Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

Представник позивача ЛКП «Залізничнетеплоенерго» - Станько Ю. П. звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідачів 20 693 грн. 30 коп. заборгованості по оплаті за спожиту теплову енергію за період з 01.11.2017 року по 31.12.2019 року та сплачений судовий збір. Свої позовні вимоги мотивує тим, що ЛКП «Залізничнетеплоенерго» є виробником та виконавцем послуг з надання енергії населенню (у тому числі теплової енергії у гарячій воді). Тарифи з опалення та гарячого водопостачання ЛКП «Залізничнетеплоенерго» для населення встановлюються постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг. Відповідачі, згідно Довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] та отримують послуги з централізованого опалення, які надає ЛКП «Залізничнетеплоенерго». Факт надання теплоносія до будинку підтверджується актами, які долучені до матеріалів позовної заяви. Площа квартири відповідачів включена до всієї опалювальної площі будинку, на яку подається навантаження. Будинок відповідача обладнаний лічильником опалення і щомісячно ЛКП «Залізничнетеплоенерго» отримує покази використаної теплової енергії. Договір між відповідачами і позивачем про надання послуг з центрального опалення та гарячого водопостачання не укладено, проте зобов`язання сторін виникають із закону. Плату за спожиті послуги споживачі зобов`язані вносити не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Однак відповідачі не виконують покладені на них обов`язки, зокрема за період з 01.11.2017 року по 31.12.2019 року допустили заборгованість за надані їм послуги, тому ЛКП «Залізничнетеплоенерго» зверталося із заявою до Залізничного районного суду м. Львова про видачу судового наказу щодо стягнення із відповідачів заборгованості за постачання теплової енергії, який було видано 12.02.2020 року у справі № 462/807/20, проте 16.03.2020 року його було скасовано. Враховуючи, що відповідачі користуються послугами позивача, а заборгованість останніх збільшилася, позивач просить позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 11.02.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У вказаний строк відповідачі не надали суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст.ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають у квартирі за адресою: [ADDRESS] , що стверджується Довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки ЛКП «Сигнівка» № 4607 від 05.08.2020 року. Як вбачається із долучених до матеріалів справи відомостей про нарахування та оплату послуг за центральне опалення відповідачі допустили виникнення заборгованості за період з 01.11.2017 року по 31.12.2019 року, яка станом на 22.01.2020 року становить 20 693 грн. 30 коп. Факт надання теплоносія до будинку за адресою: [ADDRESS] (1-84), підтверджується актами про зняття показів засобів обліку теплової енергії від 29.11.2018 року, 26.12.2018 року, 29.01.2019 року, 28.02.2019 року, 28.03.2019 року, 25.04.2019 року. Окрім цього, 12.02.2020 року Залізничним районним судом м. Львова було видано судовий наказ, яким стягнуто солідарно з [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] ІПН: [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , які проживають за адресою: [ADDRESS] на користь Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго», яке знаходиться за адресою: м. Львів, вул. С. Петлюри, 4а на р/р [NUMBER] в філії Львівське обслуговування АТ «Ощадбанк», МФО 325365, код ЄДРПОУ 20784943 - 20693 грн. 30 коп. боргу. Стягнуто солідарно з боржників на користь стягувача 210 грн. 20 коп. судового збору. Однак, ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 16.03.2020 року заяву [PERSON] про скасування судового наказу № 462/807/20 від 12.02.2020 року - задоволено. Постановлено скасувати судовий наказ № 462/807/20 від 12.02.2020 року, виданий Залізничним районним судом м. Львова за заявою ЛКП «Залізничнетеплоенерго» про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] боргу за надані послуги в розмірі 20693, 30 грн. та судового збору у розмірі 210, 20 грн. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Як вбачається із матеріалів справи, позивач просить стягнути заборгованості по оплаті за спожиту теплову енергію за період з 01.11.2017 року по 31.12.2019 року, відтак порядок надання та споживання житлово-комунальних послуг, порядок укладання, зміни і припинення договорів про надання житлово-комунальних послуг до 01.05.2019 року встановлювався Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.04.2004 року № 1875-IV. У відповідності до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому законом порядку тарифами. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що балансоутримувачем будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд є власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 64, 67, 68 ЖК України та п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», «Постанови КМУ від 21.07.2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відтак, у даному випадку, ЛКП «Залізничнетеплоенерго» є виробником та виконавцем послуг з надання теплової енергії населенню, є юридичною особою, господарюючим суб`єктом, згідно його Статуту має на меті отримання прибутку, а серед видів його діяльності, зазначених у статуті та у відомостях, що містяться у ЄДРПОУ, є надання теплової енергії усім категорії споживачів. Однак, як встановлено судом, відповідачі отримавши послуги позивача, від виконання обов`язку по оплаті наданих послуг ухилилися та допустили утворення заборгованості. Згідно відомостей про нарахування та оплату за послуги з центрального опалення у відповідачів станом на 22.01.2020 року заборгованість становила 20 693 грн. 30 коп. (яка виникла за період з 01.11.2017 року по 31.12.2019 року). Фактів (доказів), які б свідчили про відключення квартири відповідачів від мережі центрального опалення на законних підставах, суду не представлено. Судом також встановлено, що договір на постачання теплової енергії за між позивачем та відповідачами не укладався. Згідно ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем. Однак, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 цього Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. А тому відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення відповідачів, як споживачів від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна позиція міститься у висновку Верховного суду України викладена у постанові від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13, про те що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідачі, отримавши за спірний період послуги з центрального опалення, мали обов`язок оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів. А тому, оскільки відповідачами допущено утворення заборгованості у розмірі 20 693 грн. 30 коп. (заборгованості по оплаті за спожиту теплову енергію) за період з 01.11.2017 року по 31.12.2019 року, тому позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути 2 270 грн. судового збору.

Outcome: approved