Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» звернувся до суду з даним позовом до відповідачів [PERSON] (Відповідач 1) та [PERSON] (Відповідач 2) про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 25 грудня 2007 між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого відповідно до рішення загальних зборів акціонерів від 22 червня 2009 року є ПАТ «Універсал Банк», та [PERSON] було укладено Кредитний договір №CL10871. Відповідно до умов Кредитного договору, відповідач [PERSON] отримав кредит в сумі 15 000,00 доларів США, строком користування до 25.12.2014, зі сплатою 24% річних за користування кредитом, що передбачено Додатком №2 до Кредитного договору. Також позивач вказує, що в забезпечення виконання зобов'язань позичальником за Кредитним договором між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та відповідачем 2 [PERSON] 25 грудня 2007 було укладено Договір поруки №CL10871, відповідно до якого останній зобов'язався солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником [PERSON] зобов'язань за Кредитним договором. Позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі, а саме в порядку передбаченому п. 3.1 Кредитного договору видав Відповідачу 1 кредитні кошти, шляхом банківського переказу коштів на його рахунок, а саме вказані кошти було перераховано на рахунок №26206000020317, що підтверджується випискою по рахунку Відповідача 1. У зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем 1 своїх зобов'язань за Кредитним договором №CL10871 від 25 грудня 2007 року, утворилась заборгованість, яка станом на 27.02.2014 року складає 15 513,35 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 147 654 грн. 52 коп., з яких: - заборгованість по кредиту - 7 886,18 доларів США, що еквівалентно 75 059,87 грн.; - відсотки - 2 629,67 доларів США, що еквівалентно 25 028,95 грн.; - підвищені відсотки - 4 997,50 доларів США, що еквівалентно 47 565,71 грн., які відповідно до заявлених позовних вимог, представник позивача просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку. В подальшому позовні вимоги були уточнені. 09 лютого 2016 року представник позивача ПАТ «Універсал Банк» уточнив позовні вимоги. Вказав, на існування судового наказу Солом'янського районного суду м. Києва від 14 січня 2010 року, яким стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за Кредитним договором №CL10871 від 25 грудня 2007 року в сумі 139 973,54 грн., судові витрати в сумі 699,87 грн. та 30 грн. витрати по сплаті ІТЗ. Даним рішенням суду було стягнуто з Відповідачі за Кредитним договором тіло кредиту, нараховані включно до 11.11.2009 року відсотки та підвищені відсотки. Представник позивача посилається на те, що судовий наказ Солом'янського районного суду м. Києва від 14 січня 2010 року залишається невиконаним у повному обсязі, а саме сума сплачена по рішенню суду за період з 14.01.2010 року по 14.01.2016 року складає 95 316,69 грн.; залишок суми - 44 656,85 грн.. Розрахунок інфляції за вказаний період виконано згідно з Листом Верховного Суду України № 62-97р від 03 квітня 1997 року: показники інфляції за період з січня 2010 року по січень 2016 року - 1,80; сума інфляційних втрат складає 35 725,48 грн.; заборгованість у вигляді трьох процентів річних від простроченої суми складає 4 019,12 грн. Враховуючи наведене, у зв'язку з невиконанням вказаного судового наказу Позивач просить стягнути солідарно з Відповідачів 35 725,48 грн. інфляційних витрат та 4 019,12 коп. у якості 3%, нарахованих на залишок від несплаченої суми по судовому наказу, а також 28 964,83 доларів США - заборгованість по нарахованим відсотках за Кредитним договором №CL10871 від 25 грудня 2007 року. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву з проханням розглядати справу без його участі, уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач 1 в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи. Представник Відповідача 2 в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву з проханням розглядати справу без його участі. Проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, вказавши на неможливість стягнення процентів по Кредитному договору, у зв'язку з існуванням судового наказу від 14.01.2010 року про дострокове стягнення усіх сум по Кредитному договору, вказував на обмеженість строку дії Договору поруки. Крім того, через канцелярію суду представником Відповідача 2 було подано заяву про застосування строків позовної давності. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 25 грудня 2007 між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» (Рішенням Загальних зборів акціонерів ВАТ «Універсал Банк» від 22 червня 2009 року ВАТ «Універсал Банк» було перейменовано у ПАТ «Універсал Банк», яке є правонаступником всіх прав та обов'язків ВАТ «Універсал Банк»), та Відповідачем 1 [PERSON] було укладено Кредитний договір №CL10871. Відповідно до умов Кредитного договору, відповідач [PERSON] отримав кредит в сумі 15 000,00 доларів США, строком користування до 25.12.2014, зі сплатою 24% річних за користування кредитом, що передбачено Додатком №2 до Кредитного договору. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору кредитор зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти у сумі та на умовах, визначених у Договорі, Додатку 1 та Додатку 2, а позичальник зобов'язується погасити кредит, сплатити проценти за користування ним на умовах та в порядку, визначених договором. Згідно п. 2.1 Кредитного договору проценти на кредит обчислюються, виходячи з фактичної кількості днів у місці та році, що складається з 365 днів, включаючи дату надання кредиту, в яку вони починають нараховуватися, але не включаючи дату фактичного повного погашення кредиту. Відповідно до п. 5.1 Кредитного договору погашення основної суми кредиту та сплата процентів здійснюється у формі щомісячних ануїтентних платежів у строки та сумах, встановлені для сплати таких ануїтентних платежів. Виходячи з додатку №1 до Кредитного договору №CL 10871 від 25 грудня 2007 року відповідачу встановлено індивідуальні умови надання та погашення кредиту, згідно якого процентна ставка (станом на день укладення договору) складає 24 % річних, підвищена процентна ставка (в разі прострочення платежу) - 72% річних, сума щомісячного платежу становить 370,37 грн; датою сплати щомісячного платежу - є кожне 25-е число місяця; дата останнього платежу 25.12.2014. Також судом встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язань позичальника між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та Відповідачем 2 [PERSON] 25.12.2007 було укладено Договір поруки №СL10871, відповідно до якого останній зобов'язався солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником [PERSON] зобов'язань за Кредитним договором. Крім того, судом встановлено, що 14.01.2010 року Солом'янським районним судом м. Києва у справі №2-н-7/2010 було видано судовий наказ за результатами розгляду заяви ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 17 518,59 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 11 листопада 2009 року становило 139 973 грн. 54 коп. Даним наказом було достроково стягнуто з Відповідачів всю суму заборгованості за Кредитним договором №CL 10871 від 25 грудня 2007 року. Матеріалами справи підтверджується, що вказаний Судовий наказ набув чинності. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами ст.ст. 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно з вимогами ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Крім того, у абз. 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Таким чином, оскільки ухвалене судове рішення (Судовий наказ) про дострокове стягнення заборгованості за Кредитним договором, то нарахування відсотків за користування кредитом поза зазначених меж законом не передбачено. Застосування аналогічної позиції може бути знайдено в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі №6-42315св14 від 21 січня 2015. Враховуючи вищенаведені положення закону, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» в частині стягнення з відповідачів 28 964,83 доларів США як заборгованість по нарахованих відсотках за Кредитним договором №CL 10871 від 25 грудня 2007 року. Також, матеріалами справи підтверджується - зокрема, відповідно до заяви позивача, що не заперечується Відповідачами - що по судовому наказу Солом'янського районного суду м. Києва від 14 січня 2010 року з 139 973,54 грн. заборгованості за Кредитним договором Відповідачем 1 за період з 14.01.2010 року по 14.01.2016 року було сплачено 95 316,69 грн. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають наслідки, встановлені законом або договором. Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як зазначено у листі Верховного суду України від 01.07.2014 року щодо аналізу практики застосування статті 625 Цивільного кодексу України у цивільному провадженні, судам слід мати на увазі, що грошові зобов'язання, відповідальність за які встановлена ст. 625 ЦК, передбачають насамперед договірні правовідносини. Статтею 625 ЦК України регулюються зобов'язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. Таким чином, застосування положень частини 2 статті 625 ЦК України до зобов'язань, що випливають з рішення суду є неможливим. В свою чергу, матеріалами справи підтверджується, що позивач здійснює розрахунок та просить стягнути суму інфляційних витрат та 3% річних саме на залишок неоплаченої суми стягнутої на підставі судового наказу, тобто просить застосувати положення статті 625 ЦК України безпосередньо на суму, що випливає з рішення суду, що не передбачено законодавством. Отже у позовних вимогах про стягнення 35 725,48 грн. інфляційних витрат та 4 019,12 коп. як 3%, нарахованих на залишок від несплаченої суми по судовому наказу, - слід відмовити. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених, ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені і наведені вище обставини, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приймаючи до уваги межі позовних вимог, виходячи із зазначених вище норм матеріального права, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача та відсутність законних підстав для їх задоволення. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed