Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення надмірно сплачених грошових коштів адресної допомоги. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 03.01.2017 року відповідачка звернулась до Департаменту із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за адресою фактичного мешкання: [ADDRESS] . При постановці на облік, та у подальшому кожні 6 місяців при продовженні терміну надання допомоги, вказувала про відсутність у власності житлового приміщення, або його частини, в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану. Щомісячна адресна допомога внутрішньо перемішеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до вимог чинного законодавства була призначена їй та сплачувалась з 03.01.2017 по 02.07.2017 та з 03.07.2017 по 02.01.2018, з 09.01.2018 по 19.01.2018, з 20.01.2018 по 08.07.2018, з 09.07.2018 по 08.01.2019, з 09.01.2019 по 08.07.2019., 09.07.2019 по 08.01.2020. Проте, згідно інформації отриманої Департаментом 08.01.2020, у володінні відповідачки, з 18.10.2007 є будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Опираючись на вимоги п.12 Постанови КМУ №505 від 01.10.2015 та Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» позивач припинив виплату грошової допомоги та просив стягнути 30\~144 грн 94 коп. надмірно виплачених кошів щомісячної адресної допомоги за період з 03.06.2017 по 08.01.2020. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалась. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 січня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд указаної цивільної справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено учасникам їх право і строки на подачу відзиву на позов та відповіді на відзив. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Заяви про розгляд справи за її відсутністю або відзив суду не надала, про причини неявки не повідомила, що, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Судом досліджуються саме представлені позивачем письмові докази на підтвердження тих обставин, на які він посилається, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] постійно мешкала за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки №1411022137 від 04.02.2015 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованової території України та районів проведення антитерористичної операції. За інформацією відображеною у вказаній довідці [PERSON] 01.09.2014 перемістилась з тимчасово окупованої території в [ADDRESS] (а.с.7). 03.01.2017 [PERSON] звернулась до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради із заявою про продовження виплати щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. У зазначеній заяві, серед іншого, відповідачка зазначила, що а ні вона, а ні члени її родини, не мають у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції. (а.с.8) Рішенням Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради від 03.01.2017 [PERSON] призначено допомогу переміщеним особам на проживання, у розмірі 884 грн. щомісячно, на період з 03.01.2017 по 02.07.2017. (а.с.9) Зі заявами аналогічного змісту до Департаменту з вимогою продовження виплати щомісячної адресної допомоги особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО [PERSON] зверталась: 03.07.2017, 09.01.2018, 09.07.2018, 08.01.2019, 02.07.2019, кожного разу зазначаючи, що ані в неї, ані у членів її родини немає у володінні житлового приміщення в регіонах інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції. Наданими позивачем рішеннями Департаменту встановлено, що [PERSON] призначалася допомога переміщеним особам на проживання, яка виплачувалась з 03.01.2017 по 02.07.2017, 03.07.2017 по 02.01.2018, з 09.01.2018 по 19.01.2018, з 20.01.2018 по 08.07.2018, з 09.07.2018 по 08.01.2019, з 09.01.2019 по 08.07.2019., 09.07.2019 по 08.01.2020. Між тим, за результатами проведеної перевірки, встановлено, що відповідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.01.2020 № 195670910, що [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , з 18.10.2007 на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] . (а.с.21) Відповідно до рішення Департаменту №116/248 від 02.02.2020 виявлена переплата щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеній особі - [PERSON] для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 03.06.2017 по 08.01.2020 у зв`язку із володінням нерухомим майном. Рішенням Департаменту № 414/248 від 12.02.2020 [PERSON] немає права на допомогу з 03.06.2017 через наявність у володінні нерухомого майна розташованого за адресою: [ADDRESS] . (а.с.22) Відповідно до протоколу розрахунку надмірно сплачених коштів № 609871, сума надмірно виплачених коштів [PERSON] за період з 03.06.2017 по 08.01.2020 становить 30144грн 94коп. (а.с.23) 17.02.2020 Департамент звернувся до [PERSON] з повідомленням про відшкодування надмірно виплачених коштів у сумі 30144грн 94 коп, який відповідачу надіслано рекомендованою кореспонденцією, однак останньою залишено без реагування та грошові кошти не повернуті. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VII, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Згідно п.п. 2, 3 від 20.10.2014 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи. Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення. Станом на час звернення [PERSON] до Департаменту, тобто на 03.01.2017, с.Приморське Новоазовського району входило до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджених Розпорядженням КабМіну України № 1085-р від 7 листопада 2014 р. Зміни до вказаного Переліку за якими с. Приморське виключено з числа населених пунктів, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та які знаходяться на лінії зіткнення, були внесені лише 07.02.2018 Розпорядженням КабМіну України № 79-р. До вказаних змін Перелік не узгоджувався з постановою Верховної Ради України № 457-VIII від 20.05.2015, з часу ухвалення якої, межі міста Маріуполя були збільшені, за рахунок передачі до його складу 2282,7 гектара земель Новоазовського району, що знаходяться у віданні Виноградненської сільської ради (в тому числі території села Виноградне, села Піонерське, села Приморське). До цього часу, постановою Верховної Ради України № 32-VIII від 11 грудня 2014 року, с. Приморське Виноградненської сільської ради було передано до складу земель Волноваського району. Місто Маріуполь Донецької області не входило до зазначеного переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. Разом з тим, до 07.02.2018 с. Приморське Виноградненської сільської ради Новоазовського району, (яке з 11.12.2014 перебувало у складі Волноваського району Донецької області, а з 20.05.2015 входить до складу м.Маріуполя) знаходилось в переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. А отже, опираючись на вимоги абз.4 п.12 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505, слід дійти до висновку про право відповідачки до наступного місця з вказаної дати, тобто до березня 2018 року отримувати щомісячну грошову допомогу для покриття витрат на проживання, як внутрішньо переміщеної особи. Відповідно до п. 11 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня виникнення таких обставин. Суми грошової допомоги, надмірно виплачені внаслідок подання недостовірних документів, неповідомлення про зміну обставин, які впливають на виплату грошової допомоги, повертаються уповноваженим представником сім`ї самостійно. У разі неможливості добровільного повернення або утримання надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Таким чином, оскільки відповідач у встановленому порядку не повідомив про настання обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, а саме придбання у власність частини житлового будинку на території населеного пункту, який не входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, в результаті чого відповідачу безпідставно були нараховані та виплачені кошти щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідач зазначені кошти в добровільному порядку не повернув, у зв`язку із чим вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку. Згідно рішень Департаменту ухвалених протягом 2018, 2019 та 2020рр за зверненнями [PERSON] з 20.01.2018 була призначена щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання у розмірі 1000грн., тому до часу припинення її виплати - 08.01.2020, з останньої підлягає стягненню 23\~000грн за період з березня 2018 року по січень 2020 року, включно. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. При подачі позову до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 2102 грн., позовні вимоги підлягають задоволенню на 76%, то у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, відшкодуванню на користь позивача підлягає 1597,52грн. \~ \~ \~ \~На підставі ст.ст. 1, 4, 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», п.п. 2, 3, 6, 11 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року,

Outcome: partial