Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі, просив предявлені вимоги задовольнити та Визнати за позивачем [PERSON] право власності за набувальною давністю на житлове приміщення, загальною площею 37,0 кв.м., яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, селище Шевченко, вулиця Набережна, буд. №4, квартира №4. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, вважаючи їх необґрунтованими та безпідставними, тому просив суд відмовити у їх задоволенні. Представник третьої особи у судовому засіданні також заперечував проти предявленого позову та просив суд відмовити у задоволенні предявленого позову. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON], з 1968 року пропрацювала у радгоспі «Красносільський» дояркою. У березні 1994 року вона отримала від радгоспа «Красносільський» у користування та для проживання квартиру [INFO]. При цьому, будь-яких документів, які б підтверджували її право на користування зазначеною квартирою або вказували б на статус цієї квартири позивачці видано не було. У свою чергу зазначену квартиру [PERSON] оселилися разом зі своєю родиною і на теперішній час там також проживає син позивачки - [PERSON] з дружиною та п'ятьма дітьми. Крім того, довідкою Горьківської сільської ради №1189 від 03.11.2015 року підтверджено факт її проживання у зазначеному будинку протягом більш ніж 22 роки. Як встановлено у судовому засіданні, в 1996 році зазначений радгосп було приєднано до НВД АФ «Наукова» Національної академії аграрних наук України, яка у свою чергу, з 2004 року перебуває в стані ліквідації (справа про банкрутство Б/29/59/04 досі перебуває в провадженні господарського суду Дніпропетровського суду), будь-яку виробничу діяльність не здійснює, усі працівники звільнені з 2004 року, і НВД АФ «Наукова» не обслуговує житловий фонд, який залишився після радгоспа «Красносільський». При цьому, питання щодо права на квартиру [ADDRESS], так і не було ніким вирішено, і на сьогоднішній день, Горьківська сільська рада не може прийняти на баланс ради зазначено житло, оскільки НВД АФ «Наукова» не може надати до ради документи, які б підтверджували право власності агрофірми на житловий фонд. Таким чином, вищевказані обставини, порушують майнові права позивачки на квартиру [ADDRESS]. Так, згідно зі ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: *володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; *володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Враховуючи положення ст.ст. 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Крім того, згідно з положеннями п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, і беручи до уваги, що Цивільний кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. При цьому, якщо строк давності володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Таким чином, навіть, якщо до строку набувальної давності зараховувати строк добросовісного та відкритого володіння [PERSON] вказаною вище квартирою з 01.01.2001, цей строк складає більше, ніж 15 років. Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст.ст. 15, 16 ЦК, а також ч. 4 ст. 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади, (п. 13 Постанови). Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно за попереднім власником не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Отже, враховуючи, що позивачка [PERSON] добросовісно заволоділа чужим майном і понад 15 років продовжує відкрито, безперервно володіти квартирою №4 у будинку №4 по вул. Набережній у с. Шевченко, Дніпровського (попередня назва Дніпропетровський) району, Дніпропетровської області, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доцільність предявленого позову, тому вважаю за можливе задовольнити вимоги [PERSON] у повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: approved