Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

представник позивача Львівського міського центру зайнятості - Рісний О. звернувся до Сихівського районного суду м.Львова з позовом до відповідача [PERSON] про повернення допомоги з безробіття у розмірі 25 049,19 грн. та понесені судові витрати у розмірі 1921,00грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [PERSON] звернувся до Львівського міського центру зайнятості в пошуках роботи 10.11.2016. та йому було надано статус безробітнього 10.11.2016 відповідно до ст..43 ЗУ «Про зайнятість населення» на підставі поданої заяви. У цій заяві відповідач підтвердив, що «…не зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності…» та ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення на випадок безробіття. За час перебування на обліку у центрі зайнятості [PERSON] отримував матеріальне забезпечення - допомогу по безробіттю з 17.11.2016 року по 13.08.2017 року в сумі 25 049,19грн. Відповідно до порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та Акту розслідування страхових випадків №17 від 31.01.2019р. встановлено, що [PERSON] зареєстрований, як фізична особа-підприємець з 28.09.1994 згідно даних ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. В період перебування на обліку як безробітній не повідомив службу зайнятості, що зареєстрований, як фізична особа-підприємець з 28.09.1994 по 17.01.2017. В результаті неповідомлення відповідачем спеціалістів Львівського міського центру зайнятості про те, що він зареєстрований, як фізична особа-підприємець з 28.09.1994 лише 17.01.2017 здійснив державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності за власним рішення, [PERSON] незаконно набув статусу безробітнього 10.11.2016 та незаконно отримував матеріальне забезпечення на випадок безробіття за період з 10.11.2016 по 13.08.2017 в сумі 25 049,19 грн., оскільки належав до зайнятого населення. В добровільному порядку відповідач не хоче повертати кошти, а тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою від 02.05.2019 року відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, так як згідно з вимогами ч.6 ст.19 ЦПК України поданий спір є малозначним, а тому у відповідності до ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно з ч.4 ст.19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. У судовому засіданні представник позивача Стеблівський В.Б., який діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на мотиви викладені в позові та просив позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні, щодо задоволення позову заперечив. Пояснив, що Львівським міським центром йому не було роз`яснено прав та обо`язків як зареєстрованого безробітнього та відповідальність за подання недостовірних даних та документів. Просить в задоволені позову відмовити. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши подані докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав та мотивів. В судовому засіданні встановлено, що 10.11.2016 [PERSON] звернувся до Львівського міського центру зайнятості в пошуках роботи та йому було надано статус безробітнього 10.11.2016 відповідно до ст..43 ЗУ «Про зайнятість населення» на підставі поданої заяви, що підтверджується наданими позивачем доказами, а саме заявою [PERSON] про надання статусу безробітного та заявою [PERSON] про призначення виплати допомоги по безробіттю (а.с.5-6). У поданій заяві відповідач підтвердив, що «…не зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності…» та ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення на випадок безробіття. За час перебування на обліку у центрі зайнятості [PERSON] отримував матеріальне забезпечення - допомогу по безробіттю з 17.11.2016 по 13.08.2017 в сумі 25 049,19 грн. Відповідно до порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та Акту розслідування страхових випадків №17 від 31.01.2019 встановлено, що [PERSON] зареєстрований, як фізична особа-підприємець з 28.09.1994 згідно даних ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. В період перебування на обліку, як безробітній не повідомив службу зайнятості, що був зареєстрований, як фізична особа-підприємець з 28.09.1994 по 17.01.2017. В результаті неповідомлення відповідачем спеціалістів Львівського міського центру зайнятості про те, що [PERSON] зареєстрований, як фізична особа-підприємець з 28.09.1994, останній незаконно набув статусу безробітнього 10.11.2016 та незаконно отримував матеріальне забезпечення на випадок безробіття за період з 17.11.2016 по 13.08.2017 в сумі 25 0459,19 грн., оскільки належав до зайнятого населення. На підтвердження досудового врегулювання спору позивач надав суду доказ про те, що звертався до відповідача з повідомленням про відшкодування коштів в сумі 25 0459,19 грн. (а.с.15). Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У ст. 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення», встановлено, що зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім`ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб`єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно. Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного (ч.3 ст.44 Закону України «Про зайнятість населення»). Пунктом 8 ч.1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг. Вказані положення визначені також в п.п. 1 п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року № 198. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття`застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. На підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до п. 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 року №60/62, постановою правління Пенсійного фонду України від 13.02.2009 року №7-1 і зареєстрованого і Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за №232/16248 (далі - Порядок), у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до пункту 7 цього Порядку. Згідно п.7 вказаного Порядку Рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти. Отже, неповідомлення особою обставини, яка не дає право їй для визнання її безробітною, свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення. Таким чином, оскільки [PERSON] не повідомив Львівський міський центр зайнятості про те, що був зареєстрований, як фізична особа-підприємець з 28.09.1994 по 17.01.2017, та не мав права на виплату йому допомоги по безробіттю, що є підставою для стягнення з нього незаконно отриманої суми виплаченого забезпечення в розмірі 25 0459,19 грн. Відповідно до ст. 81 ЦПК кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За наведених обставин вимоги позивача доведені належними та допустимими доказами, в зв`язку з чим підлягають до задоволення. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають. Суд вважає, позовні вимоги Львівського міського центру зайнятості до [PERSON] про повернення допомоги з безробіття є обґрунтованими. Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає розмір судових витрат, сплачених позивачем при зверненні з заявою до суду. У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 1921,00 грн. судового збору.

Outcome: approved