Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

Представник позивача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» - (далі по тексту ПрАТ «СК «Уніка», позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь ПрАТ «СК «Уніка» завдані збитки в порядку регресу в розмірі 3637,93 грн. та судовий збір у розмірі 2102,00 грн. На обґрунтування вказаного позову зазначив, що 18.04.2014 року між ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №370005/4600/0000663, предметом даного Договору були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Ford», д.н.з. [NUMBER] . У відповідності до умов вказаного Договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. 16.11.2017 року в м. Києві відбулась ДТП за участю транспортного засобу «Ford», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Сhevrolet» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Печерского районного суду м. Києва відповідача було визнано винним у ДТП. З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернулась потерпіла сторона та надала всі необхідні документи. На підставі заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страховий акт № 00242791 від 03.01.2018 року. На підставі вище зазначеного страхового акту ПрАТ «СК «Уніка» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 103637,93 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія автомобіля «Сhevrolet» д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС» згідно полісу №АК/5936265, відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/5936265, то сума відшкодування за полісом складає 100000,00 грн. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і лімітом відповідальності страховика за полісом №АК/5936265 склала 3637,93 грн. Ухвалою судді від 13.11.2020 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву з проханням розглянути справу без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач в судові засідання не з`являвся, причини неявки суду не повідомляв, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, шляхом направлення процесуальних документів за вказаною позивачем адресою, яка є місцем його реєстрації, при цьому поштова кореспонденція була повернута без вручення з поштовою відміткою за закінченням терміну зберігання. Згідно п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо адреси сторони судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно ч. 10 ст. 130 ЦПК України, якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Положеннями частини 4 ст. 223 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи викладені вище обставини та думку представника позивача, Деснянським районним судом м. Києва 02.03.2021 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України, без участі відповідача на підставі наявних у справі доказів. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи 18.04.2014 року між ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №370005/4600/0000663, предметом даного Договору були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Ford», д.н.з. [NUMBER] . У відповідності до умов вказаного Договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. 16.11.2017 року в м. Київ на вул. Кловський Узвіз, 9/1 відбулась ДТП за участю транспортних засобів: «Сhevrolet» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та «Ford», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Відповідно до Довідки про ДТП №3017324339959190 від 16.11.2017 року та постанови Печерського районного суду м. Київ від 24.01.2018 року по справі №754/71409/17-п, вищевказана ДТП відбулась внаслідок порушення водієм [PERSON] п. 2.3 (б, 10.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. У відповідності до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором. 20.11.2017 року до позивача звернувся [PERSON] із заявою №00242791 про подію, що має ознаки страхового випадку та надав всі необхідні документи. Відповідно до Звіту про оцінку колісного транспортного засобу №01-24/11 від 24.11.2017 року, виконаного СПД [PERSON] , вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Ford», д.н.з. [NUMBER] склала: 263129,51 грн. 03.01.2018 року на підставі заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страховий акт № 00242791, де сума страхового відшкодування склала 103637,93 грн., при цьому вартість матеріального збитку з врахуванням зносу становить 235753,42 грн. 05.01.2018 року на підставі вище зазначеного страхового акту та наказу №00242791 від 03.01.2018 року про виплату страхового відшкодування, ПрАТ «СК «Уніка» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 103637,93 грн., шляхом перерахування безготівкових коштів [PERSON] , що підтверджується копією платіжного доручення №000559. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик,

Outcome: approved