Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до Другого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, та уточнивши позовні вимоги, просить скасувати Постанову Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 13.03.2013 року, № ВП 37123793 про відкриття виконавчого провадження, якою було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON]. Скасувати Постанову Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 25.02.2014 року, № ВП 42147775 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON]. Скасувати Постанову Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції 15.10.2012 року, № ВП 34420299 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON]. Скасувати Постанову Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції 14.01.2015 року № ВП 46018953 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON]. Зняти арешт з квартири під № 14, у будинку №27, по вулиці Дальницькій (Іванова), у місті [PERSON], загальною площею 84, 3 кв. м., яка складається в цілому з двох житлових кімнат, житловою площею 37,9 кв. м., що належить [PERSON], яка є предметом іпотеки АТ «Банк «Фінанси та Кредит», відповідно до іпотечного договору від 05.04.2007 року. В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначив, що 05.04.2007 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Одеське регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 15к-80, згідно якого Банк надав останньому кредит у сумі 138\~000, 00 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11 % процентів річних, строком користування до 05.04.2020року. В якості забезпечення виконання зобовязань по даному Кредитному договору, між [PERSON], який є іпотекодавцем та Банком 05.04.2007 року був укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, [PERSON] за реєстровим номером 1075 згідно якого Банку було передано в заставу нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] (Іванова), у місті [PERSON]. Зазначена квартира має загальну площу 84,3 кв. м., складається в цілому з двох кімнат, житловою площею 37,9 кв. м. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно квартира належиться [PERSON]. Заочним Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20.12.2012 р. по справі № 1919/2-7979/11 стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] заборгованість за Кредитним договором 1\~567\~988, 56 гривень. Рішення суду на даний час не виконано. Рішення суду не було оскаржено та станом на поточну дату набрало законної чинності. Проте вищезазначене Рішення суду від 20.12.2012 року неможливо виконати, оскільки на спірну квартиру Другим Малиновськими ВДВС Одеського міського управління юстиції були накладені чотири арешти та оголошена заборона на відчуження вказаного спірного майна. Станом на теперішній час, відкриті Другим Малиновським ВДВС Одеського міського управління юстиції виконавчі провадження по виконанню відповідних виконавчих документів - закрито, матеріали проваджень знищено через закінчення терміну їх зберігання, відповідно до порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби. Однак при цьому органами ДВС не вирішено питання про зняття арешту з вказаного майна. У зв'язку з викладеним, з метою відновлення свого порушеного права, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Одеське регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулись з даним позовом до суду. Представник позивача у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала, надала до суду заяву, в якій просила суд позов задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Представник Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції у судове засідання не з*явився, сповіщений належним чином, проте надав заяву, уякій просив розглянути вказану справу за його відсутності згідно вимог чинного законодавства. Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, прийнявши до уваги виниклі обставини і підстави звернення в суд, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповілно до ч.1ст.11 ЦПК України. суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Судом було встановлено, що 05.04.2007 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Одеське регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 15к-80, згідно якого Банк надав останньому кредит у сумі 138\~000, 00 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11 % процентів річних, строком користування до 05.04.2020року. В якості забезпечення виконання зобовязань по даному Кредитному договору, між [PERSON], який є іпотекодавцем та Банком 05.04.2007 року був укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, [PERSON] за реєстровим номером 1075 згідно якого Банку було передано в заставу нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] (Іванова), у місті [PERSON]. Зазначена квартира має загальну площу 84,3 кв. м., складається в цілому з двох кімнат, житловою площею 37,9 кв. м. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно квартира належиться [PERSON]. Заочним Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20.12.2012 р. по справі № 1919/2-7979/11 стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] заборгованість за Кредитним договором 1\~567\~988, 56 гривень. Рішення суду на даний час не виконано. Рішення суду не було оскаржено та станом на поточну дату набрало законної чинності. Представник позивача у судовому засіданні зазначила, що вищезазначене Рішення суду від 20.12.2012 р. неможливо виконати, оскільки на квартиру квартиру [ADDRESS] (Іванова), у місті [PERSON] були накладені наступні арешти: · Другим Малиновським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції 13.03.2013р., винесено Постанову № ВП 37123793 про відкриття виконавчого провадження, якою було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON]. - Другим Малиновським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції 25.02.2014 р., винесено Постанову № ВП 42147775 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON]. - Другим Малиновським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції 15.10.2012 р., винесено Постанову № ВП 34420299 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON]. - Другим Малиновським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції 14.01.2015 р., винесено Постанову № ВП 46018953 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON]. За виконавчими провадженнями № ВП 37123793 та № ВП 42147775, виконавчі документи були повернуті стягувачу, що підтверджується Постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві від 17.06.2013 р. та від 04.06.2014 р. Як вбачається з листа Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 23.03.2015 р. за № 4865/07-42, виконавче провадження № ВП 34420299 було завершено на підставі п. 2 ст. 47 Закону «Про виконавче провадження», а в даному випадку зняття арешту з майна законом не передбачено, тому в знятті арешту позивачу було відмовлено. Виконавче провадження № ВП 46018953 є діючим та незавершеним, але розяснено Банку, що він має право звернутися до суду на підставі ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» з позовною заявою про зняття арешту з майна. Зазначені арешти, перешкоджають Банку у реалізації своїх прав, як іпотекодержателя вказаного майна, та порушують інтереси Банку як Кредитора в частині погашення заборгованості по кредитному договору, шляхом реєстрації за Позивачем права власності на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та ст. 572 Цивільного кодексу України відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право у разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобовязання, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження. Статтею 589 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі невиконання зобовязання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно зі ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Аналогічну норму містить ст. 19 Закону України «Про заставу». Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Як вбачається з підп. 5 п. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952 від 01.07.2004 р. у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав, повязаних з відчуженням нерухомого майна подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна. Таким чином, позивач може звернутися до органів Державної реєстраційної служби України з метою реєстрації за собою права власності на нерухоме майно тільки у разі відсутності будь-яких обтяжень, встановлених щодо квартири [ADDRESS] (Іванова), у місті [PERSON]. Відповідно до ч. 1. ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, за ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову та зняття арешту з майна.

Outcome: approved