Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа - [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, в обґрунтування якого вказав, що 30.07.2017 року близько 17 год. 05 хв. [PERSON] в с. Катюжанка, Вишгородського району Київської області, на перехресті вул. Київська-Шевченка, керуючи транспортним засобом «Volkswagen» державний номер [NUMBER] при повороті ліворуч не надав переваги в русі автомобілю «КІА» державний номер [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку по рівнозначній дорозі прямо та скоїв з ним зіткнення в наслідок якого, автомобіль «КІА» державний номер [NUMBER] відкинуло юзом в автомобіль «ВАЗ 2106» державний номерний знак [NUMBER] , що призвело до механічних пошкоджень автомобілів. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 20.09.2017 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності ст. 124 КУпАП. Постановою апеляційного суду Київської області від 17.10.2017 року апеляційну скаргу відповідача було залишено без задоволення, а постанову Вишгородського районного суду Київської області від 20.09.2017 року без змін. Потерпілі особи у вказаній дорожньо-транспортній пригоді звернулися до позивача із заявами про настання дорожньо-транспортної пригоди та надали всі необхідні документи. В подальшому подали заяви про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за результатами розгляду яких позивачем було здійснено виплату в загальному розмірі 99 344, 41 гривень. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу не була застрахована. Таким чином на підставі п.п.38.2.1 п.38.2ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія чи власника транспортного засобу, який скоїв ДТП, та який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на його користь завдану шкоду в порядку регресу у розмірі 99 344, 41 гривень та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 921, 00 гривень. 09.01.2020 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 10.06.2020 року призначено розгляд справи за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 11.08.2020 року залучено [PERSON] , у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору у розгляді даної справи. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 26.01.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримує та просить про їх задоволення, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач та його представник до суду не з`явилися, про день та час слухання справи були належним чином повідомлені. Від представника до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Крім того, відповідачем до суду було подано відзив, згідно якого зазначив, що повністю не визнає пред`явлені позовні вимоги, заперечує проти даного позову та вважає, що даний позов не може бути задоволений судом, оскільки містить безліч не підтверджених розрахунків, за пошкоджений автомобіль ВАЗ, а саме незначні пошкодження оцінені більше, чим коштує сам автомобіль. Заявлений до відшкодування розмір матеріальної шкоди в порядку регресу не відповідає дійсності та ним здійснюються вже виплати матеріальної шкоди завданої [PERSON] . Третя особа в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Вивчивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що постановою Вишгородського районного суду Київської області від 20 вересня 2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою апеляційного суду Київської області від 17.10.2017 року постанову Вишгородського районного суду Київської області від 20 вересня 2017 року залишено без змін. З даних постанов вбачається, що 30 липня 2017 року, близько 17 год. 05 хв., [PERSON] в Київській області, Вишгородського району в с. Катюжанка на перехресті вулиць Київська-Шевченка, керуючи транспортним засобом - автомобілем «Volkswagen» державний номер [NUMBER] , при повороті ліворуч не надав переваги в русі автомобілю «КІА» державний номер [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку по рівнозначній дорозі прямо та скоїв з ним зіткнення в наслідок якого, автомобіль «КІА» відкинуло юзом в автомобіль «ВАЗ 2106» державний номер [NUMBER] , що призвело до механічних пошкоджень автомобілів. Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля марки «КІА» державний номер [NUMBER] є [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «ВАЗ 21061» державний реєстраційний номер [NUMBER] , транспортний засіб зареєстрований за [PERSON] . На момент дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 30.07.2017 року транспортним засобом марки «ВАЗ 21061» державний реєстраційний номер [NUMBER] керував [PERSON] , на підставі довіреності укладеної між [PERSON] та [PERSON] . Транспортний засіб марки «КІА» державний номер [NUMBER] на момент вчинення ДТП був застрахований у АТ «СК «АХА Страхування», згідно полісу серії АК № 5012982 строк дії з 29.12.2016 року по 28.12.2017 року. Транспортний засіб марки «ВАЗ 21061» державний реєстраційний номер [NUMBER] на момент вчинення ДТП був застрахований у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», згідно полісу серії АК № 6516232 строк дії з 31.05.2017 року по 30.05.2018 року. 01.08.2017 року [PERSON] подав до МТСБУ повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. 07.08.2017 року [PERSON] подав до МТСБУ повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до звіту № 3276 від 23.08.2017 року про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу марки «ВАЗ 21061» державний реєстраційний номер [NUMBER] , складеного спеціалістом експертної компанії ТОВ «Естімейт Плюс» Євтуховським Є.С., який діє на підставі кваліфікаційного свідоцтва оцінювача Фонда державного майна України МФ № 150 від 30.07.2016 року вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ «ВАЗ 21061» державний реєстраційний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження складає з ПДВ 18 108, 26 грн., без ПДВ 15 090, 22 грн. Відповідно до звіту № SOS_170830-494952 дод. від 02.10.2017 року про оцінку вартості (розміру) збитків заподіяних пошкодженням транспортного засобу «КІА» державний номер [NUMBER] , складеного ФОП « [PERSON] », який діє на підставі сертифіката суб`єкта оціночної діяльності № 591/17 від 13.06.2017 року вартість відновлювального ремонту, з урахування ПДВ на запасні частини - складає 142 877, 99 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу складає 90 391, 42 грн. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу не була застрахована. Завдана шкода винуватцем ДТП, потерпілим відшкодована не була. 18.08.2017 року [PERSON] звернувся до МТСБУ із заявою, в якій просив здійснити відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 30.07.2017 року в с. Катюжанка, на перехресті вулиць Київська-Шевченка за участю транспортного засобу «ВАЗ 2106» державний номерний знак [NUMBER] під керування водія [PERSON] та транспортного засобу «Volkswagen» державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . 21.11.2017 року [PERSON] звернувся до МТСБУ із заявою, в якій просив здійснити відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 30.07.2017 року в с. Катюжанка, на перехресті вулиць Київська-Шевченка за участю транспортного засобу «КІА» державний номер [NUMBER] під керування водія [PERSON] та транспортного засобу «Volkswagen» державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Позивач, розглянувши заяву власника пошкодженого автомобіля «КІА» державний номер [NUMBER] прийняв рішення про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих у загальному розмірі 80 615, 79 гривень, що підтверджується довідкою МТСБУ № 1 від 05.01.2018 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та платіжним дорученням № 901981 від 14.02.2018 року про перерахування МТСБУ на рахунок [PERSON] коштів у розмірі 80 615, 79 гривень. Крім того, позивач перерахував СОС Сервіс Україна гроші кошти за оплату послуг аваркома (експерта) по справі № 43863 згідно рахунку № 2453 від 18.10.2017 року у розмірі 760, 00 гривень, згідно рахунку № 2459 від 03.10.2017 року у розмірі 618, 40 гривень, згідно рахунку № 2177 від 18.09.2017 року у розмірі 960,00 гривень, що підтверджується платіжними дорученнями № 1261407 від 09.11.2017 року, № 1260999 від 27.10.2017 року, № 1260649 від 12.10.2017 року. Позивач, розглянувши заяву [PERSON] прийняв рішення про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих у загальному розмірі 15 090, 22 гривень, що підтверджується довідкою МТСБУ № 1 від 07.12.2017 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та платіжним дорученням № 542005 від 19.01.2018 року про перерахування МТСБУ на рахунок [PERSON] коштів у розмірі 15 090, 22 гривень. Крім того, позивач перерахував ПАТ «СК «Країна» гроші кошти за оплату послуг за врегулювання по справі № 43847 згідно рахунку № 191/СВ/2017 від 28.11.2017 року т.з. 54464КХ, що підтверджується платіжними дорученнями № 541855 від 19.01.2018 року. Згідно ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобам, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7 ст.1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке Страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до статі 933 ЦК України передбачає перехід до страховика прав до страхувальника щодо особи, відповідальної за завдані збитки, а саме: «Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке Страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток». Згідно до п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Приймаючи до уваги ст. 1191 ЦК України, п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, таким чином у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідачем до матеріалів справи долучено рішення Вишгородського районного суду Київської області від 25.01.2019 року згідно з яким зменшені позовні вимоги [PERSON] - задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму матеріальних збитків у розмірі 52 486 гривень 57 копійок, моральної шкоди у розмірі 4 170 гривень 00 копійок та судові витрати за сплату судового збору у розмірі 704 грн. 80 копійок. Згідно долучених звітів про здійснення відрахувань та виплат вбачається, що дане рішення суду перебуває на виконання та із заробітної плати відповідача здійснюється відрахування. Даним рішенням було встановлено, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди». Зважаючи на наявність та доведеність всіх зазначених фактів та визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача матеріальних збитків у розмірі 52 486, 57 грн. підлягають задоволенню. У вказаних відносинах, що склалися, потерпілий самостійно обрав спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі 52 486 гривень 57 копійок, що склала різницю між вартістю відновлювального ремонту,з урахування ПДВ на запасні частини та вартістю відновлювального ремонту з урахуванням зносу. До даних правовідносин підлягають застосуванню норми матеріального права про право на звернення до відповідача з регресним позовом. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди,підряду тощо) володіє транспортним засобом. Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або Моторне (транспортне) страхове бюро відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги /регресу/ до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у порядку регресу витрати, пов`язані із здійсненням регламентної виплати потерпілим, тому позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. З боку відповідача не надано до суду жодних пояснень, заперечень щодо позовних вимог МТСБУ, а також у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованих сум. Таким чином, на підставі викладеного, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані із здійсненням регламентної виплати потерпілим у загальному розмірі 99 344, 41 гривень, а також у відповідності до ст. 141 ЦПК України судових витрат - у вигляді судового збору у розмірі 1 921, 00 грн.

Outcome: approved