Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Представник позивача ПАТ «Дельта Банк» 31.08.2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором за кредитним договором у розмірі 498023,69 гривень. В обґрунтування своїх вимог представник позивача ПАТ «Дельта Банк» зазначив, що 31.03.2011 року між ПАТ «АСТРА Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 310006023965014 від 31.03.2011 року, згідно з умовами якого Банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 500 000 гривень, строком з 31.03.2011 року до 31.03.2018 року, зі сплатою відсоткової ставки в розмірі 16,9 % річних. Цільове призначення кредиту - придбання автомобіля. Виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором було забезпечено Договором поруки № 310006023965014/П від 31.03.2011 року, який був укладений між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON], згідно з яким вона поручається перед кредитором, тобто Банком за виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 310006023965014 від 31.03.2011 року. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує протягом тривалого часу, про що неодноразово повідомлялася в тому числі шляхом направлення поштової вимоги про виконання зобов'язань за кредитним договором. У зв'язку з чим, станом на 28.07.2015 року, за ними утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 498 023,69 грн.. В судове засідання 03.02.2016 року представник позивача ПАТ «Дельта Банк» - Матвєєв В.Ю. (діє на підставі довіреності від 20.02.2015р.) не з'явився, але 03.02.2016 року надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю в якій також зазначив, що проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідачі не з'явилися, хоча були повідомлені про час, дату та місце судового засідання належним чином у встановленому порядку, поважних причин щодо неявки суду не представили, чим позбавили суд можливості вислухати їх думку по суті. Суд, у зв'язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у їх відсутність, згідно ч.2 ст.169 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст.197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.03.2011 року між ПАТ «АСТРА Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 310006023965014 від 31.03.2011 року, згідно з умовами якого Банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 500 000 гривень, строком з 31.03.2011 року до 31.03.2018 року, зі сплатою відсоткової ставки в розмірі 16,9 % річних. Цільове призначення кредиту - придбання автомобіля.. (а.с.7-14). Виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором було забезпечено Договором поруки № 310006023965014/П від 31.03.2011 року, який був укладений між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON], згідно з яким поручитель, тобто [PERSON] поручається перед кредитором, тобто Банком за виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 310006023965014 від 31.03.2011 року (а.с.18-19). Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує протягом тривалого часу, про що неодноразово відповідачі повідомлялися в тому числі шляхом направлення досудової вимоги від 06.08.2015р. про виконання зобов'язань за кредитним договором. (а.с.25-30) У зв'язку з чим, станом на 28.07.2015 року, за ним утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 498 023,69 грн. (а.с. 3,24). Зі змістом, умовами та правовими наслідками зазначеного кредитного договору відповідач [PERSON], був ознайомлений та згодний, про що свідчать його підписи на кожній сторінці договору. Відповідно до ст. 553 ЦК України Поручитель, тобто [PERSON] поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого зобов'язання, а також відповідає перед кредитором за порушення зобов'язань боржником. Згідно з пунктами 1.2., 1.3. договору поруки [PERSON] відповідає перед Кредитором (Позивачем) у тому ж обсязі, що й Позичальник [PERSON], у тому числі за повернення основної суми боргу, відсотків, комісій за користування кредитом, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, зазначених в Кредитному договорі. Згідно з пунктом 2.1 договору поруки відповідальність Поручителя і Позичальника є солідарною. Ці пункти договору поруки цілком відповідають ст. 554 ЦК України, в яких зазначено, що при порушенні боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарний боржник, якщо договором поруки не передбачена додаткова (субсидіарна відповідальність) поручителя. Позивач умови кредитного договору виконав та надав відповідачу [PERSON] кошти, які зазначені у кредитному договорі. 02.12.2013 року між ПАТ «АстраБанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 310006023965014 від 31.03.2011 року, боржником за яким є відповідач [PERSON], що підтверджується наявним у матеріалах справи договором та актом прийому-передачі документації за Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 02.12.2013 року та додатком до Акту приймання-передачі (а.с.31-35). Частиною 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини кредиту кредитор (Банк) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. З позову вбачається, що відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує протягом тривалого часу, не здійснює відповідні платежі згідно графіку погашення кредиту, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилася прострочена заборгованість за кредитом. У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором № 310006023965014 від 31.03.2011 року у відповідачів, перед позивачем ПАТ «Дельта Банк», станом на 28.07.2015 року виникла прострочена заборгованість яка підтверджується відповідним розрахунком станом на 27.08.2014р. (а.с.247 ) , загальна сума якої становить 498 023,69 гривні., з яких: - сума заборгованості за кредитом - 388 226,09 гривень.; - сума заборгованості відсотків за користування кредитом - 109 797,60 гривень.; Також судом встановлено, що позивач направляв відповідачам. досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, за вих. № 31.4-08/3922/15 та № 31.4-08/3923/15 від 06.08.2015 (а.с.25-30), проте заборгованість так і не була погашена. Жодних доказів щодо сплати коштів за цим договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідачі суду не надали. Таким чином, на момент розгляду справи доказів погашення кредиту та сплати комісій, відсотків, пені, штрафу, інфляційних збитків у суду не має. Отже, допустивши прострочення кредиту, відповідачі порушили не тільки свої договірні зобов'язання, а й вимоги законодавства України. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача про стягнення всієї суми заборгованості є обґрунтованими та такими, що відповідають умовам кредитного договору. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст. 554 Цивільного кодексу України, уразі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Згідно з положеннями статей 530, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. На підставі вищенаведеного суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідачів всієї суми заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та такими, що відповідають умовам кредитного договору та ст.1050 ЦК України. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Відповідно до змісту ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними, а також такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved