Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за кредитним договором, мотивуючи тим, що 13 листопада 2006 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № DNН4КР46520433, згідно якого відповідачу були надані грошові кошти в розмірі 2600 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом 25,08 % річних. Умови кредитного договору відповідач не виконує, порушив встановлені терміни щодо повернення суми основного боргу за кредитом та сплати відсотків за користування кредитом. В порушення Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» відповідач не погашає основний кредит у передбачених договором сумах, відсотки за користування кредитом. 24 квітня 2009 року Київським районним судом м.Донецька винесено судовий наказ про стягнення заборгованості у сумі 5135,48 грн. з [PERSON] за вказаним договором кредиту. Станом на 12 грудня 2013 року заборгованість з повернення кредиту відповідно до кредитного договору склала 23705,68 грн., яка складається з суми заборгованості по процентам за користування кредитом 7017,08 грн., суми пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 15083,57 грн., штраф (фіксованої частини) 500 грн., штраф (процентної складової) 1105,03 грн. Просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 23705,68 грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача - Миропольцева К.С., яка діяла на підставі перевірених судом повноважень (довіреності), не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, звернулася на адресу суду з письмовою заявою про розгляд справи в її відсутність. В письмовій заяві, наданій на адресу суду, представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі, не заперечувала проти ухваленням заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, клопотань про відкладення справи від нього до суду не надходило, тому враховуючи, суд відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 13 листопада 2006 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № DNН4КР46520433, згідно якого відповідачу були надані грошові кошти в розмірі 2600 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом 25,08 % річних. /а.с.3/. Згідно довідки розрахунку заборгованості по кредитному договору відповідач частково погасив кредит. /а.с.2/. 24 квітня 2009 року Київським районним судом м.Донецька винесено судовий наказ про стягнення заборгованості у сумі 5135,48 грн. з [PERSON] за вказаним договором кредиту, а тому задоволена сума у розрахунок не включена. Судом встановлено, що станом на 12 грудня 2013 року заборгованість з повернення кредиту відповідно до кредитного договору склала 23705,68 грн., яка складається з суми заборгованості по процентам за користування кредитом 7017,08 грн., суми пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 15083,57 грн., штраф (фіксованої частини) 500 грн., штраф (процентної складової) 1105,03 грн. /а.с.2/ Відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконує, кредит та проценти за користування кредитом своєчасно не сплачує, чим порушує п.п. 3.2.2., 3.2.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» та ст.ст. 525, 526 ЦК України. Разом з тим, суд встановивши підстави для застосування відповідальності Відповідача за невиконання ним договірних зобов»язань, лише частково погоджується з нарахованими Банком сумами штрафних санкцій так як Банк, діючи у протиріччя до положень ст.549 ЦК України, необґрунтовано нарахував Відповідачеві як пеню так і штраф одночасно, які по своїй юридичній природі є лише різновидами неустойки. Так, за змістом ст.549 ЦК України пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності за порушення договірних зобов»язань, а не окремими видами штрафних санкцій. За змістом положень ст.611 ЦК України у разі порушення зобов»язання натають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема (крім іншого)- сплата неустойки. З позову та розрахунків вбачається, що Банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов»язання (прострочення виконання грошового зобов»язання), що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов»язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Отже, вимоги Банку про застосування до відповідача подвійної відповідальності не ґрунтуються на законі, а тому відмовляє у задоволенні в частині застосування відповідальності у вигляді такої неустойки: штраф (фіксованої частини) 500 грн., штраф (процентної складової) 1105,03 грн. З огляду на вищевказане суд не вбачає законних підстав для стягнення з відповідача сум штрафів, а тому відмовляє Банку у задоволенні цих вимог. Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшено за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Так, оскільки відповідно до кредитного договору сума отримана відповідачем складає 2600 грн., а сума пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 15083,57 грн. явно є завищеною, суд вважає за можливим в порядку ч.3 ст.551 ЦК України зменшити розмір пені до розміру суму заборгованості, тобто до 2600 грн. Отже, розмір позовних вимог, які підлягають задоволенню загалом становить 9617,08 грн. Інших обставин, які мають значення у справі судом встановлено не було. Частково задовольнивши позовні вимоги суд, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, присуджує з другої сторони понесені Позивачем та документально ним підтверджені судові витрати у справі пропорційно до розміру задоволених вимог і вважає, що з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» належить стягнути судові витрати в загальній сумі 97,44 грн., виходячи з розрахунку: 243,60 : ( 23705,68 : 9617,08 ) = 97,44 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial