Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом і просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на земельну ділянку загальною площею 0,250 га, що розташована на території Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області в [ADDRESS] , цільове призначення ділянки: будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2007/670-2.06/155 від 22.08.2007 року заборгованість - 80731,61 дол. США, а саме: за кредитом - 33336 дол. США, по відсоткам - 47395,61 дол. США на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», шляхом проведення прилюдних торгів, згідно Закону України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності / незалежним експертом, а також стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 8823,75 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 22.08.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (Кредитор) і [PERSON] (Позичальник) був укладений договір кредиту № 2007/670-2.06/155, відповідно до умов якого остання отримала у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 40000 доларів США зі сплатою 12,75 процентів річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту 21.08.2014 року. 14.06.2010 року назву організаційно-правової форми було приведено у відповідність до ЗУ «Про акціонерні товариства», шляхом перейменування Акціонерного-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». 09.08.2018 року відбулося перейменування з ПАТ «Укрсоцбанк» на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Позивач свої зобов`язання до договором кредиту виконав, надавши відповідачу кредит. Однак, в порушення умов договору кредиту, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 13.08.2018 року виникла заборгованість: за кредитом - 33336 доларів США, за відсотками - 47395,61 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язань за зазначеним вище договором кредиту, цього ж дня між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» і [PERSON] був укладений іпотечний договір, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1963, відповідно до якого [PERSON] передала Акціонерно-комерційному банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку загальною площею 0,250 га, що розташована на території Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області в [ADDRESS] , цільове призначення ділянки: будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER] . Проте, [PERSON] протягом тривалого часу ухилялася від виконання умов зазначеного договору кредиту, зокрема не сплачувала банку кредитні кошти та інші передбачені договором кредиту платежі, у зв`язку з чим представник позивача звернувся до суду з даним позовом з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту. Представник позивача АТ «Укрсоцбанк» - Борщенко К.Ю. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, але подав клопотання про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягав та просив задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском строку позовної давності. При цьому пояснила, що кінцевий строк виконання зобов`язань за договором кредиту визначено договором - 21.08.2014 року, а право вимоги виникло у позивача у дату нездійснення позичальником чергового платежу за договором кредиту, але у будь-якому випадку не пізніше, ніж 21.07.2014 року. Отже, строк позовної давності для пред`явлення будь-якого позову про захист прав кредитора сплив 22.08.2017 року, а з даним позовом АТ «Укрсоцбанк» звернулося лише 31.10.2018 року, тобто більше ніж через рік після закінчення строку позовної давності. Вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 22.08.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (Кредитор) і [PERSON] (Позичальник) був укладений договір кредиту № 2007/670-2.06/155, відповідно до умов якого остання отримала у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 40000 доларів США зі сплатою 12,75 процентів річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту 21.08.2014 року (а.с. 5-7). Згідно п 1.1. договору кредиту, кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 40000,00 (сорок тисяч) доларів США зі сплатою 12,75 (дванадцять цілих сімдесят п`ять сотих) процентів річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості, зокрема п. 1.3. в якості забезпечення Позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення Кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення зобов`язань за цим Договором, Кредитор укладає: - 1.3.1. в день укладення цього Договору - з Позичальником, іпотечний договір на земельну ділянку загальною площею 0,250 га, кадастровий номер [NUMBER] , цільове призначення ділянки: будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка), що розташована на території Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області в [ADDRESS], та стане власністю [PERSON] у майбутньому, заставною вартістю 238000 (двісті тридцять вісім тисяч) гривень, що в еквіваленті складає 47128,71 (сорок сім тисяч сто двадцять вісім) доларів США 71 цент за офіційним курсом НБУ на дату укладання цього Договору; Іпотечний договір підтягає нотаріальному посвідченню, обтяження нерухомого майна іпотекою пядлягає реєстрації в Державному реєстрі іпотек, а на відчуження предмету іпотеки нотаріусом накладається заборона у встановленому законом порядку. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦПК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. В забезпечення виконання зобов`язань за зазначеним вище договором кредиту, 22.08.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» і [PERSON] був укладений іпотечний договір, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1963, відповідно до якого [PERSON] передала Акціонерно-комерційному банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку загальною площею 0,250 га, що розташована на території Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області в [ADDRESS] , цільове призначення ділянки: будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER] (а.с. 8-9). В порушення умов вищевказаних договорів, [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 13.08.2018 року виникла заборгованість, а саме: за договором кредиту № 2007/670-2.06/155, яка складається з: заборгованості за кредитом - 33336 доларів США, заборгованості за відсотками - 47395,61 доларів США, згідно розрахунків заборгованості (а.с. 11-14). Крім того, відповідно до довідки станом на 13.08.2018 року, складеної позивачем, [PERSON] за договором кредиту № 2007/670-2.06/155 від 22.08.2007 року, в рахунок погашення заборгованості за період з 22.08.2007 року по 12.08.2018 року перерахувала заборгованість усього в сумі 12098,24 доларів США, остання дата платежу - 31.10.2008 року (а.с. 10). АТ «Укрсоцбанк» направило на адресу [PERSON] вимогу про усунення порушень, якою повідомив, що станом на 13.08.2018 року загальна сума заборгованості становить 105029,90 дол. США, а саме: за кредитом - 33336 дол. США, за відсотками - 47395,61 дол. США, по пені за несвоєчасне повернення кредиту - 10318,42 дол. США, по пені за несвоєчасне повернення відсотків - 13979,87 дол. США. Банк вимагає від [PERSON] у строк 30 днів з дати відправлення цієї вимоги, але не пізніше 3 днів з дати отримання, сплатити заборгованість по кредиту, сплатити нараховані проценти за користування кредитом і нараховані штрафні санкції. У разі невиконання цієї вимоги, банк розпочне звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до ЗУ «Про іпотеку», шляхом подачі до суду позову про звернення стягнення на предмет іпотеки чи вчинення виконавчого напису нотаріуса (а.с. 15). Між тим, як встановлено судом, на дату подання цього позову вимога банку виконана не була. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (ч. 1 ст. 546 ЦК України). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ст. 575 ЦК України). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. За правилом ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання. Згідно п. 2.4.3 Іпотечного договору від 22.08.2007 року, Іпотекодержатель має право у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання задовольнити свої забезпеченні іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктам 3.1 Іпотечного договору передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем умов, визначених п.п. 2.1.1-2.1.10 цього Договору, іпотекодержатель має право достроково звернути стягнення на предмет іпотеки у порядку, визначеному п. 2.4.4 цього Договору. Згідно п. 4.1 Іпотечного договору, за невиконання чи неналежне виконання іпотекодавцем основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпеченні іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У відповідності до п. 4.5.1 Іпотечного договору, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Вона обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного). Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав, при цьому поняття «позовна» вказує на форму захисту - шляхом пред`явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах - процесуальному (право на пред`явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту). Питання про об`єкт дії позовної давності виникає через відмінності в розумінні категорії «право на позов у матеріальному сенсі» (право на захист) у контексті її співвідношення із суб`єктивним матеріальним цивільним правом як одним з елементів змісту цивільних правовідносин. Набуття права на захист, для здійснення якого встановлено позовну давність, завжди пов`язане з порушенням суб`єктивного матеріального цивільного права. Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватись тільки за допомогою звернення до суду. Оскільки метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, можна зробити висновок, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Відповідно до п. 4.4. договору кредиту, у разі невиконання позичальником зобов`язань, визначених п.п.3.3.2-3.3.6, 3.3.11.-3.3.13. та 3.3.16. цього Договору, порушення позичальником та/або майновим поручителем умов договорів, визначених п. 1.3. цього Договору, протягом більше, ніж десять робочих днів, строк користування кредиту вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, а також нараховані штрафні санкції (штраф, пеня). Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів. З огляду на вищезазначене, право на звернення стягнення на предмет іпотеки у іпотекодержателя виникло з моменту невиконання основного зобов`язання на підставі ч.2 ст.1050 ЦК України, а саме, з 22.08.2014 року. Оскільки строк виконання основного зобов`язання - 21.08.2014 року, то саме з цього моменту у позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак банк звернувся до суду із зазначеним позовом лише 13.11.2018 року, тобто з пропуском строку позовної давності. За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно). За ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Відповідна правова позиція висловлена ВСУ у постанові від 11 жовтня 2017 року № 6-1674цс17. З огляду на викладене суд приймає до уваги твердження сторони представника відповідача про те, що банк звернувся до суду з відповідним позовом із пропуском строку позовної давності. З огляду на вищезазначене, право на звернення стягнення на предмет іпотеки у іпотекодержателя виникло з моменту невиконання основного зобов`язання, а саме з 22.08.2014 року, в свою чергу, до вимог договору іпотеки підлягає застосуванню загальний строк позовної давності у 3 роки, таким чином строк позовної давності за вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки збіг 22.08.2017 року. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що права позивача порушені, оскільки відповідач ухилялася від виконання взятих на себе зобов`язань, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором і, відповідно право на звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Разом з тим, приймаючи до уваги ту обставину, що позивачем пропущений строк позовної давності, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed