Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» Гаврилюк Олександр Сергійович звернувся до Гребінківського районного суду Полтавської області з вказаним позовом, яким просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» заборгованість у розмірі 32 117,67 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 2102,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 13.06.2020 року між ТОВ «ЮТР СЕРВІС» та [PERSON] було укладено договір № 60200092133 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ (далі - Договір). Цей Договір укладено в електронній формі, що згідно п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» за правовими наслідками прирівнюється до укладення Договору в письмовій формі та підписаного власноручно. Відповідно до п. 8.1 Договору клієнт отримує товари (послуги) від Постачальника на умовах Договору та згідно обраного клієнтом пакету фінансування, а постачальник забезпечує надання товарів (послуг) клієнту. В момент підписання Договору всі існуючі та майбутні права Постачальника за Договором відступаються на користь Процесинг-центра (Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп», далі - позивач). Відповідно до п. 8.2. Договору, порядок отримання товарів (послуг) Клієнтом визначається договором та Правилами отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ в редакції згідно наказу №05/02-18 від 05.02.2018, що є невідємною частиною договору. Клієнт ознайомлений з копією Правил в електронній формі та на сайті www.paylater.com.ua, а також з порядком укладення договору за допомогою електронного підпису. Відповідно до п.1.4. Правил отримання товарів (послуг) в системі ПлатиПізніше™ Правила є договором приєднання у розумінні ст.634 ЦК України. Підписанням договору Клієнт приєднується до Правил, Правила є невідємною частиною кожного договору з моменту його укладення. Враховуючи, що відповідач своїм підписом у договорі погодився з усіма його умовами, зокрема і з тим, що ознайомлений та повністю погоджується з Правилами, додатковий його підпим на Правилах не потрібний. Згідно вказаних умов Договору відповідачу передано в оренду на умовах лізингу «Шина автомобільна 385/68 R22,5 Continental НТЗ у кількості 6 штук» (далі -Товар) встановленою вартістю 29647,08 грн. Передача товару відповідачу засвідчена підписом відповідача на договорі. Адреса експлуатації Товару визначена у Договорі: [ADDRESS] . Умовами пакету фінансування визначеними в Договорі, встановлено розмір, порядок оплати місячних платежів: щомісяця рівними частинами до 20 числа кожного місяця, починаючи з наступного за місцем укладення Договору. Умови пакету фінансування: платіж при отриманні товарів (від загальної суми платежів) становить 4941,18 грн.; кількість місячних платежів (крім першого) - 5; розмір місячних платежів: щомісяця рівними частинами - 4941,18 грн.; вид договору: прямий лізинг; перехід права власності до клієнта: виплата всіх зобов`язань за договором. Також згідно п. 1.1., п. 1.3. договору про участь постачальника в системі ПлатиПізніше™ №2019000402 від 14.11.2019 р. всі права вимоги до відповідача, що випливають з умов Договору були відступлені постачальником на користь позивача в момент підписання Договору - 13.06.2020 року. Станом на 21.12.2020 року відповідач не виконав прийнятих на себе відповідно до положень умов Пакету фінансування та п.10.4.2. Договору зобов`язань щодо несвоєчасної, повної та належної оплати вартості отриманого Товару. Так, за весь період дії Договору відповідачем в якості оплати вартості отриманого Товару було сплачено: 13.06.2020 р. - 4941,18 (платіж при отриманні товару) У зв`язку з невиконанням відповідачем умову договору утворилася заборгованість перед позивачем, яка становить 32 117 грн. 67 коп, в тому числі: 24 705,90 грн. - сума заборгованості за основним зобовязанням з оплати вартості отриманого Товару; 7 411,77 грн. - сума штрафних санкцій, нарахованих до положень п. 12.2-12.3 Договору. В добровільному порядку погасити дану заборгованість відповідач відмовляється, що стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Згідно довідки відділу ведення реєстру територіальної громади та реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Гребінківської міської ради від 05.01.2021, відповідач, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 22). Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 06.01.2021 року позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Справу призначено до розгляду в судовому засіданні з викликом сторін на 11-00 год. 28 січня 2021 року (а.с.23,24). Копію позовної заяви з додатками направлено відповідачу та встановлено строк для подання відзиву на позов. Відповідач відзиву не надав, 28.01.2021 року у судове засідання не з`явився. У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання, розгляд справи відкладено на 17.02.2021 року о 14 год. 00 хв. В судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «Фангарант Груп» не з`явився, він належним чином сповіщений про день і час розгляду справи; в позовній заяві зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить розгляд справи провести на підставі наявних письмових доказів, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення (а.с.4). З матеріалів справи вбачається, що за зареєстрованим місцем свого проживання відповідач [PERSON] отримує судову кореспонденцію Гребінківського районного суду Полтавської області. Так, в судові засіданні призначені на 28.01.2021 та 17.02.2021 року відповідач [PERSON] двічі не з`явився. За зареєстрованим у встановленому порядку місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] , судові повістки він отримує, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.29,32). З огляду на положення ст.128 ЦПК України, він вважається таким, що належним чином сповіщений про день і час розгляду справи. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.1 ст.281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Згідно ухвали суду від 17.02.2021 року суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 13.06.2020 року між ТОВ «ЮТР СЕРВІС» та [PERSON] було укладено договір № 60200092133 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™. Відповідно до відмітки про накладення електронного підпису (аналогу власноручного) [PERSON] підписав даний договір 17.06.2020 року о 15-05 год. (а.с.6). Відповідно до п.8.1. Договору клієнт отримує товари (послуги) від постачальника на умовах договору та згідно обраного клієнтом пакету фінансування, а постачальник забезпечує надання товарів (послуг) клієнту. В момент підписання договору всі існуючі та майбутні прав постачальника за договором відступаються на користь Процесинг-центра (Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп») (а.с.6). У відповідності до п. 8.2. Договору, порядок отримання товарів (послуг) Клієнтом визначається договором та Правилами отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ в редакції згідно наказу №05/02-18 від 05.02.2018, що є невідємною частиною договору. Клієнт ознайомлений з копією Правил в електронній формі та на сайті www.paylater.com.ua, а також з порядком укладення договору за допомогою електронного підпису. Згідно п.1 Договору відповідачу передано в оренду на умовах лізингу «Шина автомобільна 385/68 R22,5 Continental НТЗ у кількості 6 штук», встановленою вартістю 29647,08 грн. Передача товару відповідачу засвідчена підписом відповідача на договорі. Адреса експлуатації Товару визначена у Договорі: [ADDRESS] ., що підтверджується накладенням електронного підпису (аналогу власноручного) [PERSON] . Відповідно до п. 2 Договору розрахункова загальна сума платежів становить 29647,08 грн., у тому числі платіж при укладенні договору - 4941,18 грн. Умовами пакету фінансування визначеними в Договорі, встановлено розмір, порядок оплати місячних платежів: щомісяця рівними частинами до 20 числа кожного місяця, починаючи з наступного за місцем укладення Договору. Умови пакету фінансування: платіж при отриманні товарів (від загальної суми платежів) становить 4941,18 грн.; кількість місячних платежів (крім першого) - 5; розмір місячних платежів: щомісяця рівними частинами - 4941,18 грн.; вид договору: прямий лізинг; перехід права власності до клієнта: виплата всіх зобов`язань за договором. Відповідач [PERSON] неналежним чином виконував взяті на себе зобов`язання за договором про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ в частині сплати платежів, передбачених Пакетом фінансування та договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість за зазначеним договором. Відповідно до розрахунку суми заборгованості за договором № 60200092133 від 13.06.2020 року станом на 21.12.2020 року заборгованість становить 32 117 грн. 67 коп, в тому числі: 24 705,90 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого Товару; 7 411,77 грн. - сума штрафних санкцій (неустойка) (а.с.5). У відповідності із п. п. 12.2, 12.3 встановлено розмір неустойки, який нараховуються у зв`язку із порушенням строку платежів. Згідно п. 1.1., п. 1.3. договору про участь постачальника в системі ПлатиПізніше™ №2019000402 від 14.11.2019 р. всі права вимоги до відповідача, що випливають з умов Договору були відступлені постачальником на користь позивача в момент підписання Договору - 13.06.2020 року. Станом на 21.12.2020 року відповідач не виконав прийнятих на себе відповідно до положень умов Пакету фінансування та п.10.4.2. Договору зобов`язань щодо несвоєчасної, повної та належної оплати вартості отриманого Товару. Так, за весь період дії Договору відповідачем в якості оплати вартості отриманого Товару було сплачено: 13.06.2020 р. - 4941,18 (платіж при отриманні товару). Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі. Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Згідно положень ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору (ст.627 ЦК України). Згідно ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 204 ЦК України проголошена презумпція правомірності правочину. Правовідносини між сторонами справи, третьою особою врегульовані договором № 60200092133 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше від 13.06.2020 року, за умовами якого всі права вимоги, що випливають з умов договору були відступлені постачальником на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» в момент підписання договору. Відповідно до ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Частиною другою зазначеної вище статті визначено, що до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. За правилами ст. ст. 525, 526, 527 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмові від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Пунктами, 12.2., 12.3. договору встановлено, що у разі прострочення сплати платежів на строк 10 (десяти) календарних днів клієнт сплачує неустойку в розмірі 5 (пять) відсотків від суми заборгованості за прострочення кожного платежу. У разі прострочення спати платежів на строк більше 10 (десяти) календарних днів, клієнт сплачує неустойку в розмірі 10 (десять) відсотків від суми заборгованості за кожен місяць прострочення. Крім того, згідно положень п. 12.4. договору, у разі прострочення відповідачем сплати платежів на строк більше 30 (тридцяти) календарних днів, клієнт зобов`язаний за першою вимогою позивача протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання такої вимоги дострокового одноразово сплатити на користь процессинг-центра всі платежі, належні до сплати згідно з Пакетом фінансування. Відповідно до статті 549 Цивільного Кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Правилами статті 611 Цивільного Кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом серед яких - сплата неустойки. Частинами першою, другою статті 551 Цивільного Кодексу України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Розрахунком, наданим позивачем, підтверджується наявність заборгованості з урахуванням неустойки у розмірі 32117,67грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп». У зв`язку із чим, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір, відповідно до платіжного доручення № 17119 від 18.012.2020 року у розмірі 2102,00 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 207, 525-527, 530, 549, 551, 626-628, 634, 806 ЦК України, ЗУ «Про електронну комерцію», ЗУ «Про електронний цифровий підпис», ст.ст. 4, 11, 12, 13, 76-80, 81, 83 ,89, 128, 141, 223, 247, 259, 263-265, 268, 273, 279, 280-283, 354 суд,-

Outcome: approved