Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 18.08.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 15000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 21.11.2017 року має заборгованість 29245,17 гривень, яка складається з наступного: 6938,73 гривень заборгованість за кредитом, 10238,10 гривень заборгованість по процентах за користування кредитом, 10199,22 гривень пеня, 500 гривень штраф (фіксована частина), 1368,82 гривень штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПриватБанк». З наведених підстав просив суд задовольнити позов, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 18.08.2011 року в розмірі 29245,17 гривень. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 10.01.2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 30.01.2018 року у встановлені ухвалою суду від 10.01.2018 року строки відповідачем поданий відзив на позовну заяву (а.с. 41-43). До відзиву відповідачем додані докази його направлення 30.01.2018 року позивачеві заказною поштою з повідомленням з описом вкладення (а.с. 55-56). З огляду на дату направлення на адресу позивача відзиву на позовну заяву, з метою дотримання прав позивача та процесуальних строків, визначених ухвалою суду від 10.01.2018 року, для подання відповіді на відзив та заперечень, судове засідання, призначене на 5.02.2018 року було відкладено на 27.02.2018 року. 27.02.2018 року електронною поштою до суду направлено клопотання про перенесення розгляду справи від представника позивача [PERSON] З урахуванням того, що судом вже було відкладено розгляд справи, призначений на 05.02.2018 року, для забезпечення права позивача на подання заперечень на відзив, суд вважає, що позивач мав обєктивну можливість та достатній час до дати судового розгляду для підготування відповіді на відзив та подання суду додаткових доказів. Крім того, суд зазначає, що в матеріалах справи наявна довіреність іншого представника позивача [PERSON], будь-яких документів на підтвердження повноважень представника [PERSON] в матеріалах справи немає, підтверджуючі повноваження документи також не додані до клопотання. Відповідач про дату та час судового засідання повідомлений належним чином. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне вирішити справу по суті у відсутність сторін на підставі наданих сторонами у встановленому порядку доказів. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, проаналізувавши надані докази, вважає необхідним відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. Відповідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Суд встановив, що 22.04.2011 року відповідачем підписана заява на отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі на суму залишку заборгованості за кредитом, в якій він погодився, що вказана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку складає між ним і банком договір про надання банківських послуг (а.с. 10-11). Враховуючи те, що відповідачем [PERSON] не оспорювався сам факт отримання ним кредитної картки та існування між ним та банком кредитних відносин, які виникли на підставі заяви від 22.04.2011 року, суд вважає, що цей факт не підлягає доказуванню в порядку ч.1 ст. 82 ЦПК України. Згідно поданого до суду відповідачем [PERSON] відзиву, відповідач не визнає позов посилаючись на те, що ще до подання до суду позивачем позову 12.12.2017 року він погасив 28780 гривень існуючої заборгованості за кредитним договором, решту заборгованості в розмірі 761 гривня він погасив 30.01.2018 року. У звязку з відсутністю заборгованості просив суд відмовити в задоволенні позову (а.с. 41-43). Судом встановлено, що при предявленні до суду позову, який надійшов до суду 14.12.2017 року, позивачем в обґрунтування позовних вимог здійснений розрахунок заборгованості відповідача перед банком станом на 21.11.2017 року. Згідно наданого розрахунку загальний розмір заборгованості [PERSON] за договором № б/н від 18.08.2011 року складав 29245,17 гривень (а.с. 5-9). З наданих відповідачем доказів судом встановлено, що за укладеним між сторонами кредитним договором 18.08.2011 року відповідачу [PERSON] відкритий рахунок № 4149625809055476, що підтверджується виписками з сервісу Приват24 (а.с. 45-47). Також судом встановлено, що 12.12.2017 року, тобто до звернення позивача з позовом до суду відповідач [PERSON] погасив майже повністю заборгованість за кредитним договором, здійснивши платіж в рахунок погашення заборгованості в розмірі 28780,00 гривень, що підтверджується копією відповідного платіжного документу (а.с. 44). Згідно сформованої за допомогою сервісу Приват24 довідки, що містить електронні підписи та печатку відповідальної особи ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 30.01.2018 року залишок заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором від 18.08.2011 року рахунок № 4149625809055476 склав 761,64 гривень (а.с. 47). Того ж дня 30.01.2018 року залишок заборгованості в розмірі 761,64 гривня за кредитним договором від 18.08.2011 року був повністю погашений відповідачем [PERSON], що підтверджується копією відповідного платіжного документу (а.с. 44). Таким чином, відповідач [PERSON] здійснив погашення за кредитним договором від 18.08.2011 року в загальному розмірі 28780,00+761,64=29541,64 гривні. З огляду на заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором б/н від 18.08.2011 року в загальному розмірі 29245,17 гривень, суд визнає обґрунтованими твердження відзиву відповідача про відсутність вказаної заборгованості у звязку з її повним погашенням. За таких обставин, у звязку з відсутністю предмету спору в даній справі через відсутність заборгованості за кредитним договором б/н від 18.08.2011 року, суд визнає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст. 257, 259, 261, 264, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed