Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

Представник позивача - Луганського регіонального управління Державної спеціалізованої установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що 29 серпня 2001 року між Східноукраїнським регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву та сім`єю в особі [PERSON] було укладено кредитну угоду № 0118/2001 на суму 35665 грн. з відсотковою ставкою 3%, терміном на 30 років з дати укладання кредитної угоди. Кредит надано за рахунок державного бюджету. Цільове призначення кредитних коштів будівництво житла загальною проектною площею 61,00 м.кв., що розташоване за адресою: [ADDRESS] . З метою будівництва (реконструкції) житла 29.08.2001 року між Фондом, Позичальником та КП «Райагропробудзамовлення» укладено договір №11/1 про дольову участь в будівництві (реконструкції) житла. 12.10.2001 року між Фондом та [PERSON] було укладено договір застави на земельну ділянку, розташовану в [ADDRESS] , розміром 0,1057 га, яка належить [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності серії ІІІ-ЛГ № 063116, виданого Містківською сільрадою Сватівського району 28.08.2001 року, який посвідчено приватним нотаріусом Сватівського районного нотаріального округу Луганської області Павленко С.П. та зареєстрований в реєстрі за № 2272. 23.08.2002 року за актом прийому-передачі житлового будинку [PERSON] отримав будинок та було оформлено свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 25.09.2002 року. Для забезпечення виконання умов Кредитної угоди, 24.10.2002 року між Фондом та [PERSON] було укладено договір застави індивідуального будинку, посвідчений приватним нотаріусом Сватівсього районного нотаріального округу Луганської області Курило Є.С., зареєстрований за № 915. Згідно Договору застави - для забезпечення своєчасного виконання зобов`язань за кредитною угодою [PERSON] передає в заставу Фонду індивідуальний житловий будинок з господарськими побудовами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , без номера. Вказаний індивідуальний житловий будинок належить [PERSON] на праві власності згідно свідоцтва про право власності, виданого Сватівською районною Державною адміністрацією 25.09.2002 року, зареєстрований в бюро технічної інвентаризації 25.09.2002 року за № 987. Майно придбане [PERSON] під час шлюбу та заставляється за згодою другого з подружжя дружини [PERSON] . Предмет застави оцінено в сумі 35665 грн. Згідно п. 2.8 Кредитної угоди, погашення кредиту та сплата відсотків за користування ним здійснюється Позичальником починаючи з дати реєстрації свідоцтва про право власності на збудоване (реконструйоване) житло частинами щокварталу до 10 числа місяця, що настає за звітним кварталом. Згідно п. 2.9 Кредитної угоди, у разі будівництва (реконструкції) індивідуального будинку в сільській місцевості погашення кредиту, слатити відсотків за користування ним розпочинається на грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодекс. У зв`язку із систематичним порушенням умов Кредитної угоди, Луганське РУ Держмолодьжитла скористалось положенням п.п. 4.4.2 Кредитної угоди та ч.2 ст. 1050 Цивільного Кодексу України та направило вимогу [PERSON] про дострокове виконання зобов`язань, але позичальником дані вимоги було проігноровано. Загальна сума заборгованості за кредитом становить 53692,52 грн, та складається з: 29181,18 грн. основне зобов`язання; 10975,96 грн. відсотки за користування кредитом станом на 15.06.2020 року; 3621,85 грн. нарахована пеня за несвоєчасну сплату кредиту, яка була нарахована до 14.04.2014 року; 7240,71 грн. інфляційні збільшення заборгованості; 2672,82 грн. три проценти річних від простроченої суми. \~ \~ \~ \~Просить суд стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Луганського регіонального управління Державної Спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського управління заборгованість за кредитною угодою № 0118/2001 від 29.08.2001 року, яка на момент звернення до суду складає 55794,52 грн. та судовий збір. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді Сватівського районного суду Луганської області від 26 червня 2020 року було призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. \~ \~ \~ \~В судовому засідання представник позивача суду пояснила, що у 2001 році Фондом було надано родині [PERSON] , в особі [PERSON] , кредит на реконструкцію будинку. Будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Даний будинок був залишений відповідачу у спадок його батьком та на той час перебував у не придатному для життя стані. Після проведення робіт з реконструкції за кошти Фонду, 25 вересня 2002 року будинок було введено в експлуатацію та відповідач [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на вищевказаний будинок. Вважає, що кредитні кошти були витрачені [PERSON] в інтересах сім`ї, тому відповідачі повинні відповідати як солідарні боржники. Умови кредитної угоди відповідачами не виконувалися, кошти на погашення кредиту сплачувалися [PERSON] лише до квітня 2008 року, тому утворилася заборгованість. З метою дострокового погашення кредиту, вони направляли на адресою відповідача [PERSON] досудову вимогу, відповідачу [PERSON] претензія не направлялася. Вказала, що рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 04 грудня 2008 року з [PERSON] було стягнуто заборгованість у сумі 1790,88 грн. на користь Луганського регіонального управління державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву». Додатково пояснила, що станом на час розгляду позову заборгованість, за виключенням суми, стягнутої за рішення суду від 04.12.2008 року, складається з: 14143,16 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 14122,75 грн. сума залишку тіла кредиту; 10170,08 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 3552,12 грн. заборгованість за пенею; 6803,46 сума інфляційного збільшення за позовною вимогою та 2511,42 грн. штрафні санкції. Відповідач [PERSON] судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Вказала, що в 2001 році уклала шлюб з [PERSON] та разом із ним проживала у будинку його батьків. Як їй відомо, [PERSON] було подаровано будинок його батьком як подарунок на весілля. За час їх спільного із [PERSON] проживання у будинку проводилися ремонті роботи, про те, що на їх проведення було взято кошти у кредит, вона не знала та вважала, що ремонт проводиться за кошти батьків чоловіка. Всі питання з приводу ремонту вирішувала мати її чоловіка. Зауважила, що з [PERSON] вона не проживала разом з 2004 року, а в 2007 році шлюб між ними було розірвано. На розподіл майна вона не подавала, оскільки вважала, що спільного майна з [PERSON] не має. Особисто у Луганському регіональному управлінні Державної спеціалізованої установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» вона не була та під час здачі в експлуатацію будинку присутньою не була. Чи підписувала у нотаріуса якусь згоду на надання кредиту, не пам`ятає. Представник відповідача [PERSON] адвокат Пономаренко Н.М. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та суду пояснила, що позивачем на було надано належних доказів надання відповідачам кредитних коштів. Також, матеріали справи не містять відомостей про те, що кошти, якщо вони були отримані відповідачем [PERSON] від позивача, були використані в інтересах сім`ї, оскільки будинок є особистою власністю [PERSON] , отриманою від батька в подарунок. Свідоцтво про право власності на житло, отримане 25.09.2002 року [PERSON] викликає сумніви, оскільки відсуне розпорядження голови Сватівської РДА на підставі якого воно видане. Зауважила, що сума, заявлена позивачем до стягнення, не є обґрунтованою та не може включати кошти, що були стягнуті з відповідача [PERSON] рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 04 грудня 2008 року. Заявила клопотання про застосування строку давності, оскільки з 2008 року коли позивач міг дізнатися про невиконання умов кредитної угоди минуло більше ніж три роки. Свідок [PERSON] , допитана в судовому засіданні пояснила, що з 2000 року вона працювала на посаді сільського голови Містківської сільської ради. В 2001 році родині [PERSON] було надано кредит на будівництво (реконструкцію) житлового будинку, який [PERSON] подарував його батько, у сумі 36000 грн., в 2002 році будинок було введено в експлуатацію. Містківська сільська рада клопотала перед Фондом про видачу кредиту родині [PERSON] . Вона особисто була присутньою під час огляду комісією будинку [PERSON] та у складі комісії перевіряла використання коштів, отриманих від Фонду на реконструкцію будинку. Після реконструкції, будинок став придатним для життя. На час надання кредиту по селу Містки не було нумерації будинків. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] , допитана в судовому засіданні пояснила, що вона була головою КП «Райагробудзамовлення». В 2001 році до них звернувся голова Сватівської\~районної державної\~адміністрації та повідомив про те, що є можливість надати молодим сім`ям молодіжні кредити. КП «Райагробудзамовлення» як проектна група оформили всі необхідні документи та виготовили кошторис. Серед молодих сімей, котрим було надано гроші на купівлю (реконструкцію) житла, була і родина [PERSON] . Будинок, що належав [PERSON] було реконструйовано та введено в експлуатацію, про що було складено відповідні документи. Кошти на реконструкцію будинку перераховувалися безготівково певними сумами після того, як [PERSON] звітував про виконані у будинку роботи. Усі роботи по реконструкції будинку було виконано за кошти Фонду. Суд, заслухавши думку сторін, пояснення свідків, дослідивши та оцінивши\~ в судовому засіданні матеріали справи, надані докази, дійшов наступного. 29 серпня 2001 року між Східноукраїнським регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву, в особі директора [PERSON] , який діяв на підставі Положення про регіональне відділення Фонду та [PERSON] було укладено кредитну угоду № 0118/2021 щодо надання кредиту на будівництво (реконструкцію) чи придбання житла (т.1, а.с. 21-23). Відповідно до п. 1.1. та п. 1.2. умов кредитної угоди позивач надав кредит [PERSON] у сумі 35665 грн. на будівництво (реконструкцію) житла площею 61,0 м.кв., згідно з проектом за адресою: [ADDRESS] , терміном повернення 30 років з дати укладення кредитної угоди. Згідно до п. 2.8 кредитної угоди, погашення кредиту і сплата відсотків за користування ним здійснюється Позичальником починаючи з дати реєстрації свідоцтва про право власності на збудоване (реконструйоване) житло, частинами щокварталу до 10 числа місяця, що настає за звітним кварталом. Пунктом 2.9. кредитної угоди передбачено, що у разі будівництва (реконструкції) індивідуального будинку в сільській місцевості погашення кредиту, сплата відсотків за користування ним розпочинається Позичальником не пізніш як через 15 місяців після проведення банком-агентом першої операції з фінансування будівництва (реконструкції) житла. Відповідно до п. 4.2.2 кредитної угоди, з дати реєстрації свідоцтва про право власності на збудоване (реконструйоване) житло протягом кожного кварталу, але не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним кварталом, позичальник зобов`язується сплачувати суми коштів, що визначені у розрахунку розміру щоквартальних платежів, на рахунок в банку-анкеті, вказаного у п. 1.3 до повного виконання зобов`язань за цією угодою. Однак, як вказує позивач, у порушення зазначених положень кредитної угоди відповідачі свої зобов`язання не виконують, в зв`язку з чим утворилася заборгованість в загальному розмірі 55794,52 грн. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач [PERSON] та її представник вказали, що кошти, котрі було надано Фондом безпосередньо [PERSON] було використано на реконструкцію будинку, який належить [PERSON] на праві приватної власності, до якого відповідач [PERSON] не має жодного відношення, оскільки шлюб між нею та [PERSON] було розірвано ще у 2007 році. Як вбачається з копії договору дарування від 25 липня 2001 року, посвідченого державним нотаріусом Сватівського нотаріального округу Луганської області Власовим В.О., номер в реєстрі 1504, серії ВЕБ № 035565, [PERSON] було подаровано житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (т.1, а.с. 225-226). \~ \~ \~ \~Рішенням Виконавчого комітету Містківської сільської ради № 133 від 08.08.2001 року житловий будинок, що належить [PERSON] на праві приватної власності було визнано непридатним для життя (т. 1, а.с. 227). \~ \~ \~ \~09 серпня 2001 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який було зареєстровано Містківською сільською радою Сватівського району, актовий запис № 9. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 10 квітня 2007 року на підставі рішення Сватівського районного суду Луганської області від 29.01.2007 року, актовий запис № 22, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00027328410 від 07 серпня 2020 року (т.1, а.с. 90). 29 серпня 2001 року між Східноукраїнським регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву, в особі директора [PERSON] , який діяв на підставі Положення про регіональне відділення Фонду та [PERSON] було укладено кредитну угоду № 0118/2021 щодо надання кредиту на будівництво (реконструкцію) чи придбання житла (т.1, а.с. 21-23). Факт перебування [PERSON] у шлюбі із [PERSON] на момент укладення кредитної угоди в судовому засідання сторонами не оспорювався. Відповідно до п. 1.2. та п. 1.2. умов кредитної угоди позивач надав кредит [PERSON] у сумі 35665 грн. на будівництво (реконструкцію) житла площею 61,0 м.кв., згідно з проектом за адресою: [ADDRESS] . 29 серпня 2001 року між Східноукраїнським регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву, в особі директора [PERSON] , який діяв на підставі Положення про регіональне відділення Фонду та позичальником [PERSON] з однієї сторони та КП «Райагробудзамовлення» в особі голови КП [PERSON] , яка діяла на підставі Уставу, з іншої сторони було укладено Договір № 11/1 про дольову участь в будівництві (реконструкції) житла, яким було встановлено, що Фонд вносить інвестиції у будівництво (реконструкцію) житлового будинку коштами позичальника, а організація передає будинок за актом прийому передачі (т.1, а.с. 3). Згідно п. 2 Договору вартість будівництва будинку, розташованого по [ADDRESS] становить 37220 грн. Відповідно до п. 3 Договору, загальний об`єм інвестиції в будівництво (реконструкцію) будинку складає 35665 грн. 23 серпня 2002 року Актом прийому-передачі житлового будинку та підсобних приміщень, на підставі інвестиційного договору № 11 від 29.08.2001 року та договору про дольову участь у будівництві від 29.08.2001 року № 11/1, у власність [PERSON] було передано житловий будинок загальною площею 61,0 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] (т.1, а.с. 11). 25 вересня 2020 року [PERSON] було отримано свідоцтво на право власності на житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] , вказане свідоцтво було видано на підставі розпорядження голови Сватівської райдержадміністрації від 23 вересня 2002 року № 387 (а.с.16, справа № 2-821-08). 20 жовтня 2001 року між Східноукраїнським регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву та [PERSON] було укладено Договір застави у забезпечення своєчасного повернення кредиту за кредитною угодою № 0118/2001 від 29.08.2001 року. Згідно вказаного Договору заставодавець заставив земельну ділянку, розташовану в [ADDRESS] , розміром 0,1057 га в межах, згідно з планом, вартістю 224,08 грн., вказаний договір посвідчено 12 жовтня 20001 року приватним нотаріусом Сватівського районного нотаріального округу Павленко С.П. (т.1, а.с. 9). У відповідності до п.3.1 кредитної угоди позичальник зобов`язується протягом 30 календарних днів після оформлення свідоцтва про право власності на збудоване (реконструйоване) \~ \~ \~ \~за рахунок коштів кредиту житло, укласти з Фондом договір про заставу цього житла. 24 жовтня 2002 року між Східноукраїнським регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву та [PERSON] було укладено Договір застави індивідуального житлового будинку, посвідчений 24.10.2002 року приватним нотаріусом Сватівського районного нотаріального округу Луганської області Курилом Є.С. за № 915 (т.1, а.с. 12). \~ \~ \~ \~З п. 1.3. Договору застави вбачається, що житловий будинок, розташований на [ADDRESS] належить [PERSON] на праві власності, відповідно до Свідоцтва про право власності, виданого Сватівською районною Державною адміністрацією 25 вересня 2002 року, зареєстрованого в бюро технічної інвентаризації м. Сватове 25 вересня 2002 року за № 987. Як вбачається з п. 1.8. Договору застави, майно придбане [PERSON] під час зареєстрованого шлюбу та заставляється згідно зі ст. 22-23 КпШС України за згодою другого з подружжя, дружина Заставодавця [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , своєю заявою надає згоду на заставу будинку, про який йде мова в договорі. Факт того, що у будинку, розташованому за адресою: 40 років Жовтня с. Містки Сватівського району Луганської області проводилися роботи з реконструкції підтверджено пропозицією про будівництво (реконструкцію) житлового будинку на кошти Державного кредитування молодіжного житлового будівництва, локальною та об`єктивними схемами на будівництво одноквартирного житлового будинку (т.1, а.с. 231- 252). Згідно копії свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Троїцького районного управління юстиції Луганської області, 27 червня 2007 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] » (т.1, а.с. 91). Згідно з частиною першою\~статті 58 Конституції України\~закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до\~статті 5 ЦК України\~акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі. Враховуючи, що сімейні відносини між відповідачами виникли у 2001 році, до правовідносин повинні застосовуватись положення актів цивільного законодавства, чинні на момент виникнення спірних правовідносин, а саме\~КпШС України. Відповідно до\~статті 22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. У відповідності\~до вимог\~ст.\~23\~КпШС України\~майном,\~нажитим за\~час шлюбу,\~подружжя розпоряджається\~за спільною\~згодою. При укладенні угод одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення угод по відчуженню спільного майна подружжя, що потребують обов`язкового нотаріального засвідчення, згода другого з подружжя повинна бути висловлена у письмовій формі. Таким чином, договір, укладений одним із подружжя, в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Укладання кредитного договору в інтересах сім`ї, а також факт надання згоди\~\~ [PERSON] своєму чоловіку на укладання договору, підтверджується заявою, яку [PERSON] підписала особисто під час укладення договору застави індивідуального житлового будинку від 24.10.2002 року. Отже, грошові кошти отримані [PERSON] за\~згодою та з відома його дружини [PERSON] на споживчі цілі у власність та в інтересах сім`ї, щодо них у подружжя виникло право спільної сумісної власності. Споживчий характер\~мети для\~якої кредитні\~кошти були\~отримані унеможливлює\~їх витрачання\~на інші,\~ніж передбачено\~в договорі,\~цілі.Таким чином, належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено\~статтями 22-23 КпШС. Відповідно до\~ч.\~1\~ст. 31 КпШС України \~стягнення може бути звернено на все майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, коли рішенням суду встановлено, що зобов`язання одного з подружжя було видано в інтересах усієї сім`ї і одержане за зобов`язанням використано на її потреби. Таким чином, за спільними зобов`язаннями подружжя останнє відповідає усім своїм майном. Згідно положень ст. 29 КпШС України поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування у шлюбі, так і після розірвання шлюбу, тобто розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Таким чином, правовий режим спільної сумісної власності подружжя, винятки з якого прямо встановлені законом, передбачає нероздільність зобов`язань подружжя, що за своїм змістом свідчить саме про солідарний характер таких зобов`язань, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність подружжя за зобов`язаннями, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Враховуючи вищезазначене, у подружжя, окрім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та одержане за рахунок останніх майно, внаслідок укладення кредитного договору, також виникає зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеній в постанові від 25 листопада 2020 року по справі справа № 452/926/16-ц (провадження № 61-45315св18). Оскільки за кредитним договором позивач передав [PERSON] грошові кошти у власність, а отриманні кошти [PERSON] використав на потреби та в інтересах сім`ї, а саме: на будівництво (реконструкцію) житла, а саме будинку за адресою: [ADDRESS] , свідоцтво про право владності на яке отримав у період шлюбу, а саме 25.09.2002 року, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] разом зі своїм колишнім чоловіком [PERSON] повинні нести солідарну відповідальність за неповернення боргу. Таким чином, доводи відповідача [PERSON] щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості відносно неї, оскільки шлюб між нею та [PERSON] було розірвано ще в 2007 році, не заслуговують на увагу через те, що гіршої кошти, отримані [PERSON] на реконструкцію будинку були використані на потреби сім`ї, тому у даному випадку до відповідача [PERSON] застосовується солідарне стягнення заборгованості за кредитною угодою. Також, заперечення представника відповідача щодо того, що свідоцтво на право власності від 25 вересня 2002 року про належність [PERSON] житлового будинку, розташованого за адресою: 40 років Жовтня, виданого на підставі розпорядження голови Сватівської райдержадміністрації № 387 від 23 вересня 2002 року є неналежним та недопустимим доказом не заслуговують на увагу, оскільки воно не скасоване та не визнане недійсним в передбаченому законом порядку. Як вбачається з матеріалів справи, кредитна угода між позивачем та [PERSON] була укладена 29 серпня 2001 року терміном на 30 років з дати укладення кредитної угоди. У\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~передбачено, що цивільний кодекс України\~застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності\~Цивільним кодексом України, положення цього\~Кодексу\~застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності (пункт 4); до договорів, що були укладені до 1 січня 2004 року і продовжують діяти після набрання чинності\~Цивільним кодексом України, застосовуються правила цього\~Кодексу\~щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладення (пункт 9). Враховуючи, що строк виконання зобов`язань встановлено до 2031 року, до кредитних правовідносин застосовуються положення ЦК 2004 року. Згідно вимог\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У ч. 2\~ст. 1054 ЦК України\~вказано, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до\~статті 509 ЦК України\~зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України\~встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Відповідно до\~ст. 543 ЦК України, передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор,\~який одержав\~виконання обов`язку\~не в\~повному обсязі\~від одного\~із солідарних\~боржників,\~має право\~вимагати неодержане\~від решти\~солідарних боржників.Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу. Якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050\~ЦК України строк виконання основного зобов`язання, позовна давність обчислюється від цієї дати. Згідно наданого розрахунку позивача заборгованість становить 53692,52 грн, та складається з: 29181,18 грн. основне зобов`язання; 10975,96 грн. відсотки за користування кредитом станом на 15.06.2020 року; 3621,85 грн. нарахована пеня за несвоєчасну сплату кредиту, яка була нарахована до 14.04.2014 року; 7240,71 грн. інфляційні збільшення заборгованості; 2672,82 грн. три проценти річних від простроченої суми. Пунктами 4.3.2, 4.3.3 кредитної угоди передбачено, що Фонд має право вимагати від позичальника сплатити заборгованість за кредитною угодою, нарахованих за користування кредитом відсотків, а також пені у разі її нарахування. Достроково розірвати угоду, письмово попередивши про це позичальника за 10 календарних днів. У зв`язку із невиконанням [PERSON] умов кредитного договору (порушення строків погашення кредиту та відсотків за користування) Луганське регіональне управління Держмолодьжитла Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву письмово повідомляли про наявність порушень [PERSON] з проханням про їх усунення, а саме направляли претензію про стягнення простроченої заборгованості на загальну суму 29085,6 грн. за кредитною угодою від 26 лютого 2020 року, № 19 (а.с. 17), котру було вручено [PERSON] 14 березня 2020 року (а.с. 18). Також, 12 травня 2020 року позивачем за адресою проживання [PERSON] було спрямовано вимогу про дострокове повернення повної заборгованості, в тому числі суми кредиту, відсотків за користування кредитом, пені за прострочення строків повернення кредиту на загальну суму 58736,95 грн., протягом 30 днів з моменту отримання вимоги (а.с. 19). Як вбачається з копії рекомендованого повідомлення, [PERSON] вказану вимогу було отримано 15 травня 2020 року, про що поставлено підпис (а.с. 20). Тобто, відповідно до 4.3.2, 4.3.3 кредитної угоди, сторони кредитних правовідносин врегулювали в угоді питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів, згідно\~статті 1050 ЦК України. Право на позов щодо стягнення суми заборгованості за кредитом до [PERSON] (у тому числі і дострокового стягнення) виникло у позивача на тридцятий день після відправлення повідомлення [PERSON] про зміну строку виконання зобов`язань за кредитною угодою у повному обсязі, тобто з 15 червня 2020 року. Тобто позивач скористався своїм правом, передбаченим частиною другою статті 1050 ЦК України, і змінив строк виконання зобов`язань за кредитним договором шляхом направлення на адресу позичальника [PERSON] вимоги про дострокове погашення всієї суми боргу (кредиту, відсотків, пені/штрафу) протягом тридцяти календарних днів з дня відправлення повідомлення. У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (частина друга\~статті 627 ЦК України\~у редакції\~Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя\~статті 1054 ЦК України\~у вказаній редакції). Регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів\~Закону України «Про захист прав споживачів». З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється\~Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, - також\~Закон України «Про захист прав споживачів». Частина десята\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~у редакції, що була чинною до 10 червня 2017 року, встановлювала обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. У постанові від 26.05.2020 року у справі № 638/13683/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла до правого висновку, що звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором. Відповідно до ч.4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року в справі № 6-223цс16 зроблено висновок, що «визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів». За змістом пункту 22 частини першої\~статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»\~споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункт 23 частини першої\~статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»). Судом було встановлено, що між позичальником та позивачем виникли кредитні відносини, зі змісту кредитної угоди з`ясовано, що кредит Фондом було видано [PERSON] на споживчі потреби, таким чином на спірні правовідносини поширюється дія\~Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема, щодо порядку дострокового стягнення кредитної заборгованості за договорами про надання споживчого кредиту. Таким чином, предметом позову в справі є дострокове стягнення кредитної заборгованості. Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, вимога про дострокове повернення кредиту Фондом на адресу відповідача [PERSON] не відправлялася. Враховуючи наведене та приймаючи до уваги встановлені у справі обставини, а саме, що кредитодавець звернувся до суду з позовом до [PERSON] про дострокове стягнення зобов`язань за кредитною угодою з порушенням визначеного\~ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~порядку направлення юридично значимих повідомлень, факт направлення яких позивачем не підтверджено в суді, на відповідача [PERSON] не може бути покладено тягар дострокового погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до вимог\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до\~ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності ЦПК України випадках. Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статей\~79,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилами\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на зазначене, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині дострокового стягнення зобов`язань за кредитною угодою, пред`явлених до відповідача [PERSON] . Що стосується\~заявлених вимог\~до відповідача\~ [PERSON] судом встановлено, що передбачений кредитною угодою та законом порядок досудового врегулювання спору був дотриманий кредитодавцем, вимога про повне дострокове виконання зобов`язання була направлена позичальнику, яку він отримав. Таким чином, вимоги Луганського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» до [PERSON] про дострокове стягнення зобов`язань за кредитною угодою є обґрунтованими. Також, судом було досліджено матеріали цивільної справи № 2-821-08, з якої вбачається, що 04 грудня 2008 року Сватівським районним судом Луганської області було ухвалено заочне рішення по цивільній справі № 2-821-08, яким з [PERSON] стягнуто на користь Луганського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» заборгованість по наданому кредиту у сумі 1790,88 грн. (а.с. 38). Судом враховано, що сума заборгованості у розмірі 1790,88 грн. (915,27 грн.- заборгованість по основному боргу; 69,73 грн. сума нарахованої пені за прострочення платежу; 805,88 грн. сума відсотків), яку вже було стягнуто з [PERSON] рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 04 грудня 2008 року стягненню не підлягає, оскільки в такому випадку подвійне стягнення не допускається. Таким чином, суд встановив, що прострочена [PERSON] заборгованість за кредитною угодою складається з: 14143,16 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 14122,75 грн. сума залишку тіла кредиту на 15.06.2020 р.; 10170,08 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 3552,12 грн. заборгованість за пенею (нарахована до 14.04.2014 року); 6803,46 грн. сума інфляційного збільшення за позовною вимогою та 2511,42 грн. штрафні санкції. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~ст. 536 ЦК України\~за користуванням чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно з ч. 1\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. ст.\~1049,\~1054 ЦК України,\~позичальник зобов`язаний\~повернути кредитору\~надані грошові\~кошти (кредит)\~та сплатити\~проценти у\~строки та\~на умовах,\~встановлених договором. Пунктом 4.3.2 кредитної угоди передбачено, що Фонд має право вимагати від позичальника сплатити заборгованість за кредитною угодою, нарахованих за користування кредитом відсотків, а також пені у разі її нарахування. Відповідно до\~ст. 617 ЦК України\~особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів.\~\~\~\~ Згідно зі\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання. Відповідно до ч. 1\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] порушує вимоги кредитної угоди, а саме, не виконує в обумовлені строки зобов`язання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому, тому є підстави для дострокового стягнення з [PERSON] на користь позивача суми заборгованості по несплаченому кредиту, яка складається з: 14143,16 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 14122,75 грн. сума залишку тіла кредиту на 15.06.2020 р.; 10170,08 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 3552,12 грн. заборгованість за пенею; 6803,46 грн. сума інфляційного збільшення за позовною вимогою та 2511,42 грн. штрафні санкції. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги Луганського регіонального управління Державної спеціалізованої установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» підлягають задоволенню щодо часткового стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір\~ покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial