Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача кошти за завдану шкоду державі внаслідок втрати військового майна в розмірі 10311 грн. 35 коп.; за отримані предмети речового майна, строки носіння якого не закінчилися, в сумі 1602 грн. 04 коп. Зазначає, що відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] від 15 вересня 2017 року № 236 солдата [PERSON] , призначеного наказом командира військової частини [NUMBER] від 15 вересня 2017 року № 83-РС на посаду стрільця-помічника гранатометника 3 гірсько-штурмового відділення 3 гірсько-штурмового взводу 3 гірсько-штурмової роти військової частини [NUMBER] , який прибув з [INFO] , з 15 вересня 2017 року зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення та з 15 вересня 2017 року він прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Відповідно до вироку Костопільського районного суду Рівненської області від 09.10.2019 року відповідача було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. 20.04.2020 року відповідач до військової частини [NUMBER] не прибув, на зв`язок не виходив, військове майно не здав. Вартість військового речового інвентарного майна: мішок спальний 1 к-т.; каремат - 1шт.; костюм ВВЗ демісезонний 1 к-т; шолом балістичний 1 шт.; чохол до шолому балістичного 1 шт.; бронежилет «Корсар» - 1 к-т.; чоботи гумові 1 пар.; матрац вовняний 1 шт., яке було отримано відповідачем, але не здане, станом на 27.03.2020 року становить 10311,35 грн. Відрахування вартості обмундирування становить 1602,04 грн. (згідно довідки - розрахунку № 67 від 27.03.2020 року). Відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] від 28.03.2020 № 19 відповідача притягнуто до матеріальної відповідальності та визначено стягнути з відповідача кошти за завдані державі збитки. Листом від 28.03.2020 року № 394 військовою частиною [NUMBER] було запропоновано відповідачу в добровільному порядку повернути кошти в сумі 11913,39 грн. за завдані державі збитки, на що останній по теперішній час не відреагував. Позивач у судове засідання не з`явився, надав телефонограму про розгляд справи за його відсутності, на задоволені позовних вимог наполягав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надавав, у зв`язку з чим зі згоди позивача та на підставі ст.ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 15.09.2017 року № 236 солдата [PERSON] , призначеного наказом командира військової частини [NUMBER] від 15.09.2017 року №83-РС на посаду стрільця-помічника гранатометника 3 гірсько-штурмового відділення 3 гірсько-штурмового взводу 3 гірсько-штурмової роти військової частини [NUMBER] , який прибув із [INFO] зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення. Відповідно до довідки-розрахунку утримання коштів з військовослужбовця військової частини [NUMBER] солдата [PERSON] за втрату інвентарного речового майна № 66 станом на 27.03.2020 року вбачається, що вказаним військовослужбовцем не здано інвентарне речове майно на загальну суму 10311,35 грн., а саме: 1) мішок спальний 1 к-т. 944,94 грн.; 2) каремат 1шт. 73,20 грн.; 3) костюм ВВЗ демісезонний 1 к-т 435,33 грн.; 4) шолом балістичний 1 шт. 2740,00 грн.; 5) чохол до шолому балістичного 1 шт. 71,88 грн.; 6) бронежилет «Корсар» 1 к-т. 5820,00 грн.; 7) чоботи гумові 1 пар. 106,00 грн.; 8) матрац вовняний 1 шт. 120,00 грн. Згідно довідки-розрахунку утримання коштів з військовослужбовця військової частини [NUMBER] солдата [PERSON] за втрату речового майна, строки носіння якого не вишли, № 67 станом на 27.03.2020 року становить 1602,40 грн., а саме: 1) куртка вітровологозахисна 1 шт. 235,75 грн.; 2) штани вітровологозахисні 1 шт. 115.05 грн.; 3) шапка зимова 1 шт. 9,18 грн.; 4) куртка костюмоутеплювач флісова 1 шт. 104,91 грн.; 5) фуфайка з коротким рукавом 2 шт. 39,09 грн.; 6) черевики з високими берцями тип Б пар. 199,50 грн.; 7) шарф-труба літній 1 к-т 2,73 грн.; 8) черевики з високими берцями тип В пар. 199,50 грн.; 9) сумка транспортна індивідуальна 1 шт. 503,47 грн.; 10) білизна тепла к-т 163,38 грн.; 11) труси 2 шт. 29,49 грн. Статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна в Збройних силах України» передбачено, що військове майно є державним майном, закріпленим за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. Питання відшкодування шкоди завданої військовому майну, врегульовано Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі». Пунктом 4 статті 1 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» визначено, що матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності. Відповідно до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди. Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України солдат [PERSON] , відповідно до вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХГУ, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 № 551 XIV (далі Статутів), зобов`язаний, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, не допускати протиправних дій, берегти державне майно. Пунктом 1 частини 1 статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» встановлено, що особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій. Пунктами 2, 3, 4 Постанови Верховної Ради України № 243/95 ВР від 23.06.1995 року «Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі» відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати. У випадках, передбачених пунктом 14 цього Положення, відшкодування військовослужбовцем і призваним на збори військовозобов`язаним прямої дійсної шкоди, заподіяної державі, здійснюється у кратному співвідношенні до вартості майна. Військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності: заподіяння прямої дійсної шкоди; протиправної їх поведінки; причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; вини у заподіянні шкоди. Протиправною визнається така поведінка (дія чи бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки. Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинене ним умисно чи з необережності. Пунктами 3, 32 постанови Кабінету Міністрів України №1444 від 28 жовтня 2004 року (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час»(який діяв на час виникнення спірних правовідносин), було передбачено, що речове майно за цільовим призначенням поділяється на майно поточного забезпечення, майно фонду зборів і майна непорушних запасів, а за використанням - на майно особистого користування та інвентарне майно. До інвентарного майна належать теплі та постільні речі, табірні та спеціальні намети, спеціальний одяг і льотно-технічне обмундирування, засоби індивідуального захисту, санітарно-господарське майно, спортивний інвентар та музичні інструменти. Інвентарне майно видається тільки у тимчасове користування (експлуатацію). Фактичні обставини справи та надані належні документальні докази свідчать про те, що відповідач солдат [PERSON] грубо порушивши вище зазначені вимоги законодавства, вчинив втрату (розкрадання) державного військового майна (речового майна), яке було видано військовослужбовцю у користування, чим заподіяв матеріальну шкоду державі, в особі військової частини [NUMBER] . Згідно з вимогами ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до наказу командира Військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 01.08.2019 року № 366 солдата [PERSON] , старшого навідника 1 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 3 гірсько-штурмової роти військової частини [NUMBER] який 22.07.2019 року самовільно залишив частину, зняти з усіх видів забезпечення та припинити виплату грошового забезпечення. Відповідно до\~акту результатів\~службового розслідування\~стосовно [PERSON] \~№ 913\~від 28.03.2020\~року в\~ході проведення\~службового розслідування\~було встановлено,\~що відповідно\~до картки\~№ 576\~обліку військового\~майна особистого\~користування від\~05.10.2017\~року [PERSON] \~видано речове\~інвентарне майно,\~яке ним\~не було\~здане,\~а саме:1 мішок спальний 1 к-т; каремат - 1шт.; костюм ВВЗ демісезонний 1 к-т; шолом балістичний 1 шт.; чохол до шолому балістичного 1 шт.; бронежилет «Корсар» - 1 к-т; чоботи гумові 1 пар.; матрац вовняний 1 шт., загальна вартість станом на 27.03.2020 року становить 10311,35 грн. Також відповідно до довідки-розрахунку № 67 утримання коштів за речове майно з [PERSON] станом на 27.03.2020 року рахується речове майно, строки носіння якого не вийшли на загальну суму 1602,04 грн. Висновком службового розслідування є те, що дана ситуація склалася внаслідок неналежного виконання військовослужбовцем вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України. Крім того, наказом командира військової частини [NUMBER] (з адміністративно-господарської діяльності) від 26.03.2020 року за № 78 «Про призначення службового розслідування по факту втрати інвентарного майна речової служби та встановлення заборгованості перед частиною» комісією було проведено службове розслідування. Під час проведення цього розслідування було встановлено суму завданих збитків, внаслідок недбалого ставлення до виконання посадових обов`язків по речовій служби [NUMBER] на суму прямої дійсної шкоди в розмірі 10311,35 грн. завданої військовослужбовцем військової частини [NUMBER] солдатом [PERSON] . З витягу з книги обліку грошових стягнення і нарахувань військової частини [NUMBER] від 01.01.2019 року вбачається, що з [PERSON] підлягає стягненню 11913,39 грн. Статями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте право). Оскільки відповідач самовільно залишив військову частину [NUMBER] , матеріалами справи підтверджене отримання відповідачем військового майна, разом із тим, виключення зі списку особового складу частини та усіх видів забезпечення, згідно з наданими доказами за [PERSON] рахується заборгованість за речове інвентарне майно та речове майно в розмірі 11913,39 грн., яка до цього часу відповідачем не сплачена, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на її стягнення з відповідача, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved