Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних із здійсненням регламентної виплати потерпілому, в обґрунтування якого вказав, що 17.10.2015 року о 20 год. 15 хв. по проспекту Голосіївському, 94 к. 1 [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та здійснив зіткнення з автомобілем «Рута» державний номер [NUMBER] та автомобілем [NUMBER], в наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. 15.01.2016 року постановою Голосіївського районного суду м. Києва [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП транспортний засіб марки «Хюндай» державний номер [NUMBER] був пошкоджений, внаслідок чого його власнику завдано матеріальних збитків. Станом на дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не застрахована за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, відповідно до звіту № 5287/03/16 про оцінку автомобіля, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER], внаслідок ДТП склала 44 192, 15 гривень. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. 02.02.2016 року потерпілий звернувся до позивача із заявою про відшкодування шкоди. 12.04.2016 року позивачем було відшкодовано потерпілій особі майнову шкоду в 37076, 79 гривень. Також, позивачем додатково були понесені витрати на проведення дослідження КТЗ в розмірі 600, 00 гривень. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати пов'язані із здійсненням регламентної виплати потерпілому в розмірі 37076, 79 гривень.; витрати понесені на проведення дослідження КТЗ в розмірі 600, 00 гривень та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762, 00 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в прохальній частині позову просив розгляд справи проводити за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримують та просять про їх задоволення. Відповідач до суду не з'явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, про що свідчать поштові повідомлення, які знаходяться у матеріалах справи, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило, тому суд, відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено що, 17.10.2015 року о 20 год. 15 хв. по проспекту Голосіївському, 94 к. 1 [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та здійснив зіткнення з автомобілем «Рута» державний номер [NUMBER] та автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON], в наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказані обставини встановлені постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.01.2016 року, відповідно до якої, [PERSON] визнано винним в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік (а.с. 6). Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Транспортний засіб марки «Hyundai Accent» державний номер [NUMBER] на момент вчинення ДТП був застрахований у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія». Станом на дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 20.10.2015 року [PERSON] подав до МТСБУ повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 7). Відповідно до звіту № 5287/03/16 про оцінку вартості транспортного засобу «Hyundai Accent» державний номер [NUMBER], складеного оцінювачем ТОВ «Сател Груп» [PERSON], від 23.03.2016 року, вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП становить 44 492, 15 гривень без урахування ПДВ (а.с. 11). Завдана шкода винуватцем ДТП, потерпілому відшкодована не була. З метою отримання страхового відшкодування, 02.02.2016 року власник транспортного засобу «Hyundai Accent» державний номер [NUMBER] [PERSON] звернувся до МТСБУ з відповідною заявою (а.с. 12). Позивач, розглянувши заяву власника пошкодженого автомобіля прийняв рішення про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих у розмірі 37 076, 79 гривень, що підтверджується наказом № 2643 від 06.04.2016 року (а.с. 13) 12.04.2016 року [PERSON] було виплачено грошові кошти у розмірі 37076, 79 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 2643 рв від 07.04.2016 року (а.с. 14). Крім того, позивачем також було сплачено за послуги аварійного комісару у розмірі 600, 0 гривень, що підтверджується платіжними дорученнями № СФ-0000363 від 24.11.2015 року та № СФ0000124р від 05.04.2016 року (а.с. 9-10). Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке Страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до статі 933 ЦК України передбачає перехід до страховика прав до страхувальника щодо особи, відповідальної за завдані збитки, а саме: «Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке Страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток». Згідно до ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Приймаючи до уваги ст. 1191 ЦК України, п. 38.2.1 ст. 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, таким чином у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до [PERSON] Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у порядку регресу витрати, пов'язані із здійсненням регламентної виплати потерпілому, тому позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, на підставі викладеного, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача витрат, пов'язані із здійсненням регламентної виплати потерпілому у розмірі 37 076, 79 гривень та понесені витрати на оплату аварійного комісара у розмірі 600, 00 гривень, а також у відповідності до ст. 141 ЦПК України судових витрат - у вигляді судового збору у розмірі 1762,00 грн.

Outcome: approved