Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що на підставі поданої [PERSON] заяви, 30.01.2011 року його було взято на облік до Каховського міськрайонного центру зайнятості (далі\~Центр зайнятості), як такого, що шукає роботу. Згідно поданої заяви відповідачу, наказом Центру зайнятості, наданий статус безробітної та відповідно до вимог Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та Порядку надання допомоги по безробіттю, у розмірі встановленому законодавством. 14.09.2015 року позивачем було проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, за результатами якого складено акт №27 від 14.09.2015 року. Розслідуванням встановлено, що відповідач з 09.03.2015 року по 03.04.2015 року працював у ПрАТ «Чумак» підсобно-транспортним робітником 3 розряду у цеху розливу рідких продуктів харчування, про що не повідомив позивача. За вказаних обставин позивач просить суд стягнути з відповідача незаконно виплачене матеріальне забезпечення у вигляді допомоги по безробіттюу розмірі 439.89 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до змісту заяви на задоволенні позову наполягала, проти заочного розгляду справи не заперечувала, а також просила стягнути з відповідача на адресу позивача судові витрати, повязані з оплатою оголошення у пресі. Відповідач до суду повторно не зявився, належним чином сповіщений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Письмових заперечень проти позову, будь-яких заяв та клопотань від нього не находило. Відповідно до\~ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі\~ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно дост. 16 ЦК України кожна особа має право звернутисядо суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути відшкодування збитків або інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч. 1ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За правилами ч. 2, 3ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умовиви плати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення внаслідок умисного невиконання особою своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, щовпливають на умовивиплатиїйзабезпечення та наданнясоціальнихпослуг. Відповіднодост. 1 Закону України «Про зайнятість населення»\~зайнятість\~це не заборонена законодавством діяльність осіб, повязана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сімї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у субєктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. В Україні до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Судом встановлено, що30.01.2015 року відповідач звернувся до позивача із заявою про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю. Відповідно до змісту якої зазначив, що на час звернення не займається трудовою діяльністю та не зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності (а.с. 8). На підставі наказу Центру зайнятості [PERSON] було надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю. Відповідно до п. 5 Порядку розслідування страхових випадків та виплати матеріального забезпечення безробітним, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за № 232/16248, перевірка достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, проводиться центрами зайнятості шляхом: проведення центром зайнятості перевірки достовірності зазначених у довідках про середню заробітну плату даних та записів у трудових книжках безпосередньо на підприємствах, в установах, організаціях та у фізичних осіб, які використовують найману працю, у порядку, встановленому законодавством. За результатами звірки або перевірки оформлюється акт, який підписується посадовими особами, що її проводили. На підставі виявленого факту, та на виконання п. 5 Порядку, Центром зайнятості був складений Акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 27від14.09.2015 року, яким встановлено, що в період перебування на обліку в центрізайнятості, [PERSON] працював у ПрАТ «Чумак» підсобно-транспортним робітником 3 розряду у цеху розливу рідких продуктів харчування, що підтверджується отриманим листом на запит(а.с.7). Отже, відповідачем порушено умови по отриманню забезпечення на випадок безробіття. У звязку з цим, Центром зайнятості14.09.2015 року виданий Наказ за № 219-р «Про відшкодування коштів [PERSON]О.», відповідно до якого наказано вжити заходів по повернення коштів в сумі 439.89 (а.с. 3). У відповідності до п. 7 Порядку, рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти. На адресу відповідача було направлено Лист з пропозицією повернути кошти протягом 15 календарних днів з дня отримання листа у добровільному порядку (а.с. 6). До теперішнього часу належні до повернення на рахунок Каховського міськрайонного центру кошти відповідачем не повернуто. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що відповідач безпідставно отримав матеріальне забезпечення у вигляді допомоги по безробіттю у сумі 439.89 грн.,оскільки на момент здійснення виплат відносився до категорії зайнятого населення, тому з огляду на викладене позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені позивачем і підтвердженні документально судові витрати в розмірі 272.00 грн. (а.с. 31-32).

Outcome: approved