Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

Приватне підприємство «ЯШМА» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредитування, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 26 жовтня 2015 року між ними був укладений договір кредитування товару № 11, відповідно до якого відповідач отримала Планшет Free Lander, вартість якого становить 2 400 гривень 00 копійок. Відповідно до п. 2.1. вказаного договору позичальник зобов'язується сплатити підприємству «ЯШМА» своєчасно і в повному обсязі частинами в сумах і терміни, вказаних в графіку платежів, але в будь-якому випадку не пізніше останнього дня користування кредитом грошові кошти за придбаний товар. Позивач свої зобов'язання перед відповідачем виконав в повному обсязі, натомість відповідач не виконує умови вказаного договору кредитування товару, у зв'язку з чим на час звернення до суду у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 2 400 гривень 00 копійок. Враховуючи викладене, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити та стягнути з [PERSON] суму боргу в розмірі 2 400 гривень 00 копійок, штрафні санкції в розмірі 5 520 гривень 00 копійок, борг за єдиним податком в розмірі 120 гривень 00 копійок, інфляційні втрати в розмірі 592 гривень 80 копійок, три відсотки річних від простроченої суми боргу в розмірі 138 гривень 00 копійок. Представники позивача Приватного підприємства «ЯШМА», Михайлішина І.А. та Сафронов О.І., будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, надали суду заяви, в яких просять суд розглядати справу за їхньої відсутністі, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити та не заперечували проти заочного розгляд усправи. Відповідач, [PERSON], повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, але у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, клопотання про розгляд справи за свою відсутність не надала. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, але в судове засідання не з'явився без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив на позов та позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про наступне. Так, 26 жовтня 2015 року між Підприємством «ЯШМА» та [PERSON] був укладений договір про кредитування товару, відповідно до умов якого підприємство надає позичальнику кредит в сумі кредиту, вказаній в п. 2.2. Пропозицій, і в порядку, встановленому п. 2.2. Кредитного договору, а позичальник зобов'язується сплатити грошові кошти підприємству своєчасно та в повному обсязі частинами в сумах і строки, вказані в Графіку платежів, однак в будь-якому випадку не пізніше останнього дня користування кредитом. Відповідно до п. п. 2.2.1 п. 2.2 вказаного договору кредит надається позичальнику з метою придбання товару у підприємства шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок банку підприємства. Таким чином, відповідач [PERSON] придбала у позивача вказані товари та зобов'язалась виплатити йому грошові кошти за придбані товари частинами в сумах і строки, вказані в договорі, тобто оплатити товари з розстроченням платежу. Згідно вказаного договору відповідач по справі [PERSON] отримала один планшет, вартістю 2 400 гривень 00 хвилин. Відповідно до ч. 1 ст. 695 ЦК України, договором про продаж товару в кредит може бути передбачено оплату товару з розстроченням платежу. Істотними умовами договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу є ціна товару, порядок, строки і розміри платежів. Виходячи з викладеного, суд приходить до переконання, що між сторонами був укладений саме договір про продаж товарів у кредит з розстроченням платежу. З матеріалів справи вбачається, що відповідач зобов'язана була внести перший платіж 25 листопада 2015 року в сумі 400 гривень 00 хвилин і в подальшому вносити в касу Підприємства щомісячні платежі в розмірі 400 гривень 00 копійок протягом 6 місяців до 25 квітня 2016 року на загальну суму 2 400 гривень 00 копійок, однак відповідач порушила умови договору та не вносила обов'язкові платежі з 25 листопада 2015 року по теперішній час та всього прострочено 23 місяців. Таким чином, на час розгляду справи заборгованість відповідача перед ПП «ЯШМА» з оплати вартості придбаного товару складає 2 400 гривень 00 копійок, а тому суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення з [PERSON] вартості придбаного нею товару в сумі 2 400 гривень 00 копійок. При вирішенні питання щодо стягнення з відповідача штрафу за прострочення повернення грошових коштів, наданих в кредит, суд виходить з наступного. Згідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання недопустима. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачені загальні умови виконання зобов'язання, а саме: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Так, пунктом 2.5.2 укладеного сторонами Договору по кредитуванню товару № 11 від 26 жовтня 2015 року передбачено, що позичальник зобов'язаний сплати підприємству штраф в розмірі 10% від простроченої суми за кожен день прострочення, а також за кожен місяць прострочення встановленого строку від простроченої суми, розрахованої на останній день прострочення. Застосування штрафу, передбаченого цим пунктом, застосовується на другий день від дати прострочення, передбаченої графіком платежів. З розрахунку, наданого позивачем у своїй позовній заяві вбачається, що сума штрафу за 23 місяці прострочення відповідачем повернення грошових коштів, наданих їй позивачем, становить 5 520 гривень 00 копійок. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача штрафу в розмірі 5 520 гривень 00 копійок в ході судового засідання знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо вимог позивача про стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої суми, суд виходить з вимог ст. 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, суд погоджується з розрахунком, наведеним позивачем у своїй позовній заяві, щодо розрахунку інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, а тому вимоги ПП «Яшма» щодо стягнення з [PERSON] інфляційних витрат в розмірі 592 гривень 80 копійок, та трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 138 гривень 00 копійок підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача в частині стягнення з відповідача боргу за єдиним податком у сумі 120 гривень 00 копійок, то суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Натомість позивачем не наданого жодного доказу на підтвердження своєї вимоги щодо стягнення з [PERSON] боргу за єдиним податком. При вирішенні питання про стягнення з відповідача судових витрат, суд виходить з вимог ст. 141 ЦПК України, якою передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Так, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню заборгованість з оплати вартості придбаного товару в сумі 2 400 гривень 00 копійок, сума штрафу в розмірі 5 520 гривень 00 копійок, сума інфляції за весь час прострочення в розмірі 592 гривні 80 копійок та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 138 гривень 00 копійок, а всього 8 650 гривень 80 копійок. Отже сума задоволених позовних вимог становить 98,63% (8 650,80 грн. * 100% / 8 770,80 грн.). Тому судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача становить: 1 660 гривень 93 копійки (1684 грн. * 98,63% / 100%). Таким чином з [PERSON] на користь ПП «Яшма» підлягають стягненню: заборгованість з оплати вартості придбаних товарів в сумі 2 400 гривень 00 копійок, сума штрафу в розмірі 5 520 гривень 00 копійок, сума інфляції за весь час прострочення в розмірі 592 гривні 80 копійок, три проценти річних від простроченої суми в розмірі 138 гривень 900 копійок, а також судовий збір в розмірі 1 660 гривень 93 копійки. На підставі викладеного та

Outcome: partial