overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи тим, що 04 квітня 2005 року померла мати позивача [PERSON]. Зазначені обставини підтверджуються копією свідоцтва про смерть. Після смерті зазначеної особи відкрилася спадщина, яка складається із земельної частки (паю), що розташована на території Чорноземненської сільської ради Якимівського району Запорізької області. Зазначена земельна частка (пай) належала матері позивача на підставі сертифікату серія ЗП № 0137942. Спадкоємцем першої черги після померлої [PERSON] є її син [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтва про народження та заповіту. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] не існує, відповідно ніхто не виявив бажання прийняти спадщину. Позивач [PERSON] звернувся до нотаріуса із відповідною заявою для оформлення спадщини на своє ім'я, але зазначеною особою йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, свої дії нотаріус мотивував тим, що позивачем не надано правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), тобто оригіналу сертифікату. Позивач зазначає, що в наявності в нього є тільки копія сертифікату на право на земельну частку (пай), але нотаріус вважає, що для оформлення спадщини даних документів є недостатньо. В судове засідання представник позивача [PERSON] та позивач не зявилися. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ст. 197ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що 04 квітня 2005 року померла мати позивача [PERSON]. Зазначені обставини підтверджуються копією свідоцтва про смерть. Після смерті зазначеної особи відкрилася спадщина, яка складається із земельної частки (паю), що розташована на території Чорноземненської сільської ради Якимівського району Запорізької області. Зазначена земельна частка (пай) належала матері позивача на підставі сертифікату серія ЗП № 0137942. Спадкоємцем першої черги після померлої [PERSON] є її син [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтва про народження та заповіту. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] не існує, відповідно ніхто не виявив бажання прийняти спадщину. Позивач [PERSON] звернувся до нотаріуса із відповідною заявою для оформлення спадщини на своє ім'я, але зазначеною особою йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, свої дії нотаріус мотивував тим, що позивачем не надано правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), тобто оригіналу сертифікату. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про визнання права власності на ? частину будинковолодіння в порядку спадкування за законом після смерті 27.03.1996 року [PERSON], яке розташоване за адресою вул..Заводська 6, с. Довжок, Новоселицького району, що складається з житлового будинку будинок літер А, літня кухні літер Б, сараї літер В,Г навіс літер Д, вбиральні літер Е, огорожі №1-2. В позові посилається на те, що [PERSON] за час спільного проживання з чоловіком побудувало господарство розташоване по вул..Заводська 6, с. Довжок, Новоселицького району, по вул.. Боженко 3, с. Рідківці, Новоселиць кого району, яке належить їм на праві спільної сумісної власності. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина на ? частину господарства, а ? частина належить їй як майно нажите в період шлюбу. Прийняти спадщину через нотаріальну контору вона не може із за того, що за життя спадкодавця право власності на спадкове майно не було визначено. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі і просить суд позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] будучи належним чином повідомлені про день розгляду справи по суті в судовому засіданні не зявились але подали до суду заяву про визнання позову в повному обсязі з проханням справу розглянути у їх відсутності. Суд вислухавши думку представника позивача ухвалив справу розглянути у відсутності відповідачів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та позивача перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що після смерті 27.03.1996 року [PERSON] згідгл із ст..22 КШС України в( в редакції 1969 року) відкрилася спадщина на ? частину господарства розташоване за адресою вул..Заводська 6, с. Довжок, Новоселицького району, що складається з житлового будинку будинок літер А, літня кухні літер Б, сараї літер В,Г навіс літер Д, вбиральні літер Е, огорожі №1-2. Позивач, як спадкоємець першої черги відповідно до ст..529 ЦК України ( в редакції 1963 року) спадщину прийняв своєчасно, що підтверджується довідкою с/ради с. Довжок, Новоселиць кого району, що своєчасно вступила в управління і володіння спадковим майном відповідно до ст..549 ЦК України ( в редакції 1963 року діюча на час виникнення правовідносин). Оскільки право власності на спірне господарство і за покійним [PERSON] не було зареєстровано, то воно може бути визнано судом згідно ст. 392 ЦК України. Суд оцінюючи у сукупності наведене дійшов висновку визнати за [PERSON], [INFO] право власності на ? частину в житловий будинок літер А, літня кухні літер Б, сараї літер В,Г навіс літер Д, вбиральні літер Е, огорожі №1-2, розташований по вул.. Заводська 6, с. Довжок, Новоселицького району, після смерті 28.03.1996 року [PERSON]. На підставі ст.392 ЦК України, ст..529,549 ЦК України в редакції 1963 року, ст..22 КШС України в редакції 1969 року, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди завданої дорожнього-транспортної пригоди при цьому зазначає, що 14 липня 2014 року по вул.Короленко в м.Житомирі водій автомобіля [NUMBER] [PERSON] здійснив наїзд на опору лінії електропередач №12 на ПЛ-0,4 кВ Тп 83 район Короленко, чим спричинив її пошкодження. За вчиненні вищезазначені діяння [PERSON] був притягнутий до відповідальності. Враховуючи вищенаведене представник позивача просять стягнути з відповідача на користь публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго» в особі Житомирського району електричних мереж завдану в наслідок діянь матеріальну шкоду в розмірі 5318,40 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у ньому. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, судом встановлені обставини, які пов'язані із відшкодуванням шкоди, завданої неправомірними діями фізичної особи. Як вбачається з матеріалів справи, 14 липня 2014 року по вул.Короленко в м.Житомирі водій автомобіля [NUMBER] [PERSON] здійснив наїзд на опору лінії електропередач №12 на ПЛ-0,4 кВ Тп 83 район Короленко, чим спричинив її пошкодження (а.с.6,7). Таким чином, [PERSON], спричинив публічному акціонерному товариству «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго» в особі Житомирського району електричних мереж матеріальної шкоди на загальну суму 5318 гривень 40 копійок (а.с.4-5). Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи майну юридичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, що її завдала. Отже судом доведені обставини, з якими матеріальний закон пов'язує настання матеріальної відповідальності, що є підставою для задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-02 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про захист прав споживачів фінансових послуг до ПАТ «Укрсоцбанк» та просить поновити дію умови про сплату [PERSON] 14% річних за користування кредитом за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 2008/13-1-08/275 від 30.05.2008р.; визнати остаточну заборгованість за [PERSON] перед ПАТ «Укрсоцбанк» за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 2008/13-1-08/275 від 30.05.2008року у гривнях у розмірі 348734,52 грн; зобов'язати ПАТ «Укрсоцбанк» привести до відповідності цьому умови Договору про надання відновлювальної кредитнох лінії № 2008/13-1-08/275 від 30.05.2008 р. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що 30.05.2008 року між Банком та позивачем було укладено кредитний договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 2008/13-1-08/275. Відповідно до пункту 1.1 Договору кредит було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості ,повернення, строковості,платності, та цільового характеру використання в межах максимального ліміту заборгованості 76 000 дол. США , зі сплатою процентів у розмірі 14 % річних, на споживчі потреби. У забезпеченні забов'язання по кредитному договору був оформлений Іпотечний договір від 30.05.2008 року , зареєстроаний за № 957 та посвідчений приветним нотаріусом [PERSON] Одеського міського нотаріального округу. Позивач зазначає, що Банк незаконно здійснив кредитування в іноземній валюті, не попередив кредитора про валютні ризики у випадку отримання кредиту в іноземній валюті та незаконно підвищив процентну ставку до 15%, тому просить: поновити дію умови про сплату [PERSON] 14% річних за користування кредитом за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 2008/13-1-08/275 від 30.05.2008р.; визнати остаточну заборгованість за [PERSON] перед ПАТ «Укрсоцбанк» за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 2008/13-1-08/275 від 30.05.2008року у гривнях у розмірі 348 734,52 грн; зобов'язати ПАТ «Укрсоцбанк» привести до відповідності цьому умови Договору про надання відновлювальної кредитнох лінії № 2008/13-1-08/275 від 30.05.2008 р. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що [PERSON] звернувся до банку з заявами про видачу кредитних коштів саме в дол. США , а кредитування в іноземній валюті Банк здійснив на підставі банківської ліцензії Національного банку України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про звернення стягнення з відповідача, посилаючись на той факт, що публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк (надалі ПАТ „ПриватБанк) та [PERSON] 13 червня 2012 року уклали договір №ZRL1RS59510272. Згідно вищевказаного договору ПАТ „ПриватБанк зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 1362 гривні 40 копійок. ПАТ „ПриватБанк свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу строковий кредит у розмірі 1362 гривні 40 копійок. Відповідач свої зобовязання не виконала та станом на 18 серпня 2015 року має заборгованість перед позивачем ПАТ „ПриватБанк в сумі 3075 гривень 96 копійок. Представник позивача позов підтримав з підстав зазначених в ньому та просив розглядати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився. Про день, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, судом були встановлені наступні факти. Публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк та [PERSON] 13 червня 2012 року уклали кредитно-заставний договір №ZRL1RS59510272. Згідно вищевказаного договору ПАТ „ПриватБанк зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 1362 гривні 40 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.5-15). Станом на 18 серпня 2015 року відповідач має заборгованість перед позивачем ПАТ „ПриватБанк в сумі 3075 гривень 96 копійок, яка складається з наступного: - 827 гривень 88 копійок заборгованість за кредитом; - 0 гривень 42 копійки заборгованість по процентам за користування кредитом; - 190 гривень 75 копійок заборгованості по комісії за користування кредитом; - 1434 гривні 25 копійок пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; - 500 гривень штраф (фіксована частина); - 122 гривні 67 копійок штраф (процентна складова) (а.с.4). За вимогами ч.1 ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору. Встановленим фактам відповідають цивільні правовідносини. Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Умовами договору відшкодування збитків не передбачається і вони не нараховані. За порушення зобовязань встановлено неустойку у вигляді пені. Розмір пені слід зменшити до 800 гривень в межах розумності та справедливості, зважаючи на занадто великий розмір неустойки. Наявність факту не виконання відповідачем [PERSON] зобовязання сплатити кошти за договором №ZRL1RS59510272 є підставою для часткового задоволення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про звернення стягнення з відповідача, посилаючись на той факт, що публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк (надалі ПАТ „ПриватБанк) та [PERSON] 14 травня 2007 року уклали договір №ZRXRRЗХ07290027. Згідно вищевказаного договору ПАТ „ПриватБанк зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 3672 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ „ПриватБанк свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу строковий кредит у розмірі 3672 гривні. Відповідач свої зобовязання не виконала та станом на 07 липня 2015 року має заборгованість перед позивачем ПАТ „ПриватБанк в сумі 19339,46 гривні. Представник позивача позов підтримав з підстав зазначених в ньому та просив розглядати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявилася. Про день, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, судом були встановлені наступні факти. Публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк та [PERSON] 14 травня 2007 року уклали договір №ZRXRRЗХ07290027 (а.с.6-10). Станом на 07 липня 2015 року відповідач має заборгованість перед позивачем ПАТ „ПриватБанк в сумі 19339,46 гривень, яка складається з наступного: - 1817,19 гривень заборгованість за кредитом; - 6720,32 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; - 938,21 гривень заборгованість по комісії за користування кредитом; - 8466,72 гривень пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; - 500 гривень штраф (фіксована частина); - 897,12 гривень штраф (процентна складова) (а.с.4-5). За вимогами ч.1 ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору. Встановленим фактам відповідають цивільні правовідносини. Наявність факту не виконання відповідачем [PERSON] зобовязання сплатити кошти за договором №ZRXRRЗХ07290027 є підставою для повного задоволення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про звернення стягнення з відповідача, посилаючись на той факт, що публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк (надалі ПАТ „ПриватБанк) та [PERSON] 31 липня 2006 року уклали договір №DNH4KP81720756. Згідно вищевказаного договору ПАТ „ПриватБанк зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 2117 гривень 69 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ „ПриватБанк свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу строковий кредит у розмірі 2117 гривень 69 копійок. Відповідач свої зобовязання не виконала та станом на 15 липня 2015 року має заборгованість перед позивачем ПАТ „ПриватБанк в сумі 38926 гривень 85 копійок. Представник позивача позов підтримав з підстав зазначених в ньому та просив розглядати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявилася. Про день, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, судом були встановлені наступні факти. Публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк та [PERSON] 31 липня 2006 року уклали договір №DNH4KP81720756 (а.с.5-9). Станом на 15 липня 2015 року відповідач має заборгованість перед позивачем ПАТ „ПриватБанк в сумі 38926 гривень 85 копійок, яка складається з наступного: - 1254 гривні 07 копійок заборгованість за кредитом; - 10226 гривень 74 копійки заборгованість по процентам за користування кредитом; - 25116 гривень 19 копійок пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; - 500 гривень штраф (фіксована частина); - 1829 гривень 85 копійок штраф (процентна складова) (а.с.4). За вимогами ч.1 ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Згідно ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Враховуючи значний розмір пені, який суттєво перевищує розмір збитків, суд вважає за можливе зменшити його розмір до 1116 гривень 19 копійок. Встановленим фактам відповідають цивільні правовідносини. Наявність факту не виконання відповідачем [PERSON] зобовязання сплатити кошти за договором №DNH4KP81720756 від 31 липня 2006 року є підставою для часткового задоволення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав, згідно якого просить постановити рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідача аліменти на їх утримання в розмірі 1/3 всіх видів заробітку на користь майбутнього законного представника малолітніх дітей, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування заявлених вимог зазначає. що відповідач, має двох малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] 29.04.2015 року у КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей №1» Криворізької міської ради перебувають малолітні діти : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Виконком Тернівської районної у місті ради звернувся до Тернівського районного суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав матері [PERSON] у відношенні двох малолітніх дітей . Рішенням суду мати дітей [PERSON] позбавлено батьківських прав у відношенні [PERSON] та [PERSON]. Батько дітей, [PERSON], [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS], вихованням та утриманням синів не займається, з дітьми не спілкується, ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Крім того, під час виходу фахівця КМЦСССДМ в родину, було встановлено, що [PERSON] згоден з позбавленням його батьківських прав у відношенні двох синів. Тому представник позивача просить суд, задовольнити позовні вимоги. Представник позивача - до зали судового засідання не звилась, надала до суду заяву в якій зазначила. Що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи повідомлений належним чином про дату, місце та час розгляду справи (а.с.36;44;55), до зали судового засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи - до зали судового засідання також не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за її відсутності, рішення просив прийняти згідно чинного законодавства, з урахуванням інтересів малолітніх дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказавши на таке. Позивач з відповідачкою перебувають у шлюбі з 02.09.2000 року, від якого мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які знаходиться на утриманні відповідачки. Однак, сімя фактично розпалася, сумісне життя з відповідачкою не склалося, оскільки між ними не було порозуміння та з причин несхожості характерів, відсутності довіри. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. В судове засідання позивач та його представник не зявилися, до суду надані письмові заяві про розгляд справи в їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Миритися не бажають. Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, до суду теж надала письмову заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутності, не заперечує проти розірвання шлюбу. У відповідності до вимог ст.ст.169, 197 ч.2 ЦПК України, суд розглядає справу без участі сторін, які належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що є в матеріалах цивільної справи вважає, що підстави для розірвання шлюбу є, оскільки сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, миритися не бажають, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Отже, шлюб необхідно розірвати, а позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] мотивуючи свої вимоги тим, що 27.11.2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві між сторонами зареєстровано шлюб. На обґрунтування вимог представник позивач зазначив, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося, оскільки різні погляди на шлюб та сім'ю. Шлюбно-сімейні відносини припинено з жовтня 2015 року , спільне господарство не ведеться внаслідок чого збереження сім'ї неможливе. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав ,проти розірвання шлюбу не заперечив. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved