Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

Представник позивача, підтримуючи вимоги свого довірителя [PERSON] , звернувся до суду із позовом, який мотивує тим, що 18 січня 2020 року позивач дав відповідачу грошові кошти в сумі 43366,14 грн. (сорок три тисячі триста шістдесят шість гривень 14 копійок), що на день позики еквівалентно сумі в 1800 доларів США (курс гривні до долара станом на 01.01.2020 року становив 24,0923 гривень за 1 долар США). Відповідач зобов`язався повернути кошти до 20.03.2020 р. в національній валюті по курсу гривні до долара США на день повернення позики тобто 20.03.2020 р. Вказані обставини підтверджуються розпискою, власноручно написаною відповідачем. Незважаючи на досягнуту домовленість відповідач по сьогоднішній день взяті на себе зобов`язання так і не виконав. Позивач неодноразово звертався до нього з вимогою повернути борг в добровільному порядку, однак врегулювати спір мирним шляхом не вдалося. Відповідач намагається уникнути повного виконання покладених на нього зобов`язань, неодноразові усні прохання про повернення боргу ігнорує. Станом на дату подачі позовної заяви до суду загальна сума позову становить, відповідно до курсу НБУ долара до гривні станом на 20.03.2020р - 1800 х 27,8025 = 50044,5 грн. (п`ятдесят тисяч сорок чотири гривні) 50-ть копійок. Просить суд постановити рішення яким стягнути з відповідача на користь позивача 50044,50 грн. боргу, а також судові витрати пов`язані з розглядом справи. В судове засідання представник позивача подав письмове клопотання про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився без поважної причини, про день,час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений шляхом публікації оголошення на сайті «Судова влада». Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши письмове клопотання позивача, приходить до наступних висновків. 18 січня 2020 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, за яким відповідач отримав грошові кошти в сумі 1800 доларів США (курс гривні до долара станом на 01.01.2020 року становив 24,0923 гривень за 1 долар США), що еквівалентно сумі в сумі 43366,14 грн. ( сорок три тисячі триста шістдесят шість гривень 14 копійок. ) і зобов`язався повернути ці кошти до 20.03.2020 року. Вказані обставини підтверджуються розпискою, власноручно написаною Відповідачем, оригінал розписки від 18 січня 2020 року знаходиться у Позивача (а.с. 6). Незважаючи на досягнуту домовленість відповідач по сьогоднішній день взяті на себе зобов`язання так і не виконав, що в подальшому спричинило порушення прав та виникнення збитків для позивач. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням як найшвидше повернути борг, проте відповідач навпаки злісно та безвідповідально намагався уникнути повного виконання покладених на нього зобов`язань, неодноразові усні прохання про повернення боргу ігнорує. Станом на дату подачі позовної заяви до суду загальна сума позову становить основна сума боргу: 43366,14 грн. (1800 дол. США (сума позики)*24,0923(за 1 дол.США) згідно курсу НБА станом на 01.01.2020 р.. Згідно офіційного курсу валют встановленого НБУ станом на дату утворення боргу, тобто на 20.03.2020 року 1 долар США= 27,8025 грн.. Враховуючи курс долара до гривні станом на 20.03.2020р відповідач повинен повернути ( 1800 х 27,8025 = 50044,5 грн.) - п`ятдесят тисяч сорок чотири гривні 50-ть копійок. Відповідно до п.1 ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п.п.8,9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Згідно з вимогами ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Нормою ч. 2 ст. 1047 ЦК України встановлено, що підтвердження укладення договору позики та його умов, може бути надана розписка позичальника. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статей 525 та 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1048 ЦК України позичальник має право на одержання від боржника суми боргу, з урахуванням одержання відсотків, встановлених договором. Якщо договором не встановлений розмір відсотків, їхній розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Вказана позика не є безпроцентною відповідно до ч. 2 ст. 1048 ЦК України. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не тільки факту укладення правочину, а й передання грошової суми. Про це йде мова у постанові Верховного Суду України 24 лютого 2016 року №6-50цс16,яка є правовою позицією. У випадку невстановлення договором позики розміру процентів після спливу передбаченого в ньому строку повернення коштів слід дійти висновку про визначення розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку. Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 7.09.2016 (справа №6-1412цс16) В правовій позиції ВСУ у справі за № 6-996цс17 зазначено, що відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. В правовій позиції ВСУ у справі № 6-1967цс15від 11 листопада 2015року зазначено,що відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Згідно ст.411 ЦПК України правова позиція касаційної інстанції є обов`язковою для судів першої інстанції. Оскільки відповідачем суму боргу в обумовлений в розписці строк не повернуто то право позивача порушено, а тому підлягає судовому захисту. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] на підставі письмового договору позики взяв в борг у позивачки грошові кошти в сумі 1800 доларів США, які зобов`язаний повернути в строк не пізніше 20.03.2020 року. У відповідності до вимог ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином, розмір неповернутого відповідачем боргу становить 50044,50 грн.. Згідно ст.142 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню сплачений позивачем судовий збір та витрати за правові послуги, оскільки суду надано докази того, що позивач їх оплатив. За таких обставин, суд приходить до висновку,що позовні вимоги є підставні та підлягають до повного задоволення. На підставі викладеного та ст.ст.15,16,526,625,533,1046,1047,1048,1049 ЦК України,правових позицій ВСУ у справі за № 6-996цс17, в справі №6-1412цс16, в справі № 6-1967цс15, та

Outcome: approved