Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

Представник позивача Седляров В.С, звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти у сумі 5 613,15 гривень з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у сумі 221,51 гривня, а також трьох відсотків річних від простроченої суми у розмірі 252,07 гривні, а всього стягнути 6 086,73 гривень. В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.09.2018 у справі № 335/8815/18 з відповідача на користь позивача стягнутий середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.02.2018 до 16.07.2018 у сумі 30150,80 грн., витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2350 грн. Крім того, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.07.2018 у справі № 335/4969/18 стягнуто нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 45600,41 грн. без урахування прибуткового податку з громадян й інших обов`язкових платежів та витрати на правничу допомогу у сумі 900 грн., за яким заробітну плату виплачено добровільно, а заборгованість із витрат на правничу допомогу перед [PERSON] складає 724,50 грн. (після відрахування ПДФО та військового збору). На виконання рішення суду по справі № 335/8815/18, 18.02.2019 Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України платіжним дорученням № 1655 від 12.02.2019 стягнуто з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь [PERSON] кошти у сумі 32500,80 грн., у розмірі більшому, ніж належить, адже воно здійснено без віднімання (утримання, зменшення) податку на доходи фізичних осіб у розмірі 18% і військового збору у розмірі 1,5%, а саме на загальну суму 6337,65 грн. В результаті примусового стягнення грошових коштів, проведеного органом державної виконавчої служби без участі ПАТ «Запоріжжяобленерго», [PERSON] без достатньої правової підстав отримав зайві грошові кошти у вигляді належних до утримання ПАТ «Запоріжжяобленерго» для перерахування до бюджету податків і зборів у загальній сумі переплати 5613,15 грн. 23.01.2020 ПАТ «Запоріжжяобленерго» направило на адресу [PERSON] вимогу № 010-010/950 від 20.01.2020 про повернення безпідставно набутих грошових коштів сумі 5613,15 грн., яка зі сторони останнього залишилася без виконання. Внаслідок зазначених обставин ПАТ «Запоріжжяобленерго» вимушено звернутися до суду з позовом про стягнення її в примусовому порядку. Відповідач [PERSON] відзив на позов не надав. У своїх поясненнях на позов представник третьої особи зазначив, що дії третьої особи по стягненню на користь відповідача грошових коштів, встановлених рішенням суду є такими, що відповідають діючому законодавству, оскільки порядок розподілу стягнутих з боржника за виконавчим провадженням грошових сум визначено Законом України «Про виконавче провадження», при цьому відрахування зі стягнутих рішенням суду сум будь-яких податків та зборів вищевказаними законом не передбачено, оскільки ці дії регулюються Податковим кодексом України. Ухвалою від 03.09.2020 відкрите провадження у справі. Ухвалою від 16.11.2020 відмовлено у задоволені клопотання представника позивача про залучення до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Офісу великих платників податків Державної податкової служби. Також, задоволене клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувані у Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України матеріали виконавчого провадження з примусового виконання судових рішень Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у справах № 335/8815/18 та № 335/4969/18. Витребувані докази надані суду 11.12.2020. Представник позивача Морозов В.С. у судовому засіданні позов та обставини, якими він обґрунтований підтримав. Відповідач [PERSON] у судове засідання 02.10.2020, 29.10.2020, 16.11.2020, 07.12.2020, 13.01.2021 та 08.02.2021 не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив. Клопотання про розгляд справи за його відсутності не надав. Представник третьої особи Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у судове засідання не з`явився, у поясненнях щодо позову просив розглянути справу за його відсутності. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.07.2018 у справі № 335/4969/18 стягнуто з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 45600,41 гривень, без урахування прибуткового податку з громадян й інших обов`язкових платежів, та витрати на правничу допомогу у розмірі 900 гривень. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.09.2018 у справі № 335/8815/18 стягнуто з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь [PERSON] середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.02.2018 до 16.07.2018 у розмірі 30150,80 гривень, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2350 гривень, а всього стягнуто 32500,80 гривень. Відповідно до довідки-розрахунку на виконання судового рішення у справі № 335/4969/18 ПАТ «Запоріжжяобленерго» самостійно сплатило відповідачу 45600,40 гривень. Залишилась несплаченою заборгованість у сумі 900 гривень (724,50 гривень з відрахуванням податків і зборів). Згідно з довідкою-розрахунком на виконання судового рішення у справі № 335/8815/18 за платіжним дорученням від 12.02.2019 № 1655 органом державної виконавчої служби відповідачу перераховано 32500,80 гривень. Вказана обставина також підтверджується платіжним дорученням від 12.02.2019 № 1655. Відповідно до вимоги ПАТ «Запоріжжяобленерго» від 20.01.2020 № 010-010/950, направленої відповідачу [PERSON] 23.01.2020, позивач просив відповідача повернути безпідставно набуті грошові кошти у сумі 5613,15 гривень. Відповідно до матеріалів виконавчого провадження № 57486802 з примусового виконання виконавчого листа Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.10.2018 у справі № 335/8815/18 рішення у справі було виконане, а виконавче провадження було закінчене, у зв`язку з перерахуванням [PERSON] заборгованості у сумі 32500,80 гривень. Підставами позову є набуття відповідачем [PERSON] грошових коштів у сумі 5613,15 гривень за рахунок позивача ПАТ «Запоріжжяобленерго» без достатньої правової підстави. Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України щодо повернення майна, набутого без достатньої правової підстави, застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Аналіз статті 1212 ЦК України вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) - це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. З обов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Відповідно до частини шостої статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] набув грошові кошти на підставі рішень суду, відсутня одна з обов`язкових умов зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна - відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Крім цього, у статті 1215 ЦК України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Згідно з частиною першою статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презумуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Вказаний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постановах Верховного Суду: від 28 березня 2018 року у справі № 173/166/17, від 25 квітня 2018 року у справі № 524/2029/17, від 20 червня 2018 року у справі № 501/2500/15 від 26 червня 2018 року у справі № 174/404/16-ц. У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд встановив, що за рішеннями судів з позивача на користь відповідача була стягнута заробітна плата. Присуджена до стягнення заробітна плата була виплачена відповідачу без утримання податків і зборів. Відповідно до пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Таким чином, обов`язок щодо оподаткування стягнутих на користь відповідача [PERSON] сум покладався саме на позивача ПАТ «Запоріжжяобленерго». Докази набуття відповідачем [PERSON] заробітної плати у сумі 5613,15 гривень в результаті рахункової помилки з боку позивача і недобросовісності з боку відповідача суду не надані. За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи відмову у задоволенні позову, судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed