Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідачки про стягнення заборгованості у розмірі 19480 грн. 13 коп. за договором № б/н від 28.02.2013 р. про отримання кредиту у розмірі 3000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишкової заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, доповнень не має, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце його проведення сповіщалась належними чином, в порядку п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідачки є неповажними, відзив на позовну заяву відповідачка не направила, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, таким чином є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: розрахунок заборгованості за договором № б/н від 28.02.2013 р., укладеного між позивачем та [PERSON] станом на 31.10.2017 р., заборгованість складає - 19480,13 грн.; анкета - заява [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 28.02.2013 р.; витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»; витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, затвердженого наказом від 06.03.2010 р. № СП-2010-256. Судом в ході судового розгляду справи було встановлено, що позивач - ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за кредитними зобов'язаннями в розмірі 19480,13 грн.. та стягнути з неї судовий збір у сумі 1600 грн. 00 коп., зазначивши, що 28.02.2013 р. із відповідачкою [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг № б/н (оформлений у вигляді анкети - заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку), згідно із яким позичальнику був наданий кредит в сумі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Між сторонами договору про надання банківських послуг були узгоджені порядок користування картковим рахунком згідно заяви позичальника та умов та правил надання банківських послуг. У зв'язку із тим, що відповідачка [PERSON] (позичальник) не виконала умови договору (заяви позичальника), Умови та правила надання банківських послуг, тобто своєчасно не повернула позивачеві (кредитору) встановлену суму кредитних коштів та не сплатила відсотки за користування ними, а також винагороду банку, у неї склалася заборгованість за кредитними зобов'язаннями станом на 31.10.2017 р. в розмірі 19480 грн.. 13 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 1427,55 грн.; заборгованості по процентах за користування кредитом - 13748,76 грн.; заборгованості за пенею та комісією за користування кредитом - 2900 грн., штрафів: 500 грн. 00 коп. (фіксована частина) та 903,82 грн. - (процентна складова). Сума заборгованості відповідачкою у добровільному порядку досі не погашена. Заподіяння відповідачкою матеріальних збитків та їх невідшкодування негативно впливає на фінансову діяльність кредитної установи, заборгованість підлягає стягненню у примусовому порядку. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч.2 ст. 1054 ЦК України до даних відносин можуть застосовуватися положення ст.ст. 1046-1053 ЦК України. Згідно із ст.ст. 1048-1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Між позивачем та [PERSON] 28.02.2013 р. був укладений договір про надання банківських послуг № б/н (оформлений у вигляді анкети - заяви позичальника), ним були передбачені умови надання та порядок повернення кредиту, які позичальник порушив, у зв'язку з чим склалась заборгованість за кредитом - 1427,55 грн. та заборгованість по процентам за користування кредитом - 13748,76 грн.. Як передбачено Договором (2.1.1, 7.6 Умов та правил надання банківських послуг), при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому грошовому зобов'язанню, передбаченому цим Договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. плюс 5% від ціни позову. Тому у зв'язку з порушенням відповідачкою строків платежів по грошовому зобов'язанню більше ніж на 30 днів, було нараховано штраф у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 903,82 грн. (процентна складова), що складає 5% від ціни позову. Ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. При чому у разі порушення боржником зобов'язання, кредитор має право на стягнення неустойки (штрафу, пені) (ст. ст. 549-552 ЦК України), у зв'язку з чим відповідачці була нарахована пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором у розмірі 2900 грн. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, позовні вимоги позивача про стягнення з [PERSON] 19480,13 грн. є правомірними і законними, виходять із кредитних договірних зобов'язань. У відповідності із ст. 141 ЦПК України, суд також задовольняє вимоги позивача про стягнення з відповідача судового збору: 1600 грн. 00 коп.

Outcome: approved