Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , щомісячно, у твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 грн на кожну дитину, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Позовна заява обґрунтована тим, що з відповідачем позивач з 04.11.2011 року перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем та повністю знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріально забезпечений, має власне житло, автомобіль, неофіційно працює, має стабільний високий матеріальний прибуток. Інших утриманців відповідач не має. Домовленості про розмір та спосіб надання допомоги на виховання дітей між сторонами не досягнуто. У зв`язку з неофіційним працевлаштуванням відповідача позивач вважає за доцільне стягувати аліменти в твердій грошовій сумі. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 20.05.2021 провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам наданий час для подання заяв по суті. Від відповідача надійшов відзив, в якому відповідач зазначив, що твердження позивача про його матеріальне забезпечення, наявність власного житла, автомобіля, високих матеріальних прибутків не відповідає дійсності. Його матеріальне забезпечення є досить невеликим, він тимчасово непрацевлаштований і не має постійного джерела прибутку, не має власного автомобіля і високих прибутків, на утриманні має непрацездатного батька інваліда. У зв`язку з чим просив стягнути з нього аліменти на утримання дітей у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину. Також відповідач 17 червня 2021 року подав до суду заяву в якій зазначив, що підтримує викладені у відзиві на позов обставини, проте не заперечує сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі по 1500 гривень на кожну дитину. Сторони, належним чином повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з`явились. Представник позивача [PERSON] надіслав заяву в якій просив справу слухати у його та позивача відсутність. Також просив суд при прийнятті рішення врахувати обставини викладені відповідачем у відзиві та заяві до нього та повідомив, що позивач не заперечує щодо стягнення з відповідача аліментів у запропонованому відповідачем розмірі 1500 гривень на кожну дитину. Відповідач подав до суду заяву в якій повідомив, що позовні вимоги про стягнення аліментів у розмірі по 1500 гривень на кожну дитину визнає в повному обсязі, справу просить слухати без його участі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04 листопада 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кегичівського районного управління юстиції Харківської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 04 листопада 2011 року. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 24 квітня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кегичівського районного управління юстиції Харківської області та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 13 листопада 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кегичівського районного управління юстиції у Харківській області Діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачем [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до роз`яснень, що надані у п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання дітей, про що свідчить поданий до суду позов, тому кошти на їх утримання (аліменти) присуджує суд. Під час судового розгляду встановлено, що відповідач не проживає разом з позивачем та зі спільними дітьми, належну матеріальну допомогу на їх утримання не надає, отже, він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дітей, які проживають разом з позивачем. Таким чином, позовні вимоги стосовно присудження на користь позивача аліментів є обґрунтованими та суд визнає їх такими, що підлягають задоволенню. Визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, виходить з такого. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як зазначено у ст. 183 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є здоровим, працездатним, визнав позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень на кожну дитину, позивач з цим розміром аліментів погодився, не заперечив проти призначення їх в зазначеному розмірі. Зважаючи на вищевикладене, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити їх дітям рівень життя, необхідний і достатній для їх нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, однак домовленість між ними про сплату аліментів на утримання дітей відсутня, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 гривень на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Такий розмір аліментів не є надмірним та є об`єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та принципу рівності батьків у утриманні дитини, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам закону, та має забезпечити право дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Таким чином, у разі наявності додаткових витрат на дитину, що викликані особливими потребами, сторона по справі наділена правом звернутися з відповідним позовом до суду. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З матеріалів справи вбачається, що днем пред`явлення позову позивачем є 14 травня 2021 року. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд приходить до висновку про звернення до негайного виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України. При зверненні до суду з вимогою про стягнення аліментів позивач, відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, а тому судовий збір в сумі 908 грн підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial