Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом в якому, із врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить виселити [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] з квартири [ADDRESS]. Зобов'язати Управління Державної міграційної служби України в м. Києві зняти з реєстраційного обліку відповідачів та стягнути з останніх понесені судові витрати. Обґрунтовуючи вимоги тим, що 09 листопада 2007 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», був укладений кредитний договір № МL-012/074/2007. У забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, 09 листопада 2007 року між [PERSON] та Банком був укладений договір іпотеки № РМL-012/074/2007, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою М.Є. за реєстраційним номером 8214, відповідно до якого в іпотеку Банку було передано нерухоме майно, а саме:квартиру [ADDRESS]. У зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2010 року стягнуто з [PERSON] на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість у сумі 308 285,06 грн. 09 квітня 2014року Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист з примусового виконання означеного рішення суду та 22 серпня 2014 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ в м. Києві була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №44498232. 01 грудня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва замінено сторони виконавчого провадження, а саме - стягувача з ПАТ «ОТП Банк» на ТОВ «ОТП Факторинг Україна». 29 жовтня 2014 року в рамках виконавчого провадження було описано та арештовано об'єкт нерухомого майна, а саме двокімнатну квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] В подальшому [PERSON], всупереч умов Кредитного договору та Договору іпотеки, зареєструвала у квартирі, яка була предметом іпотеки неповнолітніх осіб без попередньо отриманої на те письмової згоди Іпотекодержателя. Позивач направив [PERSON] вимогу № 1358 від 23 червня 2015 року, в якій вимагав добровільно звільнити квартиру [ADDRESS] від мешканців, оскільки їх реєстрація у вказаному житловому приміщенні перешкоджає реалізації предмета іпотеки та задоволенню майнових вимог позивача,. Враховуючи, що досудове врегулювання спору виявилось неможливим, позивач змушений звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.04.2017 року залучено до участі у справі в якості третьої особи Головне Управління державної міграційної служби України в м. Києві. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.08.2017 року залучено до участі у справі в якості третьої особи Дніпровську районну у м. Києві державну адміністрацію. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява, просив суд позов задовольнити. Додатково пояснив, що [PERSON], та її діти [PERSON], [PERSON] були зареєстровані у [ADDRESS] в 2015 році після проведення опису майна та отримання висновку про експертну оцінку майна. У зв»язку із чим невідбулись торги з примусової реалізації предмета іпотеки. Тобто, вказані дії були вчинені навмисно з метою перешкоджання реалізації предмета іпотеки для отримання грошових кошів в рахунок погашення заборгованості. Представник відповідачів у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог в повному обсязі, з підстав викладених у письмових запереченнях. Пояснила, що позивачем не надано доказів звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому не підлягають застосуванню норми Закону України «Про іпотеку» до наявного спору. За положенням ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. На даний час з [PERSON] стягується борг. Позивач не надає доказів на підтвердження невиконання відповідачем рішення суду про стягнення боргу. Крім того, кредитним договором, договором іпотеки не передбачено права банку на виселення та зняття з реєстрації відповідача за порушення п.п. «h» п.5.2. Договору іпотеки. Право власності є не порушеним, окрім випадків встановлених законом. Вчинення виконавчих дій з примусового стягнення боргу віднесено до компетенції Державної виконавчої служби і у разі виникнення перешкод з боку боржника, правом звернення до суду наділений відповідний орган ДВС, а не стягувач. Враховуючи викладене, а також те, що позивачем не доведено факту порушення його прав відповідачами, а рішення суду про стягнення боргу з [PERSON] не є підставою для її виселення з квартири і тим більш для зняття її з реєстрації, просила у задоволенні позову відмовити. Треті особи у судове засідання не з'явились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, направила заяву про розгляд справи у відсутність представника Служби, та просила прийняти рішення з урахуванням інтересів малолітніх дітей та згідно вимог діючого законодавства. Від представника Головного Управління державної міграційної служби України в м. Києві надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, зі змісту якого убачається, що на даний час питання про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб здійснюється органами місцевого самоврядування, а не органами ДМС України. Представник Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 листопада 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір №МL-012/074/2007, відповідно до умов якого Банк надав [PERSON] грошові кошти у сумі 255 504,70 грн. строком до 09 листопада 2028 року зі сплатою 15,00 % річних для придбання нерухомого майна. Погашення кредиту та відсотків за його користування повинно було здійснюватись рівними частинами протягом всього строку дії договору. (а.с. 6-10). У забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором, 09.11.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки №РМL-012/074/2007, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою М.Є. за реєстраційним номером 8214. Предметом якого є квартира [ADDRESS] (а.с. 11-13). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2010 року у цивільній справі №2-2750/10 задоволено позов ПАТ «ОТП Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 305 985,06 грн., державне мито в сумі 1687,32 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 119,10 грн. та 09 квітня 2014 року видано відповідний виконавчий лист на примусове стягнення вказаної суми заборгованості (а.с. 14). 22 серпня 2014 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві Телявським А.М., на підставі виконавчого листа №2-2750/10, виданого 09 квітня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №44498232 (а.с. 15). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 грудня 2014 року замінено сторону виконавчого провадження № 44498232, а саме - стягувача з ПАТ «ОТП Банк» на ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (а.с. 16-17). Згідно із Актом опису й арешту майна складеного 29.10.2014 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві Телявським А.М., описано та арештовано об'єкт нерухомого майна, а саме двокімнатну квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] (а.с. 18-19). Відповідно до довідки Форми 3 виданої ЖРЕО №401 у квартирі [ADDRESS] з 2007 року зареєстрована [PERSON], [INFO], та з 2015 року [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 20). ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на адресу [PERSON] 23 червня 2015 року та 01 грудня 2015 року направлялись вимоги про добровільне звільнення квартири [ADDRESS]. Однак, в передбачений вимогою місячний термін квартира від мешканців не звільнена. (а.с. 21-27). Згідно із ст. 12 Закону України «Про іпотеку» право на звернення стягнення на Предмет іпотеки до строку погашення кредиту у випадках порушення зобов'язань по кредитному договору виникає у Іпотекодержателя в момент настання терміну виконання зобов'язань по Кредитному договору. За ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки. Відповідно до ч. 3 ст. 109 Житлового кодексу України та ч.ч. 1-2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Виселення проводиться у порядку встановленому законом. Згідно із ч. 3 ст. 33 Закону України«Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. За змістом ч. 2 ст.40 Закону України «Про іпотеку» та ч. 3 ст.109 ЖК Української РСР, після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Проте, представником позивача у судовому засіданні не надано належних і допустимих, у розумінні ст. 57-59 ЦПК України, доказів того, що на предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS], звернуто стягнення. За положеннями ст.ст. 10, 60 ЦПК України, саме на сторони покладено обов'язок по доведенню тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень. Більш того, у судовому засіданні з'ясовано, що представник позивача не володіє інформацією про хід виконавчого провадження щодо стягнення заборгованості з [PERSON] за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2010 року у цивільній справі №2-2750/10. Клопотань про витребування матеріалів виконавчого провадження №44498232 сторонами не заявлялось. А відтак, правом на доведення перед судом переконливості своїх доводів на підставі наданих доказів, позивач і відповідач розпорядились на власний розсуд. Надаючи оцінку доводам позивача, щодо порушення відповідачем підпункт «h» п. 5.2 Статті 5 Договору іпотеки №РМL-012/074/2007 від 09 листопада 2007 року, згідно якого Іпотекодавець зобов'язався не прописувати (не реєструвати) право проживання будь-яких третіх осіб на території (площі) предмета Іпотеки, без попередньо отриманої на те письмової згоди Іпотекодержателя, то слід зазначити, що дана обставина визнається сторонами і не потребує доказування у розумінні ст. 61 ЦПК України. Разом з тим, відповідальність за порушення вимог ст. 5 Договору іпотеки №РМL-012/074/2007 від 09 листопада 2007 року визначена п.п. «k» п. 5.2 Статті 5 Договору, відповідно до якого за порушення умов Договору, іпотекодержатель має право на негайне виконання боргових зобов'язань, за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, порушення відповідачем підпункт «h» п. 5.2 Статті 5 Договору іпотеки є підставою для негайного виконання боргових зобов'язань, за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки, яке в свою чергу здійснюється на підставі відповідного рішення суду або виконавчого напису нотаріуса. Згідно із ст. 9 ЗУ «Про іпотеку» Іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При користуванні предметом іпотеки іпотекодавець повинен не припускати погіршення стану предмета іпотеки та зменшення його вартості понад норми його звичайної амортизації (зносу). За правилами ст.ст. 4, 11 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. А відтак, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, законності, рівності всіх учасників перед законом і судом, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про виселення відповідачів з жилого приміщення, а саме: з квартири [ADDRESS]. Позовна вимога про зняття відповідачів із реєстраційного обліку квартири є похідною від вимоги про їх виселення. Більше того, при розгляді справи суд вирішує питання про права та обов'язки сторін. Головне Управління державної міграційної служби України в м. Києві не являється стороною у справі, а є третьою особою. Отже, не є суб'єктом спірних правовідносин, а тому позовні вимоги зобов'язати третю особу вчинити дії не можуть бути задоволені виходячи також і з норм процесуального права. На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем за подання позову до суду не відшкодовується.

Outcome: dismissed