Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми заборгованості за кредитною лінією в якій просить стягнути з [PERSON] на корить АТ «[PERSON] банк» заборгованість по кредитному договору в розмірі 1241,79 грн., з якої 471,65 грн. заборгованість по кредиту, 36,07 заборгованість за відсотками, 734,07 грн. заборгованість за комісією та судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, однак з позовної заяви вбачається, що остання прохає розглядати справу без присутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. Згідно до положення ч.2 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ст.169 ч.4 ЦПК України у разі повторної неявки якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідачів судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: 18.08.2006 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON], укладено кредитний договір №044-20058-180806, згідно п.1.1. якого позивач надає відповідачу кредит у розмірі 2797,30 грн. Згідно п.2.3. договору за користування кредитом відповідач сплачує позивачу проценти, виходячи зі ставки 10% в рік. Процентна ставка може змінювати відповідно до умов договору. Відповідно до п.2.5 договору, за обслуговування кредитної заборгованості відповідач сплачує позивачу плату в розмірі 2,99% в місяць. Розмір плати за обслуговування кредитної заборгованості, може змінюватись відповідно до умов договору (а.с.4-5). Станом на 08.05.2015 року відповідач не виконує належним чином зобовязання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість в сумі 1241,79 грн., з якої 471,65 грн. заборгованість по кредиту, 36,07 заборгованість за відсотками, 734,07 грн. заборгованість за комісією (а.с.7-8). Згідно ст.642 ч.2 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до ст.638 ч.2 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Уклавши кредитний договір, сторони взяли на себе певні зобовязання. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Відносно викладеного, необхідно зазначити, що згідно зі ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.530 ч.1 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, які встановлені ст.ст.10,11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог або заперечень, саме сторона визначає коло доказів, які вона надає суду. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази в їх сукупності, суд знаходить позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved