Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] за дорученням [PERSON] звернулась до суду з позовом до Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якому просить : зняти арешт та заборону на відчуження усього нерухомого майна, що належить [PERSON], [INFO] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]), накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії ВП №34832886, винесеної 19 жовтня 2012 року другим Київським відділом ДВС Одеського міського управління юстиції; скасувати внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис №7161554 від 22 жовтня 2012 року про державну реєстрацію обтяження - арешт нерухомого майна боржника, запис №7161656 від 22 жовтня 2012 року про державну реєстрацію обтяження - арешт нерухомого майна боржника; скасувати внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис №13143970 від 22 жовтня 2012 року про державну реєстрацію обтяження-арешт нерухомого майна боржника. Крім того, позивачка [PERSON] просила стягнути з відповідача Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області сплачений нею судовий збір в розмірі 1920 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що позивачка є власником квартири [ADDRESS]. 29 вересня 2014 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса для укладання договору купівлі-продажу зазначеної квартири, після підписання якого дізналась, що на належне їй нерухоме майно накладено арешт та заборона відчуження, що також підтверджується витягом з єдиного реєстру заборон відчужень об'єктів нерухомого майна. Арешт було накладено постановою другого Київського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції серії ВП №34832886 від 19 жовтня 2012 року у зв'язку з тим, що на виконанні у Київському відділі ДВС Одеського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №1528/705/2012 виданого Тарутинським районним судом Одеської області 10 липня 2012 року про стягнення з позивачки на користь ВАТ «Дельта банк» грошової суми в розмірі 416594 гривні 73 копійки. Дійсно, позивачка була поручителем свого сина [PERSON], однак останній свої зобов'язання виконав в повному обсязі, про що свідчить довідка ПАТ «Дельта банк». Крім того, представник ПАТ «Дельта банк» звернувся з до Київського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції ззаявою про закінчення виконавчого провадження щодо стягнення з [PERSON] боргу і зняття арешту. Однак, державним виконавцем не в повному обсязі були виконані зазначені вимоги, що стало підставою для звернення позивачки до суду з зазначеним позовом. Позивачка в судове засідання не з'явилась, на розгляд суду від представника позивачки [PERSON] надійшли заяви з проханням розглянути справу в їх відсутність, уточнені позовні вимоги підтримують (а.с.77). Представник відповідача Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання повторно не з'явився, на адресу суду повернулись зворотні поштові повідомлення з його підписом, який засвідчує отримання ним судової повістки (а.с.24,55,56,73,76). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без повідомлення причини, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. Представник третьої особи ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не з'явився, надав суду пояснення, в яких зазначив, що АТ «Дельта Банк» не має будь-яких майнових претензій до [PERSON] та [PERSON] у зв'язку з виконанням ними своїх зобов'язань та просив розглянути справу за їх відсутністю (а.с.41). Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 03 червня 1997 року виданого органом приватизації при Тарутинській селищній раді, [PERSON] та членам її сім'ї, а саме [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.13). 21 березня 2007 року між [PERSON] та ТОВ «Український промисловий банк» було укладено кредитний договір №6-83/ПК-03/07 (а.с.14). В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON], 21 березня 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 6-83/ПК-03/07-П2 (а.с.15). 19 червня 2012 року Тарутинським районним судом Одеської області було винесено рішення №1528/705/2012 про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості в розмірі 413 285 гривень 73 копійки та витрат по сплаті судового збору у розмірі 3219 гривень, яке набрало законної сили 30 червня 2012 року (а.с.61-62). 30 листопада 2012 року заступником начальника Одеського відділення №7 ПАТ «Дельта Банк» Скрічанською Р.Є. було надано [PERSON] довідку №05-1074266, з якою вбачається, що укладений 21 березня 2007 року між [PERSON] та ТОВ «Український промисловий банк» кредитний договір №6-83/ПК-03/07, по якому право вимоги було відступлене АТ «Дельта Банк» припинив свою дію з 30 листопада 2012 року у зв'язку з повним виконанням [PERSON] зобов'язань за вказаним кредитним договором, кредитор не має фінансових та майнових претензій до [PERSON] за кредитним договором №6-83/ПК-03/07 від 21 березня 2007 року (а.с.16). 03 грудня 2012 року представником ПАТ «Дельта банк» за вихідним №2212/12 було направлено лист начальнику Другого Київського ВДВС Одеського МУЮ з вимогою закінчити виконавче провадження про стягнення боргу з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта банк», зняти арешт та скасувати інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення (а.с.17). 06 грудня 2012 року головним державним виконавцем другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №1528/705/2012 виданого 10 липня 2012 року Тарутинським районним судом Одеської області (а.с.65). 29 вересня 2014 року позивачка [PERSON] уклала договір купівлі-продажу 64/100 часток трьохкімнатної квартири [ADDRESS], який посвідчено Бєлобровим П.П., приватним нотаріусом Тарутинського районного нотаріального округу Одеської області та зареєстровано в реєстрі за №2125 (а.с.11). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, 22 жовтня 2012 року зареєстровано арешт нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія ВП №34832886, виданої 19 жовтня 2012 року другим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (а.с. 8-9). [PERSON] звернулась до Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області з заявою про надання інформації про накладення арешту на майно, з відповіді на яку від 21 листопада 2016 року вбачається, що 19 жовтня 2012 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №1528/705/2012, виданого 10 липня 2012 року Тарутинським районним судом Одеської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта банк» грошової суми та одночасно на підставі заяви стягувача накладено арешт на все майно боржника (а.с. 18). Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 386, 381 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.319 ЦК України власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. ВідповідноЗакону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Підстави зняття арешту з майна, передбачені ст.59 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, відповідно до ч.2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Приймаючи до уваги, що в рамках вказаного виконавчого провадження, державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, однак питання про зняття арешту вирішено не було, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Щ стосується вимог позивачки [PERSON] про стягнення з відповідача Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області сплачений нею судовий збір в розмірі 1920 гривень, суд прийшов до наступного. Частина 1 статті 141 ЦПК України регламентує, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачка [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 1920 гривень, а саме : згідно квитанції №ПН247 від 24 квітня 2017 року (а.с.1) - 640 гривень; згідно квитанції №ПН70 від 07 грудня 2017 року (а.с.80) - 1280 гривень. Враховуючи, що позовні вимоги позивачки задоволено в повному обсязі, суд вважає за можливе стягнути з відповідача сплачений позивачкою та документально підтверджений судовий збір в розмірі 1920 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved