Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в сумі 35290 грн 63 коп. в порядку регресу, мотивуючи позовні вимоги тим, що сталася ДТП за участю застрахованого транспортного засобу під керуванням відповідача, у звязку із чим позивачем на користь третьої особи [PERSON] було виплачено страхове відшкодування в сумі 35290 грн 63 коп, а так як відповідач письмово не повідомив у триденний строк про настання ДТП до страховика перейшло право вимоги. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Третя особи [PERSON] покладався на розсуд суду, повідомив суду про те, що ремонт був проведений відповідачем його автомобіля, але лише частково. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 23.07.2013 року між позивачем та [PERSON] був укладений Договір обовязкового страхування АС/379 2742, за яким забезпеченим транспортним засобом був автомобіль «Рено», реєстраційний номер [NUMBER]. 28 жовтня 2013 року, о 22.35, [PERSON], у м. Чернігові на нерегульованому перехресті пр. [PERSON] - вул. Щорса, керуючи транспортним засобом Рено Меган, номерний знак [NUMBER], не надав переваги в русі транспортному засобу Фольксваген Поло, номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався по головній дорозі, внаслідок чого трапилося зіткнення, що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів, чим [PERSON] порушив вимоги п.п.2.3 б), 16.1, 16.3, 16.11 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.12.2013 року [PERSON] було притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.(а.с.7) Згідно із актом технічного огляду від 04.11.2013 року та актом додаткового технічного огляду від 22.11.2014 року та висновком було визначено вартість відновлювального ремонту з урахуванням НДС в 42960,76 грн (а.с. 8 12). Згідно із розрахунком суми страхового відшкодування від 24.02.2014 року , суму страхового відшкодування було визначено в 35290 грн 63 коп. (а.с. 4). Згідно із страховим актом № 1948/13/50/ЦВ04/01/2 затвердженого 12.03.2014 року, мало місце усне повідомлення про подію з ТЗ 30.10.2013 року, а тому твердження позивача, що відповідач взагалі не повідомив страховика про подію ДТП не відповідає дійсності. Від третьої особи надійшло повідомлення 12.02.2014 року, що підтверджується цим же страховим актом, а також копією заяви від 06.02.2014 року (а.с. 6). Згідно із копією платіжного доручення № ЦО6287 від 20.10.2014 року, третій особі було виплачено страхове відшкодування в розмірі 35290,63 грн (а.с. 16). Допитані свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що [PERSON] залишив гроші на ремонт автомобіля і вони здійснювали оплату за ремонт автомобіля [PERSON] , автомобіль був відремонтований в грудні місяці 2013 року. Згідно із квитанціями та рахунком на оплату від 31.10.2013 року, [PERSON] було сплачено за ремонт автомобіля 31.10.2013 року в сумі 8000 грн, а 04.08.2016 року доплачено 21680 грн. ФОП [PERSON] за ремонт автомобіля (а.с. 50-52). Крім того, відповідно до наказів від 06.11.2013 року, 04.12.2013 року, 20.12.2013 року, 12.02.2014 року, 19.02.2014 року, 19.02.2014 року, 26.02.2014 року [PERSON] перебував на навчально-тренувальних зборах та на змаганнях з 11.11.2013 року по 13.12.2013 року, з 13.12.2013 року по 30.12.2013 року, з 14.02.2014 року по 21.02.2014 року, з 21.02.2014 року по 22.02.2014 року , з 22.02.2014 року по 01.03.2014 року, з 01.03.2014 року по 18.03.2014 року (а.с. 86-92). Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст. 6 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. Підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 цього Закону передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди учасник такої пригоди зобовязаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обовязок, він має підтвердити це документально. Відповідно до абзацу г) підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. У пункті 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 1 березня 2013 року надано розяснення, відповідно до яких, за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути предявлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові. У разі настання страхового випадку страховик зобовязаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись окремо у кожному випадку. Зокрема, несвоєчасне повідомлення страховика про настання страхового випадку саме по собі не може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, а лише у тому випадку, коли воно позбавляє страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком, тобто якщо буде доведено, що відсутність у страховика відомостей про це могло вплинути на його обов'язок виплатити страхове відшкодування. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач повідомив про настання страхового випадку 30.10.2013 року в усному порядку, з листопада 2013 року по березень 2014 року був на навчально-тренувальних зборах та на змаганнях, в тому числі на Паралімпійських іграх, а тому повідомити не міг про ДТП письмово з обєктивних причин, після усного повідомлення відповідача, позивач мав можливість вчинити та вчинив усі передбачені Законом дії щодо встановлення факту настання страхового випадку, визначення розміру завданих збитків та виплати страхового відшкодування. Крім того, суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року в справі № 6-284цс15, та зауважує, що у даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в дорожньо-транспортній пригоді, притягнута до адміністративної відповідальності. Сам позивач випадок визнав страховим, сплативши страхове відшкодування. Отже, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed