Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Представник позивачки звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності у порядку спадкування, посилаючись на те, що 27 березня 2015 року помер чоловік позивачки [PERSON] [INFO], уродженець [INFO]. Позивачка, [INFO], уродженка м. Ірміно Луганської області згідно свідоцтва про одруження перебувала у шлюбі починаючи з 25 вересня 1959 року. Від шлюбу мають двох повнолітніх доньок: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. На день смерті чоловіка - [PERSON] (27.03.2015 року) позивачка фактично проживала з чоловіком та була зареєстрована з ним за адресою: Кіровоградська область, Новоархангельський район, вул. Ліщеновського, 19. Повнолітні діти проживали окремо. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, загальною площею 69, 7 кв.м. житловою площею 50, 4 кв. м. за вищевказаною адресою. Рішенням виконкому [PERSON] селищної ради депутатів №16 від 18 серпня 1970 року « Про виділення земельної ділянки гр. [PERSON] для забудови» спадкодавцю було виділено земельну ділянку для індивідуального будівництва заг. площею 700 кв. м. На цій земельній ділянці спадкодавцем та позивачкою власноручно було побудовано житловий будинок з надвірними будівлями. 28 лютого 1979 року позивачка зареєстрована за адресою: [INFO]. Спадкодавець зареєстрований за вищевказаною адресою 24 січня 1978 року. Позивачка фактично прийняла спадщину, згідно ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, яка визначає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відмову від спадщини позивачка до нотаріальної контори не надавала. В зазначений законодавством строк шість місяців позивачка звернулася з відповідною заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] до [PERSON] районної державної нотаріальної контори. Після смерті батька доньки померлого звернулися до [PERSON] районної державної нотаріальної контори, де в їх присутності завідуюча [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] зачитала заповіт, в якому йшлося про те, що спадкодавець 13 березня 2008 року заповідав все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в рівних частинах. Через рік після смерті спадкодавця 30 березня 2016 року доньки померлого звернулися до секретаря Торговицької сільської ради [PERSON] та подали заяви про відмову від своїх часток у спадщині на користь матері [PERSON], яка з цього моменту стала єдиним спадкоємцем. Заяви про відмову про те, що [PERSON] та [PERSON] спадщину не приймали, не заперечують щодо оформлення спадщини іншими спадкоємцями та звертатися в судові органи з приводу продовження строку прийняття спадщини та за визнанням права власності на спадкове майно не будуть. Після сплину встановленого ст. 1270 ЦК України строку для прийняття спадщини, позивачка звернулася до [PERSON] районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину. Але нотаріус [PERSON] районної державної нотаріальної контори встановила, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом неможливо та надала 30 березня 2016 року відповідь. У вищевказаному листі нотаріус вказує, що на видачу свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON], [INFO], зареєстрованої в [INFO], після смерті чоловіка [PERSON], померлого 27 березня 2015 року, на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, розташованого в селищі Новоархангельськ, вулиця Ліщеновського, будинок 19, Кіровоградської області, що належав [PERSON] відмовити в звязку з тим, що для оформлення спадщини на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями необхідно подати правовстановлюючі документи на імя спадкодавця, згідно 2 розділ гл. 10 п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ 22.02.2012 року №296/5. Причиною відмови нотаріуса у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину є те, що згідно архівної довідки № 32 від 25.03.2016 року виданої [PERSON] відділенням Ульяновського комунального міжміського бюро технічної інвентаризації Кіровоградської області право власності на будинок, що знаходиться за адресою: вулиця Ліщеновського, будинок 19 в селищі Новоархангельськ, Кіровоградської області не зареєстровано. Просила суд визнати за позивачкою право власності на вищезазначений будинок. Представник позивачки в судове засідання не зявилась, але разом з тим надала суду заяву в якій просила розгляд справи проводити у її та позивачки відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Кіровоградської області в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій розгляд справи просив проводити за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи Торговицької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі наявних у цивільній справі письмових доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. \~ \~ \~ \~ Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Положеннями ч. 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ч .1 ст. 4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя. Право на судовий захист цивільних прав та інтересів визначено в ст. 15 ЦК України. Способи захисту цивільних прав та інтересів зазначені в ч. 2 ст. 16 ЦК України. Як вбачається, 27.03.2015 року помер [PERSON], що підтверджується світлокопією свідоцтва про смерть серії І-ОЛ № 203514 /а.с.8/. 25 вересня 1959 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у [PERSON] бюро ЗАГС, після чого останній присвоєно прізвище [PERSON] (світлокопія свідоцтва про одруження серія І-УР №382004) /а.с.9/. Державний нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями в звязку з тим, що в [PERSON] відділенні Ульянівського міжміського бюро технічної інвентаризації житловий будинок на імя спадкодавця не зареєстрований /а.с.20/. Відмова державного нотаріуса є підставою для звернення до суду. Рішенням [PERSON] селищної ради від 18 серпня 1970 року було надано право на будівництво власного житлового будинку [PERSON] в смт Новоархангельськ Кіровоградської області по провулку Кущовому, 17 /а.с.18/. Відповідно до копії плану на будинок, який розташований по вул. Ліщеновського, 19 в смт Новоархангельськ Кіровоградської області - він виготовлений 15.03.2016 року /а.с. 14-15/. 13 березня 2008 року нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу було посвідчено заповіт, відповідно до якого [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те що на день смерті і на що він за законом матиме право заповів [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] в рівних частинах /а.с.17/. 30 березня 2016 року своїми заявами про відмову від спадщини, посвідченими Торговицькою сільською радою Новоархангельського району Кіровоградської області, [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 27 березня 2015 року /а.с.63, 64/. З довідки [PERSON] селищної ради Кіровоградської області №3104 від 02.06.2017 року вбачається, що [PERSON], [INFO], дійсно був зареєстрований та проживав до дня смерті 27.03.2015 року по вулиці Ліщеновського, 9 в смт Новоархангельськ Кіровоградської області. За даною адресою на момент смерті [PERSON] зареєстрована та проживає по даний час з 28.02.1979 року дружина: [PERSON] [INFO] /а.с.60/. Зі світлокопії довідки виданої Ульнівським КМБТІ № 32 від 25.03.2016 року вбачається, що право власності на будинок №19 по вул. Ліщеновського в смт. Новоархангельськ Кіровоградської області не зареєстровано. /а.с.21/. Згідно копії звіту про вартість майна, станом на 25.04.2017 року, оціночна (ринкова) вартість житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який розташований по вул. Ліщеновського, 19 в смт Новоархангельськ Кіровоградської області, становить 82830 грн. /а.с.22/. Фактично спадщина не була прийнята, оскільки не було оформлено жодного правовстановлюючого документа на позивачку. Відсутність правовстановлюючих документів на обєкт спадщини не може слугувати безумовною підставою для відмови позивачці у прийняті спадщини, що залишилась після смерті її чоловіка. У відповідності до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1218 ЦК України наголошує на тому, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частина перша та друга ст. 1220 ЦК України вказує на те, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України позивачка є спадкоємцем першої черги. Враховуючи викладене та положення зазначених статей суд приходить до висновку, що є всі необхідні правові підстави для визнання за позивачкою права власності на житловий будинок, що залишився після смерті її чоловіка [PERSON] в порядку спадкування за законом, як спадкоємиці першої черги і на думку суду вона не може бути позбавлена права на зазначений будинок. На підставі наведеного, та

Outcome: approved