Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовом до відповідачки, в якому просив позбавити її батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO], та передати дитину на опікування органу опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідачка дитиною не цікавиться, не приділяє їй належної уваги, не цікавиться її станом здоров'я, повністю усунулася від виховання дитини та не може створити йому належних умов для проживання та нормального життя. Виходячи з інтересів дитини, представник позивача просив позбавити відповідачку батьківських прав, оскільки вона усунулась від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню сина, у з в'язку з чим просив передати [PERSON], [INFO], під опіку органу опіки та піклування Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка та її представник в судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на тимчасові труднощі у створенні належних умов утримання дитини та намагання відповідачки їх подолати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, а також ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст.ст. 164, 167 СК України батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, та, якщо при таких обставинах дитина не може бути передана родичам, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Між тим, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що [PERSON] є одинокою матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO]. З 23.10.2015 року дитина перебуває на обліку в службі у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації як дитина, яка опинилася у складних життєвих обставинах, в зв'язку з тим, що мати дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Так, з кінця травня 2015 року до служби у справах дітей Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації почала надходити інформація з КНП «Центру первинної медико-санітарної допомоги № 1» Солом'янського району м. Києва про те, що [PERSON] про сина не піклується, із пологового будинку під нагляд амбулаторії він не переданий у зв'язку з тим, що мати з дитиною постійно змінюють місце проживання, тому у медичних працівників немає можливості здійснювати патронат дитини. Під час виявлення медичними працівниками малолітньої дитині за адресою: [ADDRESS], було встановлено, що догляд за дитиною здійснює бабуся -[PERSON] Також в інформації зазначено, що догляд з боку бабусі за хлопчиком поганий, від нього відчувається неприємний запах, одяг брудний. Медичними працівниками дитині були встановлені наступні діагнози: пелюшковий дерматит, гіпоксично-ішемічне ураження ЦНС, синдром підвищеної нейрорефлекторної збудливості; за якими хлопчику було призначено відповідне лікування, яке родичі дитини не виконують. 23.10.2015 року стало відомо, що мати дитини фактично проживає за адресою: [ADDRESS], що дійсно залишила сина своїй матері - [PERSON] на виховання, оскільки не може здійснювати самостійно за ним догляд. 28.10.2015 року до служби надійшов лист з Солом'янського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, з якого вбачається, що [PERSON] не займається вихованням дитини, яка фактично від народження проживає разом із бабусею - [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Також в бесіді [PERSON] підтвердила, що вихованням онука [PERSON] вона займається від самого народження, оскільки його матір [PERSON] страждає на психічні розлади та не здійснює належний догляд за дитиною. Враховуючи ситуацію, що склалась, з метою захисту прав та інтересів дитини, службою у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації до Солом'янського РУ ГУМВС України в м. Києві направлено лист щодо вилучення дитини з квартири, де вона проживає. 25.11.2015 року співробітниками служби та правоохоронних органів була відвідана квартира за адресою: [ADDRESS], та встановлено, що помешкання, в якому знаходився малолітній, перебувало в незадовільному санітарному стані, у дитини не було ні дитячого ліжка, ні засобів гігієни. На момент приходу комісії ні матері дитини, ні бабусі вдома не було, а догляд за хлопчиком здійснював співмешканець бабусі - [PERSON] Через деякий час в квартирі з'явилася [PERSON], яка повідомила, що місцезнаходження матері дитини їй не відоме, останній раз вона її бачила приблизно три тижні тому. З метою захисту життя та здоров'я дитини 25.11.2015 року її було вилучено із квартири за вищевказаною адресою та влаштовано до дитячої клінічної лікарні № 3 Солом'янського району м. Києва, а 27.11.2015 року переведено до відділення для тимчасового перебування дітей з невизначеним правовим статусом Київського міського будинку дитини ім. М.М. Городецького, де він перебуває до цього часу. За інформацією, що надійшла до служби з вищевказаного дитячого закладу, мати дитину відвідує, але під час зустрічей поводить себе некоректно, використовуючи нецензурну лексику. При цьому приходить неохайно одягненою, від неї відчувається різкий запах нікотину, відсутні будь-які ознаки гігієни. Відповідно до інформацій, що надійшла з Солом'янського РУ ГУМВС України в м. Києві, [PERSON] за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS], характеризується з негативної сторони, часто вживає слабоалкогольні напої, не забезпечує малолітньому сину належних умов проживання. Згідно з висновком №108-22522/01 від 25.12.2015 року орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. Разом з тим, згідно з інформацією, наданої Київським міським психоневрологічним диспансером №5, [PERSON], [INFO], перебуває на обліку в Київському міському психоневрологічному диспансері №5 з 2001 року, з діагнозом: легка розумова відсталість зі значними поведінковими порушеннями, потребуючими лікувальних заходів; психопатободібний синдром; симптоматична епілепсія у вигляді поодиноких генералізованих клоніко-тонічних судом. Так, для встановлення психічного розладу чине законодавство передбачає проведення експертизи (ст.145 ЦПК), яка, однак, лише констатує наявність захворювання, а не визначає його розвиток і вплив, зокрема на виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини. Крім того, відповідно до ч. 6 ст.147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за загальними правилами оцінки доказів, встановленими ст.212 ЦПК України, в тому числі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Тому при розгляді справи суд враховує не тільки психічний стан матері дитини, а й сукупність інших доказів, які обґрунтовують наявність обставин щодо визначення ступеню небезпечності обстановки для життя та здоров'я дитини. За викладених обставин, виходячи з того, що не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, тобто з незалежних від неї причин, а при розгляді справи було встановлено небезпечним залишення дитини у такої особи внаслідок не здійснення нею догляду та виховання дитини, суд має право постановити рішення про відібрання дитини і передачу її під опіку органу опіки та піклування. Згідно з ч.3 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Відповідно ст.61 ЦК України саме орган опіки та піклування встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, крім випадків, встановлених частинами першою та другою статті 60 цього Кодексу. Відповідно до ст.65 ЦК України до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. Виходячи з зазначеного вище, суд відповідно до обставин справи та в інтересах дитини вважає за необхідне відібрати у [PERSON], [INFO], її малолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки відповідачка неспроможна до виконання своїх батьківських обов'язків щодо сина. За таких обставин, враховуючи, що на даний час дитина позбавлена батьківського піклування, то, суд відповідно до обставин та інтересів дитини також вбачає за доцільне передати малолітнього [PERSON], [INFO], під опіку органу опіки та піклування Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації. На підставі викладеного,

Outcome: partial