Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Прокурор Синельниківської міжрайонної прокуратури звернувся до суду із зазначеним вище позовом в інтересах [PERSON] відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», оскільки позивач [PERSON] в силу свого похилого віку, стану здоров'я, матеріального становища неспроможний самостійно захистити свої порушені права у суді. В обґрунтування позову прокурор зазначив, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], належав померлій [PERSON], яка була дружиною позивача, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку. [INFO] дружина позивача, [PERSON] померла, спадкоємцем житлового будинку, розташованого за вищезазначеною адресою, є її чоловік [PERSON], зареєстрований у вказаному будинку, у тому числі з урахуванням 1/2 частки майна, від якої відмовилась донька спадкодавця [PERSON] Згідно із записами у домовій книзі в будинку, розташованому за вищезазначеною адресою, зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [INFO] [PERSON] померла. На даний час за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON], яка є онукою позивача. Таким чином право позивача на користування належного йому будинку порушено й потребує захисту шляхом визнання відповідача, такою особою, що втратила право користування житловим приміщенням. Також, позивач має намір продати вищевказаний будинок, а згідно зі ст.150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. [PERSON] не проживає за місцем мешкання понад 1 рік, без поважних причин, інша домовленість між нею та позивачем відсутня. Відповідач самостійно не звернулася щодо зняття з реєстраційного обліку, а наразі не має можливості. Просить визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS]. Зобов'язати Синельниківський районний сектор Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку [PERSON], з житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]. До початку судового засідання позивач надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить справу розглянути без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи до суду не з'явилась але до початку судового засідання надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, рішення просила прийняти згідно чинного законодавства. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне. Згідно договору купівлі-продажу від 29 січня 2002 року, посвідченого Моніч Н.Д., приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області, [PERSON], що діяла від свого імені та від імені [PERSON] передала у власність [PERSON] житловий будинок с господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок с господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.07.2014 року, серія ЕЕЕ 071666. Згідно зі свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від [INFO], [PERSON] померла [INFO]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серія [NUMBER], посвідченого державним нотаріусом другої Синельниківської державної нотаріальної контори Мельниковим О.Ж.., спадкоємцем житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], є [PERSON], зареєстрований у вказаному будинку, у тому числі з урахуванням 1/2 частки майна, від якої відмовилась донька спадкодавця [PERSON]. Згідно із записами у домовій книзі в будинку, розташованому за вищезазначеною адресою, зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого [INFO] виконавчим комітетом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, [INFO] померла [PERSON]. Як вбачається з копії довідки від 03.10.2014 року, виданої Іларіонівською селищною радою, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] один, разом з ним за даною адресою ніхто не проживає 5 років. Згідно довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України у Дніпропетровській області від 26.12.2014 року, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно статті 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Приймаючи до уваги, що відповідач не проживає в будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] близько 5 років, жилим приміщенням не користується, будь-якої домовленості щодо користуванням житлом між сторонами не встановлено, суд вважає, що є підстави визнати її такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Вимога до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Синельниківського районного сектору про зняття відповідачів з реєстрації є безпідставною, оскільки воно (зняття) проводиться органом реєстрації на підставі судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням на підставі ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Згідно вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial