Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Прокурор Глибоцького району Чернівецької області в інтересах держави в особі Глибоцької селищної ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що [PERSON] здійснила самовільне зайняття земельної ділянки площею 0,0064 га, яка розташована по [ADDRESS], з земель житлової та громадської забудови смт. Глибока, шляхом будівництва прибудови до багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS], чим приєднала прибудову до власної квартири [ADDRESS]. Враховуючи вищевикладене, просить суд зобов'язати [PERSON] звільнити самовільно зайняту нею земельну ділянку площею 0,0064 га з земель житлової та громадської забудови смт. Глибока шляхом знесення самочинного будівництва та приведення земельної ділянки в попередній стан. В судовому засіданні прокурор Сака Анжела Михайлівна позовні вимоги підтримала повністю, підтвердила обставини, які викладені в позовній заяві та просила суд задовольнити позов. Представник Глибоцької селищної ради Чернівецької області в судове засідання не з'явився, однак від селищної ради до суду надійшла заява, в якій просить розглянути дану справу без їхнього представника. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив суду, що з боку відповідачки порушення законодавства не було, вона намагалась законним шляхом отримати дозвіл на створення нормальних житлових умов, однак влада постійно відкладала розгляд її питання про отримання дозволу на добудову квартири. Вислухавши пояснення прокурора, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги прокурора Глибоцького району Чернівецької області в інтересах держави в особі Глибоцької селищної ради є обґрунтовані та підлягають задоволенню. Так, актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 25 жовтня 2011 року, актом обстеження земельної ділянки від 27 жовтня 2011 року та протоколом про адміністративне правопорушення від 25 жовтня 2011 року встановлено, що гр. [PERSON] самовільно зайняла та використовує земельну ділянку орієнтовною площею 0,0064 га за адресою: [ADDRESS]. Самовільне зайняття земельної ділянки здійснено шляхом будівництва прибудови до багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS]. Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення №187 від 27 жовтня 2011 року, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.53-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень. З протоколу про адміністративне правопорушення №00365 від 23 грудня 2011 року та постанови про накладення адміністративного стягнення №253 від 23 грудня 2011 року вбачається, що [PERSON] не виконала умови припису посадової особи №00392 від 27.10.2011 року, щодо усунення порушення земельного законодавства за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 11 березня 2014 року було відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Глибоцької селищної ради про визнання права власності на самочинно реконструйовану квартиру по [ADDRESS]. Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 24 квітня 2014 року дане рішення залишено без змін. Згідно ст. 83 Земельного кодексу України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, є комунальною власністю. Статтею 212 Земельного кодексу України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно ч. 4 ст. 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Як вбачається з п. 5 Постанови Пленуму ВСС України від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК). Оскільки, як встановлено судом, відповідачка не отримала передбачених законодавством дозволів щодо порядку користування спірним майном, орган державної влади наполягає на його знесенні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст. 83, 212 Земельного кодексу України, ст. 376 ЦК України

Outcome: approved