Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

Представник публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області та [PERSON], третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідачів [PERSON], державного підприємства «СЕТАМ» та товариства з обмеженою відповідальністю «Буковина Експерт» про поновлення строку позовної давності, визнання недійсними результатів електронних торгів, визнання недійсними та скасування протоколу проведення електронних торгів й акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, посилаючись на те, що 19 березня 2011 року Новоселицьким районним судом був виданий виконавчий лист 2-124/2012 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в сумі 1364510 гривень 43 копійок та судових витрат в сумі 2823 гривень. 16 листопада 2016 року за вказаним виконавчим листом було відкрито виконавче провадження та того ж числа складено акт опису й арешту майна боржника [PERSON], яке було предметом іпотеки. Арештоване майно було оцінено 17 листопада 2016 року. 25 січня 2017 року майно було реалізовано [PERSON] ВДВС на прилюдних торгах [PERSON]. В той же час, реалізація предмета іпотеки на прилюдних торгах проходило із грубим порушенням норм чинного законодавства та прав іпотекодержателя - стягувача, а саме банк не був повідомлений та залучений як сторону виконавчого провадження до проведення виконавчих дій з опису й арешту майна боржника, не надано копію акта опису й арешту майна, чим позбавлено законного права на узгодження вартості арештованого нерухомого майна, не повідомлено про призначення оцінки арештованого майна та не надано результати такої оцінки, чим позбавлено стягувача права на оскарження оцінки для захисту своїх інтересів, виконавче провадження було відкрито за заявою особи, яка не мала права представляти інтереси банку, без надання державному виконавцю належних документів, які б підтвердили його повноваження, оскільки на момент звернення із заявою про відкриття виконавчого провадження повноваження представника були припинені, а тому він не міг представляти інтереси банку. Просив поновити ПАТ «УкрСиббанк» строк подачі до суду позовної заяви, визнати недійсними результати електронних торгів з реалізації нерухомого майна, а саме нежитлових приміщень нумерацією згідно інвентарної справи 1-12; 1-144; 1-17; 1-18, загальною площею 820,9 кв.м., яке розташовано по вул. Різдвяна (бувша Грудня, 25), 53А в м. Новоселиця Чернівецької області, скасувати протокол проведення електронних торгів № 226365 від 06 січня 2017 року, скасувати акт про реалізацію предмета іпотеки № 320 від 25 січня 2017 року, виданого [PERSON] районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області та стягнути з відповідачів на користь банку судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та додатково пояснив, що за виданим 19 березня 2011 року Новоселицьким районним судом виконавчим листом 2-124/2012 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» кредитної заборгованості, 10 листопада 2016 року за заявою [PERSON] державним виконавцем було незаконно повернутий виконавчий лист без виконання в межах попереднього виконавчого провадження, в якому арештований обєкт нерухомого майна був оцінений в 1433291 гривні. Через пять днів 15 листопада 2016 року [PERSON] не маючи на те відповідних повноважень, звернувся до державного виконавця із заявою про звернення до виконання вказаного виконавчого листа, що свідчить про неправомірність його дій та недобросовісність стосовно стягувача, тим більше, що в новому виконавчому провадженні обєкт нерухомості був оцінений на суму, яка тричі менше за попередню оцінку. Дій державного виконавця Чорного Р.В. та Стасюка В.Г. призвели до порушення прав банку, а тому просив позов задовольнити. Представники відповідачів [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області та [PERSON] позов не визнали, пославшись на пропущення позивачем строку звернення до суду та безпідставність позовних вимог. Одночасно державний виконавець Чорний Р.В. пояснив суду, що при зверненні до нього із заявами в межах виконавчих проваджень щодо виконання виконавчого листа, виданого 19 березня 2011 року Новоселицьким районним судом за № 2-124/2012, представник банку [PERSON] підтвердив свої повноваження копіями довіреності та договору, однак оригінали даних документів не надав. Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Буковина Експерт» позов не визнав та пояснив, що оцінка нерухомого майна боржника 17 листопада 2016 року була проведена за існуючою методологією, а різницю у ціні між оцінками за одним виконавчим листом пояснити не зміг. Представник державного підприємства «СЕТАМ» звернувся до суду із заявою, в якій позов не визнав, пославшись на законність дій підприємства та дотримання процедури при проведенні оспорених прилюдних торгів. Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився без поважних для суду причин. Вирішуючи даний позов, суд виходить з того, що повне виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави, а невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом, про що звертає увагу Конституційний Суд України (абзац другий п. 3 мотивувальної частини рішення КС України № 11-рп/2012 від 25 квітня 2012 року). Право на отримання кінцевого результату є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися, як складова частина судового розгляду (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року). За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження»(у редакції, чинній на момент проведення електронних торгів) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що згідно з цим Законом підлягають примусовому виконанню. Згідно\~ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 19 березня 2011 року Новоселицьким районним судом був виданий виконавчий лист 2-124/2012 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в сумі 1364510 гривень 43 копійок та судових витрат в сумі 2823 гривень. За заявою представника банку [PERSON] 30 липня 2012 року [PERSON] ВДВС було відкрито виконавче провадження № 33606646 за вказаним виконавчим листом. В межах даного виконавчого провадження 21 грудня 2012 року державним виконавцем складено акт опису й арешту майна боржника [PERSON], а саме нежитлових приміщень нумерацією згідно інвентарної справи 1-12; 1-144; 1-17; 1-18, загальною площею 820,9 кв.м., які розташовані по вул. Різдвяна (бувша Грудня, 25), 53А в м. Новоселиця Чернівецької області. Постановою державного виконавця від 12 вересня 2013 року для участі у виконавчому провадженні призначено експерта, субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання [PERSON], а постановою від 02 червня 2016 року призначено іншого оцінювача [PERSON]. 13 вересня 2016 року [PERSON] ВДВС подано заявку до ДП «Сетам» на реалізацію арештованого майна ВП № 33606646 за визначеною оцінювачем ціною 1433291 гривні. В подальшому 08 листопада 2016 року до [PERSON] ВДВС звернувся із заявою про повернення виконавчого листа [PERSON], надавши довіреність від 19 вересня 2016 року, яка не була завірена належним чином та без договору про надання послуг № 1 від 17 вересня 2012 року, наявність якого було обовязковою умовою дійсності довіреності. За заявою [PERSON] у виконавчому провадженні № 33606646 постановою державного виконавця Чорного Р.В. від 10 листопада 2016 року виконавчий лист № 2-124 від 07 березня 2012 року був повернутий стягувачу без виконання. 15 листопада 2016 року [PERSON] без надання належних правовстановлюючих документів, які б надавали йому право представляти ПАТ «УкрСиббанк» та підтвердили його повноваження (оригіналу довіреності та договору про надання послуг № 1 від 17 вересня 2012 року), звернувся до [PERSON] ВДВС із заявою про відкриття провадження за виконавчим листом № 2-124 від 07 березня 2012 року. 16 листопада 2016 року за вказаним виконавчим листом державним виконавцем Новоселицького ВДВС [PERSON] було відкрито ВП № 52901110. Того ж числа державним виконавцем Чорним Р.В. складено акт опису й арешту майна боржника [PERSON], яке було предметом іпотеки та призначено оцінювача [PERSON]. Арештоване майно було оцінено 17 листопада 2016 року субєктом оцінюваної діяльності ТзОВ «Буковина-Експерт» [PERSON] у розмірі 501036 гривень. 25 січня 2017 року майно було реалізовано [PERSON] ВДВС на прилюдних торгах [PERSON] відповідно до протоколу № 226365 за ціною 501036 гривень. Порядок реалізації арештованого майна був передбачений Законом України «Про виконавче провадження», наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2015 року № 2710/5\~«Про реалізацію арештованого майна шляхом проведення електронних торгів», зареєстрований у Міністерстві юстиції України 23 грудня 2015 року за № 1620/28065 (в редакції на час проведення прилюдних торгів). Питання реалізації іпотечного майна регулюється також нормами Закону України «Про іпотеку». Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України, згідно з пунктом 2 частини другої якої одним із таких способів є визнання правочину недійсним. Ураховуючи те, що відчуження майна з електронних торгів (прилюдних торгів, що здійснюються в електронній формі в Системі) відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою - третьою та шостою статті 203\~ЦК України (ч.1ст.215 цього Кодексу). Отже, дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обовязковою умовою правомірності правочину. Звертаючись до суду із позовом, однією з підстав для визнання електронних торгів недійсними позивач, зокрема, зазначав, що його не було належним чином повідомлено про результат оцінки вартості майна, що зумовило порушення його прав, а саме, продаж майна за значно нижчою ціною. Частиною третьою\~статті 61 Закону України «Про виконавче провадження»\~передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними\~статтею 57 цього Закону. За змістом ч.4\~ст.57 Закону України «Про виконавче провадження»\~сторони виконавчого провадження мають право оскаржити результати оцінки майна до передачі майна на реалізацію. Слід зазначити, що відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 57 даного Закону визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання. У разі, коли сторона виконавчого провадження не реалізувала своє право оскарження звіту суб'єкта оціночної діяльності в передбачений законом строк, цей звіт про оцінку майна набуває чинності і є підставою для реалізації майна з прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною у звіті (ч.5ст.57, ч.3\~ст.61 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до п. 3 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів державний виконавець у строк не пізніше п'яти робочих днів після закінчення десятиденного строку для подання заперечень сторін виконавчого провадження проти визначення вартості (оцінки) майна у разі відсутності таких заперечень готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу, і направляє його начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі до Системи для проведення реалізації майна. У разі проведення рецензування звіту про оцінку майна зазначені документи готуються та направляються (передаються) не пізніше трьох робочих днів з дня закінчення десятиденного строку для оскарження у судовому порядку сторонами виконавчого провадження оцінки, визначеної за результатами рецензування такого звіту. З матеріалів виконавчого провадження № 52901110 вбачається, що 17 листопада 2016 року державний виконавець ознайомив з висновком субєктом оцінюваної діяльності ТзОВ «Буковина-Експерт» [PERSON], який на той час належних повноважень представника стягувача ПАТ «УкрСиббанк» не мав, та не повідомив належним чином про результати оцінки майна стягувача, тобто належного представника банку. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач був позбавлений можливості реалізувати своє право щодо оскарження оцінки майна, оскільки державний виконавець в порушення вимог ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»\~належним чином не повідомив позивача про результати оцінки арештованого майна та його подальшу передачу на реалізацію. Дане порушення вплинуло на права позивача в частині недоотримання від продажу нерухомого майна очікуваної суми коштів, оскільки майно було реалізовано без узгодження вартості майна з позивачем та повідомлення його про оцінку майна й проведення прилюдних торгів, продаж майна відбувся за сумнівною ціною, оскільки втричі є меншою за встановленою в договорі іпотеки в сумі 1258587 гривень та визначеної попередньої ціни в межах виконавчого провадження № 33606646 в сумі 1433291 гривні. Як на одну з підстав визнання недійсними прилюдних торгів, позивач посилається на відсутність повноважень у [PERSON] на представлення інтересів стягувача як під час звернення із заявою про повернення виконавчого листа без виконання у ВП № 33606646 (виконавчий лист повернутий постановою державного виконавця Чорного Р.В. від 10 листопада 2016 року), так і під час звернення в ВДВС із заявою від 15листопада 2016 року про звернення виконавчого листа до виконання у ВП № 52901110 та послідуючому представленні інтересів стягувача у даному виконавчому провадженні, що призвело до порушення його прав та законних інтересів. Так, за змістом ст.ст. 14, 15, 16 Закону України «Про виконавче провадження» учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, субєкт оціночної діяльності - субєкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі\~статей 176,\~177\~і\~229 Кримінального кодексу України,\~статті 51-2\~Кодексу України про адміністративні правопорушення. Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Сторони можуть реалізувати свої права і обовязки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Особиста участь фізичної особи у виконавчому провадженні не позбавляє її права мати представника, крім випадку, коли боржник згідно з рішенням зобовязаний вчинити певні дії особисто. Представництво юридичних осіб у виконавчому провадженні здійснюється їх керівниками чи органами, посадовими особами, які діють у межах повноважень, наданих їм законом чи установчими документами юридичної особи, або через представників юридичної особи. Повноваження представника юридичної особи у виконавчому провадженні можуть бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до закону. Представник може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти така особа. Дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи у виконавчому провадженні можуть міститися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань або у виданій довіреності. В межах виконавчого провадження сторони та їх представники мають ряд прав та обовязків, які визначені у ст.ст. 19, 23, 28 вказаного Закону, в тому числі право вибору предявлення виконавчого документу для примусового виконання, заявлення відводів у виконавчому провадженні, отримання документів у виконавчому провадженні, тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє, а згідно ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. У відповідності до ч.1 ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Згідно ч. 1 ст. 247 ЦК України строк довіреності встановлюється у довіреності. Якщо строк довіреності не встановлений, вона зберігає чинність до припинення її дії. За змістом ст. 248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі скасування довіреності особою, яка її видала. З припиненням представництва за довіреністю втрачає чинність передоручення. У разі припинення представництва за довіреністю представник зобов'язаний негайно повернути довіреність. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 249 ЦК України особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною. Особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність. Права та обов'язки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до того, як він довідався або міг довідатися про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність, та її правонаступників. Це правило не застосовується, якщо третя особа знала або могла знати, що дія довіреності припинилася. Дослідженими судом доказами зясовано, що 08 листопада 2016 року звертаючись до ВДВС із заявою про повернення виконавчого листа. а також 15 листопада 2016 року із заявою про звернення виконавчого листа до виконання, [PERSON], будучи працівником ТОВ «Юридична фірма «Арієс», представляючи інтереси ПАТ «УкрСиббанк» надав неналежно посвідчені копії довіреності № 30-1/48377 від 19 вересня 2016 року, яка була дійсна за умови наявності Договору про надання послуг № 1 від 17 вересня 2012 року, який державному виконавцю не був наданий. Довіреність була видана до 31 грудня 2016 року. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що державний виконавець не мав право без надання йому представником [PERSON] належних документів підтверджуючих його повноваження як представника стягувача, прийняти до виконання будь-які його заяви та повідомляти його про хід виконавчого провадження як представника стягувача. Тим більше, що [PERSON] на час звернення із вказаними заявами не мав право представляти банк за вказаним кредитним договором. Так, з довідок ПАТ «УкрСиббанк» № 23-3/30347 від 29 червня 207 року та ТОВ «Юридична фірма «Арієс» № 222 від 21 грудня 2017 року вбачається, що в рамках договору № 1 від 17 вересня 2012 року, ТОВ «Юридична фірма «Арієс» представляло інтереси банку до кредитному договору щодо [PERSON] на підставі довіреностей виданих ПАТ «УкрСиббанк», втому числі № 30-1/48377 від 19 вересня 2016 року в особі [PERSON]. Вищевказані кредитні договори відкликано з роботи ТОВ «Юридична фірма «Арієс» 21 вересня 2016 року на підставі підписаного Реєстру кредитних угод, щодо яких виконавцем припинено надання послуг, спрямованих на погашення заборгованості. 22 вересня 2016 року [PERSON] було повідомлено про повернення вищевказаних справ до Банку та припинення повноважень щодо представництва за ними, шляхом направлення листа електронною поштою, що є звичайним засобом спілкування між співробітниками ТОВ «Юридична фірма «Арієс». Аналогічне вбачається Реєстру кредитних угод, щодо яких виконавцем припинено надання послуг, спрямованих на погашення заборгованості від 21 вересня 2016 року. Таким чином, [PERSON] не мав право представляти стягувача ПАТ «УкрСиббанк» після 22 вересня 2016 року, а тому звернення його із заявами до ВДВС в листопаді 2016 року та отримання ним будь-якої інформації в якості представника банку в вказаному виконавчому провадженні є незаконним та порушує законі права та інтереси стягувача, оскільки дії вчинені на підставі недійсної довіреності, а тому посилання представника ВДВС про те, що державний виконавець повідомляв [PERSON] як представника банку, в тому числі щодо вартості оцінки арештованого майна, є безпідставним. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що порушення, допущені державним виконавцем в частині оцінки майна без узгодження його вартості сторонами виконавчого провадження, неповідомлення стягувача про оцінку майна з метою подальшого оскарження, неповідомлення стягувача про проведення електронних торгів, в тому числі стартової ціни майна, а також неврахування відсутність повноважень у [PERSON] представляти інтереси стягувача у вказаному виконавчому провадженні, призвели до порушення прав позивача, визначені Законом України «Про виконавче провадження», який довів належними та допустимими доказами порушення його прав за наслідками проведення оспорених електронних торгів, які були проведені без дотримання принципу законності та без досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав останнього, що є неприпустимим. Частиною 1статті 203\~ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечить цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою та шостою статті 203 ЦК України(ч.1ст.215 цього Кодексу). За таких обставин електронні торги, оформлені протоколом № 226365 від 06 січня 2017 року про проведення електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки), необхідно визнати недійсними з підстав неповідомлення позивача про його оцінку та подальшу передачу даного майна на реалізацію, а також з підстав безпідставного проведення виконавчих дій за заявою представника стягувача, представництво якого було припинено. Відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 5 статті 267 ЦК України передбачено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Зважаючи на те, що позивач не був повідомлений про проведення прилюдних торгів, якими істотно були порушені його права та законні інтереси, та останній довів суду, що після ознайомлення з результатами торгів, ним вживалися правові заходи щодо захисту свого порушеного права, однак у звязку із відсутністю інформації про результати торгів він звернувся до суду не в позовному провадженні, а із скаргою на дії державного виконавця, суд визнає поважними причини пропущення позивачем позовної давності, у звязку із чим його порушене право підлягає захисту. За вказаних обставин, оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність заявлених позовних вимог, у звязку із чим позов слід задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача пропорційно слід стягнути судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору. На підставі ст.ст. 16, 203, 215, 238, 239, 241, 247-249, 256, 267 ЦК України, ст.ст. 1, 14, 15, 16, 19, 23, 28, 57, 61 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 48 Закону України «Про іпотеку», наказу Міністерства юстиції України від 22 грудня 2015 року № 2710/5\~«Про реалізацію арештованого майна шляхом проведення електронних торгів», суд

Outcome: approved