Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 14 вересня 2007 року між ПАТ «Дельта Банк» м.Київ та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №00509964140907. На підставі договору, відповідачу відкрито картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні та надано платіжну картку з пін-кодом, з обслуговуванням на умовах, викладених в тарифному пакеті «Віза Класичний». Відповідно до кредитного договору відповідачу відкрито кредитну лінію на суму 30 000 грн. та на день укладання кредитного договору встановлено ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3000 грн.. Позивач самостійно один раз на місяць міг змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому між сторонами було погоджено, що додаткова угода не складається. Позивач умови договору виконав, проте відповідач не виконує належним чином зобов»язання за кредитним договором, у зв»язку з чим станом на 17.10.2013 року виникла заборгованість, а саме прострочене тіло кредиту в сумі 4065 грн. 18 коп.. На підставі неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору, звернувся в суд за захистом прав позивача, просив стягнути заборгованість за договором кредиту, судові витрати та витрати за розміщення оголошення в газеті про виклик відповідача в судове засідання. У судове засідання представник позивача, не з»явився, через канцелярію суду надав заяву від 27.03.2014 року за №1398 про розгляд справи у його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив стягнути заборгованість з відповідача за кредитним договором, судові витрати та витрати за розміщення оголошення в газеті про виклик відповідача, проти заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] у судове засідання на розгляд справи не з'явився по невідомій суду причині, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 12.02.2014 року за №1950000656064 та оголошення про виклик до суду на розгляд справи, яке було розміщено в газеті «Урядовий кур»єр»» від 04.03.2014 року, в №4, причину своєї неявки суду не повідомив, як і не надіслав заяв чи то клопотань про розгляд справи у його відсутності або перенесення розгляду. На виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України, судом було направлено запит до Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області щодо реєстрації місця проживання відповідача по справі. Згідно отриманої відповіді, відповідач [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] Згідно ст. 74 ЦПК України, судові повістки про виклик зі зворотнім повідомленням направлялись за зареєстрованим у вставленому законом порядку місцем проживання фізичної особи - відповідача. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Як вбачається із наданої до суду представником позивача заяви від 27.03.2014 року за №1398, він не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. З огляду на вище викладене, дослідивши заяву представника позивача, поштове повідомлення на адресу відповідача, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача та відповідача на підставі наявних у ній доказів, ухваливши рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши наявні у матеріалах справи докази, з»ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно до укладеного 14.09.2007 року між позивачем та відповідачем кредитного договору №005-09964-140907, позивач надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії, що передбачена п.1.3 кредитного договору. Відповідно до зазначеного договору, позивач відкрив відповідачу кредитну лінію на загальну суму 30 000 грн. та на день укладання кредитного договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3 000 грн.. Позивач самостійно один раз на місяць міг змінювати розмір ліміту кредитної лінії, при цьому було погоджено, що у даному випадку додаткова угода не складається. Відповідно до п. 1.5 кредитного договору кредитні кошти та власні кошти відповідача використовуються для розрахунків за товари чи послуги, які придбані ним у суб'єктів господарювання, зняття готівки, виконання своїх зобов'язань перед позивачем за договором, та вчинення інших операцій зазначених у договорі. У відповідності до п. 2.1, моментом надання позивачем відповідачу кредиту є день здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів за умови відсутності на рахунку власних коштів відповідача. Згідно до договору, власник картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць. Також сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією або овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості та процентів за користування кредитною лінією або овердрафтом. Відповідно до п.2.13 відповідач доручає банку здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунку в рахунок погашення сум заборгованості, яка виникає за кредитним договором. Станом на 17.10.2013 року відповідач не виконав належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість, яка складається з простроченого тіла кредиту в сумі 4065,18 грн.. Предметом вимоги позивача є порушення відповідачем у справі вимог ст.ст.509, 526, 530, 527, 610,611,1054 ЦК України та відшкодування понесених судових витрат. Правові відносини, які склалися між позивачем та відповідачем, на думку суду, підпадають під вид цивільно-правових відносин - зобов»язання і є зобов'язальними та регулюються нормами ЦК України. Зобов'язання, згідно до ст. 509 Цивільного Кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (божник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться - ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов'язанні - ст. 530 ЦК України. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 610, 611 ЦК України, зазначають, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, і за порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. У відповідності до положень ч.1,2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, між ПАТ «Дельта Банк», позивачем, та [PERSON], відповідачем по справі, укладено договір №005-09964-140907 від 14.09.2007 року про надання кредиту (а.с.5). На підставі зазначеного договору, позивач відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті - гривні на загальну суму 30 000 грн. та здійснював обслуговування, згідно тарифів на обслуговування платіжних карток «Віза Класік» (а.с.6). Крім того, на день укладення кредитного договору, позивач встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3 000 грн.. Відповідач повідомлявся про виникнення заборгованості по оплаті передбачених договором платежів, однак на день розгляду справи в суді кредитна заборгованість ним не погашена. На підставі наведеного, слід вбачати, що позивач виконав свої зобов'язання перед відповідачем щодо надання кредиту, а він зобов'язання щодо повернення кредиту належним чином не виконав, і відповідно до розрахунку заборгованості, що наданий позивачем, станом на 17.10.2013 року має заборгованість 4065 грн. 18 коп., що складається з простроченого тіла кредиту. Враховуючи те, що у зв'язку із розглядом справи в суді позивач, поніс судові витрати, а саме, сплатив судовий збір в розмірі 229,40 грн. та розмістив оголошення в газеті «Урядовий кур»єр» на суму 630,00 грн., суд стягує вищенаведені витрати у повному обсязі, на користь позивача, згідно до ст. 88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як, вважає їх підтвердженими у відповідності із цивільно - процесуальним законодавством України. Позов підтверджується: копією договору №005-09964-140907 від 14.09.2007 року про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, копією тарифів на обслуговування платіжних карток «Віза Класік», копією анкети позичальника [PERSON], копією анкети клієнта - фізичної особи [PERSON], копією паспорта [PERSON], копією ідентифікаційного номеру [PERSON], розрахунком ціни позову від 17.10.2013 року, копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи Серії А01 №646833, копією статуту ПАТ «Дельта Банк» м.Київ. На підставі наведеного та

Outcome: approved