Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Прокурор м. Димитрова звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення з нього на користь Димитровської міської ради коштів, витрачених закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від кримінального правопорушення. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 25.08.2013 року у вечірній час, точного часу не встановлено, [PERSON] разом із своєю дружиною [PERSON] перебували за місцем їх спільного проживання у квартирі за адресою: [ADDRESS], де вони вечеряли та вживали спиртні напої. Приблизно о 18.00 годині між [PERSON] та [PERSON] розпочався словесний конфлікт з побутових причин, після якого [PERSON] пішла спати до зальної кімнати зазначеної квартири, а [PERSON] продовжив вживати спиртні напої. Приблизно о 20.00 годині [PERSON] розбудив свою дружину [PERSON] та знову став з нею сваритися. У ході сварки [PERSON], перебуваючи на кухні даної квартири, з метою залякування [PERSON] взяла металевий молоток для відбивання м'яса, та демонструючи його, направилась у бік [PERSON] дії дружини [PERSON] сприйняв як загрозу своєму життю та здоров'ю, та з метою захисту від можливих протиправних дій зі сторони [PERSON], взяв в кухні на столі кухонний ніж. Після чого [PERSON] запропонував [PERSON] покласти молоток, на вона погодилась та кинула молоток на підлогу. Але [PERSON], побоюючись здійснення з боку [PERSON] протиправних дій, перевищуючи межі необхідної оборони, бо його дії явно не відповідали небезпечності посягання та обстановці захисту, так як [PERSON] на цей час була вже неозброєна і не могла завдати суттєвої шкоди його здоров'ю, захищаючись, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень наніс один удар кухонним ножем в область живота [PERSON], чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення передньої черевної стінки без пошкодження внутрішніх органів, які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя. Своїми діями [PERSON] вчинив умисне заподіяння тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони, тобто злочин, передбачений ст. 124 КК України. Внаслідок цього [PERSON] у період з 28.08.2013 року по 02.09.2013 року знаходилась на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Димитровської центральної міської лікарні і на її лікування згідно довідки ДЦМЛ було витрачено 1230,23 грн. Димитровським міським судом Донецької області 14.11.2013 року винесено ухвалу про закриття кримінального провадження відносно [PERSON] за ст. 124 КК України та [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку з його примиренням з потерпілої. Цивільний позов під час розгляду кримінального провадження не заявлявся. Оскільки Димитровська центральна міська лікарня фінансується з бюджету міста Димитрова, тому прокурор, діючи в інтересах держави в особі Димитровської міської ради, просить суд стягнути з [PERSON] на користь Димитровської міської ради 1230,23 грн. на відшкодування витрат на лікування особи, потерпілої від злочину. Прокурор в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, обґрунтовуючи позовні вимоги викладеними в позовній заяві обставинами. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення відповідача, який не з'явився до суду. Вислухавши пояснення прокурора, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 14 листопада 2013 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 124 КК України у зв'язку з його примиренням з потерпілою. Потерпілою від цього злочину є [PERSON]. Ухвалою суду встановлено, що під час скоєння злочину [PERSON] було заподіяно [PERSON] тілесні ушкодження, які по ступеню тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя (а.с. 4-5). Внаслідок цього [PERSON] з 26.08.2013 року по 02.09.2013 року перебувала на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Димитровської ЦМЛ і на її лікування згідно довідки Димитровської ЦМЛ було витрачено 1230,23 грн. (а.с.6-7). Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду від 07 липня 1995 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися тільки на особу, вина якої у вчиненні злочину встановлена обвинувальним вироком суду (у тому числі без призначення покарання, із звільненням від покарання, про умовне засудження чи засудження з відстрочкою виконання вироку. Згідно ст.121 Конституції України на прокуратуру України покладається функція представляти інтереси громадянина чи держави в суді у випадках, передбачених законом. Оскільки за ухвалою суду доведено скоєння злочину відповідачем і його визнано винним у спричиненні потерпілій тілесні ушкодження, які небезпечні для життя, закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] були витрачені кошти, які не відшкодовані, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати у сумі 243,60 грн. судового збору. На підставі ст.1206 ЦК України,

Outcome: approved