низькому рівні, може бити дітей, навіть вчителя, людина настрою, не вихована, груба, маму не слухає. При цьому також, любить клеїти, вирізати, робити аплікації, орігамі, любить чергувати (а.с.62). Згідно результатів консультації дитячого психіатра, [PERSON] потребує навчання в класі ІПК (а.с. 9 зворот). Згідно відповіді з КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» від 03.06.2019 року, [PERSON] знаходилась на лікуванні в дитячому відділенні диспансеру з 19.04.2019 року по 08.05.2019 року. [PERSON] звернулась до Криворізького міського центу соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді з проханням залучити до роботи з сім`єю психолога центру. З відповідачем проведено роз`яснювальну роботу, проінформовано про послуги центру. Разом з тим, [PERSON] відмовилась від послуг психолога на конфліктолога ценру, оскільки, згідно її заяви, вони вже працюють із іншим психологом (а.с.6 зворот, 11). Згідно висновку №10/36-2340 від 01.06.2018р. про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с.14-18). Згідно ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 242 СК України якщо усиновлювач був записаний матір`ю, батьком усиновленої ним дитини, він може бути позбавлений батьківських прав за наявності підстав, встановлених у статті 164 цього Кодексу. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» (надалі за текстом ПП ВСУ №3 від 30.03.2007 року), особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно п. 18 ПП ВСУ №3 від 30.03.2007 року зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Суд виходить з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Отже, на підставі досліджених судом письмових доказів встановлено, що [PERSON] приділяє увагу вихованню дитини, влаштувала останню до навчального закладу, куди відводить дитину самостійно, цікавиться навчальним процесом, про що свідчать характеристики з навчального закладу де навчається [PERSON] . Також відповідач приділяє увагу стану здоров`я дитини, відвідуючи медичні заклади та приділяючи увагу психічному стану дівчинки, що підтверджується відповідними медичними довідками. Згідно відповіді Криворізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді вбачається, що сім`я [PERSON] проживає в 4-кімнатній квартирі, умови проживання задовільні, дитина має окрему кімнату, обладнану всім необхідним для життя та розвитку дитини. Вказане свідчить про належне ставлення [PERSON] до виконання батьківських обов`язків. Проте позивачем, в свою чергу, не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження факту ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд уважає позовні вимоги не обґрунтованими та не доведеними належними та допустимими доказами, відтак у їх задоволенні належить відмовити. Також, враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, а також те, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати по сплаті судового збору, суд відносить на рахунок держави.

Outcome: dismissed