Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Представник позивачки за дорученням [PERSON] уточнивши вимоги позивачки, звернулась до суду з позовом до Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області про визнання права власності на самовільно збудоване нерухоме майно. Свої вимоги мотивує тим, що позивачці [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0.0024 га для будівництва індивідуальних гаражів, яка розташована за адресою : будинок №195г, вулиця Красна, с.м.т. Тарутине, Тарутинський район, Одеська область. У 1978 році на вказаній земельній ділянці самочинно було збудовано гараж, що підтверджується технічним паспортом. Відповідно інформації відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області, місце розташування будівлі індивідуального гаражу відповідає вимогам державних будівельних норм, а саме ДБН 360-92. 19 липня 2016 року проведено технічне обстеження обєкту (гаражу), за результатами якого встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації. З метою прийняття в експлуатації обєкту нерухомого майна (гаражу), 19 липня 2016 року були надіслані необхідні документи до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, на що листом від 25 липня 2016 року відмовлено в прийнятті в експлуатацію через відсутність правових підстав та розяснено, що необхідно звернутися до суду відповідно до вимог ст. 376 ЦК України. Враховуючи вище викладене представник позивачки просить в судовому порядку визнати за позивачкою право власності на самочинно збудований обєкт нерухомого майна, а саме гараж, який знаходиться за адресою: будинок №195г по вулиці Красна селища Тарутине Тарутинського району Одеської області, 1978 року побудови, площею забудови 21.1 кв.м, корисною площею 16.6 кв.м, вартістю 23665 гривень. Позивачка та її представник в судове засідання не зявились, на розгляд суду від представника позивачки надійшла заява з проханням розглянути справу в її відсутність та відсутність позивачки, уточнені позовні вимоги позивачки підтримує (а.с.43). Представник відповідача Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області селищний голова, у судове засідання не зявився. Надав суду заяву про згоду з позовними вимогами позивачки та з проханням розглянути справу без його участі (а.с.32), що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України. Третя особа по справі [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про згоду з позовними вимогами позивачки та з проханням розглянути справу без її участі (а.с.33). Третя особа по справі [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про згоду з позовними вимогами позивачки та з проханням розглянути справу без її участі (а.с.35). Представник третьої особи Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області до судового засідання не зявився, був повідомлений належним чином, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення з його підписом, який засвідчує отримання ним судової повістки (а.с.42). Заяви про розгляд справи за відсутністю представника Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області до суду не надійшло. В звязку з цим в силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Згідно «Прикінцевих положеннь» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» орган державного архітектурно-будівельного контролю до 31 грудня 2015 року безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені обєкти будівництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року; збудовані до 12 березня 2011 року: громадські будинки I і II категорій складності; будівлі і споруди сільськогосподарського призначення I і II категорій складності. Порядок прийняття в експлуатацію таких обєктів і проведення технічного обстеження визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. При цьому технічне обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів включно, господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 100 квадратних метрів включно проводиться в ході їх технічної інвентаризації з відповідною відміткою в технічному паспорті. До власників (користувачів) земельних ділянок, які відповідно до цього пункту подали документи про прийняття в експлуатацію збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт обєктів будівництва, штрафні санкції за виконання будівельних робіт без отримання документів, що дають право на їх виконання, та за експлуатацію або використання обєктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, не застосовуються. Згідно ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 2 статті 331 ЦК України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Статтею 375 ЦК України передбачено, що лише власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Лише власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюютьсяст.376 цього Кодексу. Самочинне будівництво являє собою правопорушення, що полягає в порушенні норм земельного законодавства, що регулює надання земельної ділянки під будівництво, містобудівних норм, що регулюють проектування й будівництво. Тому особа, яка здійснила самочинне будівництво, не є законним власником. Частина 1 статті 376 ЦК України регламентує, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно ч. 2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб що передбачено ч. 5 ст. 376 ЦК України. Відповідно до п.14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», на підставі частини третьої статті 376 ЦК суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя статті 375 ЦК). Наведена правова норма дає підстави для висновку, що під час розгляду справи за позовом власника земельної ділянки про визнання за ним права власності на самочинно збудоване на ній нерухоме майно, встановленню підлягають такі обставини, зокрема: чи є позивач власником земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачка [PERSON], [INFO] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом серії НАІ №540777, посвідченого 19 травня 2016 року державним нотаріусом Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області та зареєстрованого в реєстрі за №818, є власником земельної ділянки площею 0, 0024 га, кадастровий номер 5124755100:02:001:0623, яка розташована за адресою : Одеська область, Тарутинський район, с.м.т. Тарутине, вулиця Красна, 195г, яку було передано для будівництва індивідуальних гаражів, категорія земель: землі житлової та громадської забудови (а.с.12). З копії технічного паспорту вбачається, що за адресою: Одеська область, Тарутинський район, с.м.т. Тарутине, вулиця Красна, 195г самочинно збудовано гараж площею забудови 21.1 кв.м, корисною площею 16.6 кв.м (а.с.14-16). Згідно звіту про проведення технічного обстеження від 19 липня 2016 року, за результатами проведеного технічного обстеження обєкта будівництва будівлі індивідуального гаража 1978 року забудови за адресою: Одеська область, Тарутинський район, с.м.т. Тарутине, вулиця Красна, 195г, площею забудови 21.1 кв.м, корисною площею 16.6 кв.м, що належить [PERSON] встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації (а.с.17-24). Відповідно інформації відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області, місце розташування будівлі індивідуального гаражу за адресою: Одеська область, Тарутинський район, с.м.т. Тарутине, вулиця Красна, 195г, площею забудови 21.1 кв.м, корисною площею 16.6 кв.м відповідає вимогам державних будівельних норм, а саме ДБН 360-92, що підтверджується листом №34 від 19 липня 2016 року (а.с.25). Листом №1015-05/1-12885 від 25 липня 2016 року Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області повернув подані позивачкою [PERSON] документи щодо прийняття обєкта в експлуатацію у звязку з тим, що вони були подані після 31 грудня 2015 року, в Департаменті відсутні правові підстави та повноваження для прийняття в експлуатацію обєкта на підставі пункту 9 розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (а.с.26). Таким чином, враховуючи, що позивачка отримала земельну ділянку у власність під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу, суд вважає можливим визнати за нею право власності на цей обєкт нерухомого майна. Крім того, приймаючи рішення про визнання права власності на самочинне будівництво, суд враховує вимоги ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та розяснює позивачці необхідність прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкту. Відповідно до п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13 квітня 2011 року, рішення суду про визнання права власності на самочинне будівництво є підставою для прийняття самовільно збудованих обєктів в експлуатацію. На підставі викладеного ст.ст.182, 331, 375, 376 ЦК України ,

Outcome: approved