Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

Приватне підприємство «Прогресфарм» (далі - ПП «Прогресфарм») звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором грошової позики у розмірі 8035,29 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19 квітня 2013 року між ПП «Прогресфарм» та [PERSON] був укладений договір грошової позики №4, за яким останній отримав грошові кошти у розмірі 12000 грн., строком до 10 жовтня 2013 року, зі сплатою 0 % річних. Уклавши з позивачем вказаний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач систематично порушував свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості. Посилаючись на те, що відповідач не виконав своє зобов'язання по поверненню грошових коштів, просить стягнути з нього вказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, у якій просив справу розглянути без його участі, та не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 49). Відповідач, який належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, та від нього не надійшло повідомлення про причини неявки (а.с. 30, 51-52). Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з неявкою відповідача без поважних причин, враховуючи згоду представника позивача на ухвалення заочного рішення, судом ухвалено рішення про заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 квітня 2013 року між ПП «Прогресфарм» та [PERSON] був укладений договір грошової позики №4, за яким останній отримав грошові кошти у розмірі 12000 грн., строком до 10 жовтня 2013 року, зі сплатою 0 % річних (а.с. 7-8). Факт отримання відповідачем грошей, підтверджується розпискою про отримання грошових коштів від 19 квітня 2013 року складеною [PERSON] (а.с. 9). Співробітниками ПП «Прогресфарм», 17 липня 2013 року на адресу відповідача [PERSON] було направлено офіційну претензію про сплату усієї суми наявної заборгованості достроково, однак відповідач жодним чином не відреагував на висунуті йому вимоги (а.с. 12-13, 14) Таким чином відповідач належним чином свої обов'язки не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість по поверненню грошових коштів, яка складає 8035,29 грн., в тому числі: сума невиконаного зобов'язання - 8000 грн., розмір нарахованої пені - 35,29 грн. (а.с. 4). Відповідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. В порушення вказаних вимог відповідач не виконав умови договору грошової позики, гроші не повернув, а тому повинен повернути заборгованість. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.c. 2).

Outcome: approved