Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

Представник Публічного Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» (надалі ПАТ «Альфа-Банк» або Банк) за довіреністю Надточій О.В. звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість в сумі 43347,28 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 1378 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 06 лютого 2015 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 500971035. Відповідно до умов укладеного Договору, відповідач отримала у позивача кредит в сумі 36268,04 грн. у строк з 06.02.2015 року до 09.02.2020 року та зобов'язалась в порядку та на умовах, що визначені Договором повернути кредит, виплатити проценти за користування кредитом, сплатити неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. Позивач умови Договору виконав у повному обсязі. Відповідач в порушення умов Договору та законодавства, взяті на себе зобов'язання належним чином не виконувала, станом на 06.07.2016 р. має прострочену заборгованість за кредитом в сумі 34221,68 грн., за відсотками - 865,97 грн. та по комісії - 6059,63 грн., штраф - 2200 грн. У добровільному порядку спір вирішити не надалося можливим, у зв'язку з чим позивач був змушений звернутись до суду. У судове засідання позивач не прибув, надав заяву про розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. При цьому наполягав на ухваленні заочного рішення. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що знаходить підтвердження в матеріалах справи, адресована відповідачу кореспонденція повернута до суду з поштовими відмітками «За закінченням терміну зберігання», що приводить суд до переконання про небажання відповідача отримувати судову кореспонденцію. 13 січня 2017 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Проаналізувавши обставини справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню у повному обсязі. До такого висновку суд приходить на підставі з наступного. Згідно з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до вимог ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, 06 лютого 2015 року ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали Кредитний договір № 500971035 від 06.02.2015 року (а.с. 4-9). Згідно умов укладеного Кредитного договору, позивач зобов'язався надати відповідачу кредит в сумі 36268,04 грн. у строк з 06.02.2015 р. до 09.02.2020 р. Відповідач в сою чергу, зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені Договором повернути кредит, виплатити проценти за користування Кредитом, сплатити неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного Кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотків. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання повинні виконуватись належним чином, згідно з вимогами договору та у встановлений строк, що передбачено ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України. Як встановлено судом, позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит в сумі 36268,04 грн., що підтверджено виписками по особовому рахунку (а.с. 20-21). Відповідач [PERSON], в порушення умов укладеного Договору свої зобов'язання належним чином не виконувала, що призвело до заборгованості. Відповідно до ст. 611 ч. 1 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ч. 1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання. Зазначені вимоги, відповідач за час розгляду справи у суді також не виконав. Згідно з розрахунком позивача, з яким суд погоджується та який узгоджується з матеріалами справи, станом на 06.07.2016 року [PERSON] має прострочену заборгованість за кредитом в сумі - 34221,68 грн., за відсотками - 865,97 грн. та по комісії - 6059,63 грн. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України та умов Договору, у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами Договору, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. У зв'язку з систематичним порушенням боржником своїх зобов'язань зі сплати кредиту, у відповідно до положень укладеного Договору та ст. 550 ЦК України, відповідачу нарахована неустойка, яка станом на 06.07.2016 року становить 2200,00 грн. Відповідно до п. 1 ст. 1050 та п. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Відповідно до п. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України та умов кредитного договору, у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачами будь-яких обов'язків, встановлених Договором, в тому числі у разі затримання сплати частини Кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати дострокового виконання зобов'язання з повернення Кредиту за Договором. На виконання умов Договору, позивач на адресу мешкання відповідача направляв Вимогу про дострокове повернення кредиту та роз'яснив наслідки невиконання даної вимоги (а.с. 13), проте на час звернення з позовом до суду, вимога Банку відповідачем не виконана, кредит не повернуто. Таким чином, з огляду на вказане, суд дійшов висновку, що відповідачем дійсно були порушені умови укладено договору, тому обов'язок відповідача нести відповідальність перед банком щодо погашення заборгованості по кредиту та нарахованим штрафним санкціям. Розподіляючи судові витрати по справі, суд керується вимогами ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача сплачений та документально підтверджений судовий збір по справі.

Outcome: approved