Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю у розмірі 10844,13 гривень, а також судових витрат у розмірі 1378,00 гривень. В обґрунтування вимог зазначив, що 07 травня 2014 року [PERSON] звернувся до Маріупольського міського центру зайнятості з особистою заявою, на підставі якої останньому було надано статус безробітного з 07 травня 2014 року та згідно тексту якої відповідача було ознайомлено під особистий підпис з правами та обов'язками зареєстрованого безробітного, визначеними Законом України «Про зайнятість населення». Однак під час перебування на обліку в Маріупольському міському центрі зайнятості відповідач надавав послуги на умовах договору доручення №38-9070/201/01 від 02 березня 2015 року, на підставі чого відносився до зайнятого населення, проте не повідомив позивача про обставини, що впливають на умови виплати відповідачеві матеріального забезпечення на випадок безробіття. Так, відповідачу було призначено допомогу по безробіттю з 14 травня 2014 року по 08 травня 2015 року та розпочато її виплату з 14 травня 2014 року. З 09 травня 2015 року відповідачу було припинено виплату допомоги, а з 08 липня 2015 - припинено статус безробітного. Таким чином, за період з 02 березня 2015 року по 08 травня 2015 року відповідачу було безпідставно виплачено допомогу в сумі 10844,13 гривень, котра в добровільному порядку позивачу не повернута. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі на підставах, зазначених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. У письмових запереченнях проти позову просив відмовити у задоволенні вимог Маріупольського міського центра зайнятості. Пояснив, що під час обліку у позивача він старанно виконував покладені на нього обов'язки, із визначеною періодичністю з'являвся до центру, відвідував різноманітні курси та проходив спеціальне навчання. Із часом вдався до самостійного пошуку роботи, оскільки вдалих пропозицій із працевлаштування йому запропоновано не було, працівники центру проявляли непрофесіоналізм та затягування. Він звернувся до ПАТ «Страхова група «ТАС», де йому було відмовлено у прийнятті на роботу, проте запропоновано надіслати резюме для оцінювання вищим керівництвом у місті Києві. Про погодження його кандидатури та оформлення договору із вказаною страховою компанією від дізнався від представників центру зайнятості, при цьому на той час актів виконаних ним робіт для ПАТ «Страхова група «ТАС» не було, жодних виплат йому не нараховувалось та не проводилось. З огляду на це, вважає що встановлених законодавством обов'язків для безробітного не порушував. Фіксування судового процесу технічними засобами не велось у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Згідно з ч.1 ст.22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування. Із матеріалів справи судом встановлено, що 07 травня 2014 року [PERSON] звернувся до Маріупольського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного з проханням виплатити допомогу по безробіттю, на підставі чого наказом №НТ140514 від 14 травня 2014 року йому була призначена допомога по безробіттю. При цьому відповідача було ознайомлено під особистий підпис з правами та обов'язками зареєстрованого безробітного, визначеними Законом України «Про зайнятість населення», а також Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Наказом від 14 травня 2014 року №НТ140514 [PERSON] було скорочено виплату допомоги по безробіттю у зв'язку зі звільненням безробітного з останнього місця роботи за власним бажанням без поважних причин, та розпочато знову з 12 серпня 2014 року. 09 травня 2015 року [PERSON] було припинено виплати по безробіттю у зв'язку із закінченням встановленого строку їх призначення, а з 08 липня 2015 року припинено реєстрацію останнього як безробітного у зв'язку з встановленням факту подання особою недостовірних даних та документів. Актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №374, складеним Маріупольським міським центром зайнятості Донецького обласного центру зайнятості від 08 липня 2015 року, встановлено, що відповідач в період перебування на обліку як безробітного, надав послуги цивільно-правового характеру ПАТ «Страхова група «ТАС» відповідно до умов договору доручення №38-9070/201/01 від 02 березня 2015 року. Згідно відомостей, представлених ПАТ «Страхова група «ТАС» у листі за вих.№596 від 23 червня 2015 року, за даний період на оплату актів не було, дохід не нараховувався і не виплачувався. Згідно Розділу V «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності», затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 15.06.2015 року №613, виплата допомоги по безробіттю припиняється, зокрема, в разі припинення реєстрації безробітного з підстав, передбачених Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року №198 (з дня припинення реєстрації або в разі невідвідування без поважних причин центру зайнятості). Відповідно до положень п.37 «Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198, центр зайнятості припиняє реєстрацію з дня укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг). Відповідно вимог ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття застраховані особи» зареєстровані в установленому порядку безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Таким чином, неподання відповідачем відомостей про факт укладення цивільно-правового договору, предметом якого є надання послуг за винагороду, є обставиною, що свідчить про невиконання останнім своїх обов'язків та є підставою для стягнення суми виплаченого зобов'язання. Вказана позиція суду узгоджується із практикою вищих судів. Аналогічних висновків дійшов Апеляційний суд Донецької області у рішенні від 05 травня 2016 року у справі №263/14356/15-ц, Верховний суд України у постанові від 17 лютого 2015 року №21-20а15. Судом встановлено, що в період часу з 02 березня 2015 року по 08 травня 2015 року [PERSON] отримав матеріальну допомогу по безробіттю у сумі 10844,13 копійок, що відображено у довідці, виданій Маріупольським міським центром зайнятості. У зв'язку із викладеним, позивачем було вжито заходів для досудового врегулювання спору, в тому числі, шляхом направлення рекомендованого листа від 08 липня 2015 року №02-2779 із вимогою про повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю, однак до теперішнього часу сума заборгованості добровільно погашена не була. Таким чином, суд вважає обґрунтованим звернення позивача за судовим захистом із вимогою про повернення незаконно одержаної відповідачем суми допомоги по безробіттю у загальній сумі 10844,13 гривень, у зв'язку з чим задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. Крім того, у відповідності до положень ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати з оплати судового збору в сумі 1378,00 гривень.

Outcome: approved