Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Представник ТОВ «Сіті Транспорт Груп» в судове засідання не з'явився, заперечення проти позову або заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. 07 липня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Сіті Транспорт Груп», в якому просить визнати незаконним наказ № 117-78 від 01 лютого 2013 року, виданий відповідачем про прийняття [PERSON] на роботу в ТОВ «Сіті Транспорт Груп» відокремлений структурний підрозділ м. Дніпродзержинська за сумісництвом, визнати незаконним дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за прогул, застосоване відповідачем 08 листопада 2013 року до нього, позивача, скасувати наказ № 111-78 від 08 листопада 2013 року, виданий відповідачем про його, позивача, звільнення за прогул, стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 5000 грн., витребувати від відповідача належним чином засвідчені копії, а оригінали для огляду в судове засідання наказів про прийняття на роботу та про звільнення за прогул. 05 серпня 2014 року позивач надав заяву в порядку ст. 31 ЦПК України про збільшення та уточнення позовних вимог, в якій просить суд скасувати наказ № 117-78 від 01 лютого 2013 року, виданий відповідачем про прийняття [PERSON] на роботу в ТОВ «Сіті Транспорт Груп» відокремлений структурний підрозділ м. Дніпродзержинськ за сумісництвом, визнати незаконним дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за прогул, застосоване відповідачем 08 листопада 2013 року до нього, позивача, скасувати наказ № 111-78 від 08 листопада 2013 року, виданий відповідачем про його, позивача, звільнення за прогул, стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 5000 грн. ( а.с. 30-33). В обґрунтування позову посилається на те, що з 01 лютого 2013 року по 15 листопада 2013 року він працював у відокремленому структурному підрозділі м. Дніпродзержинська ТОВ «Сіті Транспорт Груп» на постійній основі, не за сумісництвом, на посаді слюсаря механоскладальних робіт. 05 липня 2014 року на його адресу поштою надійшов від відповідача цінний лист з трудовою книжкою, в якій були записи про прийняття на роботу за сумісництвом та про звільнення за прогули з 08 листопада 2013 року, але це нова трудова книжка, не та, яку він здавав у відділ кадрів при укладенні трудового договору 01 лютого 2013 року. Лише із записів в трудовій книжці він дізнався про його звільнення за прогул. Відповідач не вручив йому копію наказу про звільнення за прогул і не ознайомив зі змістом наказу під розпис, у день звільнення не видав трудову книжку, він, позивач, взагалі не був повідомлений про наявність спірних наказів від 01 лютого 2013 року та від 08 листопада 2013 року про звільнення за прогул. Зазначені накази були видані відповідачем значно пізніше, ніж в ті дні, дати яких зазначені в наказах. Заробітну плату відповідач в повному обсязі не виплачував, порушував строки її виплати, тому 15 листопада 2013 року він, позивач, подав заяву про звільнення за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, але трудову книжку при звільненні йому не видали, тому він звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з позовом про зобов'язання відповідача видати йому належним чином оформлену трудову книжку із записом про розірвання 15 листопада 2013 року безстрокового трудового договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, суд задовольнив його вимоги, ухваливши рішення від 17 квітня 2014 року. До 31 січня 2013 року він працював у ТОВ «Дніпровський автобусний завод» та був звільнений за ч. 5 ст. 36 КЗпП України в порядку переведення в ТОВ «Сіті Транспорт Груп», і наказом № 4 від 01 лютого 2013 року він був прийнятий в ТОВ «Сіті Транспорт Груп» на посаду слюсаря механоскладальних робіт в порядку переведення із ТОВ «Дніпровський автобусний завод», і основним та єдиним його місцем роботи було ТОВ «Сіті Транспорт Груп». Його трудова книжка зберігалася у відділі кадрів відповідача, кожен місяць відповідач подавав звіти до пенсійного фонду, в яких вказував, що він найманим працівником з трудовою книжкою, і в період з 22 лютого 2013 року по 15 березня 2013 року він хворів, і лист непрацездатності здав до бухгалтерії за основним місцем роботи - тобто до відповідача, який здав лист непрацездатності до Голосіївської МВД КМВ ФСС з ТПП м. Києва та отримав по ньому фінансування 02 вересня 2013 року. Він був звільнений за ст. 38 КЗпП України, що підтверджується листом Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва, а отже наказу про звільнення за прогули не існувало. Доповідних записок про відсутність його на робочому місці ніхто не писав, і взагалі прогулів він протягом роботи у відповідача не скоював. Він працював у відповідача до 15 листопада 2013 року. Своїми діями відповідач не тільки порушив його трудові права, а й завдав моральну шкоду, оскільки він хвилювався, страждав, була завдана шкода його діловій репутації. Розмір завданої йому моральної шкоди він оцінює у 5000 грн., яка повинна бути стягнута з відповідача на його користь, а незаконні накази повинні бути скасовані. Позивач [PERSON] до судового розгляду справи надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, свої уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі підтримав у повному обсязі, просить позов задовольнити, і у випадку неявки представника відповідача, згодний на розгляд справи за його відсутності на підставі наданих доказів та ухвалення заочного рішення. Позивачу роз'яснений порядок перегляду заочного рішення за заявою відповідача. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача відповідно до вимог ст. 158 ч.2 ЦПК України, згідно якої особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача ТОВ «Сіті Транспорт Груп» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується його розпискою від 17 жовтня 2014 року у заяві про ознаймлення з атеріалми справи, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за відсутності свого представника відповідач суду не надав. В зв'язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки представника відповідача, суд відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних чи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв'язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті у відсутність відповідача, суд, з її згоди, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом досліджені такі докази у справі: - копія паспорту позивача (а.с. 3), якою підтверджується його особа громадянина України; - копія трудової книжки позивача (а.с. 4). якою підтверджується факт внесення відомостей до трудової книжки [PERSON] про його прийняття на роботу до ТОВ «Сіті Транспорт Груп» 01 лютого 2013 року на посаду слюсаря з механоскладальних робіт за сумісництвом на підставі на казу № 117-78 від 01 лютого 2013 року, та про його звільнення з посади за прогул відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України на підставі наказу № 111-78 від 08 листопада 2013 року; - копія опису до пріоритетного листа ( ас. 5), яким підтверджується факт направлення відповідачем позивачу трудової книжки 05 липня 2014 року; - довідка АА № 784213 з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України ( а.с. 34), трудовий контракт від 26 листопада 2012 року (а.с. 35-38), якими підтверджується факт внесення відомостей про відокремлений структурний підрозділ ТОВ «Сіті Транспорт Груп» в м. Дніпродзержинську до зазначеного реєстру та внесення відомостей про керівника Винника Олега Миколайовича; - повідомлення заступника начальника Управління Пенсійного фонду України у Заводському районі м. Дніпродзержинська від 29 липня 2014 року (а.с. 39), яким підтверджується факт звільнення [PERSON] з ТОВ «Дніпровський автобусний завод» 31 січня 2013 року на підставі ст. 36 п.5 КЗпП України; - наказ № 7 від 31 січня 2013 року ( а.с. 40), яким підтверджується факт звільнення позивача з посади слюсаря 6 розряду ТОВ «Дніпровський автобусний завод» в порядку переведення у ТОВ «Сіті Транспорт Груп» відокремлений структурний підрозділ у м. Дніпродзержинську із 31 січня 2013 року, згідно ст. 36 п. 5 КЗпП України; - повідомлення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Київського міського відділення, виконавчої дирекції від 22 липня 2014 року ( а.с. 41), яким підтверджується факт включення нарахованої суми допомоги по тимчасовій непрацездатності по листку непрацездатності № 270501, виданому з 22 лютого 2013 року по 15 березня 2013 року [PERSON] до заяви - розрахунку від 30 липня 2013 року, яку подано ТОВ «Сіті Транспорт Груп» до Голосіївської міжрайонної ВД КМВ ФСС з ТВП для отримання фінансування, і профінансовано 02 вересня 2014 року; - повідомлення Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва від 04 липня 2014 року ( а.с. 43), яким підтверджується наявність відомостей, згідно звітності ТОВ «Сіті Транспорт Груп» за період лютий - листопад 2013 року, про дату початку трудових відносин позивача з відповідачем 01 лютого 2013 року, про наявність трудової книжки позивача, про категорію особи - найманий працівник з трудовою книжкою, про дату припинення трудових відносин між сторонами у справі з 08 листопада 2013 року, про підставу припинення трудових відносин - ст. 38 КЗпП України, про наявність трудової книжки; - витяг за договором від ЗП 017915-13-022 за період з 01 квітня 2013 року по 21 липня 2014 року ПАТ «УПБ» Дніпродзержинське відділення (а.с. 44), якою підтверджується факт зарахування на рахунок позивача в ПАТ «УПБ» відповідачем заробітної плати; - заява позивача від 15 листопада 2013 року про звільнення за ч. 3 ст. 38 КЗпП України ( а.с. 45); рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення ( а.с. 46); - повідомлення директора ВСП ТОВ «Сіті Транспорт Груп» м. Дніпродзержинська Винника О.М. від 13 грудня 2013 року (а.с. 47 -29), яким підтверджується факт направлення Винником О.М. генеральному директору ТОВ «Сіті Транспорт Груп» та начальнику відділу кадрів ТОВ «Сіті Транспорт Груп» оригіналу трудової книжки [PERSON] від 26 червня 1964 року [NUMBER] та копії заяви про звільнення за ч. 3 ст. 38 КЗпП України з 15 листопада 2013 року; - заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 17 квітня 2014 року ( а.с. 51-53), яким підтверджується факт звернення позивача до відповідача до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська про припинення трудового договору, стягнення заробітної плати, вихідної допомоги та моральної шкоди; - наказ від 03 липня 2013 року (а.с. 54), яким підтверджується факт видання зазначеного наказу на ТОВ «Сіті Транспорт Груп» про уведення в дію з 08 липня 2013 року книги приходу на роботу та виходу з роботи працівників товариства; - Ухвала Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 04 липня 2014 року ( а.с. 63), якою підтверджується факт скасування заочного рішення від 17 квітня 2014 року та факт призначення справи до розгляду на 06 жовтня 2014 року. Вивчивши письмові докази та матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 01 лютого 2013 року працював слюсарем механоскладальних робіт у відокремленому підрозділі ТОВ «Сіті Транспорт Груп» в м. Дніпродзержинську, як найманий працівник з трудовою книжкою. Згідно повідомлення Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська від 29 липня 2014 року ( а.с. 39) до 31 січня 2013 року позивач працював у ТОВ «Дніпровський автобусний завод» і був звільнений з роботи із вказаного товариства в порядку переведення у ТОВ «Сіті Транспорт Груп» відокремлений структурний підрозділ у м. Дніпродзержинську на підставі ч. 5 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується наказом від 31 січня 2013 року ТОВ «Дніпровський автобусний завод» (а.с. 40). Той факт, що позивач дійсно був прийнятий до ТОВ «Сіті Транспорт Груп» як найманий працівник з трудовою книжкою на повний робочий день, підтверджується і повідомленням Управління пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва (а.с. 43), в якому зазначено, що згідно звітності ТОВ «Сіті Транспорт Груп» датою початку трудових відносин [PERSON] з ТОВ «Сіті Транспорт Груп» є 01 лютого 2013 року із наявністю трудової книжки, як найманого працівника з трудовою книжкою категорії особи зафіксованою з відміткою 1. І до припинення трудових відносин, які були припинені між сторонами за ст. 38 КЗпП України, статус позивача, як працівника, не змінювався, він залишався найманим працівником із наявністю трудової книжки з відміткою 1. Це підтверджується і повідомленням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності Київського міського відділення виконавчої дирекції від 22 липня 2014 року, яке повідомило позивача про те, що нарахована сума допомоги по тимчасовій непрацездатності по листку непрацездатності № 270501, виданому з 22 лютого 2013 року по 15 березня 2013 року на ім'я позивача, включена до заяви -розрахунку від 30 липня 2013 року, яка того ж дня подана ТОВ «Сіті Транспорт Груп» до Голосіївської міжрайонної ВД КМВ ФСС з ТВП (робочий орган КВМ ФСС з ТВП) для отримання фінансування, і профінансовано 02 вересня 2014 року ( а.с. 41-42). Зазначене свідчить про те, що [PERSON] дійсно працював в ТОВ «Сіті Транспорт Груп» повний робочий день, і при працевлаштуванні передав до відділу кадрів відповідача трудову книжку від 26 червня 1964 року [NUMBER], що підтверджується зверненням директора ВСП ТОВ «Сіті Транспорт Груп» м. Дніпродзержинська до Генерального директора ТОВ «Сіті Транспорт Груп», в якому зазначено, що ВСП ТОВ «Сіті Транспорт Груп» м. Дніпродзержинська направило до ТОВ «Сіті Транспорт Груп» 09 грудня 2013 року оригінал трудової книжки [PERSON] від 26 червня 1962 року [NUMBER] ( а.с. 47) . Але при цьому відповідач поштовим відправленням направив позивач трудову книжку, заповнену 01 лютого 2013 року серії [NUMBER] ( а.с. 4), що свідчить про невидачу відповідачем позивачу оригіналу його трудової книжки. Отже судом достовірно встановлено, що наказ № 117-78 від 01 лютого 2013 року, виданий ТОВ «Сіті Транспорт Груп» про прийняття [PERSON] в ТОВ «Сіті Транспорт Груп» відокремлений структурний підрозділ у м. Дніпродзержинську за сумісництвом не є дійсним і повинний бути скасований. Не законним є і застосоване до позивача 08 листопада 2013 року дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за прогул, оскільки судом встановлено, що ніяких прогулів позивач не здійснював, а 15 листопада 2013 року звернувся до Генерального директора ТВ « Сіті Транспорт Груп» Чуркіна І.А. про звільнення його з посади з 15 листопада 2013 року за власним бажанням згідно ч.3 ст. 38 КЗпП України в зв'язку із порушенням власником підприємства законодавства про працю, а саме невиплатою заробітної плати, яке було направлено директором ВСП ТОВ «Сіті Транспорт Груп» м. Дніпродзержинська Винником О.М. генеральному директору 22 листопада 2013 року ( а.с. 46,47). Факт звільнення позивача за власним бажанням також підтверджується і повідомленням Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва від 03 липня 2014 року, де зазначено, що згідно звітності відповідача, [PERSON] був звільнений за ст. 38 КЗпП України ( а.с. 43). А тому суд дійшов до висновку, що ТОВ «Сіті Транспорт Груп» дійсно порушило права позивача, видавши 08 листопада 2013 року наказ № 111-78 про його звільнення з роботи за прогули, який є незаконним і підлягає скасуванню. Приймаючи до уваги порушення відповідачем законних прав позивача, суд вважає, що [PERSON] незаконними діями відповідача дійсно було завдано моральної шкоди, оскільки позивач морально страждав, наказом про звільнення про прогули відповідач поширив про нього недостовірну інформацію, принизив його перед оточуючими, членами родини . Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів. Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Відповідно до ч.1, 2 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не враховуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Відповідально до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Відповідно до ст. 237-1 ЦК України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Визначення моральної шкоди визначається у ст. 23 ЦК України й у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику по справах про відшкодування морального (немайнового) шкоди», Так, під моральною шкодою варто розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю осіб. Оскільки відшкодування моральної шкоди є компенсацією за втрати немайнового характеру, він підлягає відшкодуванню одноразово. При визначенні розміру й форми відшкодування моральної шкоди суд ураховує такі фактори, як глибину психологічного дискомфорту, значні порушення душевної рівноваги, тривалість страждань, які отримала позивач, а також ураховує вимоги розумності й справедливості. Тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача належить стягнути моральну шкоду в сумі 5000 грн. В зв'язку із задоволенням позову, заявленого позивачем, який звільнена від сплати судового на підставі ст. 81 ЦПК України, судовий збір на користь держави в сумі 243,60 грн.. за вимогами немайнового характеру та в сумі 243,60 грн. за вимогами майнового характеру про стягнення моральної шкоди, належить стягнути з відповідача у справі. На підставі ст. 148, 149, 233, 234, 235, 237-1 КЗпП України,

Outcome: approved