Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованості за договором позики, мотивуючи вимоги тим, що позивач [PERSON] є батьком відповідача [PERSON],що підтверджується свідоцтвом про народження. 22.12.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Лубни Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області між відповідачами було зареєстровано шлюб. 19.07.2013 року позивачем було продано належну йому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, квартиру [ADDRESS]. Вартість квартири склала 322259 грн. , що на момент укладання договору купівлі - продажу становило 40800 доларів США. 27.10.2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики. Згідно з умовами якого позивач надав позичальнику грошові кошти у розмірі 16400 грн, що еквівалентно на день передачі грошових коштів 2000 доларів США, зі строком до 28.11.2014 року. Того ж дня відповідач [PERSON] уклав Попередній договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] з продавцями [PERSON], [PERSON], [PERSON] та передав їм 500 доларів США в якості авансу. 27.10.2013 року між [PERSON] та СПД «Ukrrealt» в особі Грабовської Т.В. було укладено договір про надання інформаційно-консультативних послуг і їх оплату замовнику, вартість яких складала 1500 доларів США. 04.12.2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики. Згідно з умовами якого позивач надав позичальнику грошові кошти у розмірі 340000 грн, що еквівалентно на день передачі грошових коштів 41820 доларів США, зі строком до 06.01.2015 року для здійснення купівлі квартири [ADDRESS]. 05.12.2013 року відповідачами було здійснено купівлю квартири [ADDRESS] в рівних частках. Договори позики у вигляді розписок створили юридичні наслідки і для відповідача [PERSON] оскільки її підписи відсутні на договорах позики , однак відповідач була обізнана про наявні договори та просила надати позику її сім'ї. На даний час відповідачі не виконали взяті на себе зобов'язання щодо повернення коштів за договорами позики всупереч вимогам ст. 1049 ЦК України. З врахуванням того, що відповідачі на час укладання договорів позики перебували в шлюбі та за кошти отримані від позивача придбали вказану вище квартиру №60 то відповідачі [PERSON] та [PERSON] повинні нести солідарну відповідальність за невиконання умов договору позики у відповідності до вимог ст.ст. 60, 61 С України В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з обставин викладених в позовній заяві, наполягаючи на тому, що спірна квартира №60 була придбана саме за кошти позивача, так - як у відповідачів не було коштів на придбання квартири, а також інші особи не допомагали матеріально відповідачам в придбані квартири. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав, підтвердив обставини, що викладені в позовній заяві та викладені в поясненням позивача та його представника, визнав факт написання ним боргових розписок, зазначаючи при цьому, що зазначені розписки були написані ним з відома відповідача [PERSON] В судовому засіданні відповідач [PERSON] та представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечили в повному обсязі, не спростовуючи того факту, що квартира №60 була придбана за спірні кошти в тому числі і позивача по справі, а також в придбанні квартири допомагали й її родина. Оспорює факт написання розписок відповідачем [PERSON] саме в період часу жовтень - грудень 2013 р. з посиланням на висновок фізико - хімічної експертизи №1318 від 3 серпня 2015 р., що був проведений в рамках зазначеної справи, відповідно до якого давність складання договорів позики була визначена в період часу з січня «015 р. по листопад 2914 р.р. Заслухавши думку учасників судового процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є батьком відповідача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. 22.12.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Лубни Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області між відповідачами було зареєстровано шлюб. 19.07.2013 року позивачем було продано належну йому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, квартиру [ADDRESS]. Вартість квартири склала 322259 грн. , що на момент укладання договору купівлі - продажу становило 40800 доларів США. 27.10.2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики. Згідно з умовами якого позивач надав позичальнику грошові кошти у розмірі 16400 грн, що еквівалентно на день передачі грошових коштів 2000 доларів США, зі строком до 29.11.2014 року. 27.10.2013 року відповідачем [PERSON] було укладено Попередній договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] з продавцями [PERSON], [PERSON], [PERSON] та передано їм 500 доларів США в якості авансу. 27.10.2013 року між [PERSON] та СПД «Ukrrealt» в особі Грабовської Т.В. було укладено договір про надання інформаційно-консультативних послуг і їх оплату замовнику, вартість яких складала 1500 доларів США. 04.12.2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики. Згідно з умовами якого позивач надав позичальнику грошові кошти у розмірі 340000 грн., що еквівалентно на день передачі грошових коштів 41820 доларів США, зі строком до 06.01.2015 року для здійснення купівлі квартири [ADDRESS]. 05.12.2013 року відповідачами [PERSON], [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] , відповідно до якого відповідачі стали власниками по ? частини кожен вказаної квартири. Грошові кошти надані за договорами позики станом на 03.03.2015 року позивачу не повернуто. Аналізуючи все в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON],[PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики , підлягають до задоволення частково. Договір позики укладається як в усній так, і в письмовій формі. В ЦК України зазначено, що договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1 ст. 1047 ЦК України). На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути пред'явлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Укладення договору позики і передача грошових коштів підтверджується розписками написаними власноручно відповідачем [PERSON] Розписки відповідають вимогам, що передбачені статтею 1047 ЦК України і на дату ухвалення судового рішення не були визнані недійсними в установленому законом порядку. В судовому засіданні відповідач [PERSON] підтвердив факт написання розписок та факт передачі йому коштів позивачем на придбання квартири №60. Розписки відповідають вимогам закону, а тому позичені грошові кошти підлягають стягненню відповідно статті 1049 ЦК України. Самі по собі розписки є переконливим доказом укладання та виконання договору позики у спорі між його сторонами, однак відповідно до положень статті 212 ЦПК України підлягає належній оцінці судом у взаємозв'язку з іншими доказами у справі у спорі щодо інших осіб. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 65 Сімейного кодексу України при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово, однак такої письмової згоди відповідач [PERSON] на укладення договору позики не давала. Водночас закон має виключення і згідно положень ч. 4 статті 65 СК України договір укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Як вбачається з договору купівлі - продажу квартири №60 від 5.12.2013 р. покупцями виступали відповідачі [PERSON] та [PERSON] та придбали кожен по ? частині спірної квартири, а також здійснювали оплату кожен за свою частку. Відповідно до вказаного договору вартість зазначеної квартири №60 на момент укладання договору складала 328 тис. грн., відповідно до договорів позики відповідач [PERSON] взяв в борг у [PERSON] 356 400 грн. сума позики не відповідає сумі вартості придбаного майна. Також згідно висновку експерта за результатами проведення фізико-хімічної експертизи № 1318 від 03.08.2015 року за клопотання представника відповідача [PERSON] встановлено , що давність складання договорів позики, датованого 04.12.2013 року, про отримання в борг [PERSON] від батька [PERSON] грошових коштів 340000 грн. та датованого 27.10.2013 року про отримання в борг [PERSON] від батька [PERSON] грошових коштів 16400 грн. не відповідає вказаним в них датам. Договори позики складені в період січень 2015 року - листопад 2014 року. Вказаний висновок може свідчити про те, що відповідач [PERSON] не була обізнана про наявність договорів позики, оскільки квартира була придбана 2013 році тоді, як вказано експертом Договори позики складені в період січень 2015 року - листопад 2014 року. У зв'язку з чим борг за договорами позики суд не може вважати боргом в інтересах сім'ї. Крім того в судовому засіданні встановлено, що кошти у сумі 168512,59 грн. на придбання частини квартири були надані відповідачу [PERSON] її родичами, а саме: матір'ю [PERSON] та братом [PERSON] , що підтверджується наданими копіями кредитних договорів укладеними між ними та банками на отримання кредитних коштів. Відповідно ч.1, 2 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушеннямзобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'активному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийняття. Відповідно до вимог ст.. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до п.1 ч. 1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільною судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Як зазначається в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до позовних вимог позивач просить стягнути з відповідачів 1 176 657 грн., що еквівалентно 43 820 доларів США, так як позивач стверджує , що саме в доларах була здійснена дана позика, але як вбачається з боргових розписок, що позика була здійснена в гривнях в зв»язку з чим сума стягненню підлягає стягненню з боржника частково, а саме на суму, що зазначена в боргових розписках в розмірі 356 400 грн. Також в ході судового розгляду суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] до відповідача [PERSON] не знайшли свого правового обґрунтування в ході судового розгляду , так -як відповідач [PERSON] не була стороною укладення договорів позики та позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог щодо стягнення з відповідача [PERSON] грошових коштів за договором позики у солідарному порядку Відповідно до п. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково, а саме стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості за договором позики у сумі 356400 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати, відповідно до суми задоволених вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved