Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

прокурор звернувся в суд з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] шкоду, завдану кримінальним правопорушенням у розмірі 9 363,15 грн. Свої вимоги мотивує тим, що вироком Перечинського районного суду від 19 березня 2018 року відповідача визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст.358, ч. 2 ст. 190 КК України; 20 квітня 2018 року вказаний вирок набрав законної сили. Вироком встановлено, що у травні 2015 року шляхом підкупу та за допомогою невстановленої досудовим розслідуванням особи, яка за 6 000 грн. підробила довідку про доходи її чоловіка [PERSON] № 203 від 19 травня 2015 року, та внесла у його трудову книжку серії БТ-1 №7836238 неправдиві відомості про те, що [PERSON] з 01 жовтня 2014 року працює майстром ремонтної дільниці в ТОВ «АВЕ-УЖГОРОД», де відповідно й отримує заробітну плату, після чого з метою незаконного збагачення та заволодіння чужим майном шляхом обману, за попередньою змовою та за допомогою вказаної особи 26 травня 2015 року подала вказані документи до Управління соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації, внаслідок чого в період з травня по жовтень 2015 року незаконно отримала державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім'ї, чим спричинила державі в особі Управління соціального захисту населення Перечинської РДА матеріальні збитки на загальну суму 27 662,82 грн. Відповідно до листа Управління соціального захисту населення Перечинської РДА № 1325/02-07 від 17 жовтня 2018 року станом на 10 жовтня 2018 року сума невідшкодованого боргу становить 9 363,15 грн. На підставі наведеного прокурор просить позов задовольнити. У судове засідання прокурор не зявилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, а також уточнила розмір шкоди, що підлягає стягненню з відповідача у сумі 8 763,15 грн. Представник Управління соціального захисту населення Перечинської РДА у судове засідання також не зявилася, подала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та стягнути з відповідача 8 763,15 грн. шкоди. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, визнавши уточнені позовні вимоги прокурора. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. З досліджених матеріалів справи встановлено, що вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 19 березня 2018 року відповідача [PERSON] визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, а саме в тому, що у травні 2015 року шляхом підкупу та за допомогою невстановленої досудовим розслідуванням особи, яка за 6 000 грн. підробила довідку про доходи її чоловіка [PERSON] № 203 від 19 травня 2015 року, та внесла у його трудову книжку серії БТ-1 №7836238 неправдиві відомості про те, що [PERSON] з 01 жовтня 2014 року працює майстром ремонтної дільниці в ТОВ «АВЕ-УЖГОРОД», де відповідно й отримує заробітну плату, після чого з метою незаконного збагачення та заволодіння чужим майном шляхом обману, за попередньою змовою та за допомогою вказаної особи 26 травня 2015 року подала вказані документи до Управління соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації, внаслідок чого в період з травня по жовтень 2015 року незаконно отримала державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім'ї, чим спричинила державі в особі Управління соціального захисту населення Перечинської РДА матеріальні збитки на загальну суму 27 662,82 грн. Також встановлено, що вказаний вирок 20 квітня 2018 року набрав законної сили. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» від 01 червня 2000 року порядок призначення та виплати державної соціальної допомоги встановлюється Кабінетом Міністрів України та врегульовано Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженим Постановою КМУ № 250 від 24 лютого 2003 року (далі Порядок). Відповідно до пункту 2 Порядку державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям (далі соціальна допомога) призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім'ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї. Згідно пункту 25 вказаного Порядку у разі коли особами, які входять до складу сім'ї, навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та визначення її розміру, виплата соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. Відповідно до п. 10 Порядку соціальна допомога не призначається у разі, коли працездатні члени малозабезпеченої сім'ї не служать, не вчаться за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної) та вищої освіти протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які в установленому порядку визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості не порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню; осіб, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку; осіб, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або дітьми з інвалідністю віком до 18 років, за особами з інвалідністю II групи внаслідок психічного розладу, а також за особами, які досягли 80-річного віку; фізичних осіб, які надають соціальні послуги). Внаслідок приховування відповідачем [PERSON] зазначених у вироку обставин Управлінням виплачено надміру суми державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї, а саме 27 662,82 грн., з яких станом на 10 жовтня 2018 року позивачем вже утримано 18 299,67 грн. Крім того, як вбачається з довідки Управління соціального захисту населення Перечинської РДА № 595 від 27 листопада 2018 року, станом на 19 листопада 2018 року відповідачем [PERSON] відшкодовано ще 600 грн., а відтак залишок боргу становить 8 763,15 грн.\~\~ Відповідно до пункту 28 Порядку, якщо сім'єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи соціального захисту населення у разі неповернення таких коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, з врахуванням вищенаведеного, а також того, що вимоги позовної заяви є обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами, шкода відповідачем у добровільному порядку повністю не відшкодована, суд приходить до висновку, що уточнений позов підлягає задоволенню. Що стосується питання розподілу судових витрат, то суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Розширена норма аналогічного змісту міститься і у ст. 8 Закону України «Про судовий збір» (далі Закон), згідно якої враховуючи майновий стан сторони, суд може\~ своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. Встановлено, що відповідач [PERSON] має на утриманні шістьох неповнолітніх дітей, а саме доньок Ніку, [INFO], та Анастасію, [INFO], а також синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], Івара, [INFO], та Артура, [INFO], що стверджується відповідними свідоцтвами про народження і даними довідки про склад сім'ї від 02 лютого 2018 року № 200. На підставі наведеного суддя приходить до висновку, що відповідача на підставі п.«г» ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» слід звільнити від сплати судового збору.

Outcome: approved