Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення заборгованості з [PERSON] , [PERSON] по нарахованим відсотках за кредитним договором № 001/2902/756-0286 від 11.10.2007 р . в сумі 370 071,23 швейцарських франків. В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що 24.12.2009р. Святошинським районним судом м. Києва винесено рішення по цивільній справі № 2-2845-1/09 за позовом ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором № 001-2902/756-0286 в розмірі 435 471,79 швейцарських франків, еквівалент 3 102 392,05 грн. Даним рішенням було стягнуто з відповідачів за кредитним договором тіло кредиту, нараховані відсотки та підвищені відсотки до 17.07.2009р. Станом на день звернення дане рішення відповідачами не виконано. Позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по нарахованих відсотках за кредитним договором № 001-2902/756-0286 від 11.10.2007р. в сумі 370 071,23 швейцарських франків та судовий збір 3 654,00 грн. Заочним рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 30.11.2015р. задоволено позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк»/а.с.44/. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.03.2020р. скасовано вищевказане рішення суду та призначено до судового розгляду/а.с.68/. Представник позивача в судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову та просив відмовити у його задоволенні. Надав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні. Також право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення позову до позичальника згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, а порука [PERSON] припинилась на дані правовідносини, які виникають після ухвалення рішення про стягнення заборгованості, порука не поширюється. Суд, вислухавши думку представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва був виданий виконавчий лист № 2-2845-1/09 від 03.02.2011р. про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованості в розмірі 3 102 392,05 грн., судового збору в розмірі 1 700,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120,00 грн., а всього 3 104 212,05 грн. Відповідно розрахунку заборгованості заборгованість по нарахованим відсоткам за кредитним договором № 001-2902/756-0286 від 11.10.2007р. у сумі 370 071,23 швейцарських франків. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України) Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договром. Отже , припис абзацу 2 частини першої ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Велика Палата Верховного суду у постанові від 28.03.2018р. у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другої статті 1050 ЦК України. У відповідності до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати ВС від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц (провадження 14-154цс18), наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, а кредитор в цьому випадку має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України а не у вигляді стягнення процентів та пені. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що посилання представника позивача на те, що наявність судового рішення про стягнення заборгованості про задоволення вимог кредитора не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не грунтуються на вимогах закону. Судом встановлено, що з [PERSON] та [PERSON] за рішенням суду вже стягується заборгованість, а тому банк втратив можливість нараховувати та стягувати відсотки за кредитним договором, а тому позов не підлягає задоволенню. Також слід зазначити, що наявність рішення суду, яке набрало законної сили і яким задоволені вимоги кредитора до поручителя, позбавляє кредитора права в подальшому нараховувати та стягувати з поручителя відсотки за кредитним договором (крім трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань). Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed