Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - [PERSON], що діє на підставі довіреності № 3734-К-Н-О від 04.09.2015 року, звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON],\~в якому\~просить стягнути\~з останнього\~ заборгованість за кредитним договором № б/н від 03.07.2008 року у розмірі 56890,81 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування\~позовних вимог\~представник позивача\~зазначив,\~що відповідно\~до укладеного\~договору б/н\~від 03.07.2008\~року [PERSON] \~отримав кредит\~у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити ) кредитний ліміт. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов`язується погашати заборгованості за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, відповідач зобов`язання за вказаним кредитом належним чином не виконав, представник позивача змушений був звернутися до суду з позовом про стягнення зазначених коштів у судовому порядку. Ухвалою суду від 20 вересня 2018 року справу прийнято до провадження суддею Трояновською Т.М. у звязку із зміною складу суду, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження . Представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» «Приватбанк» в судове\~засідання не\~прибув,\~про дату,\~час і\~місце розгляду\~справи був\~сповіщений завчасно\~відповідно до\~вимог ст.\~128\~Цивільного процесуального\~кодексу України.\~В наданому\~до позову\~клопотанні представник\~позивача вказує,\~що підтримує\~позовні вимоги\~в цілому,\~просить стягнути\~з [PERSON] заборгованість у повному обсязі, зазначає, що розгляд справи може відбутися без представника банку за наявності наданих доказів по справі. Відповідач у судові засідання, що були призначені на 16.10.2018 року, 15.11.2018 року, 07.12.2018 року не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся за адресою місця реєстрації, вказаною у довідці Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області (а.с. 28). Згідно з даними поштових відділень судові повістки повернулися на адресу суду з відміткою про неможливість вручення «за закінченням встановленого строку зберігання», за таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 131 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач [PERSON] вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи. У судове засідання, що було призначено на 08.01.2019 року [PERSON] не\~зявився,\~про день,\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлявся\~шляхом розміщення судового оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України від 18.12.2018 року (а.с. 92). Причини неявки відповідача суду не відомі. Відзив на позовну заяву відповідач не подав. За таких обставин, зі згоди позивача по справі, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України в звязку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів. У відповідності до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України). Статтею 627\~Цивільного кодексу\~України передбачено,\~що відповідно\~статті 6\~цього Кодексу\~сторони є\~вільними в\~укладенні договору,\~виборі контрагента\~та визначенні\~умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. З матеріалів справи судом встановлено, що 03 липня 2008 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 % річних з розрахунку 360 календарних днів на рік за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту в розмірі 1 % від суми заборгованості.\~\~Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії кредитної карти. Згідно з пунктом 9.12 розділу І Умов і Правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про закінчення дії договору, він автоматично продовжується на той же строк.\~\~\~\~ Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником прав та обовязків Закритого акціонерного товариства комерційний банк\~«Приватбанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 змінено найменування позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», про що зазначено у п.1.1 Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк». 17.07.2009 проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису ЄДРПОУ 12241050038006727) Зі змісту заяви [PERSON] від 03 липня 2008 року вбачається, що ця заява, а також Умови і Правила, Правила користування платіжною картою і Тарифи банку є складовими кредитного договору. Пунктами 3.2, 3.3 розділу І Умов і Правил надання банківських послуг передбачено, що Клієнт погоджується, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і він надає йому право в будь-який момент цей ліміт змінити (зменшити, збільшити). Згідно з пунктом 6.5 розділу І Умов і Правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку клієнт повинен виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку (пункт 6.6 розділу І Умов і Правил надання банківських послуг). Пунктом 6.7 розділу І Умов і Правил надання банківських послуг передбачено, що власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникненню овердрафту. Відповідно до пункту 8.6 розділу І Умов і Правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному із грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на\~\~120 днів позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн + 5 %. Згідно з пунктом 5.6 Правил користування платіжною карткою боржник доручає списувати з будь якого рахунку, відкритого в банку, зокрема з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у певній частині в разі невиконання боржником своїх боргових та інших зобов'язань за цим договором (пункт 5.7 Правил користування платіжною карткою). Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України\~зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Судом встановлено, що позивач виконав усі взяті на себе зобов'язання, надавши відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку Проте, відповідачем [PERSON] було порушено зобовязання, встановлені умовами кредитного договору, а саме не надання своєчасно банку грошових коштів для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також витратами відповідно до умов договору. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що у звязку з порушенням [PERSON] виконання зобовязань за кредитним договором від 03.07.2008 року відповідач станом на 31.07.2016 року має заборгованість у розмірі 56890,81 грн, яка складається з наступного: -6553,99 грн. - заборгованість за кредитом; -45189,64 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; -2200,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору; - 250, 00 грн. штраф (фіксована частина); -2697,18 грн. - штраф (процентна складова). Вказаний розрахунок заборгованості відповідачем не заперечувався та у встановленому законом порядку не спростовано. Вирішуючи даний спір суд виходить з положень Цивільного кодексу України, що регулюють спірні правовідносини. Так, відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України укладений між сторонами по справі кредитний договір, за своєю правовою природою, є правочином, тобто дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязав (ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України). Положеннями ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 204\~Цивільного кодексу\~України закріплює\~презумпцію правомірності\~правочину.\~Ця презумпція\~означає,\~що вчинений\~правочин вважається\~правомірним,\~тобто таким,\~що породжує,\~змінює або\~припиняє цивільні\~права і\~обовязки,\~доки ця\~презумпція не\~буде спростована,\~зокрема,\~на підставі\~рішення суду,\~яке набрало\~законної сили. Таким чином,\~у разі\~не спростування\~презумпції правомірності\~договору всі\~права,\~набуті сторонами\~правочину за\~цим договором,\~повинні здійснюватися,\~а створені\~обовязки підлягають\~виконанню. Із матеріалів справи вбачається, що з моменту укладання кредитного договору від 03.07.2008 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] ніхто зі сторін до цього часу не заявив про намір його припинити. У свою чергу, відповідач не надав суду доказів щодо звернення до банку з письмовою заявою про закриття карткового рахунку. Приписи ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України встановлює обовязок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самі сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самі кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплатити проценти, належні йому відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України. При цьому, згідно вимог ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України у встановлений строк. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України). Правові наслідки порушення зобовязання встановлені положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України. Так, згідно вищевказаної норми права, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. В силу ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (ст. 625 Цивільного кодексу України). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по справі виникли кредитні правовідносини, відповідно до яких відповідач отримавши від банку кошти у кредит, своїх зобовязань з їх повернення і сплати процентів за користування грошима належним чином не виконав. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6553,99 гривень підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, підтверджені належними доказами. Одночасно зі стягненням заборгованості за тілом кредиту підлягає стягненню заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 45189,64 грн., що нарахована на підставі ст. 1054 Цивільного кодексу України та Умов та Правил. Оскільки заборгованість з відповідача стягується в судовому порядку, що свідчить про неналежне виконання останнього своїх зобовязань за договором, тому наявні підстави для стягнення з [PERSON] штрафних санкцій за неналежне виконання умов договору. Вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення з відповідача заборгованості за пенею, комісією та штрафом, підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 Цивільного кодексу України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідну правову позицію було висловлено Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року по цивільній справі №6-2003 цс15. Згідно умов договору позичальник сплачує пеню за несвоєчасне погашення заборгованості, яка розраховується: базова відсоткова ставка за договором + 1 % від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць. Штраф за порушення строків платежів по любому з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів складає 250 грн. + 5 % від суми позову. Зміст наведених положень свідчить про те, що вони передбачають за одні і ті ж порушення застосування як пені, так і штрафу, тобто різних видів цивільно-правової відповідальності. Як вже зазначалося вище, оскільки відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення суперечить положенням ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає лише пеня в розмірі 2200,00 грн. Стягнення лише пені, забезпечить дотримання справедливого балансу інтересів сторін з огляду на загальну суму стягнення на користь позивача та дозволить реалізувати забезпечувальну її функцію. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу у розмірі 2947,18 грн. (250,00 грн. фіксована частина, 2697,18 грн. процентна складова) задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевикладене, сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача за кредитним договором від 03 липня 2008 року становить 53943 гривні 63 копійок. та складається з 6553,99 грн. заборгованість за тілом кредиту, 45189,64 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2200,00 грн. заборгованість за пенею та комісією. Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», суд відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 Цивільного процесуального кодексу України вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 1, ч. 2 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1, пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при подачі позовної заяви до суду було сплачено судовий збір на загальну суму 1378,00 грн., що підтверджено платіжним дорученням № BOJ67B14CC від 07.09.2016 року. Частиною 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України). Суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме на суму 53943,63 грн. що становить 94,82 %. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1306,62 грн. (1378:100·94,82 %=1306,62 грн). На підставі викладеного,

Outcome: partial