Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного Договору № б/н від 17.07.2009 року банк надав [PERSON] (далі - Відповідач) кредит у розмірі 500 (п'ятсот) грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів, та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв'язку з чим, станом на 30.04.2014 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 12 409(дванадцять тисяч чотириста дев'ять) грн. 52 коп., де заборгованість за кредитом - 4 899 (чотири тисячі вісімсот дев'яносто дев'ять) грн. 46 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 4 762(чотири тисячі сімсот шістдесят дві) грн. 13 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом - 1 680 (одна тисяча шістсот вісімдесят) грн. 81 коп., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 (п'ятсот) грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 567(п'ятсот шістдесят сім) грн. 12 коп. - штраф (процентна складова). У зв'язку з чим, позивач змушений звернутися до суду та просити стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором № б/н від 17.07.2009 року у розмірі 12 409(дванадцять тисяч чотириста дев'ять) грн. 52 коп. та судовий збір у розмірі 243(двісті сорок три) грн. 60 коп. 22 липня 2014 року до суду надійшла заява від представника позивача, в якій він просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.43). Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать судові повістки (а.с. 24, 36) та поштове відправлення яке повернулось до суду із відміткою «закінчення терміну зберігання» (а.с. 39-42), про причини неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. З наведеного вбачається, що не зважаючи на повідомлення поштового відділення, про надходження судового листа, зазначене поштове відправлення відповідачем отримано не було. Відсутність такого відповідача за зазначеною адресою та неотримання поштового відправлення (його повернення за закінченням терміну зберігання) слід розцінювати як належне повідомлення про день та час розгляду справи по суті такої особи. У відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочну форму розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини справи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Так судом встановлені наступні обставини справи та визначені виниклі відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що 17.07.2009 між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] був укладений Договір № б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 500 (п'ятсот) грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов договору, позичальник зобов'язалася повернути кредит частинами у розмірах та у строки повернення кредиту, зазначеними у кредитному договорі, та сплачувати відсотки за користування кредитом (а.с. 9-15). Відповідно до 5.3. вказаного Кредитного договору банк має право в односторонньому порядку, без повідомлення клієнта, встановлювати та змінювати на платіжній картці кредитний ліміт з наступною зміною його розміру відповідно до кредитної історії. Судом встановлено, що в межах дії означеного кредитного договору, позивачем відповідно до вказаного п. 5.3. Кредитного договору було збільшено на платіжній картці кредитний ліміт 25.11.2010 року до суми 4 100(чотири тисячі сто) грн. 00 коп., а 27.12.2010 року до суми 4 900 (чотири тисячі дев'ятсот)грн. 00 коп. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Матеріалами справи підтверджено, що позивач свої зобов'язання за вказаним кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві обумовлену сторонами грошову суму. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно умов вказаного кредитного договору, укладеного між сторонами, позичальник зобов'язаний: сплачувати заборгованість перед банком; сплачувати банку проценти за користування кредитом; та у випадку порушення зобов'язання, сплачувати відповідні штрафні санкції. Відповідно до приписів ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит в розмірі та на умовах, визначених вищевказаним кредитним договором. Із матеріалів справи вбачається, що в порушення умов вказаного кредитного договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого за ним [PERSON], станом на 30.04.2014 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 12 409 (дванадцять тисяч чотириста дев'ять) грн. 52 коп., де заборгованість за кредитом - 4 899 (чотири тисячі вісімсот дев'яносто дев'ять) грн. 46 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 4 762 (чотири тисячі сімсот шістдесят дві) грн. 13 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом - 1 680 (одна тисяча шістсот вісімдесят) грн. 81 коп., а також штрафи відповідно до п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 (п'ятсот) грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 567(п'ятсот шістдесят сім) грн. 12 коп. - штраф (процентна складова). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно умов вказаного кредитного договору, укладеного між сторонами, позичальник зобов'язаний: сплачувати заборгованість перед банком; сплачувати банку проценти за користування кредитом; та у випадку порушення зобов'язання, сплачувати відповідні штрафні санкції. Відповідно до приписів ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу Таким чином, аналізуючи здобуті у справі докази, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню, а з відповідача підлягає стягненню за Договором № б/н від 17.07.2009 року заборгованість на загальну суму 12 409 (дванадцять тисяч чотириста дев'ять) грн. 52 коп., де заборгованість за кредитом - 4 899 (чотири тисячі вісімсот дев'яносто дев'ять) грн. 46 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 4 762 (чотири тисячі сімсот шістдесят дві) грн. 13 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом - 1 680 (одна тисяча шістсот вісімдесят) грн. 81 коп., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 (п'ятсот) грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 567(п'ятсот шістдесят сім) грн. 12 коп. - штраф (процентна складова). Суд зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з'явився, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надав, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача також слід стягнути на користь позивача судові витрати, що були ним понесені, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: судового збору у розмірі 243(двісті сорок три) грн. 60 коп. На підставі викладеного і

Outcome: approved