Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

Представник позивача просить ухвалити рішення про визнання позивача власником квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] його брата [PERSON] . Заявлені вимоги представник обґрунтувала тим, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вищевказану квартиру. Позивач є спадкоємцем другої черги, спадщину прийняв в порядку і строки, передбачені ст.ст.1269, 1270 ЦК України. Проте через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на це нерухоме майно у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус відмовив, тому захист спадкових прав позивача можливий лише у судовому порядку. В підготовче засідання сторони не з`явились. Представник позивача у позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності. Від Любомльської міської ради надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за відсутності представника міської ради. Згідно з ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідження матеріалів справи приводить суд до висновку, що вони відповідають положенням ст.ст.392, 1217, 1222, 1223, 1262, 1269, 1270, 1297 ЦК України. Зокрема, копією спадкової справи № 47/2018 доводяться ті обставини, що за життя [PERSON] заповіту не складав, його спадкоємцем за законом другої черги є позивач [PERSON] , який спадщину прийняв шляхом подання 13 березня 2018 року відповідної заяви нотаріусу. З копії договору від 19 квітня 1990 року, посвідченого державним нотаріусом Любомльської державної нотаріальної контори за реєстровим № 385, вбачається, що [PERSON] придбав у виконавчого комітету Любомльської міської ради квартиру [ADDRESS] . Відповідно до довідки Любомльської міської ради від 06 жовтня 2017 року № 2947 [ADDRESS] рішенням цієї ж міської ради від 27 лютого 2015 року № 54/83 перейменована на вулиці Української Армії. Інформацією Комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» від 16 липня 2020 року № 2262 стверджено, що право власності на квартиру, яка знаходиться по [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Любомльською держнотконторою Волинської області від 19 квітня 1990 року. Отже, судом достовірно встановлено, що вищевказана квартира входить до складу спадщини після смерті [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Любомльського районного нотаріального округу Семенюк Н.М. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на це нерухоме майно з підстав відсутності на нього правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця. Враховуючи встановлені по справі фактичні обставини, а також вищенаведені положення матеріального та процесуального закону, суд приходить до висновку, що ви-знання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, судом встановлено підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні та задоволення позовних вимог. Згідно зі ст.142 ЦПК України у зв`язку з визнанням відповідачем позову 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, позивачу слід повернути з державного бюджету.

Outcome: approved