Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Представник ТОВ «Прайм Інвест Україна» - Козуб О.Л. звернулася до суду з позовом до відповідача стягнення заборгованості за кредитним договором ПУ-01113000598 від 08.03.2013 року у розмірі 1 772 грн. Також представник позивача просила стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 243,60 грн. У судове засідання представник позивача - Козуб О.Л. не з'явилась, однак подала до суду заяву, якою просила розглядати справу за відсутності представника позивача, про винесення заочного рішення суду не заперечувала. Відповідач - повторно не з'явився у судове засідання, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи наявні відповідні поштові повідомлення, у зв'язку із чим суд вважає можливим розгляд справи за відсутності відповідача. На підставі ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до статті 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 24.04.2014 року ухвалено розгляд справи у заочному порядку. Розглянувши доводи та пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову виходячи з наступного. 08.03.2013 року між відділенням № 11 ТОВ «Прайм Інвест Україна» та [PERSON] був укладений кредитний договір ПУ-01113000598, згідно із яким позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у сумі 200 грн., з кінцевим строком повернення кредиту 23.03.2013 року, а відповідач прийняв на себе зобов'язання сплачувати відсотки за користування кредитом зі сплатою 2 % від суми наданого кредиту за кожен день користування ним (732 % річних) та підлягають сплаті позичальником кредитодавцю в день повернення суми кредиту. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банківський кредит - це будь - яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь - яка гарантія, будь - яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь - яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави «Позика», якщо інше на встановлено цим параграфом і не виходить із суті кредитного договору. Свої зобов'язання позивач виконав у повному обсязі, відповідачу було надано кредит, що підтверджується видатковим касовим ордером від 08.03.2013 року. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору позичальник зобов'язаний сплатити кредитодавцю проценти за користування кредитом. Проценти за користування кредитом встановлюються в розмірі 2 % від суми наданого кредиту за кожен день користування ним (732 % річних) та підлягають сплаті позичальником кредитодавцю в день повернення суми кредиту. Згідно з п. 1.3 кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються починаючи з дня передачі позичальнику суми кредиту і до дати повернення всієї суми кредиту, визначеної у п. 3.1 цього Договору, включно або до дати фактичного повернення кредиту, коли кредит повернено позичальником достроково. При нарахуванні процентів використовується фактична кількість днів користування кредитом в розрахунковому періоді (місяці), а кількість днів у році - 365 (366 днів - для високосного року). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав встановлених ст. 11 ЦК України, в тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. В свою чергу зобов'язання, згідно вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. В порушення умов кредитного договору щодо порядку та строків погашення кредитного зобов'язання, вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідач [PERSON] не виконує умови кредитного договору, не погашає кредит, не сплачує відсотки. Станом на 17.01.2014 року загальна заборгованість по наданому відповідачу кредиту складає 1 772 грн., у тому числі: сума заборгованості за наданим кредитом - 200 грн.; сума заборгованості за відсотками - 60 грн.; сума пені - 1 412 грн.; штраф - 100 грн. Отже, неналежним чином [PERSON] виконував прийняті ним зобов'язання щодо погашення кредиту та процентів, передбачених умовами кредитного договору, внаслідок чого за відповідачем утворилась прострочена заборгованість за кредитом та прострочена заборгованість за процентами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Таким чином, приймаючи до уваги неналежне виконання позичальником договірних зобов'язань з повернення кредиту за кредитним договором ПУ-01113000598 від 08.03.2013 року та сплати процентів за користування кредитними коштами, скориставшись наданим договором позивачу правом, представник ТОВ «Прайм Інвест Україна» звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача загальної заборгованості у розмірі 1 772 грн., у тому числі: сума заборгованості за наданим кредитом - 200 грн.; сума заборгованості за відсотками - 60 грн.; сума пені - 1 412 грн.; штраф - 100 грн. Так, згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Відповідно до п. 5.1 кредитного договору, якщо позичальник у визначений в п. 3. 1 цього Договору термін не сплатить кредитодавцю суму, достатню для повернення суми кредиту та сплати нарахованих до вказаного терміну процентів, позичальник зобов'язаний з наступного дня після настання передбаченої в п. 3.1 дати остаточного розрахунку за кредитом сплачувати кредитодавцю пеню в розмірі 2 % від суми фактичної заборгованості за кожен день прострочення платежу до дня фактичної сплати вказаної суми. Відтак, суд вважає обгрунтованими позовні вимоги щодо стягнення з відповідача пені у сумі 1 412 грн., оскільки такі вимоги ґрунтуються на Законі та договірних відносинах між сторонами, які прописані в п 5.1 кредитного договору. Відповідно до п. 5.2 кредитного договору у випадку прострочення позичальником сплати процентів, нарахованих на суму кредиту, більш ніж на 14 календарних днів, позичальник сплачує кредитодавцю штраф в розмірі 100 грн. Оцінюючи умови кредитного договору та положення діючого законодавства, яке регулює порядок нарахування, сплати таких різновидів неустойки як пені та штрафу, суд приходить до висновку, що штраф та пеня мають кожний властиві тільки цьому виду неустойки особливості за підставою виникнення і методом обчислення залежно від характеру порушень зобов'язання. Основною умовою застосування штрафу є те, що штраф може встановлюватись за будь - яке порушення зобов'язання. Пеня ж, в свою чергу, є неустойкою, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Відмінність пені від штрафу полягає в тому, що пеня може встановлюватись за несвоєчасне виконання тільки грошового зобов'язання. Разом із тим, у відповідності до ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Нормами діючого законодавства не передбачено нарахування штрафу як неустойки в твердій грошовій сумі. Таким чином, з огляду на вищенаведені положення діючого законодавства, враховуючи умови договору, яким передбачено нарахування штрафу, за невиконання позичальником умов строку сплати відсотків за кредитом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] суми штрафу у розмірі 100 грн., як фіксовану складову штрафу, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Отже, загальна заборгованість за кредитним договором ПУ-01113000598 від 08.03.2013 року становить 1 772 грн. - 100 грн. = 1 672 грн. Вирішуючи питання розподілу витрат, пов'язаних з розглядом справи суд виходить з того, що відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно платіжного доручення № 1601 від 18.12.2013 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial