Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

Представник позивача ПАТ „Запоріжжяобленерго в особі\~Запорізьких міських\~електричних мереж\~звернувся до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] про стягнення боргу за електроенергію, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач користується електроенергією, яка подається до житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , проте, зобов`язань по сплаті за використану електроенергію не виконує, у зв`язку з чим за період з 01.02.2018 року по 01.01.2019 року за відповідачем виникла заборгованість у розмірі 3843,94 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку та просить стягнути судові витрати зі сплати судового збору. Ухвалою суду від 26.10.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Представник позивача суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність без проведення фіксації судового процесу, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає, просить розстрочити суму заборгованості на один рік. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст.\~206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На\~підставі ч.3\~ст.211\~ЦПК України\~суд вважає\~можливим розглянути\~справу у\~відсутністьсторін за наявними у суду матеріалами. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи від 26.10.2021 року. Відповідач користується електроенергією, поданою позивачем у приміщення вказаної квартири, на підставі особового рахунку № [NUMBER] . Згідно з розрахунком позивача, відповідно до знятих показань приладу обліку електричної енергії, за період з 01.02.2018\~року по\~01.01.2019\~року користувачем за адресою: [ADDRESS] , спожито 6193 кВт/год., і за вказаний період сума заборгованості за електричну енергію, з урахуванням сплаченої суми у розмірі 1734,44 гривень, становить 3843,94 гривень. Розрахунок позивача по заявленій сумі заборгованості відповідачем не спростовано, заперечень щодо вимог позивача або даних, які б спростовували викладені у позові обставини не надано, та не надано даних щодо погашення заборгованості. Надані позивачем докази про наявність заборгованості по отриманим послугам у зазначеному розмірі суд вважає належними, допустимими та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові. Правовідносини між енергопостачальником та побутовим споживачем електричної енергії регулюються Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. № 1357, із наступними змінами та доповненнями (далі - ПКЕЕН). Згідно з абзацем 2 п. 1 ПКЕЕН, ці Правила обов`язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Відповідно до п. 19 ПКЕЕН розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Згідно з п. 20 ПКЕЕН розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Відповідно до п. 42 ПКЕЕН споживач електричної енергії зобов`язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Згідно з вимогами ст.ст.\~526,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в строк, що встановлений законом, договором. Згідно зі ст.ст. 610, 611\~ЦК України порушенням зобов`язання, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), у разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості за електроенергію відповідачем не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було вжито заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості у розмірі 3843,94 гривень. Вирішуючи заяву [PERSON] розстрочення виконання рішення суд дійшов до наступного висновку. Згідно\~ст. 267 ЦПК України\~суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Підставою для розстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що істотно ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення у визначений строк. Тобто, розстрочення виконання судового рішення пов`язано з об`єктивними, непереборними - виключними обставинами, які ускладнюють його вчасне виконання. Оскільки сума заборгованості в значній мірі перевищує рівень фінансового стану відповідача на сьогоднішній день, і задоволення позовних вимог та ухвалення рішення про стягнення з відповідача суми заборгованості одноразово в повному обсязі призведе до скрутного матеріального становища відповідача, суд вважає доцільним задовольнити заяву про надання розстрочення виконання судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч.3 ст.7 ЗУ «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% відсотків судового збору, що становить 1135 гривень від суми 2270 гривень, сплаченого позивачем при поданні позову до суду згідно платіжного доручення № 23277 від 13.09.2021 року в сумі 2270 гривень, а іншу частину судового збору в розмірі 1135 гривень стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved