Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-11 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] звернулася до суду з позовом про встановлення юридичного факту того, [PERSON] Ільінічна, яка померла 16 серпня 1994 року, є бабусею [PERSON], [INFO], а також матірю [PERSON], [INFO], померлої 03 грудня 2014 року, що необхідно для реалізації спадкових прав позивачки. Також просила визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] на 2/3 частини квартири [ADDRESS], загальною площею 57,5 кв.м, житловою площею 40,0 кв.м. В обґрунтування зазначила, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді 2/3 частки вказаної квартири, її донька [PERSON], будучи єдиною спадкоємицею за законом, у встановлений строк звернулася до нотаріальної контори. Однак, нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій через відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно. У звязку з цим, просить суд задовольнити вимоги, викладені у позовній заяві. Представник позивачки надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача просила розглянути справу за її відсутності та вирішити справу на розсуд суду. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася згідно з вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 02 березня 1994 року Державним підприємством з ремонту та експлуатації житлового фонду «Житловик» було видано Свідоцтво на право власності на житло (№17403 від 02.03.1994 року) квартиру [ADDRESS], відповідно до якого вона належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] Ільінічні та [PERSON]. Загальна площа квартири складає 57,5 кв.м. 16 серпня 1994 року померла [PERSON] Ільінічна, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НО №309482, актовий запис №1590 від 17 серпня 1994 року, зареєстрований Жовтневим відділом РАГС міста Маріуполя. Із пояснень позивачки вбачається, що після смерті [PERSON] залишилася спадщина на 1/3 частину вказаної квартири, яку фактично прийняла [PERSON], яка постійно проживала з померлою. Цей факт підтверджується копією особового рахунку №62892, в якому вказано, що членами сімї квартиронаймачки [PERSON] є [PERSON] (мати), [INFO], та [PERSON] (дочка), [INFO]. При цьому своїх спадкових прав [PERSON] не оформила. У витязі №43042673 зі Спадкового реєстру зазначено, що спадкова справа та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину відносно майна [PERSON] відсутні. У відповідності до ст.1268, ст.1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, якщо він не заявив про відмову від неї. 03 грудня 2014 року померла [PERSON], у звязку з чим виконкомом Малоянисольської сільської ради Володарського району Донецької області 05 грудня 2014 року було вчинено актовий запис №38 (свідоцтва про смерть серії І-НО №821150). Після смерті останньої відкрилась спадщина у вигляді частки трьохкімнатної квартири [ADDRESS]. Померла на день смерті у зареєстрованому шлюбі не перебувала, була вдовою. Спадкова справа відносно майна померлої [PERSON] відсутня, як вказано у інформаційні довідці зі Спадкового реєстру №42523203. [PERSON], [INFO], будучи донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження та шлюб позивачки, звернулася до нотаріусу для оформлення її спадкових прав та видачі свідоцтва про спадщину, однак приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] 24.12.2015 року, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у звязку із відсутністю державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Так, у довідці Міського БТІ міського відділу комунального господарства від 21.12.2015 року зазначено, що відомості про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] відсутні. Відповідно до ч.3, ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст.1216, ст.1218, ст.1223, ст.1268 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог п.23, п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При розгляді даних справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи той факт, що на теперішній час позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом через те, що державна реєстрація права власності щодо вказаної квартири не була проведена, суд вважає необхідним захистити права позивачки та визнати за нею в судовому порядку право власності на частку вказаної квартири. Щодо вимог позивачки про встановлення факту родинних відносин, то вони підлягають задоволенню, оскільки матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є бабусею [PERSON] та матірю [PERSON]. Встановлення цього необхідно для спадкування за законом майна померлої. На підставі викладеного,

Outcome: approved