Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Приватне підприємство «Елтіз» звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] боргу за договором безвідсоткової позики в розмірі 67913,51 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 04.11.2015 року з відповідачем укладено договір безвідсоткової позики. На підставі цього договору підприємство зобов`язалось надати [PERSON] безвідсоткову позику в розмірі 220000,00 грн., яку останній зобов`язався повертати протягом 60 місяців, з 04.11.2015 року по 30.10.2020 року в сумі 3670,00 грн. щомісяця протягом 59 місяців, та в сумі 3470,00 грн. останній місяць. Згідно пункту 5.2 Договору на період роботи позичальника у кредитора позика повертається у безготівковому порядку утриманням з заробітної плати. У разі звільнення Позичальника кошти в рахунок погашення позики утримуються з кінцевого розрахунку, а в разі їх недостатності - переказом необхідних коштів на розрахунковий рахунок або у касу кредитора не пізніше дати звільнення. За період роботи на підприємстві із заробітної плати відповідача в рахунок погашення позики було утримано 152086,49 грн. Наказом (розпорядженням) про припинення трудового договору (контракту) № 129-ВК від 02.10.2018 року [PERSON] було звільнено з посади начальника конструкторського відділу за п. 4 ст. 40 КЗпП. Сума боргу [PERSON] за договором безвідсоткової позики від 04.11.2015 року становить 67913,51 грн. Позивач просить стягнути з відповідача вищезазначену заборгованість у сумі 67913,51 грн. та судові витрати, що складаються з судового збору, у сумі 1762,00 грн. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у задоволенні позову просить відмовити, оскільки позивачем не доведено видання відповідачу грошових коштів у сумі 220000,00 грн., у зв`язку з відсутністю на момент пред`явлення позову підстав для вимоги дострокового повернення позики, оскільки позику надано на строк до 30.10.2020. Звільнення відповідача з ініціативи позивача свідчить про недобросовісне сприяння позивачем настання моменту дострокового повернення позики. Крім того, договір позики не містить положення про прострочення виконання зобов`язань при невиконанні п. 5.2 договору, положень щодо строків і способу повернення позики у разі звільнення з ініціативи позивача. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , будучи працівником ПП «Елтіз», 04.11.2015 звернувся до директора підприємства із заявою про видачу безвідсоткової позики в сумі 220000,00 грн. строком на 60 місяців з виплатою із заробітної плати. Пунктом 3.13 Статуту ПП «Елтіз», затвердженого рішенням власника від 23.12.2015 року, визначено, що підприємство може надавати за рахунок своїх коштів позику або фінансову допомогу на умовах, що визначаються за згодою сторін. 04.11.2015 між ПП «Елтіз» та працівником [PERSON] укладено договір безвідсоткової позики, відповідно до умов якого підприємство зобов`язалось надати [PERSON] безвідсоткову позику в розмірі 220000,00 грн., яку останній зобов`язався повернути у визначений договором строк. Згідно пунктів 3.1, 3.2 договору, кредитор зобов`язаний надати позику протягом п`яти днів від дати підписання договору, позика надається позичальнику готівкою. Пунктом 4.1 визначено, що строк надання позики позичальнику становить від дати отримання позики до 30.10.2020 року. Порядок повернення позики визначений розділом 5 договору. Згідно пункту 5.1 договору з 04.11.2015 року по 30.10.2020 року позичальник зобов`язується повертати кредитору позику протягом 60 місяців: з 04.11.2015 року по 30.10.2020 року в сумі 3670,00 грн. щомісяця протягом 59 місяців; в останній місяць у сумі 3470,00 грн. Пунктом 5.2 договору встановлено, що на період роботи позичальника у кредитора позика повертається у безготівковому порядку утриманням із заробітної плати позичальника. В разі звільнення позичальника в рахунок погашення позики утримуються грошові кошти з кінцевого розрахунку, а в разі їх недостатності переказом необхідних коштів на розрахунковий рахунок або у касу кредитора не пізніше дати звільнення. Виконання позивачем зобов`язання за договором щодо надання позичальнику позики у сумі 220000,00 грн. шляхом перерахування на картковий рахунок відповідача підтверджується відомістю на виплату грошей №115, прийняту у відділенні банку 05.11.2015 року, банківською випискою АТ «УкрСиббанк» від 06.11.2015 року про перерахування безвідсоткової позики згідно відомості №115 на рахунок [NUMBER] , який згідно листа АТ «УкрСиббанк» від 25.09.2020 належить [PERSON] Наказом (розпорядженням) про припинення трудового договору (контракту) № 129-ВК від 02.10.2018 року [PERSON] звільнено з посади начальника конструкторського відділу за п. 4 ст. 40 КЗпП. Згідно копій розрахункових листів, за період з листопада 2015 року по жовтень 2018 року із заробітної плати відповідача згідно умов договору в рахунок погашення позики було утримано кошти в розмірі 152086,49 грн. Сума боргу [PERSON] за договором безвідсоткової позики від 04.11.2015 року після звільнення становить 67913,51 грн., що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 3773 за 01.03.2017-02.10.2018. Таким чином, в порушення зобов`язань у передбачений п.5.2 договору строк відповідачем не була повернена сума безвідсоткової фінансової допомоги (позики) в розмірі 67913,51 грн. За своєю цивільно-правовою природою та юридичним змістом договір про надання поворотної фінансової допомоги є договором позики. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, за своєю суттю розрахунковий документ у вигляді видаткового касового ордеру або платіжного доручення про отримання грошових коштів із відображенням призначення платежу є документом, який посвідчує виникнення договірних правовідносин, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Згідно із ч. 1 та ч.3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Частинами 1 та 2 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Позивачем доведено отримання [PERSON] позики згідно договору безвідсоткової позики від 04.11.2015 року та наявність боргу відповідача за цим договором після звільнення у сумі 67913,51 грн. Доводи відповідача щодо відсутності у позивача права достроково вимагати повернення зазначеної суми боргу є необґрунтованими, оскільки така вимога ґрунтується на умовах п. 5.2 договору позики і не пов`язується з підставами звільнення працівника. Таким чином, судом встановлено, що в порушення зобов`язань у передбачений п.5.2 договору строк відповідачем не була повернена сума безвідсоткової фінансової допомоги (позики) в розмірі 67913,51 грн., у зв`язку з чим позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, які складаються із судового збору у сумі 1762,00 грн.

Outcome: approved