Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

При ухвалені рішення, враховуючи, що його виготовлення у повному обсязі може зайняти тривалий час, суд вважає за необхідне у відповідності до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України відкласти складення повного рішення суду на п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, проголосивши вступну і резолютивну частину рішення. З повним рішенням суду особи, які беруть участь у справі зможуть ознайомитися 28.04.2014 року в канцелярії Заставнівського районного суду Чернівецької області. В И Р І Ш И В : Позовну заяву [PERSON] до дочірнього підприємства «Чернівецький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати належних при звільненні сум задовольнити. Стягнути з дочірнього підприємства «Чернівецький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) 39303 грн. (тридцять дев'ять тисяч триста три) гривні середнього заробітку за час затримки виплати належних йому при звільненні сум. Стягнути з дочірнього підприємства «Чернівецький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь держави судовий збір у розмірі 393,03 грн. (триста дев'яносто три) гривні 03 копійки. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Рішення набирає законної сили після 10 днів з часу проголошення, якщо сторони не подадуть скаргу на рішення суду. Апеляційна скарга подається позивачем до апеляційного суду Чернівецької області через Заставнівський районний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду. Суддя О. В. Пухарєва Справа № 716/216/14-ц ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ Іменем України 22.04. 2014 р. Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді - Пухарєвої О.В. при секретарі - Климус Г.В., з участю представника позивача - [PERSON], розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна Чернівецької області цивільну справу за позовом [PERSON] до дочірнього підприємства «Чернівецький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати належних при звільненні сум,- В С Т А Н О В И В : Позивач [PERSON] звернувся до Заставнівського районного суду з позовною вимогою до відповідача про стягнення на його користь 39303 грн. середнього заробітку за час затримки виплати належних йому при звільненні сум. В обґрунтування позову посилається на те, що 02.04.2012 року його було звільнено з посади начальника філії «Заставнівський райавтодор» ДП «Чернівецький облавтодор» за угодою сторін. В день звільнення в порушення вимог ст. 116 КЗпП України, йому не були виплачені всі належні при звільненні суми. Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 25.04.2013р., залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.07.201З р., скасовано рішення Заставнівського ра йонного суду від 15.01.2013р. у цивільній справі №2404/1139/2012 за позовом [PERSON] до ДП «Чернівецький облавтодор» про стягнення всіх сум, що належать до виплати при звільненні та середнього заробітку за час затримки виплати належних при звільненні сум. Позовні вимоги задоволено частково, вирішено стягнути з ДП «Черніве цький облавтодор» на користь [PERSON] 218,35грн. заробітної плати та 58736,15грн. середнього заробітку за чає затримки виплати належних позивачу при звільненні сум, з відрахуванням з цієї суми обов'язкових зборів та податків, які здійснюються із заробіт ної плати. Середній заробіток за час затримки виплати належних при звільненні сум стягнуто за період з 02.04.2012 року по 25.04.2013 р. (день постановлення рішення апеляційного суду). 15.01.2014р. на картковий рахунок позивача було зараховано 45812,41грн., які ві дповідач перерахував в межах виконавчого провадження щодо виконання рішення апе ляційного суду Чернівецької області від 25.04.2013р. Таким чином, днем фактичного розрахунку є 15 січня 2014р. Оскільки повний розрахунок, тобто виплату заробітної плати за 02.04.2012р. в сумі 218,35грн., з [PERSON] проведено лише 15.01.2014р., період часу з 26.04.2013р. по 15.01.2014р. позивач вважає також часом затримки виплати всіх належних при звіль ненні сум. У зв'язку з цим просить стягнути за цей період середній заробі ток у розмірі 39303 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовну вимогу, посилаючись на вищенаведене, просив позов задовольнити у повному обсязі. Пояснив суду, що оскільки виплату заробітної плати за 02.04.2012 р. в сумі 218,35 грн. відповідачем здійснено лише 15.01.2014 р., то за період часу з 26.04.2013 р. по 15.01.2014 р. також підлягає стягненню середній заробіток, який становить (180 робочих днів * 218,35 грн.) 39303 грн. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся судом про дату та місце судового розгляду, що підтверджується поштовими повідомленнями. В заявах, які надійшли до суду позовні вимоги не визнав, проте письмового заперечення на позов суду не надав. Враховуючи наведене, у відповідності до вимог ч.4 ст.169 ЦПК, у зв'язку з повторною неявкою в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішив справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановив заочне рішення). Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Приписами ч.3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 25.04.2013р., залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.07.201З р. (а.с. 13), скасовано рішення Заставнівського ра йонного суду від 15.01.2013р. у цивільній справі №2404/1139/2012 за позовом [PERSON] до ДП «Чернівецький облавтодор» про стягнення всіх сум, що належать до виплати при звільненні та середнього заробітку за час затримки виплати належних при звільненні сум (а.с. 5-6). та вирішено: Позов [PERSON] до дочірнього підприємства «Чернівецький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» задовольнити частково. Стягнути з дочірнього підприємства «Чернівецький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь [PERSON] 263 гривні 13 копійок заробітної плати, 18 778 гривень 99 копійок господарських витрат та 58 736 гривень 15 копійок середнього заробітку за час затримки виплати належних позивачу при звільненні з роботи сум з відрахуванням з цієї суми обов'язкових зборів та податків, які здійснюються із заробітної плати. Рішення суду в частині стягнення заробітної плати в сумі 263 гривні 13 копійок підлягає зверненню до примусового виконання тільки в сумі 218 гривень 35 копійок з відрахуванням з цієї суми обов'язкових зборів та податків, які здійснюються із заробітної плати. Рішення суду в частині стягнення господарських витрат в сумі 18 778 (вісімнадцять тисяч сімсот сімдесят вісім) гривень 99 копійок не підлягає зверненню до примусового виконання. Зазначеним рішення апеляційного суду встановлено, що 2 квітня 2012 року [PERSON] був звільнений з посади начальника філії «Заставнівський райавтодор» ДП «Чернівецький облавтодор» за угодою сторін. В день звільнення в порушення вимог ст. 116 КЗпП України, йому не були виплачені всі належні при звільненні суми. Станом на час ухвалення рішення суду (25.04.2013р.) відповідач не провів з позивачем розрахунок, а саме не виплатив заробітну плату за 02.04.2012 року в сумі 218,35грн., у зв'язку з чим, крім невиплаченої заробітної плати, відповідно до ст. 117 КЗпП України, за період з 02.04.2012р. по 25.04.201З р. з відповідача стягнуто 58736,15 грн. середнього заробітку за час затримки виплати належних при звільненні сум ( а.с. 7-12). Сума середнього заробітку 58736,15грн. вира хувана виходячи з середньоденного заробітку [PERSON], обчисленого відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995р. Вказаний середньоденний заробіток, згідно рішення суду, складає 218,35грн. В судовому засіданні встановлено, що 15.01.2014р. на картковий рахунок позивача було зараховано 45812,41 грн., які ві дповідач перерахував в межах виконавчого провадження щодо виконання рішення апе ляційного суду Чернівецької області від 25.04.2013р.. Зазначене підтверджується випискою з карткового рахунку позивача №395296 від 29.01.2014р. виданою Заставнівським відді ленням ПАТ «Приватбанк» за 2013-2014 р.р. (.с.15-18) та постановою старшого державного вико навця відділу примусового виконання рішень УДВС Головного управління юстиції у Чернівецькій області Саінчука Є.В. від 28.01.2014р. про закінчення виконавчого прова дження (а.с.19). Таким чином, оскільки сторонами суду не надано інших доказів проведення будь- яких розрахунків з позивачем, зокрема про виплату [PERSON] заробітної плати за 02.04.2012 року в сумі 218,35 грн. після ухвалення рішення апеляційного суду Чернівецької області від 25.04.2013 року, а згідно карткового рахунку відповідач перерахував позивачу 45812,41 грн. ( в тому числі 218,35 грн. заробітної плати за 02.04.2012 року) 15.01.2014 року, то суд вважає саме цю дату днем повного фактичного розрахунку з позивачем. У зв'язку з тим, що рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 25.04.2013 року з відповідача стягнуто середній заробіток за час затримки з 02.04.2012 року по 25.04.2013 року, позивач у цій справі просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26.04. 2013 року до 15.01.2014 року. Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Зазначена правова позиція міститься в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.04.2014 року (судова справа № 6-6712 св14). З огляду на вищезазначене, суд вважає, що підлягає задоволенню позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26.04.2013 року по 15.01.2014 року. Визначаючи загальний розмір середнього заробітку за час затримки виплати належних позивачу при звільненні сум, суд враховує наступне. Згідно розрахунку норм тривалості робочого часу на 2013 рік, що міститься в листі Міністерства праці та соціальної політики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2013 рік» від 21.08.2012р. №9050/0/14-12/13 в квітні 2013 року - 22 робочих дні, тра вні - 19, червні - 18, липні - 23, серпні -21, вересні - 21, жовтні - 23, листопаді - 21, грудні - 22 робочих дні. Згідно розрахунку норм тривалості робочого часу на 2014 рік, що міститься в листі Міністерства праці та соціальної політики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік» від 04.09.2013р. №9884/0/14-13/13. в січні 2014 року - 21 робочий день. Ви ходячи з наведеного з 26.04.2013р. по 15.01.2014р. було 180 робочих днів. Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 25.04.2013р. у справі №2404/1139/2012, яке має преюдиційне значення у даній справі, обчислено середньоденний заробіток [PERSON] за останні два місяці його роботи, який становить 218,35грн. Таким чином у відповідності до ст.117 КЗпП України та п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995р., сума середнього заробітку за час затримки виплати всіх належних при звільненні сум за період з 26.04.2013 року по 15.01.2014 року становить 39303 грн. (180 р. д. * 218,35 грн.= 39303 грн.), які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до п.1 ч.1. ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З таких обставин з відповідача слід стягнути на користь держави 393,03 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 116,117 КЗпП України, Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995р.,

Outcome: partial