Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» звернулося до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог позивача його представник Брусков В.Я. посилається на те, що 01 березня 2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «УЛФ-ФІНАНС» було укладено Генеральний Договір добровільного страхування наземного транспорту № 01/03/2018, відповідно до умов якого 15.05.2018 відповідно до реєстру застрахованих транспортних засобів № 5 (позиція № 13) було застраховано транспортний засіб Lexus, д.н. [NUMBER] , номер додатку до договору в ПЗ Страховика № 138220а8х. 17 вересня 2018 року о 20:40 в с. Руська Лозова, вул. Польова сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Lexus, д.н. [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] і власником якого є ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» та автомобіля VOLVO, д.н. [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Lexus, д.н. [NUMBER] , що був застрахований. Згідно з відповіддю від НПУ № 3018263513846150 про ДТП та постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 12.10.2018 (справа № 619/3913/18), дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] пункту 10.9 ПДР України (ст. 124 КпАП України). Страхувальник звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № АХА2415310 від 05.10.2018 та умов Договору страхування № 138220а8х від 15.05.2018, розмір страхового відшкодування склав 341 915, 33 грн., яке позивачем було сплачено на СТО згідно з платіжним дорученням № 503 458 від 08.10.2018. Відповідно до п. 28.11 Договору добровільного страхування наземного транспорту № 138220а8х від 15.05.2018 (Генерального договору страхування № №01/03/2018 від 01.03.2018) при пошкодженні транспортного засобу розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених в кошторисі збитків, за вирахуванням встановленої Договором франшизи. Відповідно до розрахунку розміру виплаченого позивачем страхового відшкодування за страховим випадком: вартість відновлювального ремонту автомобіля Lexus, д.н. [NUMBER] , згідно з рахунком № 119 та калькуляцією до рахунку склав 341 915, 33 грн., а франшиза згідно з Договором страхування становить 0,00 грн. Відповідно до звіту № 1120 вартість відновлювального ремонту автомобіля Lexus, д.н. [NUMBER] , з урахування значення коефіцієнту фізичного зносу, розрахована оцінювачем, склала 343 695, 10 грн. Отже, до АТ «CK «АРКС» (правонаступника АТ «CK «АХА СТРАХУВАННЯ») перейшло право вимоги на отримання від винної особи, а саме [PERSON] компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля Lexus, д.н. [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 17.09.2018 о 20:40 в с. Руська Лозова, вул. Польова. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] дорожньо-транспортної пригоди за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу VOLVO, д.н. [NUMBER] , була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Вусо» згідно з полісом № АМ/4528150, яким встановлений ліміт відповідальності відповідача в розмірі 100 000, 00 грн., франшиза - 2 000, 00 грн. 21.11.2018 позивач звернувся до ПрАТ «СК «Вусо» з заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу, однак в добровільному порядку страхове відшкодування не було сплачено. Рішенням Господарського суду м. Києва у справі № 910/3761/19 від 24.05.2019 з ПрАТ «СК «Вусо» було стягнуто 98 000, 00 грн. (100 000, 00 грн. ліміт відповідальності страхової компанії - 2 000, 00 грн. франшизи). 20.06.2019 ПрАТ «СК «Вусо» було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 98 000, 00 грн. За таких обставин сума збитків, які не відшкодовані на дату подання позову, становить 243915,33 грн. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» 243915,33 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та судовий збір у сумі 3 658, 73 грн. Представник позивача АТ «СК «АРКС» Брусков В.Я. в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача Корсунський В.В. позовні вимоги не визнав повністю, просив відмовити у задоволенні позову. Вислухавши представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи вбачається, що згідно з копією постанови Дергачівського районного суду Харківської області від 12.10.2018 по справі № 619/3913/18 про адміністративне правопорушення, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. У вказаній вище постанові було встановлено, що 17.09.2018 о 20:40 год. [PERSON] в с. Руська Лозова, вул. Польова, 14 керував транспортним засобом VOLVO FH 12380 сідловий тягач, реєстраційний номер [NUMBER] з причепом VAN HOOL, реєстраційний номер [NUMBER] , здійснюючи рух заднім ходом, не впевнився в безпеці руху, скоїв зіткнення з транспортним засобом Lexus LX 450, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , чим порушив п. 10.9. ПДР. Автомобіль Lexus LX 450, чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , 2017 року випуску належить на праві власності ТОВ «УЛФ-Фінанс», що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Згідно з копією поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/004528150 вантажний автомобіль VOLVO FN 12.380, державний номер [NUMBER] , був застрахований в страховій компанії ПрАТ СК «ВУСО» зі страховою сумою за шкоду майну - ліміт 100 000, 00 грн., розмір франшизи - 2 000, 00 грн. Згідно з копією Генерального Договору добровільного страхування наземного транспорту № 01/03/2018 від 01.03.2018, Товариство з обмеженою відповідальністю «УЛФ-Фінанс», в особі начальника департаменту обслуговування клієнтів Красюк В.В. уклало з АТ «СК АХА Страхування», в особі заступника Голови правління Гавриленка Вячеслава Віталійовича договір добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до умов якого були застраховані транспорті засоби, які зазначені в Реєстрі застрахованих ТЗ і власником цих транспортних засобів є Товариство з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд», зі строком дії Договору з 01.03.2018 по 28.02.2019. Відповідно до копії Реєстру застрахованих ТЗ № 5 від 31.05.2018, який є додатком до Генерального Договору добровільного страхування наземного транспорту № 01/03/2018 від 01.03.2018 та засвідчує факт укладення цього Договору, АТ «СК «АХА Страхування» було застраховано легковий автомобіль Lexus LX 450d, чорного кольору, 2017 року випуску, д.н. [NUMBER] , лізингоодержувачем якого є ТОВ «Малороганський молочний завод», номер Додатку до Договору в ПЗ Страховика 138220a8x. 20 червня 2019 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» змінило назву на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 606267, копією довідки АБ № 513497 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та копією листа № 3.1-23/484-19 від 15.07.2019 Держстат Головного управління статистики у м. Києві. Згідно зі звітом № 1120 щодо визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових частин автомобіля від 11.10.2018, дослідження якого проводилося на підставі договору, укладеного між Суб`єктом оцінюючої діяльності [PERSON] та АТ «СК «АХА Страхування», вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових частин автомобіля Lexus LX 450, реєстраційний номер [NUMBER] , 2017 року випуску, пошкодженого внаслідок ДТП 17.09.2018, складає 343 695, 10 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля Lexus LX 450, реєстраційний номер [NUMBER] також підтверджується копіями ремонтної калькуляції, яка міститься в матеріалах справи (арк. с. 17-18, 25-27). 11 жовтня 2018 року був проведений огляд колісного транспортного засобу Lexus LX 450, чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , 2017 року випуску, в присутності працівників СТО та ТОВ «УЛФ-Фінанс», яким встановлено характер пошкоджень автомобіля, що підтверджується копією протоколу № 1120 огляду колісного транспортного засобу. Згідно з копією рахунку на оплату № 119 від 05.10.2018, ФОП [PERSON] виставила рахунок ТОВ «УЛФ-Фінанс» за оплату ремонту та обслуговування автомобіля в сумі 341 915, 33 грн. Згідно з копією повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку та копією заяви на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу від 17.09.2018 по договору страхування № 138220a8x, який діє з 16.05.2018 по 15.05.2019, [PERSON] повідомив про настання страхового випадку, а саме пошкодження транспортного засобу Lexus, 2017 року випуску, д.н. [NUMBER] , який належить ТОВ «УЛФ-Фінанс» та просив виплатити йому страхове відшкодування на рахунок ТОВ «АРТ-Лекс ЛТД»/ФОП [PERSON] . За страховим випадком (ДТП) згідно зі складеним страховим актом № АХА2415310 від 05.10.2018 по договору страхування та розрахунком страхового відшкодування до нього було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 341 915, 33 грн. Відповідно до копії платіжного доручення № 503 458 від 08.10.2018 АТ «СК «АХА Страхування» виплатило ФОП [PERSON] в якості страхового відшкодування згідно з актом № АХА2415310, ТОВ «УЛФ-Фінанс» у розмірі 341 915 грн. 33 коп. Проведено банком 08.10.2018. Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.05.2019 по справі № 910/3761/19 з Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ВУСО» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА СТРАХУВАННЯ» було стягнуто 98 000, 00 грн. страхового відшкодування та 1 921,00 грн. судового збору. Згідно з копією претензії про регресні вимоги вих. № СУ/006036/4-3 від 17.07.2019, АТ «СК «АРКС» вимагає [PERSON] протягом семи днів з моменту отримання Претензії в добровільному порядку сплатити на рахунок АТ «СК «АРКС» суму боргу у розмірі 241 994, 33 грн. Зазначена Претензія була вручена особисто відповідачу 26.07.2019. Однак відповідач [PERSON] суму завданої майнової шкоди АТ «СК «АРКС» у добровільному порядку не відшкодував. Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу відшкодування відповідачем страхувальнику завданої матеріальної шкоди в порядку регресу. Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Законом України «Про страхування». Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК). Особа, якій спричинено шкоду, подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір спричиненої шкоди, а також докази того, що саме відповідач її спричинив або є особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року по справі № 461/8496/15. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до частини першої статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За змістом зазначеної норми закону обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди. Ліміт відповідальності страховика визначається умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності укладеного з власником (володільцем) транспортного засобу. Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, урегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У разі коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 цього Закону, відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Отже, з матеріалів справи судом встановлено, що 17 вересня 2018 року відповідач [PERSON] спричинив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої завдав матеріальної шкоди власнику автомобіля Lexus LX 450, д.н. [NUMBER] . Вказані обставини встановлені постановою суду та не підлягають доказуванню. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», яка згідно із зобов`язаннями, взятими на себе відповідно до поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/004528150 та на виконання рішення Господарського суду м. Києва від 24.05.2019, відшкодувала Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «АХА СТРАХУВАННЯ» сплачене потерпілій особі страхове відшкодування у сумі 98 000 грн. 00 коп. Крім того, у зв`язку з недостатністю страхової виплати (страхового відшкодування) у сумі 98 000 грн. 00 коп., Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА СТРАХУВАННЯ» сплатило потерпілій особі також різницю між фактичним розміром шкоди 341 915, 33 грн. і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) 98 000, 00 грн., яка складає 243 915, 33 грн., внаслідок чого відповідно до наведених вище норм закону набула права регресної вимоги до відповідача [PERSON] . Щодо окремих доводів представника відповідача Корсунського В.В. , викладених в його письмових поясненнях, суд зазначає наступне. На його думку, жодних доказів того, що ФОП [PERSON] надала послуги з ремонту пошкодженого автомобіля, матеріали справи не містять. Також страховик і потерпілий не досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, оскільки розрахунок не був узгоджений зі страхувальником ТОВ «УЛФ-Фінанс» і не містить його підпису. Страхове відшкодування було здійснено ФОП [PERSON] , яка не є потерпілою і не має ніякого відношення до такого відшкодування. Суд не погоджується з такими доводами представника відповідача та вважає їх помилковими, оскільки як вбачається з копії заяви на виплату страхового відшкодування [PERSON] від 20.09.2018, останній просить виплатити страхове відшкодування на рахунок отримувача ТОВ «АРТ-ЛЕКС ЛТД»/ ФОП [PERSON] . Тобто заявником (водієм ТОВ «УЛФ-Фінанс») самостійно було визначено, на який саме рахунок йому потрібно зарахувати зазначене страхове відшкодування, що також підтверджується власними підписами [PERSON] та представником ТОВ «УЛФ-Фінанс» Головко С.І. Про узгодженість розміру страхового відшкодування та способу здійснення такого відшкодування між страховиком і потерпілим свідчить відсутність в матеріалах цивільної справи буд-якої претензії або позову щодо розміру такого відшкодування, тобто ніякого спору між цими сторонами на момент визначення його розміру не було. Цей факт також підтверджується зарахуванням АТ «СК «АХА Страхування» на рахунок ФОП [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 341 915, 33 грн., що і свідчить про визнання і погодження страховиком цієї суми. Крім того, суд вважає неспроможними доводи адвоката Корсунського В.В. щодо невірного посилання позивача в претензії [PERSON] від 17.07.2019 на Договір страхування № 138220а8х від 15.05.2018, а в позовній заяві на інший договір № 01/03/2018 від 01.03.2018, оскільки в Реєстрі застрахованих ТЗ № 5 від 31.05.2018, який є додатком до Генерального Договору добровільного страхування наземного транспорту № 01/03/2018 від 01.03.2018 є посилання на те, що номером Додатку до Договору в ПЗ Страховика є № 138220а8х від 15.05.2018. У Страховому Акті № АХА2415310 від 05.10.2018 також міститься інформація про Договір добровільного страхування наземного транспорту № 138220а8х від 15.05.2018, який і є складовою частиною Генерального Договору добровільного страхування наземного транспорту № 01/03/2018. Посилання представника відповідача на те, що ПрАТ «СК «АРКС» нібито сплатило за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу суму 341 915, 33 грн. і це не відповідає дійсності, бо в платіжному дорученні № 503458 від 08.10.2018 особа, яка здійснила такий розрахунок є юридична особа з назвою АТ СК «АХА Страхування» також не приймаються судом до уваги. По-перше, зміна назви Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» відбулася з 20.06.2019 і підтверджується наявними в матеріалах справи копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 606267, копією довідки АБ № 513497 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та копією листа № 3.1-23/484-19 від 15.07.2019 Держстат Головного управління статистики у м. Києві. По-друге, страхове відшкодування в розмірі 341 915, 33 грн. було проведено АТ «СК «АХА Страхування» 08.10.2018 тобто До зміни цієї назви. Щодо неналежного оформлення Страхового Акту та розрахунку страхового відшкодування доданого до нього, суд звертає увагу, що зазначені документи не є оригіналами, а є електронними документами, які були підписані шляхом електронного підпису ЕЦП та мають відповідну позначку про це на документі, а також зазначене підтверджується протоколом успішного підписання цього документу на зворотньому боці. Тобто доводи представника відповідача спростовуються вказаними обставинами, зазначені документи приймаються судом як належні та допустимі докази. Суд також не погоджується з доводами представника відповідача, що оцінювач [PERSON] не є експертом, не є Суб`єктом оціночної діяльності та не включений до Державного Реєстру суб`єктів оціночної діяльності, тому підписаний ним Звіт № 1120 від 11.10.2018 не є належним та допустимим доказом, оскільки виконаний не уповноваженою на те особою. Так, згідно з копією звіту № 1120 щодо визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових частин автомобіля від 11.10.2018, проведення дослідження доручено співробітнику ФОП [PERSON] оцінювачу [PERSON] , який має вищу технічну освіту та свідоцтво ФДМУ МФ № 72-2 від 12.05.2018. Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 777/16 від 13.10.2016, виданий Фондом Державного майна України, з правом проведення оцінки вартості майна та майнових прав об`єктів в матеріальній формі. Аналізуючи зазначений документ, суд доходить висновку, що ФОП [PERSON] , який має відповідний сертифікат для здійснення оціночної діяльності мав всі законні підстави доручити проведення дослідження щодо визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових частин автомобіля [PERSON] , який в свою чергу отримав кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ № 72-2 від 12.05.2018 в межах напряму «оцінка колісних транспортних засобів». Крім того, суд наголошує, що вищезазначений звіт був підписаний не лише [PERSON] , а й [PERSON] , який є Суб`єктом оціночної діяльності та включений до Державного Реєстру суб`єктів оціночної діяльності. Неспроможними також, на думку суду, є і доводи щодо неспівпадіння дат складання калькуляції та надання рахунку про оплату № 119 від 05.10.2018 з протоколом огляду транспортного засобу від 11.10.2018, на підставі якого і був складений Звіт № 1120 щодо визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових частин автомобіля від 11.10.2018, оскільки оглядом транспортного засобу, розрахунком калькуляції, складанням Звіту, а потім наданням рахунку про оплату займалася одна фірма, то ймовірним є те, що транспортний засіб був попередньо оглянутий 05.10.2018, після чого розроблена ремонтна орієнтовна калькуляція. Суд звертає увагу представника відповідача, що розрахунок відновлювального ремонту автомобіля Lexus, д.н. [NUMBER] , складений 05.10.2018 узгоджується з ремонтною калькуляцією № 1.003.18.0 від 11.10.2018, на підставі якої і був складений Звіт № 1120 щодо визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових частин автомобіля від 11.10.2018. Щодо решти доводів представника відповідача слід відзначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Аналізуючи обставини, встановлені в судовому засіданні у сукупності з наданими сторонами доказами, суд доходить висновку, що наданий позивачем розрахунок суми збитків, які не були відшкодовані [PERSON] на дату подання позову з урахуванням виплаченого ПрАТ «СК «ВУСО» страхового відшкодування в розмірі 98 000 грн., відповідає вимогам закону та може бути прийнятий судом до уваги. За наведеним вище підрахунком сума збитків, які не відшкодовані відповідачем, складає 243 915, 33 грн., у зв`язку з чим позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № 602 177 від 04.10.2019 про сплату судового збору у сумі 3 658, 73 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

Outcome: approved