Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовано наступним. Між АБ «УКРГАЗБАНК» та Відповідачем-1 був укладений Кредитний договір №2203-25-17/USD від 29 січня 2008 року відповідно до умов якого Банк зобов'язався надати Відповідачеві-1 грошові кошти, а Відповідач-1 зобов'язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування Кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені Кредитним договором. Умовами Кредитного договору передбачені наступні істотні умови кредитування: Сума кредиту - 12 938,00 доларів США (п. 1.1 Кредитного договору). Процентна ставка за користування кредитом 11,9 % річних, (п. 1.1. Кредитного договору). Процентна ставка, що нараховується на залишок простроченої заборгованості - процентна ставка, визначена у п. 1.1. Кредитного договору, збільшена на 1%, починаючи з виникнення простроченої заборгованості (п. 3.1.10. Кредитного договору). Строк повернення кредитних коштів, до 28 січня 2015 року. (п. 1.1. Кредитного договору). Банк виконав свої договірні зобов'язання за Кредитним договором, надавши Відповідачу-1 кредитні кошти, що підтверджується випискою з позичкового рахунку Відповідача-1. Відповідач-1 не виконав належним чином зобов'язання за Кредитним договором та не повернув кредитні кошти у визначений Кредитним договором строк. Станом на 07 червня 2018 року Відповідачем-1 не сплачено: ?нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01.05.2014 р. по 30.04.2015 р. - 198,40 доларів США; ?заборгованість за кредитом - 1 367,35 доларів США. Загальна заборгованість Відповідача-1 за Кредитним договором, станом на 07 червня 2018 року, складає 1565,75 доларів США. В якості забезпечення зобов'язань за Кредитним договором між Банком та Відповідачем-2 був укладений договір поруки від 09 липня 2008 р., за умовами пункту 1.1. якого Відповідач-2 зобов'язався в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед Банком за виконання у повному обсязі Позичальником зобов'язань по Кредитному договору. На підставі викладеного, представник позивача просить суд, стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за Кредитним договором у сумі 1565,75 доларів США. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин. Згідно з правилами ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначена справа є малозначною, як справа незначної складності, враховуючи, що ціна позову в цій справі не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 20.07.2018 року відкрито провадження в справі. Розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.84-85). Представник позивача в судове засідання не з'явився, представником позивача подано заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, не заперечував щодо заочного порядку розгляду справи. Відповідачі повідомлялися судом шляхом розміщення судової повістки на офіційному веб-сайті суду, оскільки мешкають на території Автономної Республіки Крим у м. Керч, що є тимчасово окупованою територією та пересилання поштової кореспонденції на дану територію не здійснюється. Відзив на позовну заяву, в порядку ст. 178 ЦПК України відповідачем подано не було. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі ст. ст. 280 284 ЦПК України, з наступних підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Як встановлено судом та вбачається з письмових матеріалів справи, 29.01.2018 року між Відкритим акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк» - надалі Банк та [PERSON], надалі - Позичальник, укладено Кредитний договір №2203-25-17/USD (а.с.6-7). Відповідно до п.1.1. Кредитного договору - Банк надає Позичальнику кредит в сумі 12938,00 доларів США. Кредит надається на строк з 29.01.2008 року по 28.01.2015 року або по день визначений в п.3.3.11. цього Договору, із сплатою процентів за користування кредит ом, виходячи із 11,9% річних. Відповідно до п.1.3. Кредитного договору - кредит надається на придбання автомобіля Chevrolet Aveo TC58U, 2007 року випуску. Відповідно до п.3.1.4. Кредитного договору - Банк зобов'язується розраховувати проценти за фактичні кількість днів користування кредитом на суму фактичного залишку на позичковому рахунку. Відповідно до п.3.1.6. Кредитного договору - Банк зобов'язується розраховувати проценти, застосовуючи метод «факт/факт», коли для розрахунку береться фактична кількість днів у місяці та у році (365 або 366 днів). Відповідно до п.3.1.4. Кредитного договору - Банк зобов'язується рна залишок простроченої заборгованості за кредитом проценти нараховувати, виходячи із процентної ставки зазначеної у п. 1.1 збільшеної на 1 (один) процент, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості. Відповідно до п.3.3.4. Кредитного договору - Позичальник зобов'язується щомісячно, один раз на місяць, не пізніше останнього банківського дня місяця та в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності п.1.1 цього договору, а також в день дострокового погашення заборгованості по кредиту, або день дострокового розірвання цього договору, з врахуванням п.4.1. цього договору, сплачувати проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки зазначеної в п. 1.1. цього договору, на рахунок [NUMBER], відкритий у Сімферопольській філії ВАТ АБ «Укргазбанк», МФО 324797. У разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом сплачувати проценти за користування кредитом виходячи з процентної ставки, встановленої п.3.1.10 цього договору, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості за кредитом та пеню у розмірі 0,1 % від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. Сплатити Банку заборгованість за кредитним договором шляхом внесення готівки в касу Банку або шляхом безготівкового перерахування. Відповідно до п.5.3. Кредитного договору - За порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 0,1 від суми невиконаного зоюовязань за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності. Сплата неустойки (штраф, пені) за цим договором не звільняє Позичальника від відшкодування збитків, завданих Банку в повному обсязі. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно із ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Відповідач-1 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, оскільки належні докази про це відсутні, чим порушив умови договору та норми чинного законодавства, тому у позивача виникло право вимагати виконання зобов'язання за договором. Кредитор відповідне право вимоги реалізував шляхом пред'явлення до позичальника позову про стягнення боргу за кредитним договором і визначив борг на відповідну дату. Положення ст. 553 ЦК України передбачають, що виконання зобов'язання може забезпечуватися порукою частково або у повному обсязі. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №2203-25-17/USD від 29.01.2008 року Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений договір поруки від 29.01.2008 року (а.с.12-13). Відповідно до п.1.1 Договору поруки, Поручитель поручається перед Кредитором за виконання позичальником зобов'язань по кредитному договору №2203-25-17/USD від 29.01.2008 року, укладеному Кредитором з Позичальником, згідно з яким Позичальнику надається кредит в сумі 12938,00 доларів США 00 центів на строк з 29.01.2008 р. по 28.01.2015 р. із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 11,9 % річних. Пункт 1.2 Договору поруки встановлює, що поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед кредитором за виконання зобов'язань по Кредитному договору. Згідно з п.1.3 Договору поруки, Поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж об'ємі, що і Позичальник - за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафи, пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язань - в повному об'ємі. За змістом статей 553, 554ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно з частинами першою та другою ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України). Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. Частиною першою ст.543ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Отже, порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов'язання. Таким чином, в разі неможливості виконання боржником за кредитним договором грошового зобов'язання, поручитель зобов'язаний його погасити. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом. Відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Таким чином, у відповідності до розрахунку позивача заборгованість позичальника перед банком станом на 07.06.2018 року становить 1565,75 доларів США (а.с.14), з яких: ?нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01.05.2014 р. по 30.04.2015 р. - 198,40 доларів США; ?заборгованість за кредитом - 1 367,35 доларів США. Правильність наданих банком розрахунків заборгованості підтверджується умовами кредитного договору і не спростована відповідачами в установленому законом порядку. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачами в свою чергу жодних належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог не надано. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оскільки позивачем надано достатні та належні докази на підтвердження істотного порушення умов кредитного договору та існування заборгованості, зазначеної в позовній заяві, а також враховуючи позицію відповідачів, які не оспорили ні суму позову, ні підстав, з яких позов заявлений, суд задовольняє заявлений позов у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved