Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач) в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 08 червня 2013 року ПАТ «ОТП Банк» та відповідач уклали кредитний договір №2004128313 (далі договір) відповідно до якого відповідачу було надано споживчий кредит в розмірі 24000 гривень 00 копійок, зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі 0,01 відсотків річних на суму залишку заборгованості за кредитом, для придбання товару у продавця. 24 березня 2014 року ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» уклали договір факторингу про відступлення права вимоги, за яким право вимоги по договору було відступлене на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна». За таких обставин представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивачазаборгованість за договором на загальну суму 29712 гривень 26 копійок, а також суму сплаченого судового збору в розмірі 243 гривні 60 копійок. Заочним рішенням від 19 березня 2015 позовну заяву було задоволено (далі заочне рішення). Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 11 червня 2016 року заочне рішення скасоване, так як відповідач посилався на необхідність проведення почеркознавчої експертизи. Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 11 листопада 2015 року провадження по справі було зупинене, а по справі призначено почеркознавчу експертизу (далі ухвала від 11 листопада 2015 року). Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 24 жовтня 2016 року ухвалу від 11 листопада 2015 року скасовано, у звязку з не оплатою відповідачем судової експертизи. У судове засідання представник позивача не зявився, направив до суду заяву в якій просить задовольнити позовні вимоги, розглянути справу заочно у разі неявки відповідача та у його відсутність. Відповідач у судове засідання не зявився, у звязку з чим судом 24 жовтня 2016 року було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Сторонам в ухвалі про відкриття провадження у справі від 24 лютого 2015 року роз'яснено, що вони зобов'язані подати до суду усі наявні, належні та допустимі докази й надано строк для подання до суду доказів (а.с. 89-90). Суд сприяючи всебічному і повному зясуванню обставин справи розяснив сторонам про можливість проведення експертного дослідження по справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних встановлених фактів та відповідних їм правовідносинам. 08 червня 2013 року відповідач уклав договір, на підставі якого відповідачу було надано кредит на умовах строковості, поворотності та платності (а.с. 5-7). Проценти за користування кредитом після закінчення строку дії зазначеного цим договором пільгового періоду, сплачуються щомісячно одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, виходячи з розміру процентної ставки визначеної п.1.1. даного договору. Розмір щомісячних процентів, належний до сплати, зазначений в графіку платежів ( п.п 1.4.4. договору). За обслуговування кредиту позичальник щомісячно одночасно з погашенням суми кредиту і процентами сплачує комісію, розмір якої зазначено в графіку платежів. (п. 1.4.5 договору). По кредиту нараховуються щомісячно, виходячи зі строку кредиту, в розмірі вказаному у графіку платежів, та підлягають сплаті позичальником в дату платежу у складі ануїтентичного платежу ( п. 1.4.6 договору). За порушення позичальником строків або суми щомісячного платежу, з дня, наступного за датою платежу, визначеною графіком платежів, позичальник сплачує штраф за кожен факт порушення у розмірі 25 гривень (п. 1.5.1. договору). Відповідач належним чином взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконував, у звязку з чим станом на 24 липня 2014 року має заборгованість перед позивачем на загальну суму 29712 гривень 26 копійок, яка складається з заборгованості по: кредиту 24000 гривень 00 копійок; відсотки за користування кредитом 1 гривня 91 копійка; комісія за обслуговування кредитом 5710 гривень 35 копійок (а.с.14). Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, суд виходив з такого. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч.1 ст.509 ЦК України). Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України (ст.526 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України). В разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася та сплати процентів, належних йому (ч.2 ст. 1050 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). Позичальник зобовязаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). Вирішуючи справу

Outcome: approved