Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

Представник позивача подав до суду вказаний вище позов, в якому просив стягнути з відповідачів заборгованість за послуги теплопостачання. В подальшому представник позивача в наданій заяві відмовився від заявлених вимог до [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія Горизонт». В кінцевій редакції позову просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги теплопостачання за період з 04.09.2008 року по 20.07.2020 року в розмірі 68196 грн. 27 коп., 3% річних в сумі 169 грн. 69 коп., інфляційні витрати в сумі 2385 грн. 99 коп. та витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування вимог представник позивача посилався на те, що відповідачеві на праві приватної власності до 07.08.2020 року належала квартира [ADDRESS] з централізованою системою опалення, теплопостачання якого здійснює позивач. Відповідач не уклала договору на постачання теплової енергії та безпідставно її отримувала за рахунок позивача. За період користування з 04.09.2008 року по 20.07.2020 року відповідачем безпідставно спожито теплової енергії на суму 68196 грн. 27 коп. Представник позивача надав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. [PERSON] на останню відому адресу реєстрації місця проживання була направлена копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками. Також на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет 19.06.2021 року було викладено судове повідомлення, в якому зазначено, що в провадженні суду знаходиться вказана вище справа та роз`яснено відповідачу її право щодо направлення до суду відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів, висновків експертів та заяв свідків, що підтверджують заперечення відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подавала. Заяв чи клопотань від відповідача до суду не надходило. За таких обставин, у відповідності до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідач не уклав договору на постачання теплової енергії та безпідставно отримував теплову енергію за рахунок позивача. Згідно розрахунку, наданому представником позивача, який знаходиться в матеріалах справи, заборгованість відповідача перед підприємством за отриману теплову енергію за період з 04.09.2008 року по 20.07.2020 року складає в розмірі 68196 грн. 27 коп., 3% річних в сумі 169 грн. 69 коп., інфляційні витрати в сумі 2385 грн. 99 коп. Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» теплова енергія є товарною продукцією, що призначена для купівлі-продажу. Відповідно до п.5 ч.2 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Між позивачем та відповідачем наявні фактичні договірні відносини, послуги відповідачу фактично надавалась КП «Харківські теплові мережі». Таким чином [PERSON] зобов'язана оплачувати за житлово-комунальні послуги, якщо вона ними фактично користувалася. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконувала обов'язки передбачені п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» по оплаті наданих житлово-комунальних послуг за цінами тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Щомісячно позивач нараховував відповідачу плату за надані послуги, однак відповідачем кошти за отримні послуги в повному обсязі не сплачувались. Таким чином відповідач порушуючи свої зобов'язання, не сплачувала за отримані послуги в повному обсязі, що призвело до утворення заборгованості. Відтак, оскільки відповідач, будучи зобов'язаною своєчасно сплачувати плату за отримані послуги в односторонньому порядку припинила виконувати взяті на себе зобов'язання, не погашає заборгованість добровільно, суд доходить висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. На підставі ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Такі заяви до суду не були надані. Згідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином з відповідача необхідно стягнути заборгованість за послуги за послуги теплопостачання за період з 04.09.2008 року по 20.07.2020 року в розмірі 68196 грн. 27 коп. та 3% річних в сумі 169 грн. 69 коп., інфляційні витрати в сумі 2385 грн. 99 коп. Відповідачем не надано жодного доказу, які спростовують посилання та доводи позивача. На підставі ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені та документально підтверджені судові витрати. Суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтвердженні судові витрати з оплати судового збору за подання позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved