Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом і просить позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків - вихованням та доглядом дітей не займається, не піклується про них, не забезпечує матеріально, веде аморальний спосіб життя. За час перебування дітей в інтернатному закладі вона не зверталася з заявою про повернення дітей. Вважає, що є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. Представник позивача у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що дітей бажає виховувати, свою поведінку виправила. Прокурор Кирилін Є.Ю. у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав, посилаючись на те, що відповідачкою не надано переконливих доказів того, що вона дійсно бажає виховувати дітей. Вислухавши пояснення сторін по справі, думку прокурора, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачка по справі є матір'ю малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], згідно свідоцтв про народження(а.с. 6, 7). Відповідно до довідки № 161 від 16.01.2017 року, виданої Нерубайською сільською радою Біляївського району Одеської області [PERSON], [INFO] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Згідно характеристики, що надана Нерубайською сільською радою Біляївського району Одеської області № 162 від 16.01.2017 року [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS], тривалий час не працює, помічена у вживанні алкогольних напоїв, має двох неповнолітніх дітей: [PERSON], 2006 року народження та [PERSON], 2008 року народження. Належного виховання дітям не надає. За період проживання до сільської ради заяви та звернення на відповідачку надходили в усній формі за аморальну поведінку (а.с. 9). Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Частиною 1 ст. 164 СК України передбачені підстави за яких мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до роз'яснень пунктів 15 та 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосуванням судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Таким чином, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для матері (батька), так і для дитини, які визначені ст. 166 СК України. Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позов про позбавлення батьківських прав позивачем заявлено з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, яка передбачає ухилення матері, батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Суд вважає, що підстави, зазначені позивачем в позовній заяві, не є достатніми для позбавлення відповідачки батьківських прав. Позивачем надано рішення виконавчого комітету Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області № 19 від 12 лютого 2016 року «Про вилученням малолітніх дітей від [PERSON]», яким вирішено за доцільне вилучити малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у зв'язку з безпосередньою загрозою для життя та здоров'я дітей (а.с. 5). Також наданий витяг з протоколу ради опіки та піклування № 3 від 07.10.2016 року щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], рекомендовано виконкому Нерубайської сільської ради прийняти рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей (а.с. 8). Крім того, доданий висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області від 07.10.2016 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей, з якого вбачається, що відповідачка протягом року не змінила спосіб життя, не знайшла роботу, вела аморальний спосіб життя, вживала алкогольні напої, в будинку не зробила ремонт для можливості проживання малолітніх дітей (а.с. 3). Але суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Представником позивача у судовому засіданні не доведено, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не надано акту обстеження умов проживання станом на день і дітей та на теперішній час, оскільки відповідачка у судовому засіданні наполягала, що нею відремонтована кімната у будинку. Крім того, відповідачка у судовому засіданні пояснила, що вона регулярно відвідує дітей у притулку, приїздить на свята, їх дні народження, вітає їх. Натомість ці обставини представником позивача у судовому засіданні не спростовано. У матеріалах справи також відсутні докази того, що до відповідачки раніше застосовувались заходи попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дітей (бесіди, попередження з боку органів опіки та піклування, накладення адміністративного стягнення). Практика Європейського суду з прав людини, як в силу ч.1ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про те, позовна заява не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні, а тому задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed