Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Прокурор Голопристанського району Херсонської області звернувся із вище вказаним позовом, який в судовому засіданні було змінено та збільшено позовні вимоги. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що Згідно Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» та Положення про Держсільгоспінспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 р. № 459/2011, Державна інспекція сільського господарства України є центральним органом виконавчої влади, до повноважень якої згідно із ст. 6 цього Закону належить здійснення контролю за додержанням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю. Оскільки органи Державної інспекції сільського господарства України не наділені повноваженнями щодо звернення з позовами до суду, з даним позовом звертається прокурор, який набуває статусу позивача. Під час розгляду колективного звернення мешканців с. Стара Збурївка щодо законності надання [PERSON] у користування земельної ділянки встановлено факт порушення вимог земельного законодавства під час передачі вказаному громадянину в оренду земельної ділянки. Рішенням № 299 від 22.05.2008 р. сесії [PERSON] сільської ради надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки в оренду під сінокосіння [PERSON] із земель с. Стара Збурївка орієнтовною площею 0, 21 га, розташованої поблизу земельної ділянки по вул. Леніна, 2А. Рішенням сільської ради № 37 від. 14.12.2010 р. затверджено витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки під сінокосіння [PERSON], площею 0, 2033 га в с. Стара Збурївка, поблизу земельної ділянки по вул. Леніна, 2А, терміном на 49 років та встановлено орендну плату в розмірі 12 % за один рік від нормативно грошової оцінки земельної ділянки. Рішенням сільської ради № 504 від 04.10.2010 р. затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі в оренду гр. [PERSON]. 24.03.2011 р. [PERSON] сільською радою з гр. [PERSON] укладено договір оренди вище вказаної земельної ділянки із земель запасу Стразбурївської сільської ради для сінокосіння. Вивченням реєстраційної справи договору оренди земельної ділянки встановлено, що земельну ділянку надано із порушенням вимог Земельного законодавства та Закону України «Про оренду землі» у звязку із чим договір оренди підлягає визнанню недійсним. Спірний договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Голопристанському районі, про що в Державному реєстрі вчинено запис від 24.03.2011 р. за № 652238534000003. Пунктом 12 Перехідних положень Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час прийняття рішення та укладення договору) передбачено, що до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські селищні, міські ради, а за межами населених пунктів відповідні органи виконавчої влади. Згідно інформації відділу Держземагенства у Голопристанському районі № 10-28-0.3-372/2-15 від 12.02.2015 р. земельна ділянка, площею 0, 2033 га за кадастровим номером 6522385300:01:001:1518, розташована за межами населеного пункту с. Стара Збурївка Голопристанського району поблизу річки [PERSON]. Вважають рішення Старзбурївської сільської ради № 504 від 04.10.2010 р. «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі в оренду гр. [PERSON]В.» таким, що прийнято з порушенням вимог п.12 Перехідних положень Земельного кодексу України. Допущені порушення вимог ст.ст. 4-6 Закону України «Про оренду землі» та п.12 Перехідних положень Земельного кодексу України є підставою для визнання договору недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Тому підлягає поверненню земельна ділянка, передана [PERSON] за договором оренди. Прокурор не є стороною у договорі, достатніми даними про дату його складання не володів, про існування порушень стало відомо в ході розгляду колективного звернення мешканців с. Стара Збурївка, тому вважають, що позивачем не було порушено строк для звернення з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позов, поновити строк для звернення до суду з позовною заявою, визнати незаконним (недійсним) та скасувати рішення, прийняте на ХХХХУІІІ сесії У скликання [PERSON] сільської ради Голопристанського району Херсонської області № 504 від 04.10.2010 р. «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі в оренду гр. [PERSON]». Визнати недійсним на майбутнє договір оренди земельної ділянки від 23.11.2011 р. загальною площею 0,2033 га (кадастровий номер 6522385300:01:001:1518) для сінокосіння із земель запасу [PERSON] сільської ради Голопристанського району Херсонської області, зобовязати [PERSON] повернути у державну власність земельну ділянку, загальною площею 0,2033 га (кадастровий номер 6522385300:01:001:1518), яка розташована поблизу земельної ділянки по вул. Леніна, 2/а в с. Стара Збурївка, до земель запасу Стразбурївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області шляхом складання акту прийому-передачі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради [PERSON] позовні вимоги не визнала та пояснила, що сільська рада діяла в межах своїх повноважень, оскільки при визначенні земельної ділянки та її місця розташування користувалася Технічною документацією по встановленню меж населених пунктів сільської ради 1992 року. Згідно даної документації земельна ділянка, яка знаходиться в оренді у гр. [PERSON], розміром 0, 2033 га, знаходиться в межах населеного пункту с. Стара Збурївка. Просить відмовити у задоволенні позову, оскільки в разі визнання недійсним вказаного договору оренди, сільська рада буде позбавлена орендної плати. Представник відповідача [PERSON], [PERSON], позовні вимоги не визнала та пояснила, що передана в оренду [PERSON] земельна ділянка під сінокосіння є землею запасу Старозубрївської сільської ради. Проект землеустрою вказаної земельної ділянки було затверджено рішенням сесії сільської ради № 504 від 04.10.2010 р., висновок погоджено відділом Держкомзему у Голопристанському районі, відділом архітектури та містобудування, іншими управліннями та інспекціями. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши думку сторін, спеціаліста, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням сесії [PERSON] сільської ради Голопритсанського району Херсонської області 504 від 04.10.2010 р. затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі в оренду гр. [PERSON]. На підставі вказаного рішення з [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки від 23.11.2011 р., загальною площею 0,2033 га (кадастровий номер 6522385300:01:001:1518) для сінокосіння із земель запасу [PERSON] сільської ради Голопристанського району Херсонської області. Відділ Держземагенства у Голопритсанському районі Хероснської області у своєму листі від 12.02.2015 р. № 10-28-0.3-372/2-15 повідомив, що згідно з даними Національної кадастрової системи земельна ділянка, площею 0,2033 га за кадастровим номером 6522385300:01:001:1518, категорія земель землі сільськогосподарського призначення, розташована за межами населеного пункту с. Стара Збурївка поблизу річки [PERSON]. Відповідно до ст. 60 Земельного кодексу України прибережна захисна смуга для малих річок встановлюється 25 метрів. Відповідно даних Національної кадастрової системи дана земельна ділянка не входить до прибережної захисної смуги. Відповідно до ст. 122 Земельного кодексу України на період 2008-2010 років розпорядником земель сільськогосподарського призначення було районна державна адміністрація. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 173 ЗК України визначено, що межа району, села, селища, міста, району у місті це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій. Відповідно до пункту «б» частини першої статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Згідно із частинами першою, другою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Як передбачено частиною першою статті 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Згідно із частиною другою статті 12 Закону України від 20 квітня 2000 року № 1699-III\~ «Про планування і забудову територій» (який був чинним на час прийняття сільською радою рішення) сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи в межах повноважень, визначених законом, відповідно до генеральних планів населених пунктів, зокрема, вирішують питання вибору, вилучення (викупу), надання у власність чи в користування земельних ділянок. Відповідно до пункту 12 розділу X «Перехідні положення» ЗК України (який був чинним на час прийняття селищною радою рішення) до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) у межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів відповідні органи виконавчої влади. Частиною першою статті 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. З огляду на вище наведене, з урахуванням постанови Верховного Суду України від 24.09.2014 р. по справі 6-146цс 14, суд приходить до висновку, що прийняте [PERSON] сільською радою Херсонської області рішення № 504 від 04.10.2010 р. з перевищенням повноважень і з порушенням вимог пункту 12 розділу X «Перехідні положення» ЗК України (який був чинним на час прийняття сільською радою рішення), оскільки на час його прийняття межі смт. Стара Збурївка Херсонської області в установленому законом порядку не були визначені й встановлені, а тому договір оренди, укладений на підставі вказаного рішення, є недійсним. Земельна ділянка, яка перебуває в оренді [PERSON], підлягає поверненню до земель запасу Стразбурївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області. Згідно з частиною 1 статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася, або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Враховуючи, що прокурор не є стороною в оскаржуваному договорі, достатніми даними про дату його складання не володів, суд вважає, що строк позовної давності пропущено з поважних причини, тому його слід поновити.

Outcome: approved