Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

Представник позивачів [PERSON] та [PERSON] - адвокат Штендер М.В. звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що [PERSON] , яка померла [INFO] , належала земельна ділянка площею 1,5093 га, кадастровий номер 4622484400:06:000:0012, що знаходиться на території Маломокрянської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Судововишнянська міська рада Яворівського району Львівської області), цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 121990708 від 25.04.2018р. Вказує, що спадкодавець [PERSON] за життя всім своїм майном не розпорядилася, заповіту не склала. Покликається на те, що спадщину після смерті останньої у встановленому законом порядку прийняли її сини позивачі [PERSON] та [PERSON] , факт прийняття ними спадщини стверджується їх спільним проживанням із спадкодавцем на час її смерті. Зазначає, що через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу про право власності на зазначену земельну ділянку, позивачі позбавлені можливості реалізувати та оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. З огляду на наведені обставини, просить суд ухвалити рішення, яким визнати за позивачами [PERSON] та [PERSON] право власності на спірну земельну ділянку в рівних частках в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивачі [PERSON] та [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилися, однак в матеріалах справи міститься ордер про надання правової допомоги, згідно якого їх інтереси представлятиме представник адвокат Штендер М.В. Також в матеріалах справи міститься заява адвоката Штендера М.В., в якій такий зазначає, що підтримує позовні вимоги своїх довірителів, просить розглядати справу за наявними матеріалами та без його (представника) участі. Представник відповідача Судововишнянської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, проте подав заяву, в якій зазначив, що визнає позовні вимоги, пред`явлені позивачами [PERSON] та [PERSON] , не заперечує щодо їх задоволення та просить розглядати дану цивільну справу у його відсутності. Представник третьої особи Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області в судове засідання не з`явився, проте надіслав заяву-повідомлення №01-16/233 від 21.11.2021р.; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 15.11.2021р. №67306954, з якої слідує, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа не заводилась; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 15.11.2021р. №67306959, з якої відомо, що спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , заповіт не складався. Просив розглядати дану справу у його (представника) відсутності. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Судом встановлено, що [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] . До складу даної спадщини входить право на земельну ділянку площею 1,5093 га, кадастровий номер 4622484400:06:000:0012, що знаходиться на території Маломокрянської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Судововишнянська міська рада Яворівського району Львівської області), цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 121990708 від 25.04.2018р., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1539638146224, номер запису про право власності 25890663, дата державної реєстрації 23.04.2018р. Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном не розпорядилася, заповіту не склала. У зв`язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом. Згідно повідомлення Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області за №01-16/233 від 22.11.2021р. та наданої інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 15.11.2021р. №67306954 відомо, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа не заводилась. Відповідно до довідки, виданої 23.04.2021р. Зимноводівською сільською радою Львівського району Львівської області за №1103, що міститься у матеріалах даної цивільної справи, - спадкодавець [PERSON] , яка померла [INFO] , на час смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . На час смерті разом з нею за вказаною адресою проживали її сини [PERSON] та [PERSON] (позивачі). Так, у відповідності до вимог ст.1261 ЦК України позивачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги спадкування за законом спадщини, яка відкрилась після смерті їх матері [PERSON] . Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, позивачі [PERSON] та [PERSON] не заявили про відмову від даної спадщини. Тобто, в силу ч.3 ст.1268 ЦК України позивачі вважаються такими, що прийняли спадщину, яка відкрилась після смерті їх матері - спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] . Підсумовуючи вищевказане, суд вважає, що належне спадкодавцю [PERSON] право на спірну земельну ділянку в рівних частках успадкували саме сини спадкодавця позивачі [PERSON] та [PERSON] . В той же час, через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку позивачі не можуть в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у зв`язку із чим звернулися до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON] ; копією довідки, виданої 23.04.2021р. Зимноводівською сільською радою Львівського району Львівської області про склад сім`ї спадкодавця [PERSON] на час її смерті; заявою-повідомленням Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області за №01-16/233 від 22.11.2021р.; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 15.11.2021р. №67306954, з якої слідує, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа не заводилась; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 15.11.2021р. №67306959, з якої відомо, що спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , заповіт не складався; копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 121990708 від 25.04.2018р.; копіями сторінок паспорта позивачів [PERSON] та [PERSON] ; копіями свідоцтв про народження позивачів по справі; іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до положень ч.1 ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України). Оскільки у зв`язку з вищевикладеними обставинами питання про право особи на спірну земельну ділянку не може бути вирішено в позасудовому порядку, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання за ними (позивачами) права на вищевказане майно. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положення ст.ст.81, 131 ЗК України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. З врахуванням викладеного, зокрема того, що судом достовірно встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги спадкування за законом спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця [PERSON] ; вони (позивачі) у передбачений законом спосіб (строк і порядок) прийняли дану спадщину; до складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить право на зазначену земельну ділянку, що підтверджено відповідним Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, суд приходить до висновку, що обраний позивачами спосіб захисту своїх порушених прав як визнання за ними права на спадкове майно є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самих порушених прав позивачів, а тому може бути застосований судом. Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачами [PERSON] та [PERSON] права на спірну земельну ділянку в рівних частках в порядку спадкування за законом після смерті матері (спадкодавця) [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved