Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з уточненою позовною заявою до [PERSON] про стягнення грошової компенсації вартості у спільному майні. Свої вимоги мотивує тим, що позивачка перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 02.02.1991 року по 23.01.2009 року. Від даного шлюбу в них є двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Також, зазначив, що під час шлюбу, сторонами за спільні кошти, на підставі договору купівлі-продажу від 31.01.2000 року було придбано у власність 8/100 часток житлового будинку [ADDRESS] Також у 2001 році сторонами за спільні кошти був побудований гараж в господарсько-дворовій частині домоволодіння [ADDRESS] У зв'язку з тим, що будь-яких домовленостей щодо часток у спільному майні між сторонами не існує, шлюбний договір вони не укладали, їх частки у спільному майні є рівними, а отже позивачці належить право власності на 1/2 частину від 8/100 часток житлового будинку [ADDRESS] та на 1/2 частину від гаражу в господарсько-дворовій частині домоволодіння [ADDRESS] Після розірвання шлюбу сумісне володіння, користування та розпорядження спільним майном, стало неможливим, на теперішній час, позивачка разом з дітьми мешкає в м. Одесі. Факт неподільності спільного майна встановлено в експертному висновку судової будівельно-технічної експертизи № 3316/24, яка була складена експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз. Таким чином, оскільки поділ квартири та гаражу в натурі шляхом виділення у власність кожного з співвласників окремої частини спільного майна є неможливим, а спроби домовитись з відповідачем про поділ спільного майна результату не дали, тому позивачка вважає єдиним можливим варіантом вирішення питання щодо поділу спільного майна - стягнення з відповідача грошової компенсації вартості належної їй 1/2 частки, яка згідно висновку судової будівельно-технічної експертиз становить 225 950 гривень. У зв'язку з вказаним, позивачка просить визнати, що частка кожного співвласника - [PERSON] та [PERSON] у праві спільної власності на 8/100 частин житлового будинку [ADDRESS] у вигляді квартири [ADDRESS] та на гараж, розташований на території домоволодіння [ADDRESS], дорівнює 1/2 частині зазначеного майна. Стягнути з [PERSON] (ін. [NUMBER]) на користь [PERSON] (ін. [NUMBER]): грошову компенсацію вартості 1/2 частини від 8/100 частин житлового будинку [ADDRESS] у вигляді квартири [ADDRESS], яка становить суму в розмірі 215950 (двісті п'ятнадцять тисяч дев'ятсот п'ятдесят) гривень; грошову компенсацію вартості 1/2 частини гаражу, розташованого на території домоволодіння [ADDRESS], яка становить суму в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати. Дані обставини й стали підставою для звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - [PERSON] підтримав уточнену позовну заяву, посилаючись на доводи викладені в ній. В судовому засіданні відповідач [PERSON] з позовом погодився та пояснив, що він разом з позивачкою в результаті розгляду даної справи хотіли укласти мирову угоду, але не узгодили деякі питання. На теперішній час він в повному обсязі згоден з позовом. Також, відповідач просить надати йому розстрочку виконання рішення. Представник відповідача [PERSON] також з позовом погодився. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 02 лютого 1991 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, яке було видане Березинською селищною радою Тарутинського району Одеської області від 2 лютого 1991 року. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] шлюб між сторонами 23 січня 2009 року був розірваний відділом реєстрації актів цивільного стану Тарутинського районного управління юстиції Одеської області. Також, судом встановлено, що сторони мають двох повнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. Крім того, відповідно свідоцтва про народження [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області відповідач [PERSON] має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно договору купівлі-продажу від 31 січня 2000 року серії АВІ №925022, посвідченого державним нотаріусом Саратської державної нотаріальної контори Одеської області Борісовим І.І., зареєстрованого в реєстрі №1230 відповідач [PERSON] придбав 8/100 часток житлового будинку, розташованого в [ADDRESS]. Згідно технічного паспорту виготовленого 10 жовтня 1999 року Тарутинським районним бюро технічної інвентаризації власником вищевказаної квартири є [PERSON]. Відповідно рішення №71 від 26 жовтня 2000 року виконавчого комітету Тарутинської селищної ради Одеської області було дозволено [PERSON] будівництво гаражу у дворі [ADDRESS] Згідно рішення №84 від 21 грудня 2000 року виконавчого комітету Тарутинської селищної ради Одеської області затверджено будівельний паспорт [PERSON] на будівництво гаражу по [ADDRESS]. Дана обставина також підтверджується будівельним паспортом на вищевказаний гараж. Також, відповідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] виготовленого станом на 05 серпня 2014 року, Тарутинським районним бюро технічної інвентаризації замовником технічної інвентаризації є відповідач [PERSON]. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Частиною 1 ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. На підставі ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно ч. 3 ст. 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України у разі, якщо виділ в натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Як зазначено у п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. З висновку №227/24 судової будівельно-технічної експертизи складеного 29.04.2015 року Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз вбачається, що виділити в натурі 1/2 частку квартири [ADDRESS] з окремим входом у складі житлових і підсобних приміщень, регламентованих нормативно-технічними вимогами, технічно не надається можливим. Виділити в натурі 1/2 частку гаража, розташованого на території домоволодіння [ADDRESS] із збереженням його функціонального призначення для зберігання автотранспортного засобу з дотриманням будівельних норм, технічно не надається можливим. Ринкова вартість 8/100 частки в житловому будинку [ADDRESS] у вигляді квартири №6 становить 19400 $ (округлення до сотих), що еквівалентно 431900 гривень (округлення до сотих) за курсом НБУ на дату оцінки. Ринкова вартість гаража, розташованого на території домоволодіння [ADDRESS] обчислена методом аналогів продаж становить: 900 $ США (округлення до сотих), що еквівалентно 20000 гривень (округлення до сотих) за курсом НБУ на дату оцінки. Таким чином вартість 1/2 частини квартири становить 215950 гривень та 1/2 частини гаражу складає 10000 гривень. Згідно ст. 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Враховуючи те, що спірні квартиру та гараж неможливо поділити в натурі без втрати їх цільового призначення, вони є неподільними. Крім того, факт неподільності спільного майна, підтверджується висновком проведення експертизи по справі. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошової компенсації вартості у спільному майні є обґрунтованими, доведеними, у зв'язку з чим такими, що підлягають задоволенню. Крім того, статтею 217 ЦПК України передбачається, що суд який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Оскільки матеріали справи не містять доказів недостатнього майнового стану відповідача, для одночасного погашення суми компенсації за судовим рішенням, суд вважає, що відповідач в судовому засіданні не довів наявність обставин, з якими закон пов'язує можливість надання розстрочки рішення. Крім того, враховуючи вимогу позивачки щодо стягнення з відповідача судових витрат (сплачений судовий збір, сплата за проведення судової експертизи), суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України вони підлягають стягненню з відповідача. З наданих доказів судом встановлено, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати, а саме: витрати по сплаті судового збору у розмірі 2260 гривень, витрати по оплаті за проведення експертизи у розмірі 4059 гривень. Загальна сума судових витрат, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки становить 6319 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved