Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

Представник позивачки звернулася до суду із вказаним позовом в якому просить визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування на земельну ділянку на території (Присиваської) Григорівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області площею 3,849 га, що належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 695753 від 01.02.2008, та на 1/2 частку земельної ділянки на території (Присиваської) Григорівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області площею 3,7762 га, що належала померлій [PERSON] згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №155827495 від 11.02.2019. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після смерті матері відкрилася спадщина, яка складається з вказаного майна. На теперішній час позивачка виявила бажання отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, але вирішити в нотаріальному порядку це питання не можуть, оскільки нотаріусом було винесено відмову, у зв`язку з неможливістю повністю встановити коло спадкоємців, які фактично прийняли спадщину. Позивачка в судове засідання не з`явилася, її представник подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, де зазначила, що позовні вимоги підтримує та просила їх задовольнити з підстав викладених в позові. В судове засідання представник відповідача не з`явився по невідомим суду причинам, про час та місце розгляду належним чином повідомлялись. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 05 листопада 2020 року, серія [NUMBER] . [PERSON] являлась матір`ю позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на право на земельну ділянку на території (Присиваської) Григорівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області площею 3,849 га, що належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 695753 від 01 лютого 2008 року, та на 1/2 частку земельної ділянки на території (Присиваської) Григорівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області площею 3,7762 га, кадастровий номер: 6525481000:02:001:0382, що належала померлій згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 155827495 від 11.02.2019 року та інформації Державного земельного кадастру про право власності на земельну ділянку, номер запису про право:30236749. 09 листопада 2020 року позивачка звернулася з заявою про прийняття спадщини до державного нотаріусу Чаплинської державної нотаріальної контори Херсонської області Заворотченко Алли Іванівни, однак нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з причини того, що неможливо повністю встановити коло спадкоємців, які фактично прийняли спадщину. Позивачка є єдиною донькою померлої та на підставі довідки № 591 від 24.09.2020 року, виданої ТОВ «Благоустрій та сервіс», про те, що на момент смерті [PERSON] була зареєстрована по місцю проживання та разом з нею постійно на день смерті проживала її донька, [PERSON] зі своєю сім`єю, яка видана неповноважними органами TOT АР Крим та у свою чергу не створює жодних правових наслідків для позивача та не може бути взята до уваги державними органами України, але на підставі яуої може бути встановлений певний факт, в даному випадку проживання за однією адресою позивачки та спадкодавця на момент смерті. Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин. Згідно ч.1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України до першої черги спадкоємців відносяться діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Стаття 1268 ЦК України регламентує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ст. 1274 ЦК України , спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. У відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання за нею права власності на спірні земельні ділянки в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved