Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

Представник ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (далі по тексту - Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - Відповідач) про стягнення заборгованості за договором позики № 403672613 від 31.07.2014р. (далі по тексту - договір позики) в розмірі 5 721 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.07.2014 року між Позивачем та Відповідачем було укладено договір позики № 403672613 на суму 2 000 грн., строком на 15 календарних днів, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Відповідача (банківська картка № [NUMBER]). Відповідач, в свою чергу, зобов'язався повернути позику, сплатити проценти за користування позикою в розмірі 2 % в день від суми позики за кожен день користування позикою та комісію за обслуговування договору позики у розмірі 40 грн. 15.08.2014 року термін повернення позики закінчився, проте Відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконав, а тому, станом на 25.11.2014 року у Відповідача перед Позивачем виникла заборгованість у розмірі 5 721 грн., яка складається з: сума позики - 2000 грн., проценти за користування позикою - 3 681 грн., комісія - 40 грн. У зв'язку з вище викладеним Позивач був змушений звернутись з позовом до суду про стягнення з Відповідача заборгованості за договором позики в розмірі 5 721 грн. та судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. Представник Позивача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву в якій просив розглядати справу у відсутність представника Позивача, позов просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився. Судом вживалися заходи щодо повідомлення Відповідача про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов'язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно з ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. У судовому засіданні достовірно встановлено, що 31.07.2014 року між Позивачем та Відповідачем було укладено договір позики № 403672613 (а.с. 6-8). Вказаний договір позики укладений у формі електронного документу із відповідним електронним підписом позичальника, що не суперечить вимогам Цивільного кодексу України та іншого законодавства. Договір позики був укладений на підставі заяви позичальника № 403672613 від 31.07.2014 (а.с. 5). Відповідно до умов договору позики Відповідачу шляхом перерахування грошових коштів на його банківський рахунок (банківська картка № [NUMBER]) було надано позику в розмірі 2 000 грн., строком на 15 календарних днів, зі сплатою процентів за користування позикою в розмірі 2 % в день від суми позики за кожен день користування позикою та комісію за обслуговування договору позики у розмірі 40 грн. Правила надання грошових коштів (далі по тексту - Правила) у позику Позивача визначають порядок і умови надання Позивачем грошових коштів у позику. Правила розміщені на веб-сайті Позивача, вони є загальнодоступними та являють собою публічну оферту Позивача до укладення договору позики. Відповідно до п.8.2 договору позики, Правила є невід'ємною частиною Договору позики. Відповідно до п. 7.5 Правил, за несвоєчасне повернення суми позики і сплати процентів за користування позикою більш ніж на три банківські дні, Відповідач зобов'язаний сплатити позивачу разовий штраф у розмірі дев'яти % від суми позики, при цьому проценти за користування позикою нараховуються в розмірі 3 % в день від суми позики до дня повного погашення заборгованості включно, але у будь-якому випадку не більше 100 календарних днів. Відповідно до умов Розділу 3 Правил, Відповідач акцептував оферту, здійснивши дії спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті Позивача, із зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому Відповідачу було перераховано грошові кошти. Постановою Правління Національного банку України від 30.04.2010 року № 223 «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів» передбачено, що одним із видів доступу до банківських рахунків є спеціальні платіжні засоби пластикові банківські картки, які емітовані у установленому законодавством порядку та використовуються для ініціювання переказу коштів з рахунку платника або банку, а також для здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Платіжні картки є власністю емітента (банку) і надаються ним відповідно до умов договору клієнту, в тому числі і фізичній особі держателю спеціального платіжного засобу, який на законних підставах використовує платіжні картки. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивач свої зобов'язання за договором позики виконав повністю, що підтверджується платіжним дорученням № 272 від 31.07.2014 (а.с. 9). Відповідач належним чином не виконав умов договору позики у встановлений строк. Станом на 25.11.2014 року у Відповідача перед Позивачем виникла заборгованість у розмірі 5 721 грн., яка складається з: сума позики - 2000 грн., проценти за користування позикою - 3 681 грн., комісія - 40 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим Позивачем (а.с. 4). Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню сума у розмірі 5 721 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягнути з Відповідача на користь Позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 243 грн. 60 коп., які сплачено Позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. На підставі викладеного та

Outcome: approved