Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Хмельницької обласної державної адміністрації до Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації Хмельницької області, [PERSON] , Відділу Держземагентства в Кам'янець-Подільському районі Хмельницької області про визнання розпорядження райдержадміністрації від 3 березня 2008 року № 130/2008-р в частині надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] незаконним і скасувати його; визнати розпорядження райдержадміністрації від 1 липня 2008 року № 374/2008-р в частині передачі земельної ділянки для індивідуального садівництва у власність [PERSON] незаконним і скасувати його; визнати державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,09 га (кадастровий номер [NUMBER]) , виданий 13 січня 2009 року на ім'я [PERSON], недійсним, зобов'язати [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] повернути Хмельницькій облдержадміністрації . Судом до участі в справі в якості відповідача було залучено відділ Держземагенства у Кам'янець-Подільському районі Хмельницької області . В судовому засіданні прокурор та представник Хмельницької обласної державної адміністрації позов підтримали. Представник Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації Хмельницької області В судовому засіданні позов не визнав. Представники [PERSON] , Відділу Держземагентства в Кам'янець-Подільському районі Хмельницької області в судове засідання не з'явились, подали заяви про слухання справи у їх відсутності. Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи в повному об'ємі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що розпорядженням райдержадміністрації від 19 лютого 2008 року № 96/2008-р припинено право відкритого акціонерного товариства «Хмельницькрибгосп» на постійне користування земельною ділянкою загальною площею 1,33 га, що розташована на території Староушицької селищної ради Кам'янець-Подільського району Хмельницької області, та передано цю земельну ділянку до складу земель державної власності (запасу). Розпорядженням райдержадміністрації від 3 березня 2008 року № 130/2008-р надано дозвіл 16 громадянам, у тому числі [PERSON], на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам'янець-Подільського району Хмельницької області, з метою передачі їх у власність громадян для ведення індивідуального садівництва. 1 липня 2008 року райдержадміністрація видала розпорядження № 374/2008-р про передачу земельних ділянок у власність громадян для ведення індивідуального садівництва, зокрема, [PERSON] передано земельну ділянку площею 0,09 га. На підставі цього розпорядження 13 січня 2009 року [PERSON] одержала державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] , зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 0109755580001. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Частинами 6, 7, 8, 9, 10 ст. 118 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. У відповідності до ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. В силу п. «в» ч. 1 ст. 2 Закону № 858-ІV землеустрій забезпечує встановлення і закріплення на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць, територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, меж земельних ділянок власників і землекористувачів. Землеустрій проводиться в обов'язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі надання, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок, організації нових і впорядкування існуючих об'єктів землеустрою (п.п. «в», «ґ» ч. 1 ст. 20 Закону № 858-ІV). Згідно до ч. 1, п.п. «д» і «і» ч. 2 ст. 25 Закону № 858-ІV (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) документація із землеустрою розробляється у вигляді програм, схем, проектів, спеціальних тематичних карт, атласів, технічної документації. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок і технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, є різновидами документації із землеустрою. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок. Порядок складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 50 Закону № 858-ІV (в редакції на час виникнення спірних правовідносин). Із положень п. 2 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року № 677, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, убачається, що проект відведення земельної ділянки не розробляється у разі, коли: земельна ділянка, межі якої визначено в натурі (на місцевості), надається у користування або безоплатно передається у власність без зміни її цільового призначення; земельна ділянка набувається у власність шляхом купівлі-продажу, дарування, міни, на підставі інших цивільно-правових угод, успадкування, без зміни її меж та цільового призначення; земельна ділянка придбана на конкурентних засадах (за результатами земельних торгів). Проект відведення земельної ділянки може не розроблятися також в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 62 Закону № 858-ІV документація із землеустрою підлягає державній експертизі з метою забезпечення її відповідності вихідним даним та технічним умовам, вимогам законів України, іншим нормативно-правовим актам. Порядок здійснення державної експертизи документації із землеустрою визначається законом. Статтею 8 Закону № 1808-ІV визначено, що державна експертиза проводиться в обов'язковій, вибірковій та добровільній формах. Як передбачено ст. 9 Закону № 1808-ІV (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), обов'язковій державній експертизі підлягають проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок, проекти землеустрою щодо створення нових та впорядкування існуючих землеволодінь і землекористувань. Результатом проведення державної експертизи є висновок державної експертизи. Позитивні висновки державної експертизи щодо об'єктів обов'язкової державної експертизи є підставою для прийняття відповідного рішення органами виконавчої влади чи органами місцевого самоврядування, відкриття фінансування робіт з реалізації заходів, передбачених відповідною документацією (ч.ч. 1, 4 ст. 35 Закону № 1808-ІV). Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що на час набуття [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку передача новостворених земельних ділянок у власність громадян в порядку приватизації земель державної власності здійснювалася на підставі розробленого та погодженого в установленому законом порядку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок і позитивного висновку державної експертизи цього проекту. Матеріали справи вказують на те, що райдержадміністрація передала у власність [PERSON] новостворену земельну ділянку, сформовану на землях, які перебували в постійному користуванні відкритого акціонерного товариства «Хмельницькрибгосп». Її межі були встановлені на місцевості та закріплені межовими знаками під час виготовлення приватним підприємством «Проектбуд» технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності [PERSON] на земельну ділянку . Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] не був розроблений спеціалізованою організацією та не проходив обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації. Частиною 1 статті 35 ЗК України встановлено, що громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва. Відповідно до ч. 1, п. «в» ч. 2 ст. 60 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. Прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво (ч. 1, п. «а» ч. 2 ст. 61 ЗК України). Аналогічні положення містяться у ст.ст. 88, 89 ВК України. В силу ст. 4 ВК України прибережні захисні смуги вздовж морів, річок та навколо водойм належать до земель водного фонду. Згідно до п. «д» ч. 4 ст. 84 ЗК України до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом. З висновку судової інженерно-технічної експертизи № 7/12 від 7 травня 2012 року , проведеної в рамках кримінальної справи щодо вчинення службовими особами Староушицької селищної ради Кам'янець-Подільського району Хмельницької області службового підроблення, частина земельної ділянки [PERSON] знаходиться в прибережній захисній смузі річки Дністер і є природоохоронною територією з обмеженим режимом використання. Така земельна ділянка належить до земель водного фонду, на яких заборонено садівництво, внаслідок чого вона не могла бути передана у власність [PERSON] Відсутність проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 24 грудня 2014 року (справа № 6-206цс14), яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, що зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Отже, оскаржувані розпорядження райдержадміністрації не відповідають вимогам закону та підлягають скасуванню, а державний акт на право власності на земельну ділянку на ім'я [PERSON] не може залишатися дійсним. Також з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 гривні 60 коп. На підставі викладеного

Outcome: approved