Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-04 00:00:00

Представник позивачів [PERSON] звернувся до суду із позовом і просить визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку №58 (загальною площею 110,60 кв.м., житловою площею 67,80 кв.м.) із господарсько-побутовими будівлями і спорудами, які розташовані по вул.Центральна в селі Дем`янці Переяслав-Хмельницького району Київської області, як належну їй частку у спільному майні подружжя; визнати за [PERSON] право власності на 5/12 частки житлового будинку №58 (загальною площею 110,60 кв.м., житловою площею 67,80 кв.м.) із господарсько-побутовими будівлями і спорудами, які розташовані по вул.Центральна в селі Дем`янці Переяслав-Хмельницького району Київської області, в порядку спадкування за заповітом, після смерті 03 квітня 2017 року його батька [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на 1/12 частку житлового будинку №58 (загальною площею 110,60 кв.м., житловою площею 67,80 кв.м.) із господарсько-побутовими будівлями і спорудами, які розташовані по вул.Центральна в селі Дем`янці Переяслав-Хмельницького району Київської області, в порядку спадкування обов`язкової частки, після смерті 03 квітня 2017 року його батька [PERSON]. Посилається на те, що 03 квітня 2017 року помер спадкодавець [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на вказане майно. Позивач [PERSON] прийняв спадщину за заповітом від 16 березня 2017 року, посвідченим секретарем виконавчого комітету Дем`янецької сільської ради та зареєстрованим в реєстрі за № 12. Позивач [PERSON] є спадкоємцем, який має право на обовязкову частку у спадщині, яку бажає отримати. Іншим спадкоємцем за законом є позивач [PERSON], яка від прийняття спадщини відмовилась, але претендує на виділ належної їй іншої 1/2 частки із вищевказаного житлового будинку, який є спільним майном подружжя, оскільки побудований за час шлюбу. Нотаріус відмовив позивачам у переоформленні та реєстрації житлового будинку, оскільки у них відсутні правостановлюючі документи на будинок. Факт володіння померлим [PERSON] житловим будинком підтверджується: копією державного акта на право приватної власності на землю серії І-КВ №022607 від 12.07.1999; копією рішення Дем`янецької сільської ради №28 від 04.02.2016; випискою з погосподарської книги №890 від 06.12.2017; копією технічного паспорта на житловий будинок від 19.02.2018; звітом про оцінку майна від 24.02.2018. Своє право на житловий будинок позивачі підтверджують копією свідоцтва про смерть [PERSON] серії І-ОК № 393557 від 04 квітня 2017 року; копіями паспортів позивачів; копією довідки МСЕК серії АВ №0645932; копією пенсійного посвідчення [PERSON]; копією свідоцтва про одруження серії І_БК №482730; копією свідоцтва про народження [PERSON]; копією свідоцтва про народження [PERSON]; довідкою Дем`янецької сільської ради №901 від 13.12.2017; копією заповіту від 16.03.2017 №12; витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №48708133 від 09.08.2017; матеріалами спадкової справи відносно померлого [PERSON] В підготовче судове засідання представник позивача та позивачі не зявилися, представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача Дем`янецької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, в підготовче судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Розгляд справи здійснювався відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Суд приймає до уваги подані представником позивачів докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, які виникли між сторонами по справі, регулюються нормами глави 87 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до вимог п. 2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Як вбачається із ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Ч.2 ст.372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно із п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті співвласника приватизованого будинку частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, за умови, якщо державна реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. За законодавством, що діяло за життя спадкодавця доказом реєстрації права власності на нерухоме майно слугували записи в погосподарських книгах. Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затв. наказом Держбуду України 24.05.2001 р. № 127, не належать до самочинного будівництва, зокрема, індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року.\~ Згідно ч.3 та ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч.4 ст. 206 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 328, 368, 372, 1216, 1218, 1233, 1241 ЦК України,

Outcome: approved