Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-30 00:00:00

Представник позивача Суслов В.Ю., діючи в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом від 05 червня 2019 року, в якому з урахуванням уточнень і змін до позовних вимог, внесених заявами від 12 червня 2019 року, від 19 серпня 2019 року та від 28 жовтня 2019 року, просив наступне: 1. Зобов`язати [PERSON] і [PERSON] не перешкоджати [PERSON] брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з онуками - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; 2. Визначити наступні способи участі [PERSON] у побаченнях та вихованні онуків: Зі [PERSON] , [INFO] , встановити особисте спілкування - побачення 2 рази на тиждень, щонеділі, - в суботу та неділю з 10-00 год. суботи до 17-00 год. неділі з урахуванням ночівлі за місцем проживання позивача: [ADDRESS] , без присутності батьків; На літніх канікулах - з 01 липня по 31 липня, цілодобово, з урахуванням ночівлі за місцем проживання позивача: [ADDRESS] , з можливістю відпочинку в інших містах України та за кордоном; На осінніх канікулах - з 1 по 3 день канікул з урахуванням ночівлі за місцем проживання позивача: [ADDRESS] ; На зимових канікулах - з 7 по 13 день канікул з урахуванням ночівлі за місцем проживання позивача: [ADDRESS] ; На весняних канікулах - з 1 по 3 день канікул з урахуванням ночівлі за місцем проживання позивача: [ADDRESS] ; У святкові дні, день народження, дні хвороби в присутності батьків; Забирати [PERSON] зі школи після навчального процесу і до повернення батьків з роботи, щоб останній знаходився з бабусею, [PERSON] , коли вона перебуває вдома, за попереднім узгодженням із [PERSON] ; Із [PERSON] , [INFO] , встановити особисте спілкування - побачення кожну суботу тижня з 10-00 год. до 17-00 год. без присутності батьків; У святкові дні, день народження, дні хвороби в присутності батьків - з урахуванням віку дитини; не обмежувати особисте спілкування з онуками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між бабою та онуками. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача [PERSON] вказав, що позивач [PERSON] являється рідною матір`ю відповідача [PERSON] , яка наразі перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . У відповідачів народилися діти: [PERSON] і [PERSON] , які для неї являються онуками. Після народження старшого онука [PERSON] вона, [PERSON] , фактично взяла над ним опіку, бо в той час у її доньки був складений період в житті. Більшу частину свого життя онук [PERSON] прожив в будинку свої бабусі, де йому були забезпечені необхідні умови для проживання. Після народження молодшої онуки [PERSON] стосунки між [PERSON] та її донькою [PERSON] почали погіршуватися через різне бачення того, як слід виховувати дітей. Це призвело до заборони з боку [PERSON] бачитися бабусі з онуками. Не маючи змоги владнати конфлікту ситуації безпосередньо зі [PERSON] , вона, [PERSON] , навіть зверталась за допомогою до виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області. Але отримала відповідь про необхідність звернення до суду за захистом порушеного права на участь у вихованні онуків. Тому позивач вимушена була звернутися до суду з відповідним позовом про усунення перешкод у спілкуванні з онуками, які чинять їй відповідачі, та встановлення способів спілкування з онуками в межах їх потреб та х урахуванням їх віку. Ухвалою від 19 червня 2019 року було відкрито провадження в справі та призначено проведення підготовчого засідання. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] подали спільний відзив від 19 липня 2019 року, в якому заперечили проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, та висловити свої заперечення проти доводів позивача. Вони вказали, що [PERSON] була і залишається власною і вольовою жінкою та прагне до того, аби усе відбувалось так, як вона того хоче. Від початку їх подружнього життя [PERSON] постійно намагалась втручатися в їх сімейні справи та диктувати свої умови. На думку відповідачів, при вирішенні питання її участі у вихованні онуків слід взяти до уваги обставини, які можуть певним чином характеризувати позивача: її старший син, [PERSON] , був засуджений у 2016 році до покарання у виді 4 років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ст. 186 КК України; свою рідну матір [PERSON] віддала до будинку літніх людей, аби зробити ремонт у будинку та вільно в ньому мешкати; дванадцять років тому [PERSON] довела свого чоловіка до спроби самогубства; у 2018 році [PERSON] звинувачувала свою доньку в доведенні до самогубства, а вже у 2019 році вона подала до Органу опіки та піклування заяву про позбавлення доньки батьківських прав по відношенню до своїх дітей. Щодо оцінки способів спілкування з онуками, визначеними позивачем, відповідачі також висловити заперечення з огляду на те, що перебування дитини у бабусі протягом двох вихідних днів та ще й на канікулах не відповідатиме інтересах дитини та може бути навіть шкідливим. Тим більше не припустимим є відпочинок бабусі з онуком за межами країни, бо не виключено, що вона має у своїй власності нерухомість за кордоном, де може залишитися жити з онуком і не повернутися назад. Також відповідачі вважають, що встановлення способів спілкування з молодшою онукою [PERSON] , визначених позивачем, не відповідатиме інтересах дитини з огляду на її малий вік. У будь-якому разі, визначені позивачем способи спілкування з онуками можуть обмежити права інших родичів, по лінії батька [PERSON] , у спілкуванні з онуками. Загалом позивач [PERSON] передчасно звернулась до суду з позовом, бо повинна була спочатку звернутися до Органу опіки та піклування для отримання рішення щодо визначення способів участі у вихованні онуків та спілкування з ними. В межах підготовчого провадження відповідачами був додатково поданий відзив від 23 вересня 2019 року з огляду на подану позивачем заяву про уточнення позовних вимог. У цьому відзиві відповідачі, заперечуючи проти позовних вимог, вказали, що подані суду позивачем [PERSON] заяви стосовно [PERSON] , матері [PERSON] , не відповідають дійсності, а при вирішенні справи по суті слід врахувати поведінку позивача, яка може загрожувати життю і здоров`ю дітей. Відповідач вважають позивача неадекватною людиною, бо та намагалась позбавити їх батьківських прав щодо дітей, та ще й намагалась вкоротити собі віку. Стосовно цього навіть було розпочато кримінальне провадження від 27 жовтня 2018 року за ч. 1 ст. 120 КК України. Від так перебування позивача поряд з дітьми може завдати шкоди їх психічному здоров`ю. Третя особа Орган опіки та піклування Люботинської міської ради Харківської області у визначений судом строк письмових пояснень по суті позову не подала. Разом з тим, на виконання вимоги суду про подання у відповідності до ч. 5 ст. 19 СК України письмового висновку щодо розв`язання спору орган опіки та піклування направив висновок від 16 вересня 2019 року за вих. № 03-36/3021 щодо встановлення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітніх онуків [PERSON] і [PERSON] . В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Виступаючи з промовою, позивач [PERSON] пояснила, що онук [PERSON] у віці від 3 до 7 років фактично мешкав разом з нею, вона піклувалась про нього та про його здоров`я, вчила його читати і писати, та навіть записала його на курси вивчення англійської та німецької мов. З онуком [PERSON] вона навіть дві їздила за кордон на відпочином, батьки давали на це письмову згоду. Дитина також відвідує басейн за рекомендацією лікаря. В серпні 2018 року у її доньки [PERSON] стався конфлікт з чоловіком, який мало не призвів до розірвання шлюбу. В цей період [PERSON] віддалі їй, [PERSON] , обох дітей на утримання і виховання. Але з огляду на свій вік вона, [PERSON] , лише перші два тижні змогла доглядати онуків, після чого запропонувала дочці, аби та запропонувала свекрусі доглядати молодшу [PERSON] , а вона продовжить глядіти за [PERSON] . Така пропозиція викликати лише конфлікти, [PERSON] почала звинувачувати її всіх своїх негараздах та у небажанні займатися виховуванням онуків, хоча вона самостійно підготувала онука до школи. Але в решті решт вона [PERSON] відвезла до свекрухи - матері відповідача [PERSON] . До того ж у неї з донькою виникли суперечки щодо квартири, в якій вона проживає з сім`єю - [PERSON] вважає її своєю власністю, не зважаючи на те, що кватиру було придбано за її, [PERSON] , кошти. Донька не пускає її навіть на поріг квартири, через що вона, [PERSON] , могла побачитися з онуком [PERSON] лише на сходах в під`їзді. Її також позбавили можливості забирати онука зі школи після завершення уроків, бо через свій малий вік він не міг самостійно і безпечно дістатися до дому. Натомість [PERSON] вимушений був після завершення уроків перебувати у місцевій лікарні, яка розташована поруч зі школою, та в якій працює медсестрою інша бабуся [PERSON] , матір відповідача [PERSON] , та очікувати поки вона завершить свою роботу. Онукам батьки забороняють спілкуватися з нею, відповідати на її телефонні дзвінки або відчиняти їй двері. Але онукам подобається бути з нею та в її будинку, вони її люблять, а вона, [PERSON] , навіть не знає як вони у 2019 році провели літній час, бо відповідачі перешкоджають їй бачитися з дітьми. Під час судового розгляду позивач [PERSON] доповнила свої пояснення тим, що на початку 2020 року вона запросила доньку з дітьми до себе та запропоновувала, аби вона приводила до неї обох онуків на відпочинок, а також пропонувала обговорити можливість спільного відпочинку з онуками. Але [PERSON] категорично відмовилась від обговорення її пропозиції та не дозволила дітям прийти до неї. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні в усній промові підтвердила те, що вона зверталась до матері за допомогою у вихованні дітей, коли у неї з чоловіком у 2018 році виник тривалий конфлікт. Але вона, [PERSON] , впевнена, що саме поведінка матері призвела до погіршення стосунків між ними. [PERSON] пояснила, що мати, [PERSON] , відмовилась на її вимогу повернути в сім`ю дітей, та навіть почала налаштовувати сина [PERSON] проти неї, а в подальшому ще й змусила її підписати документи про переведення [PERSON] до іншої школи. Але вона, [PERSON] , не проти того, аби її син [PERSON] проводив час у бабусі - по два дні з ночівлею на короткотривалих канікулах, та два тижні на літніх канікул, після 15 липня. Але на це вона згодна лише за тією умови, що бабуся братиме до себе [PERSON] разом з його сестрою [PERSON] , аби діти відпочивали разом. Вона, [PERSON] , обізнана про прагнення сина [PERSON] частіше бачитися з бабусею [PERSON] , але вони проти цього, якщо бабуся братиме до себе онука лише одного, тобто без сестри. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не визнав позовні вимоги та пояснив, що позивач [PERSON] прагне усіляко допомагати їм у вихованні дітей, задовольняти їх забаганки. Але натомість [PERSON] вимагала, аби її спілкування з онуком [PERSON] було постійним. Вони, як батьки дитини, не потребували постійної допомоги у догляді за дітьми, і були не згоді з такою позицією [PERSON] , хоча й не перешкоджали спілкуватися з онуками. Представник відповідачів [PERSON] підтримала виступ [PERSON] та наголосила на відсутності предмету спору, так як позивач [PERSON] повинна була звернутися спочатку до Органу опіки та піклування для вирішення виниклого з відповідачами спору. Представник Органу опіки та піклування Люботинської міської ради Харківської області Губська Н.А., виступаючи в судовому засіданні з усною промовою, наголосила на тому, що остаточно вирішити виниклий спір можуть лише його сторони і лише за умови взаємних поступок один одному, оскільки він зачіпає інтереси дітей. Нажаль [PERSON] і [PERSON] не змінили своїх позицій у цьому спорі й досі. [PERSON] повідомила, що відповідними спеціалістами були обстежені умови проживання як позивача [PERSON] , так і відповідача [PERSON] , та виявлено, що у кожної з них створені належні умови для перебування і виховання дітей. Під час підготовки матеріалів для розгляду на засіданні комісії органу опіки та піклування спеціалістами з дозволу батьків була проведена бесіда з дитиною, [PERSON] . Ця бесіда вказала як на прихильність дитини до бабусі, так і на певні страждання дитини від відсутності взаєморозуміння між бабусею і матір`ю. Надавши оцінку усім з`ясованим обставинам орган опіки та піклування прийняв рішення про визначення способів та графіку побачень бабусі з обома онуками за попередньою домовленістю з батьками. На прийняття рішення у такому виді певним чином вплинула відсутність чіткого графіку відсутності батьків дітей вдома. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши надані сторонами докази та допитавши свідків, в судовому засіданні суд встановив наступне. Відповідачі [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) і [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 січня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] , виданим 21 січня 2011 року відділом державної РАЦС Люботинського міського управління юстиції Харківської області. У подружжя [PERSON] народились двоє дітей: [INFO] син [PERSON] та [INFO] донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження [NUMBER] від 19 липня 2011 року та [NUMBER] від 26 січня 2016 року, виданими відділом державної РАЦС Люботинського міського управління юстиції Харківської області. Наразі, діти [PERSON] і [PERSON] проживають разом з батьками, відповідачем по даній справі, за адресою: [ADDRESS] , що не оспорюється сторонами по справі. Як вбачається з повторного свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого Люботинським міським відділом РАГС 13 квітня 1995 року, та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб № 00012247642 від 01 червня 2013 року, позивач [PERSON] являється рідною матір`ю [PERSON] , а від так і рідною бабою малолітніх [PERSON] і [PERSON] . Згідно зі ст.ст. 257, 263 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда вирішується судом у відповідності до ст. 159 цього кодексу. Тлумачення ч.ч. 2 та 3 ст. 257 СК України свідчить, що законодавець визначив механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення. Згідно зі ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення ст. 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права. Згідно з ч.ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Одним з найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, п. 100, Рішення від 16 липня 2015 року). За висновками Європейського суду з прав людини, - між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та вили вістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, п. 54, Рішення від 07 грудня 2004 року). Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. За ініціативою позивача та її представника під час судового розгляду були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] . Так, свідок [PERSON] пояснила суду, що знайома з [PERSON] з дня весілля її доньки [PERSON] . Свідок підтвердила, що [PERSON] допомагала своїй дочці [PERSON] у вихованні та утриманні онуків, у її будинку для дітей створені належні умови. Але восени 2018 року сімейні відносини [PERSON] з чоловіком погіршилися, через що дітей [PERSON] віддала своїй матері, [PERSON] . Але невдовзі [PERSON] висловила свої дочці претензію, що згодна допомагати в утриманні дітей, але не брати на себе батьківські обов`язки. Це й призвело до тривалого погіршення стосунків між ним. Від тоді [PERSON] відмовляє своїй матері у можливості проводити час разом з онуком [PERSON] . Свідок [PERSON] також пояснила суду, що одного разу зустріла [PERSON] та у розмові він розповів їй, що батьки не дозволяють йому спілкуватися з бабусею, а їй не дозволяють його забирати на автомобілі зі школи після завершення уроків. На переконання свідка, за зовнішнім виглядом дитини було зрозуміло, що він певним чином страждає від обмежень у спілкуванні з бабусею. Свідок [PERSON] пояснила суду, що знайома з [PERSON] ще зі школи та може охарактеризувати її як людину, яка багато працює і намагається забезпечити свою родину усім необхідним. Свою турботу [PERSON] також приділяє онукам, з якими у неї дуже добрі стосунки. Свідок підтвердила й те, що онуки по кілька тижнів, восени і взимку, проживали у [PERSON] в будинку, вона готувала [PERSON] до школи та у виконанні домашніх шкільних завдань. Але в подальшому у [PERSON] виникли труднощі у спілкуванні з онуками. Як стало їй відомо зі слів [PERSON] , побачитися з онуком вона могла лише у під`їзді будинку, де проживає [PERSON] , або поруч з будинком. Свідок [PERSON] пояснила суду, що знайома з [PERSON] вже понад 25 років і знає її, як людину, яка прагне до забезпечення потреб своєї родини і надання допомоги своїм рідним. Вона, [PERSON] , пригадала випадок, коли самостійно доглядала та лікувала [PERSON] у віці 3 років, бо тоді його мати [PERSON] перебувала у лікарні, а [PERSON] доводилось опікуватися ними обома, не полишаючи роботу. В подальшому [PERSON] і [PERSON] зверталися до неї, [PERSON] , з проханням доглянути за молодшою донькою [PERSON] , якій ще не виповнилось й одного року. Свідок також розповіла, що [PERSON] навчила онука [PERSON] читати, підготувала його до школи, піклувалась про його дозвілля та відвідування ним різноманітних гуртків. Але після втрати можливості спілкування з онуком [PERSON] почала нервуватися, скаржитися на проблеми з тиском. Свідок також підтвердила, що була присутньою поряд з [PERSON] , коли їй [PERSON] зателефонував за допомогою месенджера «Вайбер», бо у інший спосіб він не може з нею поспілкуватися, бо мати заблокувала його телефон. За ініціативою відповідачів під час судового розгляду також були допитані свідки [PERSON] і [PERSON] . Так, свідок [PERSON] пояснив, що знайомий з сім`єю [PERSON] і [PERSON] останні 3-4 роки, бо їх син [PERSON] навчається з його донькою в одному класі. Зі слів [PERSON] йому відомо, що останній вважає [PERSON] досить владною жінкою, яка прагне підкорити усіх своїй волі, та яка ще й поділила онуків на свій розсуд - [PERSON] собі, а [PERSON] - бабі [PERSON] . Свідок також повідомив, що бачив як зі школи [PERSON] забирав його батька, а інколи там він бачив й автомобіль [PERSON] . Також свідок вказав, що [PERSON] він бачив лише на сімейних святах сім`ї [PERSON] . Під час одного з таких свят [PERSON] пішла з квартири разом з [PERSON] , але коли це було, він не згадає. Свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] є її сином, а [PERSON] і [PERSON] - її онуками. Був період, коли син з дружиною і онуком проживала в її будинку. В той час [PERSON] доволі забирала [PERSON] до себе. Свідок підтвердила, що [PERSON] того року, коли народилась [PERSON] , возила доньку з чоловіком та онуком [PERSON] за кордон, а вона доглядала [PERSON] . Коли її син [PERSON] посварився з дружиною [PERSON] , то повернувся жити до її будинку, а дітей [PERSON] віддала своїй матері [PERSON] . Між [PERSON] і онуками склалися дуже добрі відносини, але останнім часом онуки доволі часто перебувають у неї вдома, коли батьки на роботі та їх нікому доглянути. Оцінюючи показання свідків, суд вважає їх об`єктивними та неупередженими та такими, що відображають сутність поведінки [PERSON] у спілкуванні з онуками та виконання нею в достатній мірі обов`язків по догляду за онуками в безпечних для цього умовах. З іншого боку, показання свідків підтверджують те, що для [PERSON] в період з кінця 2018 і початку 2019 року були створені перешкоди з боку відповідачів [PERSON] і [PERSON] через неприязне ставлення у здійсненні права на участь у вихованні онуків і спілкуванні з ними. Покажчиком існування в певній мірі неприязні між [PERSON] та її донькою [PERSON] , а також негативні емоції, викликані розбіжностями у бачення свого ставлення до дітей як з боку матері, так і з боку баби, на думку суду, являється лист-відповідь від 15 листопада 2018 року за вих. № 03-36/5366 виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області, адресований [PERSON] , про те, що факт ухилення батьками [PERSON] і [PERSON] від виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітній дітей не підтвердився. Представник відповідачів [PERSON] в усних поясненнях вказувала на можливий негативний вплив [PERSON] на онуків, зокрема, через те, що відправила свою матір до будинку літніх людей, а її старший син відбував покарання в тюрмі за вчинення грабежу. Але такі доводи суд не бере до уваги, оскільки достовірних, належних і допустимих доказів, які б підтверджували протиправну поведінку позивача [PERSON] по відношенню до матері, як наприклад позбавлення їжі, житла, медичної допомоги чи можливості вільно пересуватися, ані під час підготовчого провадження, ані під час судового розгляду стороною відповідачів не надані. Також відсутні докази того, що старший син позивача вчинив злочин через підбурювання до нього з боку [PERSON] чи на її користь. Сторона відповідачів також дорікнула позивачу тим, що вона восени 2018 року намагалася вкоротити собі віку, підтвердженням чого є, на їх думку, відповідь Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області від 18 серпня 2019 року про реєстрацію кримінального провадження за ч. 1 ст. 120 КК України. Але з цього документа випливає, що було лише зареєстроване чиєсь телефонне повідомлення, в якому заявник висловив припущення про можливий розвиток події. Тому зміст такого документу не несе в собі доказового значення в цій справі. Згідно з висновком від 16 вересня 2019 року, Орган опіки та піклування Люботинської міської ради Харківської області вважає за доцільне встановити наступний порядок участі [PERSON] у вихованні малолітніх онуків: чотири рази на місяць - кожна субота з 10-00 год. до 17-00 год., місце спілкування бабусі з онуками та присутність матері за попередньою домовленістю з батьками. Органом опіки та піклування окремо визначені порядок побачень та спілкування бабусі з онуками за умови попереднього досягнення домовленості між бабусею та батьками, який виражаються у наступному: перебування дітей на канікулах оговорену кількість днів та місцем проживання бабусі (можливість ночівлі обговорюється додатково); піж час сімейних світ, днів народжень в присутності батьків (за умови попереднього обговорення місця проведення); після закінчення навчальних занять в школі [PERSON] і перебування в ДНЗ Стрижко Уляни можливість забирати дітей з навчально-виховних закладів. Відповідно до ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Надаючи оцінку вищевказаному висновку органу опіки та піклування, суд бере до уваги те, що при його підготовці були враховані відомості про особу позивача [PERSON] , яка за місцем проживання характеризується позитивно, має стабільний дохід від сімейного бізнесу, за місцем її проживання для онуків створені належні умови для перебування або проживання, та вона допомагала [PERSON] у вихованні онука [PERSON] в ранньому дитинстві. При підготовці до складання висновку відповідні спеціалісти мали змогу поспілкуватися з малолітнім [PERSON] . У висновку вказано, що дитина чітко формулює думки, вільно спілкується з дорослими, в рівній мірі любить обоз своїх бабусь [PERSON] і [PERSON] . З цього випливає, що дитина за своїм фізичним і психоемоційним станом та віком мала можливість висловити свої думки щодо вирішення виниклого між батьками і бабусею спору щодо її виховання. Але спеціалістами органу опіки та піклування не була з`ясована думка дитини [PERSON] про те, як слід вирішити спір та які застосувати заходи для у вирішенні виниклого спору з огляду на його особисті інтереси у підтриманні зв`язків з бабусею. За таких обставин суд визнає висновок органу опіки та піклування недостатньо обґрунтованим та таким, що залишає сторони у невизначеності того, чи можливо буде реалізувати запропоновані заходи уразі недосягнення попередньої домовленості між сторонами конфлікту. Про існування тривало і міцного зв`язку у малолітнього [PERSON] з його бабою, [PERSON] , вказує аналітична довідка від 25 жовтня 2018 року щодо діагностування дитини в період навчання у 2 класі Люботинської гімназії № 1. Бесіда, проведена практичним психологом з дитиною, виявила його відкритість, допитливість, інтелектуальну і творчу розвиненість, налагоджений психологічний контакт з бабусею. Відповідно до ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою під час будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватися, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Проте суд має враховувати висловлену думку системно, з`ясовуючи фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню питання місця проживання дитини. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків чи інших родичів, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб. Під час судового розгляду судом було забезпечено право дитині [PERSON] висловити свою думку стосовно виниклого спору щодо його виховання. У невимушеній бесіді в присутності представника органу опіки та піклування, яка за фахом є психологом, [PERSON] розповів, що в рівній мірі любить обох своїх бабусь, але бажає більше бути в гостях у бабусі [PERSON] , на її вулиці живуть його друзі, з якими йому подобається гуляти, а на вулиці, де проживає бабуся [PERSON] , хлопців його віку немає. Він раніше часто залишався у бабусі [PERSON] на ночівлю, та навіть їздив разом з нею на відпочинок за кордон без батьків. Коли він ходив у перший клас, його мама посварилася з бабусею [PERSON] , бо кожна з них бажала, аби він був з нею. Останнім часом батьки не дозволяють йому залишатися у бабусі [PERSON] на ночівлю, пояснюючи це тим, що бабуся [PERSON] не така як бабуся [PERSON] . З невідомих причин до бабусі [PERSON] не пускають і його сестру [PERSON] . Він стурбований тим, що вони посварилися, і хоче аби вони швидше примирилися між собою та його спілкування з бабусею [PERSON] відновилось до того рівня, який існував раніше, щоб він міг частіше бачитися з нею, залишатися на ночівлю, разом з нею з`їздити на відпочинок, навіть за кордон, бо він їй довіряє. Визначаючи способи участі баби у спілкуванні та вихованні онуків, необхідно надавати системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення певного рішення, зокрема, суд має враховувати, у першу чергу, інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану. Ані органом опіки та піклування, ані відповідачем у справі не надано суду доказів на підтвердження того, що участь баби у спілкуванні та вихованні онуків можлива лише за бажанням дитини, а так само що між бабою та онуками існують стійкі психоемоційні перешкоди у спілкуванні. При вирішенні питання визначення способів участі [PERSON] у вихованні онуків [PERSON] і [PERSON] , місця та часу їхнього спілкування, суд приймає до уваги як висновок органу опіки та піклування, так і наявність у позивача навичок у догляді за дітьми, а також обладнаного житлового приміщення для перебування і проживання дітей, відсутність психічних відхилень здоров`я, любляче ставлення позивача до онуків, вік обох онуків, який дозволяє висловити певні прохання чи вподобання або заперечення. Не менш важливим чинником, на переконання суду, слід визнати наявність у позивача [PERSON] достатнього рівня доходів, що не оспорювалось сторонами, та вільного часу, який вона може присвятити вихованню онуків, їх оздоровленню і розвитку кругозору, в тому числі під закордонних подорожей. Обрані позивачем способи, на думку суду, в цілому являються прийнятними, адже відбуватимуться у знайомому для дітей середовищі, та відповідатимуть інтересам дітей. Але суд також враховує таку суттєву обставину, як дотримання балансу між позивачем [PERSON] , як бабою дітей по лінії матері, та іншою бабою по лінії батька, [PERSON] , яка теж вправі розраховувати на спілкування з онуками. Тому суд, з урахування перш за все інтересів дитини, вважає прийнятним для забезпечення прав позивача визначити дні для побачень з онуком [PERSON] : у святкові дні і день народження, кожен перший та третій тиждень місяця з 10-00 год. суботи до 17-00 год. неділі з ночівлею за місцем проживання бабусі [PERSON] , з урахуванням стану здоров`я, потреб та інтересів дитини, без присутності батьків. В свою чергу, це не буде негативно впливати на зайнятість дитини в учбовому процесі як в школі, так в додаткових гуртках. Щодо канікул, то суд враховує часткову згоду відповідача [PERSON] щодо спільного проведення часу сином [PERSON] з бабусею та визначає графік і способи такого спілкування в період зимових канікул з 01 січня по 10 січня та в період літніх канікул з 01 липня по 25 липня за місцем проживання бабусі з ночівлею, без присутності батьків та з можливістю відпочинку в інших містах України і поза межами країни за попередньою домовленістю з батьками. При визначенні способів участі [PERSON] у спілкуванні з малолітньою онукою [PERSON] суд в першу чергу робить акцент на віці дитини, 4 роки, що з огляду на певний режим її життя обумовлює потребу у присутності матері. Тому слід встановити такий графік побачень: кожен перший та третій тиждень місяця в суботу і неділю з 10-00 год. до 13-00 год. за місцем проживання дитини або за місцем проживання бабусі [PERSON] , з урахуванням стану здоров`я, потреб та інтересів дитини, в присутності; а також у святкові дні та день народження в присутності батьків. Це також сприятиме спільному проведенню часу бабусі з обома онуками, які хочуть відчувати спільну близькість, але які можуть ставитися до цього по різному через різницю у віці. На підставі вище викладеного, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] частково та визначає відповідні способи участі у спілкування з онуком та участі в його вихованні, одночасно зобов`язуючи відповідача не перешкоджати позивачу у спілкуванні з онуками, в тому числі засобами телефонного мобільного зв`язку без обмеження розмов у часі. Разом з цим, суд стягує з відповідачів [PERSON] і [PERSON] витрати на оплату судового збору в рівних частках на користь позивача [PERSON] , понесені нею під час розгляду справи. Такими є витрати по оплаті судового збору в сумі 768,40 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.1372457659.1 від 04 червня 2019 року.

Outcome: partial