Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

\~\~Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 1762 грн. та заборгованість за кредитним договором № б/н від 14.09.2013 року у сумі 14548,52 грн. В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує, що відповідно укладеного договору № б/н від 14.09.2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Однак, відповідачка не виконує умов кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 09.07.2018 року загальна сума заборгованості склала 14\~548,52 грн. Ухвалою суду від 31.10.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. 07 грудня 2018 року представник відповідача [PERSON] [PERSON] надав письмовий відзив по справі до Ленінського районного суду м. Харкова (а.с. 58-60). У відзиві представник відповідача просив з урахуванням строків позовної давності, безпідставності нарахування заборгованості, повної необгрунтованості розміру заборгованості та значного перевищення розміру збитків у позові відмовити у повному обсязі. 23 січня 2019 року представник позивача АТ Комерційний Банк «ПриватБанк» надав суду відповідь на відзив (а.с. 72-95). У відповіді на відзив представник позивача просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що при укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. При укладенні договору сторонами були обговорені усі істотні умови. Зазначено також, що з матеріалів справи не вбачається, а відповідачем не доведено відсутність заборгованості, виконання умов договору належним чином. Із виписки вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Відповідач належним чином не виконав зобов'язання за кредитним договором, здійснював повернення частин суми кредиту з порушенням термінів, що свідчить про ухилення від виконання зобов'язань за кредитним договором. Відповідач не надав суду жодного доказу важкого фінансового становища з моменту першого порушення умов кредитного договору, а саме прострочення сплати кредиту. Стосовно строку позовної давності за кредитним договором позивачем зазначено, що по договору встановлений кредитний ліміт на картку, договором передбачені щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки до останнього дня 07.2016. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача 17.09.2018 року до спливу строку позовної давності. Представник позивача до судового засідання не з'явився. Про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Надав до суду заяву у якій просив розглядати справу у\~ відсутність представника та зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, у разі неявки відповідача просив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі документів (а.с. 34). Відповідач та її представник до судового засідання не з'явилися. Про дату, час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином. Свої заперечення проти позову виклали у відзиві. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав 14 вересня 2013 року [PERSON] звернулася з письмовою анкетою-заявою до ПАТ КБ «ПриватБанк» про надання їй кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 9-10). Відповідно до пунктів 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до ч. 1 ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. \~Частиною 1 та 2 ст.\~639\~Цивільного кодексу\~України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Таким чином, відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, визначено, що Умови та Правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою, Тарифи банку, а також заява про приєднання до Умов та Правил становить укладений Договір про надання банківських послуг. [PERSON] п. 2.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п.п. 2.1.1.5.5 Умов надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, процентам за його використанням, за перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди банку. Відповідно до п.п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій. Відповідно до ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. [PERSON] зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629\~ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. [PERSON] з наданим позивачем розрахунком, взяті на себе зобов'язання за кредитним договором відповідач припинив виконувати, у зв'язку з чим станом на 09 липня 2018 року виникла заборгованість в розмірі 14\~548, 52 грн., яка складається з: 483,57 грн. - заборгованість за кредитом; 3301,02 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 9594,95 грн. заборгованість за пенею; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 668,98 грн. - штраф (процентна складова) (а. с. 5-8). Статтями 12, 13, 81 та 83\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду. [PERSON] з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, 55 днів пільгового періоду» передбачені наступні умови кредитування: 1)базова відсоткова ставка - 2,5% на місяць (30 % на рік); 2)розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, але не менше 50 гривень та не більше залишку заборгованості; з 01.04.2014 року 5% від заборгованості (але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості); 3)пеня 0,24 % від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. Пеня 0,24 % від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше; 4)штраф - 500 грн.+5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. При цьому з наданого розрахунку вбачається, що в період з 14 вересня 2013 року по 29 серпня 2014 року включно за користування кредитом позивач нараховував відсотки в розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, - в період з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року 34,80 % річних; - в період з 01 квітня 2015 року по 31 травня 2015 року - 43,20% річних. В подальшому згідно другого розрахунку заборгованості вбачається, що відсоткові ставки змінювались. Тобто, вбачається, що позивач збільшив відсоткову ставку за кредитом. Відповідно до ч. 1 ст.\~1056-1\~ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. [PERSON] із ч. 3 ст.\~1056-1\~ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Крім того, ч. 4 ст.\~1056-1\~ЦК України передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Так, пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого Кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше ніж за сім днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема у виписці по Картрахунку відповідно п. 1.1.3.1.9 Договору. Якщо протягом семи днів Банк не отримає повідомлення від Клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що Клієнт приймає нові умови. У разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Відповідно до Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписаної відповідачем, останній отримав кредит з відсотковою ставкою 2,5% в місяць, тобто 30% в рік. За таких обставин суд виходить, із умов кредитування, які підписані відповідачем. Доказів про повідомлення відповідача про збільшення розміру відсоткової ставки та його письмову згоду на таке збільшення в односторонньому порядку, позивачем не надано. З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 11 жовтня 2017 року у справі №6-1374цс17 та від 30 листопада 2016 року у справі № 6-82цс16. З урахуванням викладено, наданий позивачем розрахунок в частині розміру відсотків за користування кредитом, розрахованих за збільшеною в односторонньому порядку відсотковою ставкою, суперечить вимогам ЦК України та не може бути прийнятий судом як належний, допустимий та достовірний доказ розміру заборгованості відповідача за відсотками за користування кредитом. В даному випадку\~\~суд позбавлений можливості здійснити розрахунок відсотків за користування кредитом за період після збільшення відсоткової ставки, оскільки такий розрахунок потребує спеціальних знань у галузі фінансово-кредитних операцій, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом за період з 01 вересня 2014 року по 31 травня 2015 року та в подальший період задоволенню не підлягають та суд враховує заборгованість по процентам за користування кредитом лише за період з 14 вересня 2013 року по 29 серпня 2014 року, яка згідно наданого Банком розрахунку складає 0,00 грн. Стосовно стягнення заборгованості за пенею суд зазначає наступне. З Розрахунку заборгованості за договором № б/н від 14.09.2013 року вбачається, що пеня нараховувалась накопичувальним підсумком з 14.09.2013 року по 31 травня 2015 року та пеня за цей період склала 0,00 грн. (а.с. 5-6). З другого розрахунку заборгованості за договором № б/н від 14.09.2013 року вбачається, що [PERSON] має заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. [PERSON] з ч. 1 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Верховним судом України в постанові від 25 травня 2016 року по справі №6-1138цс15 була висловлена наступна правова позиція: «Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Отже, аналіз цих норм ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою». Таким чином, розмір пені повинен обчислюватись тільки за останні 12 місяців перед зверненням кредитора до суду. [PERSON] з ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. [PERSON] з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Так, у відзиві на позов представник відповідача просив застосувати до заборгованості за пенею позовну давність в один рік. [PERSON] з Розрахунком заборгованості за договором № б/н від 14.09.2013 року у період з 01 липня 2017 року по 09 липня 2018 року відповідачу нараховувались наступні суми пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.: 1) 01.07.2017 р. - 100 грн.; 2) 01.08.2017 р. - 100 грн.; 3) 01.09.2017 р. - 100 грн.; 4) 01.10.2017 р. - 100 грн.; 5) 01.11.2017 р. - 100 грн.; 6) 01.12.2017 р. - 100 грн.; 7) 01.01.2018 р. - 100 грн.; 8) 01.02.2018 р. - 100 грн.; 9) 01.03.2018 р. - 100 грн.; 10) 01.04.2018 100 грн.; 11) 01.05.2018 р. 100 грн.; 12) 01.06.2018 р. 100 грн.; 13) 01.07.2018 100 грн. Загальна сума заборгованості за пенею становить 1300 грн., яку необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Стосовно стягнення суми штрафів суд виходить з такого. Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач щоденно нараховує відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, у зв'язку з тим, що порушенням позичальником будь-якого грошового зобов'язання на строк понад 30 днів, що змушує позивача звернутись до суду з позовом, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку пеня. Аналогічна правова позиція викладена постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 № 6-2003цс15. На підставі викладеного та з метою недопущення подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, суд вважає, що правові підстави для стягнення штрафу у розмірі 1\~168,98 грн. відсутні, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині суд відмовляє. \~ Таким чином, судом встановлено, що відповідачем не було належним чином здійснено виконання своїх грошових зобовязань, встановлених сторонами в укладеному кредитному договорі\~ № б/н від 14.09.2013 року, в звязку з чим позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 1\~783 грн. 57 коп., з яких: 483,57 грн. -\~заборгованість за кредитом, 1 300 грн. заборгованість за пенею. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 216,01 гривень, обрахований пропорційно задоволенню позовних вимог на 41,08 %.

Outcome: partial