Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 21.03.1999року померла [PERSON], дружина [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 2,63 га, розташована на території Мишлятицької сільської\~ради Мостиського\~району Львівської\~області відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №032861 від 24.07.1996року. Стверджує, що [PERSON] спадщину після смерті дружини фактично прийняв, оскільки проживав разом із нею на час смерті. Однак, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на право власності на зазначену земельну ділянку (оригіналу сертифікату) та неможливість отримання їх дублікатів, не може в позасудовому порядку оформити свої спадкові права у нотаріуса, у звязку із чим змушений звертатися до суду із даним позовом. З огляду на наведене, просить суд визнати за позивачем право власності на земельну ділянку площею 2,63 га, розташована на території Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області. В ході розгляду даної справи, а саме 29.11.2017року позивач [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СГ №475629 від 30.11.2017року. Ухвалою суду від 27.07.2018року залучено до участі у справі правонаступника позивача [PERSON], який помер 29.11.2017року, його спадкоємця [PERSON]. В судове засідання представник позивача не зявився, проте у позовній заяві такий просив справу розглядати у його відсутності за наявними у справі матеріалами. Представник відповідача Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області у судове засідання не зявився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі. Представник третьої особи Мостиської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Представник третьої особи Мостиської районної державної адміністрації Львівської області, в судове засідання не зявився та не повідомив про причини своєї неявки, а також не надіслав до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності чи відкладення справи. Представник третьої особи Відділу у Мостиському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, у судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4\~ст.206\~ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.03.1999року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON]. До складу даної спадщини входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Нове життя», що на території с.Мишлятичі Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області, розміром 2,63 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №032861 від 24.07.1996 року. Як вбачається із матеріалів справи, за життя спадкодавець [PERSON] заповіту не складала. Спадкоємцем за законом першої черги спадкування на час відкриття спадщини був її чоловік [PERSON] (позивач у справі), який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, тобто у відповідності до\~ст.549 ЦК України\~в редакції 1963 року вчинив дії, які свідчать про прийняття ним спадщини після смерті дружини. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №46586005 від 30.01.2017року вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті останньої до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Тобто, інших спадкоємців після смерті [PERSON], які б претендували на спадщину, крім позивача, немає. Відповідно до п.4\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~2004 року Цивільний кодекс України\~застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, а тому, враховуючи, що спірні правовідносини щодо спадкоємства після смерті [PERSON], яка померла 21.03.1999року, виникли до набрання цим кодексом чинності, суд вважає, що при розгляді даної справи слід керуватися положеннями\~Цивільного кодексу УРСР 1963 року. Згідно\~ст. 524 ЦК УРСР\~в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 549 ЦК УРСР\~в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до вимог\~ст. 548 цього кодексу\~для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. 29.11.2017року позивач [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СГ №475629 від 30.11.2017року. Із матеріалів справи відомо, що спадкоємцем за заповітом усього майна [PERSON], є його син [PERSON], який у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після смерті батька, оскільки постійно проживав разом із ним на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявив про відмову від спадщини. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №52869886 від 06.08.2018року вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті останнього до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Таким чином, після смерті [PERSON] його право на спірну земельну ділянку перейшло за загальними правилами спадкування до сина [PERSON] В той же час, через відсутність правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку (оригіналу вищевказаного сертифікату) позивач (його правонаступник) не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у звязку із чим звернувся до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавців [PERSON] та [PERSON]; копією Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №032861 від 24.07.1996 року; копією свідоцтва про одруження між [PERSON] та [PERSON]; копіями довідок, виданих виконавчим комітетом Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області №254 від 15.02.2016року та №208 від 20.02.2018року; копією свідоцтва про народження [PERSON]; копією заповіту [PERSON]; інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) щодо спадкодавців [PERSON] та [PERSON] та іншими матеріалами справи. Положення ст.ст.81,131\~Земельного кодексу\~України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.\~16\~цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved