Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Прокурор, діючи в інтересах держави, звернуся до суду з позовом, яким просить визнати недійсним виданий відповідачеві державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1000га, розташовану за адресою: [ADDRESS], виданий Головним управлінням Держкомзему у м. Севастополі 16.02.2010 року та зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011088300550; витребувати на підставі ст.387 ЦК України на користь Державного підприємства «Севастопольське досвідне лісомисливське господарство» з незаконного володіння відповідача зазначену земельну ділянку, кадастровий номер 8536300000:58:002:0168; стягнути з відповідача судові витрати. Вимоги мотивовані тим, що в ході проведеної прокуратурою міста Севастополя перевірки було встановлено, що 25.11.2009р. Севастопольською міською державною адміністрацією винесено розпорядження від за №912-р «Про передачу у власність громадянам - членам обслуговуючого кооперативу «Дачно-будівельний кооператив «СКІФ-09» земельних ділянок для індивідуального дачного будівництва, що розташовані за адресою: [ADDRESS]». На підставі зазначеного розпорядження СМДА відповідачу виданий спірний державний акт на спірну земельну ділянку з цільовим призначенням - для індивідуального дачного будівництва. Між тим, земельна ділянка площею 8,7122 га, передана ОК «ДБК «СКІФ-09», та до складу якої входить земельна ділянка, передана у власність відповідача, перебуває у постійному користуванні Державного підприємства «Севастопольське досвідне лісомисливське господарство», та відноситься до земель лісового фонду. Таким чином, вищезазначеним розпорядженням СМДА у порушення вимог Земельного та Лісового Кодексів України фактично змінено цільове призначення частини земельної ділянки, що фактично перебуває у постійному користуванні ДП «СДЛГ». Рішення щодо вилучення земельної ділянки для не лісогосподарських потреб, а також щодо відшкодування втрат лісогосподарського виробництва, відповідними органами виконавчої влади не приймалося, з органом виконавчої влади з питань лісового господарства та охорони навколишнього природного середовища не погоджувалося. Крім того, СМДА розпорядження прийнято з перевищенням повноважень і за результатами розгляду протесту прокурора скасовано. У судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні заявлених вимог з підстав, викладених у позовній заяві, державне підприємство «Севастопольське досвідне лісомисливське господарство» представника до суду не направило. В судове засідання відповідач не явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, а тому суд, відповідно до вимог ст.224 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57-60 цього Кодексу. Розпорядженням Севастопольської міської державної адміністрації від 25.11.2009 року №912-р передано у власність громадянам - членам ОК «ДБК «СКІФ-09» земельні ділянки для індивідуального дачного будівництва, розташовані за адресою: [ADDRESS]. Загальна площа земельних ділянок становить більше ніж 1га. На підставі зазначеного розпорядження відповідачу 16.02.2010 року Головним управлінням Держкомзему у м. Севастополі видано держаний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1000га, розташовану у [ADDRESS], кадастровий номер 8536300000:58:002:0168 з цільовим призначенням для індивідуального дачного будівництва, який зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011088300550. Відповідно до п. 12 Перехідних положень ЗК України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) до розмежування земель держаної і комунальної власності, повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці другому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади, а ст..9 того ж кодексу передбачено, що до повноважень Севастопольської міської ради у галузі земельних відносин на їх території належить, зокрема, розпорядження землями територіальної громади міста. Генеральним планом міста Севастополя, затвердженого рішенням Севастопольської міської Ради від 13 грудня 2005 року №4114 земельна ділянка, передана у власність відповідачеві знаходяться в Балаклавському районі в межах території населеного пункту - міста-регіону Севастополь, крім того, в оскаржуваному державному акті на право власності на земельну ділянку зазначена адреса земельної ділянки як м. Севастополь, Севастопольська зона ПБК. Згідно ст.55 ЗК України, до земель лісогосподарського призначення належать землі вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. Рішенням виконавчого комітету Севастопольської міської ради депутатів від 03 березня 1979 року №7/221 Севастопольському лісгоспзагу (на цей час Державне підприємство «Севастопольське досвідне лісомисливське господарство») відведені земельні ділянки в районі Батілімана (що відповідає на цей час розташуванню Севастопольської зони ПБК). Згідно повідомлення директора Державного підприємства «Севастопольське досвідне лісомисливське господарство» від 03.04.2013 року, земельні ділянки, які розташовані за адресою [ADDRESS] входять до складу земель лісового фонду та перебувають в користуванні Державного підприємства. На підтвердження відомостей, викладених у повідомленні, суду надано витяги з планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування 1999 року та 2011 року. Відповідно до п.5 Прикінцевих положень ЛК України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування. Таким чином, спірна земельна ділянка відноситься до земель лісового фонду та перебуває у постійного користуванні Державного підприємства «Севастопольське досвідне лісомисливське господарство». Відповідно до ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення індивідуального дачного будівництва у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача. Суду не надано доказів того, що існує зареєстроване у Севастопольській міській державній адміністрації клопотання відповідача з відповідними додатками про передачу йому у власність спірної земельної ділянки, а тому слід прийти до висновку, що відповідач не звертався з таким проханням до Севастопольської міської державної адміністрації. У той же час, згідно п.9 ст.149 ЗК України (редакція норм станом на 25.11.2009р.) Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси площею понад 1 гектар для не лісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, крім випадків, визначених ч.ч.5-8 ст.149 ЗК України, а згідно п.5 ст.27 Лісового кодексу України в редакції від 17.11.2009р. встановлено, що Уряд у сфері лісових відносин передає у власність, надає в постійне користування для не лісогосподарських потреб земельні лісові ділянки площею більш як 1 гектар, що перебувають у державній власності. З огляду наведеного, оскільки суду не надано доказів вилучення спірної земельної ділянки Урядом із постійного користування Державного підприємства «Севастопольське досвідне лісомисливське господарство» Севастопольська міська державна адміністрація при прийнятті рішення про передачу земельних ділянок №43/1-43/145 Севастопольська зона ПБК членам ОК «ДБК «СКІФ-09», вийшла за межі своїх повноважень. Рішенням господарського суду міста Києва від 09.04.2013 року визнано недійсним розпорядження Севастопольської міської державної адміністрації №912-р від 25.11.2009 року «Про передачу у власність громадянам - членам обслуговуючого кооперативу «Дачно-будівельний кооператив «СКІФ-09» земельних ділянок для індивідуального дачного будівництва, розташовані за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, слід прийти до висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання недійсним оспорюваного державного акту. Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, способами визнання правочину недійсним, відновлення становища, яке існувало до порушення, а за ст.387 того ж Кодексу, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Оскільки спірна земельні ділянка перебуває у постійному користуванні Державного підприємства «Севастопольське досвідне лісомисливське господарство», слід прийти до висновку про обґрунтованість вимог про її витребування з володіння відповідача. Як вбачається з повідомлення головного управління Держземагентства у м. Севастополі від 25.11.2013 року, нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки становить 121970грн. Відповідно до вимог ст..88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору за вимогу майнового характеру у розмірі 1219грн. 70коп. та за вимогу немайнового характеру у розмірі 243грн. 60коп., що разом становить 1463грн. 30коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved