Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

Представник позивачки адвокат [PERSON] у січні 2021 року звернувся до суду з указаним позовом в інтересах [PERSON] , який мотивував тим, що сторони 14.11.2014 року уклали шлюб. У подружжя під час шлюбу народилися [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося, сторони на цей час проживають окремо. Причиною розірвання шлюбу є те, що відсутнє взаєморозуміння, відповідач байдуже ставиться до позивачки та дітей, допускає зловживання спиртними напоями, почуття любові та поваги втрачено. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і є таким, що суперечить інтересам сторін та дітей. Посилаючись на указані обставини, представник позивачки [PERSON] просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 14.11.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тростянецького районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №202. Ухвалою суду від 22.01.2021 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі, погодився на розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що між [PERSON] та [PERSON] 14 листопада 2014 року було зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тростянецького районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №202. Після реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище « [PERSON] ». У сторін під час шлюбу народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 6, 7, 8). Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (стаття 56 СК України). У силу статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, ураховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не установлено, примушування для збереження шлюбних відносин є порушенням прав чоловіка та дружини на свободу, а тому шлюб необхідно розірвати. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з таких мотивів. Позивачем при зверненні з цим позовом до суду сплачено судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. Відповідно до статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, оскільки відповідач визнав позов, з останнього на користь позивачки слід стягнути 50% суми судового збору, яка підлягає відшкодуванню позивачу у розмірі 454 грн., решту суми слід компенсувати позивачу з держаного бюджету. На підставі викладеного та

Outcome: approved