Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] - адвокат Калінін С.К. звернувся до суду із вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис № 1621 від 05.05.2021 року про стягнення з позивачки [PERSON] на користь відповідача Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - АТ «ПУМБ») заборгованості за кредитним договором № 1001193243401 від 11.12.2018 року, укладеним із ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником якого є АТ «ПУМБ» в розмірі 19424,13 грн, в тому числі за вчинення виконавчого напису 500,00 грн. Виконавчий напис було вчинено з порушенням закону, а саме він вчинений на кредитному договорі, що не посвідчений нотаріально. Враховуючи вищевикладене, представник позивачки просить суд, визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 27 серпня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 27 серпня 2021 року задоволено заяву представника позивачки про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 1621 від 05.05.2021 року. У визначений судом строк представником відповідача АТ «ПУМБ» відзив на позовну заяву не поданий. Третя особа приватний нотаріус Житомирського нотаріального округу Горай О.С. правом на подачу до суду пояснень не скористався. Сторони та третя особа в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Представником позивачки [PERSON] - Калініним С.К. до суду направлено заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивачки. У своїй заяві позовні вимоги підтримав повністю. Третя особа приватний нотаріус Грисюк О.В. заяв чи клопотань до суду не направила. В судове засідання представник відповідача АТ «ПУМБ» повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача про причини неявки в судові засідання суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов в порядку ст. 178 ЦПК України до суду не подав. Положеннями ст. 280 ЦПК України передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзиву до суду не подав та сторона позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши докази, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що укладено кредитний договір № 1001193243401 від 11.12.2018 року, із ПАТ «ПУМБ», позичальником за вказаним договором є [PERSON] (копія заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування - а.с.13). 05.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис № 1621 про стягнення з позивачки [PERSON] на користь відповідача АТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором (копія виконавчого напису - а.с.12). На підставі виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком І.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65933239 від 30.06.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» кредитної заборгованості. Постановою приватного виконавця від 07.07.2021 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (копії постанов - а.с.14-15). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Остаточне рішення адміністративного суду набрало чинності 22 лютого 2017 року. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), який суд застосовує до даних спірних правовідносин. Судом встановлено, що серед документів наданих АТ «ПУМБ» нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, не надано, що свідчить про недотримання умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. На спростування твердження представника позивачки щодо відсутності нотаріального посвідчення кредитного договору, відповідачем АТ «ПУМБ» до суду нотаріально посвідчений договір не надано. Приватним нотаріусом Грисюк О.В. пояснень з цього приводу суду не надано, у зв`язку з чим, суд не має можливості пересвідчитись у нотаріальному посвідченні кредитного договору. З копії кредитного договору, наданої позивачем, не вбачається його нотаріальне посвідчення. За вказаних обставин суд приходить до висновку, про відсутність нотаріального посвідчення кредитного договору, а відповідно і про відсутність підстав для вчинення виконавчого напису нотаріуса. Приймаючи таке рішення суд керується практикою ЄСПЛ щодо обґрунтованості судових рішень. Так, у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29). Враховуючи порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову [PERSON] та визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Грисюк О.В. № 1621 від 05.05.2021 року, таким, що не підлягає виконанню. За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис суд визнає таким, що не підлягає виконанню. В частині розподілу судових витрат, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. У позовній заяві представник позивачки просить стягнути судові витрати з відповідача. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачкою понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 908,00 грн за подання до суду позовної заяви, судового збору в розмірі 454,00 грн за заяву про забезпечення позову та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн (квитанції - а.с.5, 31, копії меморіальних ордерів - а.с.21, 60, акт виконаних робіт - а.с.22). Ухвалою суду від 27 серпня 2021 року задоволено заяву представника позивачки про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 1621 від 05.05.2021 року. Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. На підстав викладено, визначити строк дії заходів забезпечення позову, вжитих згідно ухвали суду від 27 серпня 2021 року, протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням суду законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved