Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що нотаріальний напис їй надано не було, він вчинений з порушенням діючого законодавства та не є безспірним. Також представник посилалася на те, що свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльності приватного нотаріуса Горай О.С. було анульовано, у зв`язку з порушеннями законодавства, а тому вказане свідчить, що документи для вчинення виконавчого напису не були надані нотаріусу. Адвокат Литвинова Г.В. зазначала, що стягувач звернувся для вчинення виконавчого напису з пропуском строку, оскільки, як вбачається з документів, наданих приватним виконавцем, позивач припинила сплачувати кошти у липні 2016 року, а ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до приватного нотаріуса Горай О.С. тільки у лютому 2021 року. Представник посилалася на те, що додаткового договору позивач не укладала з фінансовою установою. Враховуючи вище вказане, представник позивача просила визнати виконавчий напис №24232 від 12.02.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ТОВ «Вердикт Капітал» у сумі 13 056, 82 грн, таким, що не підлягає задоволенню. Ухвалою суду було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу, а також третім особам, відповідно до вимог ЦПК України, за місцем знаходження були направлені копії позовної заяви та додатків до неї, копія ухвали суду про відкриття провадження у справі. Відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву з наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву, а третім особам надано час для подання пояснень щодо суті позову. Однак, відзиву на позовну заяву, будь-яких заяв чи клопотань від відповідача до суду не надходило. Будь-яких пояснень від третіх осіб до суду також не надійшло. Зважаючи на вищевикладене, враховуючи ч. 1 ст. 280 ЦПК України та у відповідності до ст. 279 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку та винести заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Ненадання відзиву на позов відповідачем не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд на підставі ст.ст. 12, 13, 43, 81 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір. Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні правовідносини. 12.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №24232, на підставі якого з [PERSON] стягнуто на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість у сумі 13 056, 82 грн. Приватним виконавцем відкрито виконавче провадження №64661076 за вище вказаним написом та 22.03.2021 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, про що свідчить копія постанови приватного виконавця(а.с.15-16). Адвокат Литвинова Г.В. зазначала в позові, що стягувач звернувся для вчинення виконавчого напису з пропуском строку, оскільки, як вбачається з документів, наданих приватним виконавцем, позивач припинила сплачувати кошти у липні 2016 року, а ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до приватного нотаріуса Горай О.С. тільки у лютому 2021 року. Так, судом було встановлено, що 09.09.2013 року [PERSON] уклала договір №14270/0007ХSGF з ПАТ «Платинум Банк»(а.с.21-22), згідно з яким їй було надано кредитний ліміт у розмірі 2000, 00 грн, строк дії кредитного ліміту - 36 місяців з моменту укладення договору. Згідно з п.7.5 вище вказаного Договору, строк дії даного Договору в частині кредитування дорівнює строку дії Кредитного ліміту, але в будь-якому разі до повного виконання Клієнтом своїх кредитних зобов`язань за даним Договором. Відповідно до п.7.6 даного Договору, строк дії Кредитного ліміту може бути продовжений на новий термін, за умови укладання Сторонами відповідного додаткового договору до цього Договору. Дослідивши матеріали справи, судом не встановлено доказів припинення сплати коштів позивачем у липні 2016 року, а приклад Графіка платежів за тарифом(а.с.23) не може бути доказом припинення сплати. Так, згідно ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зважаючи на вище вказане, суд не вбачає підстав для застосування строків позовної давності, про які заявлено представником позивача, оскільки суд позбавлений можливості встановити час відліку строку. Представник посилалася на те, що додаткового договору позивач з ПАТ «Платинум Банк» та його правонаступниками не укладала. З копії виконавчого напису №24232(а.с.20) вбачається, що заборгованість стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал», яке є правонаступником ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА», яке є правонаступником ПАТ «Платинум Банк», за Кредитним договором 14270/0007ХSGF від 09.09.2013 року за період з 03.11.2020 року по 22.01.2021 року у розмірі 12 406, 82 грн, згідно копії виписки ТОВ «Вердикт Капітал»(а.с.24), а також з [PERSON] стягнуто суму за вчинення виконавчого напису. Представник позивача вважає вчинений виконавчий напис таким, що не підлягає задоволенню, оскільки він не є безспірним, так як напис вчинений з порушенням вимог чинного законодавства. Беручи до уваги вище вказане, суд встановив факт укладення позивачем з ПАТ «Платинум Банк» кредитного договору №14270/0007ХSGF від 09.09.2013 року, однак в матеріалах справи відсутні докази відступлення права вимоги за даним договором ПАТ «Платинум Банк» - ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА», а також відступлення права вимоги ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА» до ТОВ «Вердикт Капітал». Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат». Частиною 1 статті 1 Закону встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст. 88 цього Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно пункту 1.1. вказаної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику та ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» шляхом надіслання перед початком процедури звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Отже, підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і неправильність вимог. Вказані висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду висловленою в постанові від 23.01.2018 у справі № 310/9293/15ц, що при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи те, що відзиву відповідачем надано не було, доказів того, що ТОВ «Вердикт Капітал» отримало право вимоги за договором №14270/0007ХSGF від 09.09.2013 року та доказів, що виписка ТОВ «Вердикт Капітал» є безспірною, відповідачем не надано, від третіх сторін жодних пояснень не надходило, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved