Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі ПрАТ «СК «Українська страхова група», позивач) звернулося до суду із позовом до [PERSON] , (далі відповідач), в якому вказало, що 02.03.2018 р. о 12 год. 20 хв. А автодорозі Київ-Чоп 127 км. відбулося ДТП за участю т.з «Фольцваген» д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача, який на слизькій дорозі не врахував дорожньої обстановки, безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та здійснив наїзд на інформаційний білборд, в результаті чого вказаний автомобіль та білборд отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Факт скоєння ДТП підтверджується довідкою про ДТП № [NUMBER] . В результаті ДТП було пошкоджено інформаційний білборд - покажчик напрямку руху (стрілка), який на той момент був застрахований у позивача відповідно до договору про добровільного страхування № 10-0197-17-00316 від 27.11.2017 р. 05.03.2018 р. позивач отримав заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. 21.03.2018 р. позивач на підставі звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку пошкодженого майна від 14.03.2018 р. було складено страховий акт № ДКЦВ-15304 та розрахунок до нього. Позивач на вимогу виконання умов договору добровільного страхування № 10-0197-17-00316 від 27.11.2017 р. та страхового акту № ДКЦВ-15304, було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 15 930,00 грн., яке було перераховано на рахунок визначеним страхувальником, що підтверджується платіжним дорученням № 12806 від 22.06.2018 р.. Відповідно до постанови Деснянського районного суду м. Києва по справі № 754/4004/18 від 12.06.2018 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Враховуючи викладене, заборгованість становить 15 930,00 грн., позивач і просив її стягнути з відповідача на свою користь посилаючись на ст.ст. 993, 1187, 1194 ЦК України. Також просив стягнути 1 921,00 грн., судових витрат. Ухвалою суду від 02.07.2019 року позовну заяву ПрАТ «СК «Українська страхова група» прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У встановлений судом строк відповідач на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав, а тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано до суду заперечень щодо розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Дослідивши письмові матеріали справі, суд встановив наступне. 02.03.2018 р. о 12 год. 20 хв. А автодорозі Київ-Чоп 127 км. відбулося ДТП за участю т.з «Фольцваген» д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача, який на слизькій дорозі не врахував дорожньої обстановки, безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та здійснив наїзд на інформаційний білборд, в результаті чого вказаний автомобіль та білборд отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Факт скоєння ДТП підтверджується довідкою про ДТП № [NUMBER] . В результаті ДТП було пошкоджено інформаційний білборд - покажчик напрямку руху (стрілка), який на той момент був застрахований у позивача відповідно до договору про добровільного страхування № 10-0197-17-00316 від 27.11.2017 р. 05.03.2018 р. позивач отримав заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. 21.03.2018 р. позивач на підставі звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку пошкодженого майна від 14.03.2018 р. було складено страховий акт № ДКЦВ-15304 та розрахунок до нього. Позивач на вимогу виконання умов договору добровільного страхування № 10-0197-17-00316 від 27.11.2017 р. та страхового акту № ДКЦВ-15304, було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 15 930,00 грн., яке було перераховано на рахунок визначеним страхувальником, що підтверджується платіжним дорученням № 12806 від 22.06.2018 р.. Відповідно до постанови Деснянського районного суду м. Києва по справі № 754/4004/18 від 12.06.2018 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП Враховуючи викладене, заборгованість становить 15 930,00 грн. Вирішуючи вимоги позивача, суд керується наступним. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо- транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Як передбачено ст. 29 Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки, внаслідок ДТП, яке сталося через порушення відповідачем правил дорожнього руху та з його вини, страхове відшкодування у розмірі 15 930,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 921,00 грн. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved