Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

Представнк позивача [PERSON] адвокат [PERSON] звернулася д суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Державної казначейської служби України, Прокуратури Черкаської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства і прокуратури. Свої позовні вимоги мотивує тим ,що 04 червня 2013 року старшим слідчим Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області майором міліції [PERSON] до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013250020000418 було внесено кримінальне правопорушення, за ознаками передбаченими ч.3 ст. 358 КК України відносно [PERSON] 01 липня 2013 року старшим слідчим Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області майором міліції [PERSON] оголошено підозру за ч. З ст.358 КК України та обрано міру запобіжного заходу особисте зобовязання. По закінченню досудового слідства обвинувальний акт було передано до Соснівського районного суду м. Черкаси. Тривалий час проводилося судове слідство і прокурором міста Черкаси було змінено обвинувачення з ч. 3 ст. 358 КК України на ч.І ст. 358 КК України. Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 січня 2015 року [PERSON] було визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 т. 358 КК України ,за недоведеністю, шо в його діях є склад кримінатьного правопорушення. Цим же вироком його було виправдано по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. Не погоджуючись з вироком прокурор міста Черкаси який брав участь в даному кримінальному провадженні звернувся до Черкаського апеляційного суду з апеляційною скаргою з проханням скасувати вирок суду та винести обвинувальний вирок. Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 22 лютого 2016 року апеляційна скарга була задоволена частково.Вирок Соснівського районного суду від 22 січня 2015 року скасовано та призначено новий судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складі суду. Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 березня 2017 року [PERSON] знову було визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 т. 358 КК України , за недоведеністю, що в його діях є склад кримінального правопорушення. Цим же вироком його було виправдано по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. Не погоджуючись з вироком прокурор міста Черкаси який брав участь в даному кримінальному провадженні звернулася до Черкаського апеляційного суду з апеляційною скаргою з проханням скасувати вирок суду та винести обвинувальний вирок. Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 17 серпня 2017 року апеляційна скарга прокурора міста Черкаси залишена без задоволення а вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 березня 2017 року в силі - без змін. Таким чином [PERSON] перебував під слідством та його незаконно було притягнуто до кримінальної відповідальності , вибрано міру запобіжного заходу особисте зобовязання з 1 липня 2013 року по 17 серпня 2017 року всього 49 місяців та 16 днів. В подальшому прокуратурою не було оскаржено ухвалу Апеляційного суду Черкаської області і тому 17 серпня 2017 року є днем набрання виправдувального вироку законної сили.Тому вважає , що діями працівників органів дізнання, досудового слідства, прокуратури позивачу завдана моральна шкода. В наслідок таких дій в житті позивача настали істотні вимушені зміни. Більше чотирьох років він був обмежений у своїх правах так як йому було вибрано міру запобіжного заходу - особисте зобовязання, він не міг особисто розпоряджатися своїм власним життям, змушений був виправдовуватися перед своїми близькими і знайомими, дозвільними органами які неодноразово перевіряли його за місцем проживання доводилося доводити, що ніяких злочинів не вчиняв. Понад 30 разів був на судових засіданнях втрачав свій особистий час та не міг бути на робочому місці, при цьому витрачав свої особисті кошти, так як змушений користуватися правовою допомогою. Із -за того ,що був притягнений до кримінальної відповідальності його змусили написати заяву про звільнення за власним бажанням з організації де раніше працював на час оголошення підозри. Для того щоб заробляти кошти був вимушений довгий час проживати в с. Замятниця та заробляти одноразовими заробітками. Численні виклики на слідчі дії до слідчого та в судові засідання відволікали його від звичних справ , не міг влаштуватися на постійне місце роботи. Постійно кожного разу перебуваючи в судах отримував нервовий стрес перебував в гнітючому стані в звязку з невизначеністю своє долі, все описане вимагало від позивача неймовірних зусиль для організації свого життя. Істотно вимушені зміни призвели до того, що погіршився сон та стан здоровя, йому неодноразово приходилося звертатися за консультацією до лікувальних закладів та проходити курс лікування . Просить суд стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON], [INFO] ІПН №2306102897, зареєстрованого [INFO]. Чигиринського району, проживає [INFO], б. 66 моральну шкоду в розмірі 184 288,50 грн.; Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON], [INFO],ІПН №2306102897, зареєстрованого [INFO]. Чигиринського району, проживає [INFO], б. 66 витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 5000,00 грн. В судовому засіданні представник позивача за дорученням [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Державної казначейської служби України за довіреністю [PERSON] просив відмовити в задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву (арк.спр.73-76). Представник прокуратури прокурор Олійник І. А. позовні вимоги визнала частково, вважає, що моральна шкода підлягає відшкодуванню, але у меншому розмірі, зокрема в розмірі 87277,73 грн. При визначенні моральної шкоди вона просила керуватися ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів» від 06.12.2016, який набрав чинності 01.01.2017, та застосувати при обчисленні моральної шкоди розмір прожиткового мінімуму, встановлений на час розрахунку відповідно до Закону №1774- VIII від 06.12.2016 та підтримала відзив на позов (арк.спр.59-63) Представник відповідача ГУ Національної поліції в Черкаській області за дорученням [PERSON] в судове засідання не зявивилася ,хоч і була належним чином повідомлена про час,місце ,дату розгляду справи, причини неявки суду не відомі. Надала суду відзив на позовну заяву (арк.спр.54-56) та просила в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Суд, заслухавши пояснення представник позивача за дорученням [PERSON], представника прокуратури [PERSON], представника відповідача Державної казначейської служби України за довіреністю [PERSON] , вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та обєктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків: Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). На підставі ст.ст. 81,82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК). Судом встановлено, 01 липня 2013 року [PERSON] вручено повідомлення про підозру за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст.358 КК України. З 01 липня 2013 року позивач перебував під слідством та було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобовязання. Кримінальне провадження відносно [PERSON] тривалий час перебувало на розгляді в Соснівському районному суді м. Черкаси. В подальшому прокурором було змінено обвинувачення з ч. 3 ст. 358 КК України на ч. І ст. 358 КК України. Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 січня 2015 року [PERSON] визнаний невинуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. І ст.\~358\~КК України за недоведеністю, в його діях складу кримінального правопорушення. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 02 лютого 2016 року апеляція прокурора задоволена. Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 січня 2015 року скасований і призначений новий судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складі. 20.03.2017 року Соснівським районним судом м. Черкаси [PERSON] визнаний невинуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. І ст.\~358\~КК України за недоведеністю,що в його діянні є склад кримінального правопорушення та виправдано [PERSON] за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1ст.358 КК України. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 17 серпня 20 17 року апеляційна скарга прокурора залишена без задоволення, вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 березня 2017 року без змін. Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Згідно з п.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У цих випадках завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства прокуратури і суду. Пунктом 1 ст. 2 Закону передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і порядку, передбачених цим Законом виникає у випадках, зокрема постановлення судом виправдувального вироку. Відповідно до п. 5 ст.3 зазначеного Закону у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується (повертається), зокрема, моральна шкода. За час незаконного перебування під слідством та судом, [PERSON] зазнав моральної шкоди, яка полягає у психічних стражданнях, перебування у стані безперервного нервового стресу. Згідно з пунктами 5 та 6 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відповідно до ч.3 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. За час перебування під слідством чи судом,межі відшкодування моральної шкоди визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. Пункт 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначає, що розмір моральної шкоди в цих випадках визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина перед слідством та судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожний місяць перебування перед слідством та судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи (п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Законом України\~«Про державний\~бюджет України\~на 2018\~рік» встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 3723 грн. Тому, виходячи з мінімального розміру заробітної плати на час розгляду справи, позивачу підлягає відшкодуванню моральна шкода у розмірі 184 288 грн. (49,5 місяців х 3723 грн.), оскільки час незаконного перебування під слідством [PERSON] складав 49 місяців 16 днів. Вказаний розмір завданої моральної шкоди,суд вважає є мінімальним та має бути відшкодований за відповідний період у будь-якому випадку і будь-якій особі, внаслідок незаконного притягнення її як обвинуваченої. Відповідно до положень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди в конкретній справі, суд повинен враховувати характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнали позивачі, стан здоров'я потерпілих, тяжкість вимушених змін у їхніх життєвих стосунках тощо. Таким чином, незаконними діями органів дізнання, досудового слідства та прокуратури були порушені конституційні права позивача, що завдало йому фізичних і моральних страждань, призвело до погіршення психологічного стану. Статтею 23\~ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Постанова Пленуму Верховного Суду України у п.10-1 зазначає, що при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст.\~56\~Конституції України судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом. Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державної казначейської служби України. Відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою за рахунок коштів державного бюджету відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845. Згідно п.35 Порядку казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду. Відповідно до п.9 Прикінцевих та\~перехідних положень\~Бюджетного кодексу\~України рішення суду про стягнення коштів державного бюджету виконується виключно Державною казначейською службою України (центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів). Пунктами 5 та 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №460/2011, казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Таким чином , стягнення на користь позивача з Державного бюджету України повинно відбуватись через Державну казначейську службу України. А тому враховуючи що за кожен місяць перебування під слідством чи судом для вирахування суми моральної шкоди необхідно виходити з розміру не менше одного мінімального розміру з заробітної плати за кожен місяць такого перебування (ч. 3 ст. 13 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду») встановлено лише мінімальний розмір відшкодування такої шкоди. Максимальний розмір відшкодування указаної шкоди законом не встановлений, однак повинен визначатися компетентним органом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань з урахуванням при цьому вимог розумності та справедливості. Враховуючи обсяг заподіяної позивачу шкоди, глибину та тривалість його моральних страждань внаслідок незаконного перебування протягом тривалого часу під слідством та судом, що призвело до порушення нормальних життєвих звязків, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення моральної шкоди у розмірі 184288,50 грн., який є співмірним із мінімальним розміром заробітної плати, встановленим на момент відшкодування (3723 грн.). А тому суд вважає ,що представником позивача надані обґрунтовані та підтверджуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог,а тому вони підлягають до задоволення. Відповідно до ст.60 ЦПК України, зазначено ,що представником у суді може бути адвокат або законний представник. Витрати відповідно до ст.137 ЦПК України пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно договору№22/18 про надання правової допомоги, позивачем сплачено адвокату 5000 грн., сума оплати на досудову підготовку складає 70% відсотків внесеного гонорару,що становить 3500,00грн. Тривалість судових засідань становить 52 хв. (технічний запис 14хв.+2хв.+36 хв.=52хв.). А тому,оскільки погодинна оплата адвоката в договорі не визначена,суд вважає за необхідне стягнути правову допомогу за участь в судових засіданнях 500 грн. В частині стягнення з відповідача на користь позивача правової допомоги за послуги адвоката\~,суд вважає ,в цій частині вимоги підлягають до часткового задоволення в розмірі 4000,00 грн..

Outcome: approved