Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 грн за подання позовної заяви та витрати на надання правничої допомоги (послуг адвоката) в розмірі 750 грн. Ухвалою суду від 16.01.2019 позов прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 07.02.2019, яке було відкладено до 26.02.2019 в зв'язку з неявкою сторін. Ухвалою суду від 26.02.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 22.03.2019, який було відкладено до 03.04.2019 в зв'язку з неявкою відповідача. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, проте подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі. Позов підтримує в повному обсязі. Відповідач двічі в судові засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи в силу ст. 128 ЦПК України належно повідомлений. Представник третьої особи - Служби у справах дітей та сім'ї Таращанської РДА в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, проте подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов визнає повністю та не заперечує проти його задоволення. Враховуючи позицію представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], проживає у будинку матері по [ADDRESS]. Відповідач та позивач у зареєстрованому шлюбі не перебували. Від спільного проживання мають сина [PERSON], [INFO], який за реєстрований з матір'ю [PERSON] (позивачем) по [ADDRESS], але фактично проживають по [ADDRESS]. Згідно довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів № 15.16/38, що видана 04.05.2018 Таращанським районний відділом державної виконавчої служби Таращанського районного управління юстиції у Київській області, у відділ перебуває виконавче провадження № 49174941 з примусового виконання виконавчого листа №379/1466/13-ц, виданого 21.08.2013 Таращанським районним судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Заборгованість по зазначеному виконавчому листу станом на 01.05.2018 становить 36840,50 грн. Всупереч вимогам ст. 150 Сімейного кодексу України [PERSON] не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню сина. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення відповідача від виховання та матеріального утримання своєї дитини, свідоме нехтування своїми обов'язками. Згідно висновку Таращанської РДА Київської області № 05-21/1713 від 08.10.2018 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні його малолітнього сина [PERSON], [INFO], та відповідність його інтересам дитини, Таращанська райдержадміністрація, як орган опіки і піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні його сина. Стосовно вимог щодо позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини, суд керується наступним: Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у п.6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Як зазначено в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Обставини справи свідчать про те, що відповідач, який є батьком малолітнього [PERSON], фактично самоусунувся від належного утримання та виховання дитини і не бажає змінити своє ставлення до її виховання, в зв'язку з чим суд приходить до висновку про свідоме нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов'язками та, відповідно, про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні його малолітнього сина. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 750,00 грн.

Outcome: approved