Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (65125, м. Одеса, вул. Базарна,17, р/р 37396900050001 в ФООУ АТ «Ощадбанк», МФО 328845) загальну заборгованість за кредитом у розмірі 45529,41 грн., яка складається з: заборгованість по строковому основному боргу по кредиту в сумі 23000,00 грн., заборгованість по пені за прострочений основний борг по кредиту за період з 28.07.2012 року по 28.07.2015 року в сумі 12632,31 грн., заборгованість по пені за прострочені проценти за користування кредитом за період з 28.07.2012 року по 28.07.2015 року в сумі 2526,33 грн., сума інфляційних втрат за основним боргом за період з 28.07.2012 року по 30.06.2015 року в розмірі 5279,96 грн., сума інфляційних втрат за несвоєчасну сплату процентів за період з 28.07.2012 року по 30.06.2015 року в розмірі 1101,13 грн., 3% річних від прострочених сум по кредиту за період з 28.07.2012 року по 30.06.2015 року в розмірі 989,68 грн., в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» за кредитним договором №29 від 31.05.2012 року у розмірі 45529,41 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 31.05.2012 року, зареєстрованого за №1017, а саме: на трикімнатну квартиру №18 загальною площею 63,5 кв. м., житловою площею 38,4 кв. м., зі всіма невід'ємними при належностями, що знаходиться в будинку [ADDRESS], яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 03.11.1995 року, посвідченого Балтською державною нотаріальною конторою Одеської області, зареєстрованого в реєстрі №4858, предмет іпотеки зареєстрований в Балтському районному бюро технічної інвентаризації під №729 в книзі 28, стор. 57 та в реєстрі прав власності на нерухоме майно під №36340586, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, виселити [PERSON], [PERSON] з трикімнатної квартири №18 загальною площею 63,5 кв. м., житловою площею 38,4 кв. м., зі всіма невід'ємними при належностями, що знаходиться в будинку [ADDRESS], зі зняттям з реєстраційного обліку у Балтському районному секторі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, стягнути з [PERSON], [PERSON] на користь позивача сплачений ним судовий збір у сумі 719,86 грн., справу розглянути без його участі, стверджуючи, що 31 травня 2012 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (далі Банк) та [PERSON] (далі Позичальник) було укладено кредитний договір №29 про надання кредиту на суму 60000,00 грн. з оплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20% річних з терміном остаточного погашення не пізніше 31 травня 2017 року. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору 31.05.2012 року між Банком та [PERSON] укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу Пантілєєвою І.П., реєстр №1017, згідно якого Банку було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме - вище вказана квартира [ADDRESS]. Банк належним чином виконав свої зобов'язання, надав [PERSON] кредит готівкою у сумі 60000,00 грн., а відповідач [PERSON] в порушення умов кредитного договору, вимог законодавства України в повному обсязі не виконав свої зобов'язання, внаслідок чого утворилася вище вказана заборгованість у загальній сумі 45529,41 грн. Крім того, відповідно до вище зазначеного Іпотечного договору відповідач [PERSON] відповідає по зобов'язанням перед кредитором разом з боржником [PERSON] 14 листопада 2014 року Банком Позичальнику рекомендованим листом було направлено вимогу про усунення в 30-денний термін порушень перед Банком із зазначенням, що у випадку непогашення заборгованості за договором в місячний строк з моменту отримання вимоги позивач буде змушений застосувати передбачені чинним законодавством та Договором заходи по стягненню заборгованості в примусовому порядку, станом на 13.03.2015 року вимога відповідачем не виконана. На даний час зобов'язання щодо погашення заборгованості по наданому кредиту та сплаті відсотків за користування ним Позичальником не виконуються, з приводу чого позивач змушений звернутися до суду з позовом, його представник надав суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить розглянути справу без його участі, в разі неявки відповідачів погодився на заочний розгляд справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON] до судового засідання не з'явилися, але надіслали на адресу суду заяви, в яких позовні вимоги позивача визнали частково, відповідач [PERSON] зазначив, що кредит він сплачував по мірі можливості, має намір робити це і в подальшому, що 23 липня 2015 року він сплатив 38000 грн., але значна сума платежу пішла на погашення заборгованості по відсоткам за користування кредитом та інші платежі, а не на погашення тіла кредиту, що він з своїм батьком [PERSON] не має іншого житла, крім квартири, яка перебуває в іпотеці, тому він з батьком не погоджуються з стягненням звернення на квартиру, виступає проти їх виселення з квартири і зняття з реєстраційного обліку, в зв'язку з скрутним матеріальним становищем не може одразу сплатити всю заборгованість за кредитом. Представник третьої особи до судового засідання не з'явилася, але надіслала на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності у відповідності з вимогами законодавства України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 31.05.2012 року між Банком та Позичальником було укладено кредитний договір №29 про надання кредиту на суму 60000,00 грн. з оплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20% річних з терміном остаточного погашення не пізніше 31.05.2017 року, в забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору 31.05.2012 року між Банком та відповідачем [PERSON] укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу Пантілєєвою І.П., реєстр №1017, згідно якого Банку було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме - квартира [ADDRESS], яка на праві приватної власності належить [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 03.11.1995 року, посвідченого Балтською державною нотаріальною конторою Одеської області, реєстр №4858. За ствердження позивача, з врахуванням внесення Позичальником 23.07.2015 року платежу в сумі 38000 грн., в результаті невиконання Позичальником договірних зобов'язань по сплаті кредиту станом на 28.07.2015 року виникла заборгованість у загальній сумі 45529,41 грн., яка складається з: заборгованість по строковому основному боргу по кредиту в сумі 23000,00 грн., заборгованість по пені за прострочений основний борг по кредиту за період з 28.07.2012 року по 28.07.2015 року в сумі 12632,31 грн., заборгованість по пені за прострочені проценти за користування кредитом за період з 28.07.2012 року по 28.07.2015 року в сумі 2526,33 грн., сума інфляційних втрат за основним боргом за період з 28.07.2012 року по 30.06.2015 року в розмірі 5279,96 грн., сума інфляційних втрат за несвоєчасну сплату процентів за період з 28.07.2012 року по 30.06.2015 року в розмірі 1101,13 грн., 3% річних від прострочених сум по кредиту за період з 28.07.2012 року по 30.06.2015 року в розмірі 989,68 грн. 14.11.2014 року Банком відповідачу рекомендованим листом було направлено вимогу про усунення в 30-денний термін порушень перед Банком із зазначенням, що у випадку непогашення заборгованості за договором в місячний строк з моменту отримання вимоги позивач буде змушений застосувати передбачені чинним законодавством та Договором заходи по стягненню заборгованості в примусовому порядку, станом на 13.03.2015 року вимога відповідачем не виконана. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, відповідно до вимог ст.ст. 525,526,530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вище вказаного Кодексу, інших актів цивільного законодавства та у встановлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, банк умови договору виконав у повному обсязі, а Позичальник належним чином взяті на себе зобов'язання не виконує. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України, наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно з статтею 37 ч. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. З приводу застосування останньої норми, Пленум Вищого спеціалізовану суду з розгляду цивільних і кримінальних справ п.39 Постанови від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснив, що з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Згідно положень ст. 39 Закону України «Про іпотеку», суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Як роз'яснено в п. 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема, про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ч.1 ст.3 ЦК). Згідно Іпотечного договору вартість квартири на 19.11.2011 року складала 246167 (двісті сорок шість тисяч сто шістдесят сім) грн. 00 коп., жодних доказів про вартість предмета іпотеки на час розгляду справи в суді суду не надано. В даному випадку суд вбачає не співмірність зазначеної позивачем суму заборгованості та вартості іпотечного майна, оскільки позивачем не надано доказів щодо вартості вказаного майна, враховуючи також, що дійсний розмір заборгованості взагалі позивачем не доведено. І за таких обставин суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту свого права шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, вартість якого значно перевищує розмір заборгованості, є не лише неспівмірним із визначеним позивачем розміром боргу, а також не справедливим та не розумним в розумінні ст. 3 ЦК України і відповідно не підлягає задоволенню. Крім того, на думку суду, порушення основного зобов'язання не завдає збитків іпотекодержателю в розумінні їх визначення ст. 22 ЦК України, оскільки позивач достроково звертає стягнення на предмет іпотеки, і порушення умов кредитного договору жодним чином не змінює обсяг прав позивача. Відповідно до положень ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Крім того, відповідачі іншого житла, крім квартири [ADDRESS], не мають. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вище викладене, суд вважає доцільним задовольнити заявлені позовні вимоги в частині стягнення з Позичальника заборгованості у розмірі 45529 грн. 41 коп. за кредитним договором №29 від 31.05.2012 року та відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України понесених позивачем судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial