Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором №SAMABWFC00000901356 від 27.02.2017 у розмірі 56 354, 33 грн та судові витрати у розмірі 2 102, 00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27.02.2017 [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (надалі - Умови та Правила) з метою укладення кредитного договору № SAMABWFC00000901356 та отримання кредитної картки. На підставі Анкети-Заявки про приєднання , а також Умов та Правил відповідачу було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40 % щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач стверджує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява разом з Умовами та Правилами і Тарифами, які викладені на сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у Анкеті-Заяві. Позивач зазначає, що він свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Водночас відповідач в порушення вимог чинного законодавства та договору свої зобов`язання не виконав, а саме: не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку з чим, за розрахунком позивача відповідач станом на 02.06.2020 має заборгованість у розмірі 56 354, 33 грн, яка складається з наступного: 25 996, 04 грн заборгованість за кредитом; 28 908, 29 грн заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1 450, 00 грн пеня. Від позивача також надійшло клопотання про розгляду справи за відсутності позивача. 23.06.2020 ухвалою суду відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 31.12.2020 ухвалою суду здійснено перехід в розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 04.02.2022 надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву, відповідно до якого відповідач визнав наявність у нього заборгованості за кредитним договором, однак заперечував проти здійсненого позивачем розрахунку заборгованості. В обґрунтування заперечень зазначено, що в заяві?приєднанні від 27.02.2017 не зазначена процентна ставка та відсутні умови про встановлення пені за порушення зобов`язань, а посилання позивача в цій частині на Тарифи користування кредитною карткою та Умови та правила надання банківських послуг на сайті ПАТ «Акцен?Банк», які не містять підпису відповідача, з урахуваннями правової позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 по справі № 342/180/17 є безпідставними. Відтак, відповідач вважає, що оскільки сторони не погодили ціну кредитного договору, розмір заборгованості має визначатися відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України на рівні облікової ставки НБУ. У зв`язку з цим, відповідач надав контр?розрахунок заборгованості, а саме: 25 000,00 грн - заборгованість за кредитом (тіло кредиту) та 12 130,66 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, та частково визнав позовні вимоги на вказану суму. 19.04.2021 надійшли заперечення представника позивача на відзив [PERSON] , у яких представник позивача зазначив, що в Анкеті?заяві відповідач під підпис ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг в А?Банку та зобов`язався в подальшому регулярно знайомились зі змінами до них, викладеними на сайті Банку. Після відповідач отримав кредитну карту та скористався кредитними коштами, тобто фактично погодився з умовами, що діяли на момент зняття коштів. Тому представник позивача просив задовольнити позов у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Таким чином, у разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно вимог ч. 1-3 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до виписки по рахунку [PERSON] в АТ «А?Банк» за період з 27.02.2017 по 14.04.2021, відповідач отримував кредитні кошти Банку у вигляді тіла кредиту та користувався ними (знімав готівку, сплачував за послуги). Також відповідач частково повертав кредитні кошти шляхом поповнення кредитної картки. Так, з виписки вбачається, що відповідач фактично отримав грошові кошти на суму 27 758,98 грн, а повернув шляхом поповнення кредитної картки 10 460,00 грн. Обґрунтовуючи право вимоги в частині процентів за користування кредитом та пені, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, позивач крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у А-БАНКУ та Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна GOLD» як невід`ємні частини спірного договору. Разом з тим, надані позивачем примірник Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку та Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна GOLD» не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником. Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 03.07.2019 по справі № 242/180/17, у якій Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Неможливо в даному випадку також застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Так, у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «А-Банк»). Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. У Анкеті?заяві позичальника від 27.02.2017 процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання та її визначеного розміру. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Не заслуговують на увагу доводи відповідача про необхідність сплати позичальником процентів за користування кредитом передбачено нормами права на рівні облікової ставки НБУ згідно ст. 1048 ЦК України, оскільки вимог про стягнення процентів за користування кредитними коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив, а відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 22.03.2021 по справі № 335/9677/18. Відтак у відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд відмовляє у прийнятті визнання позову відповідачем, зробленому у відзиві на позовну заяву, щодо визнання заборгованості по процентам за користування кредитом, самостійно обрахованих відповідачем у розмірі, передбаченому ст. 1048 ЦК України, оскільки визнання відповідачем позову в цій частині суперечить закону. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, саме на позивача покладається обов`язок збирання та подання доказів на підтвердження розміру заборгованості відповідача за кредитним договором, як загального, так і складових такої заборгованості. Такий обов`язок не може перекладатися на суд. Оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів досягнення між сторонами згоди щодо погодження сторонами у кредитному договорі розміру процентної ставки за користування кредитними коштами та розміру штрафних санкцій за невиконання зобов`язань щодо повернення кредитних коштів у задоволенні позовних вимог про стягнення 28 908, 29 грн заборгованості по відсоткам за користування кредитом та 1 450, 00 грн пені слід відмовити. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у сумі 27 758,98 грн в добровільному порядку відповідач не повернув, погасивши заборгованість за кредитом лише частково шляхом поповнення кредитної картки на загальну суму 10 460,00 грн, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відтак позовні вимоги Банку про стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягають частковому задоволенню на суму 17 298,98 грн. Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 645,25 грн (сума задоволених позовних вимог 17 298,98 грн * судовий збір 2 102,00 грн / сума заявлених позовних вимог 56 354, 33 грн).

Outcome: partial