Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Прокурор Бериславського району, який діє в інтересах держави в особі Бериславської районної державної адміністрації, головного управління Держгеокадастру України в Херсонській області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, посилаючись на те, що 21 травня 2008 року між Бериславською районною державною адміністрацією в особі [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться на території Качкарівської сільської ради, загальною площею 6,72 га, строком на 10 років. Згідно п. 15 договору земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва для вирощування сільськогосподарських культур. Пунктом 9 вказаного договору визначено, що орендна плата вноситься у грошовій формі у розмірі 1,5% від нормативно-грошової оцінки, що становить на момент укладення договору оренди землі 1392,38 гривень. Вказує, що відповідно до п.п.288.5.1 п.288.5 ст.288 Податкового Кодексу України річна сума платежу орендної плати не може бути меншої 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Відповідачу було направлено лист з повідомленням про необхідність внести зміни до договору оренди, але вона на нього ніяким чином не відреагувала. Просив суд внести зміни до вказаного договору, виклавши пункт 9 в наступній редакції: «Орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності вноситься орендарем у грошовій формі на рахунок Качкарівської сільської ради №35429016001904 в УДК у Херсонській області, код 04401262, код платежу 25010300, МФО 852010 в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік». [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до Бериславської районної державної адміністрації, головного управління Держгеокадастру України у Херсонській області про визнання недійсним договору оренди землі від 21 травня 2008 року. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що умови укладеного договору оренди належної їй земельної ділянки суперечать діючому законодавству, оскільки у договорі не зазначено обєкт оренди, порядок та строки внесення орендної плати, відповідальність сторін. Просила визнати договір оренди земельної ділянки недійсним оскільки він не містить усіх істотних умов передбачених ст.15 Закону України «Про оренду землі». Прокурор в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала, просила суд їх задовольнити, зустрічні позовні вимоги не визнала. Представники Бериславської районної державної адміністрації, головного управління Держгеокадастру України в Херсонській області в судовому засіданні наполягали на задоволенні позову, зустрічні позовні вимоги не визнали. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] за первісним позовом заперечувала проти задоволення позовних вимог, на задоволенні зустрічного позову наполягала. Вислухавши прокурора та представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. З матеріалів справи вбачається, що 21 травня 2008 року між Бериславською районною державною адміністрацією в особі [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки строком на 10 років, відповідно до умов якого [PERSON] було надано в оренду земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,72га, що знаходиться в межах Качкарівської сільської ради Бериславського району Херсонської області. Згідно п.9 вказаного договору орендна плата встановлена у розмірі 1,5% від нормативно-грошової оцінки, що становить на момент укладення договору оренди землі 1392,38 гривень. Пунктом 13 договору передбачено, що розмір орендної плати переглядається один раз у три роки у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках визначених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Статтею 288 Податкового Кодексу України встановлено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства. Згідно п.п.288.5.1, 288.5.2 п.288.5 ст. 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки. Враховуючи, що в договорі оренди передбачено можливість збільшення орендної плати, а орендна плата на земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, що в свою чергу свідчить про наявність підстав для перегляду розміру орендної плати - у разі законодавчої зміни її граничного розміру. Відповідно до листа відділу Держземагенства у Бериславському районі Херсонської області від 24.07.2014 року відповідачу повідомлено про зміну діючого законодавства щодо визначення розміру орендної плати за землю та запропоновано внести відповідні зміни до договору оренди землі. Приписами ст.30 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення такої згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується у судовому порядку. Оскільки розмір орендної плати на землю було законодавчо змінено, тому наявні підстави для зміни договору оренди у частині, що стосується розміру орендної плати за користування земельною ділянкою. В зв'язку з задоволенням позову прокурора в повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Стосовно позовних вимог [PERSON]. Відповідно до ст.15 Закону України «Про оренду землі» одними з істотних умов договору оренди землі є об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальність за її несплату; відповідальність сторін. Відповідно до ст.15 ЦК України та ст.3 ЦПК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, тому суд повинен встановити чи дійсно порушуються права орендаря у зв'язку з відсутністю в договорі оренди умов, передбачених ст. 15 Закону України «Про оренду землі», визначити істотність цих умов, а також з'ясувати у чому саме полягає порушення його прав. Підставою зустрічного позову про визнання договору недійсним є відсутність в договорі оренди землі від 21.05.2008 року таких істотних умов договору, як обєкт оренди, порядок та строки внесення орендної плати, відповідальність сторін. Під час розгляду справи представником позивача за зустрічним позовом не доведено факту порушення прав [PERSON], у зв'язку з відсутністю в тексті договору оренди кадастрового номеру, при зазначенні його в кадастровому плані, який є обов'язковим додатком до договору та копії державного акту на право власності на землю. Оскільки під час укладення договору сторони дійшли згоди про виплату орендної плати, будь яких порушень строків або розміру виплат не встановлено, тому суд не вбачає істотного порушення прав позивача за зустрічним позовом в тому, що в договорі оренди не зазначено дату виплати орендної плати. Також позивачем не доведено порушення його прав у зв'язку з відсутністю в тексті договору оренди умов відповідальності сторін. В оскаржуваному договорі оренди землі, в п.42, зазначено: «За невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору». Наведене свідчить, що сторони дійшли згоди, що відповідальність сторін визначається чинним законодавством України, яке регулює зазначені правовідносини. Отже права орендодавця не порушуються. За таких обставин, оцінюючи усі докази, які були досліджені у судовому засіданні у їх сукупності та приймаючи до уваги вищезазначені норми, суд вважає, що зустрічний позов є безпідставним та необґрунтованим, в зв'язку з чим задоволенню не підлягає.

Outcome: approved