Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду із позовом про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (садибний (індивідуальний) житловий будинок), посилаючись на те, що [PERSON], проживає в житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] з 1999 року. Разом з ним за даною адресою проживає та зареєстрована його дружина - [PERSON]. 20 квітня 1999 року рішенням правління Колективного сільськогосподарського підприємства «Іскра» даний житловий будинок був наданий йому для проживання разом із своєю сім'єю, як члену КСП «Іскра». Оскільки будинок перебував у непридатному для життя стані та потребував суттєвих поліпшень, ним, у 2000 році, здійснено його перебудову. 26 лютого 2000 року КСП «Іскра» було реорганізовано шляхом перетворення в сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Нива». СТОВ «Нива» припинило свою діяльність не залишивши правонаступників. Житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] згідно з по господарським обліком рахується за позивачем та на балансі Нестеренківської сільської ради не перебуває. Окрім того, даний житловий будинок розташований на земельній ділянці, що належить йому на праві приватної власності. Позивачем виготовлено технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS]… При зверненні до сільської ради про передачу будинку у власність - отримано відмову, так як на балансі сільради даний будинок не перебуває, а при зверненні до Департаменту ДАБІ у Полтавській області - отримано роз'яснення, що прийняття в експлуатацію самочинно збудованих об'єктів законодавством не передбачено. Тож здійснити реєстрацію права власності на даний житловий будинок неможливо за відсутності документів, що підтверджують право власності. Дана обставина унеможливлює реалізацію його права розпоряджатися належним йому майном. В судове засідання позивач та його представник не з»явилися, надавши суду заяву з проханням розглянути дану справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримали. Представник : відповідача - Виконавчого комітету Нестеренківської сільської ради Полтавського району та третя особа: [PERSON] в судове засідання не з»явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності та не висловили заперечень щодо позову. Представник третьої особи: Департамент Державної архітектурно - будівельної інспекції у Полтавській області в судове засідання не з»явився, надавши суду телефонограму про розгляд справи у його відсутності та не висловили заперечень щодо позову. Суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з»явившихся сторін по наявним матеріалам справи та за наявності від них відповідних заяв. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач, проживає в житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] з 1999 року. Разом з ним за даною адресою проживає та зареєстрована його дружина - [PERSON]. 20 квітня 1999 року рішенням правління Колективного сільськогосподарського підприємства «Іскра» даний житловий будинок був наданий йому для проживання разом із своєю сім'єю, як члену КСП «Іскра». Оскільки будинок перебував у непридатному для життя стані та потребував суттєвих поліпшень, ним, у 2000 році, здійснено його перебудову. 26 лютого 2000 року КСП «Іскра» було реорганізовано шляхом перетворення в сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Нива». СТОВ «Нива» припинило свою діяльність не залишивши правонаступників. Житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] згідно з по господарським обліком рахується за позивачем та на балансі Нестеренківської сільської ради не перебуває. Окрім того, даний житловий будинок розташований на земельній ділянці, що належить йому на праві приватної власності. Позивачем виготовлено технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS]… При зверненні до сільської ради про передачу будинку у власність - отримано відмову, так як на балансі сільради даний будинок не перебуває, а при зверненні до Департаменту ДАБІ у Полтавській області - отримано роз'яснення, що прийняття в експлуатацію самочинно збудованих об'єктів законодавством не передбачено. Тож здійснити реєстрацію права власності на даний житловий будинок неможливо за відсутності документів, що підтверджують право власності. Дана обставина унеможливлює реалізацію його права розпоряджатися належним йому майном. Статтею 41 Конституції України гарантується, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Пунктом 5 ст.376 ЦК України зазначено, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Пунктом 5 ст.376 ЦК України передбачено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Статтею 379 ЦК України визначено поняття житла, зокрема, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Стаття 380 ЦК України визначає житловий будинок як об'єкт права власності: житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Громадяни можуть мати на праві приватної власності жилі будинки. Правове регулювання права власності на жилий будинок здійснюється на підставі глави 28 ЦК України, інших нормативних актів. Під жилим будинком розуміється будівля капітального типу, призначена для постійного проживання громадян. Жилий будинок нерозривно пов'язаний із землею та іншим нерухомим майном і тому право приватної власності на жилий будинок включає додаткові будівлі як складники одного об'єкта. В п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 р. № 7 (із змінами, внесеними постановою Пленуму від 25 грудня 1992 р. № 13) «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок» зазначається, що різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Так, відповідно до ст.26 ЗУ «Про основи містобудування» від 16.11.1992 року № 2780-XII, спори з питань містобудування вирішуються радами у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

Outcome: approved