Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги представник позивача мотивує тим, що 28.09.2006 р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] укладено кредитний договір № NKUCRK02590364 від 28.09.2006 р., згідно з яким відповідач 28.09.2006 р. отримала кредит в розмірі 4 545 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення умов договору відповідач зобов'язання належним чином не виконує у зв'язку з чим у неї перед банком утворилася заборгованість, яка на 04.09.2014 р. становить 46 086,09 гривень. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак надіслав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу без його участі (а. с. № 64). Представник відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю та просив суд застосовувати до позовних вимог позивача позовну давність та відмовити у задоволенні позову. Під час розгляду справи встановлено, що 28 вересня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] укладено кредитний договір № NKUCRK02590364 від 28.09.2006 р., згідно з яким відповідач 28.09.2006 р. отримала кредит в розмірі 4 545 гривень на строк з 28.09.2006 р. по 27.03.2008 р. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за вказаним кредитним договором стосовно надання [PERSON] кредиту виконало, надавши їй кредит. В свою чергу [PERSON] в порушення умов договору зобов'язання належним чином не виконувала у зв'язку з чим у неї перед банком утворилася заборгованість. Як зазначив в позовній заяві представник позивача, відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. За розрахунком банку заборгованість [PERSON] на 04.09.2014 р. становить 46 086,09 гривень та складається з наступного: - заборгованість за кредитом - 279,25 гривень; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 11 113,29 гривень; - заборгованість по комісії за користування кредитом - 382,49 гривень; - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 34 311,06 гривень (а.с. № 5). Вислухавши представника відповідача, враховуючи позицію представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню на підставі наступного. Згідно ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строк виконання строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставне майно тощо). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Згідно кредитного договору № NKUCRK02590364 від 28.09.2006 р. кінцевий строк виконання зобов'язання встановлений як 27.03.2008 р. Оскільки, на вказану дату відповідач не виконала свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, то перебіг позовної давності почався з 28.03.2008 р.. Слід зазначити, що початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у позивача права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, строк позовної давності щодо звернення банку до суду із позовом про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором сплинув 28.03.2011 р.. Твердження представника позивача про неможливість застосування позовної давності, оскільки відповідачем 24.02.2014 р. був здійснений платіж на користь Відділу ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції в сумі 4000 гривень, які були спрямовані на виконання рішення суду № 2-291/2008, яким з [PERSON] стягнуто заборгованість за даним кредитним договором у зв'язку з чим має місце переривання строку позовної давності, не можуть бути прийняті судом, так як відповідно п. 4.4.1 постанови Пленуму Вищого Господарського суду України № 10 від 29.05.2013 р. «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» передбачено, що визнання боржником свого боргу після спливу позовної давності не свідчить про переривання перебігу такої давності». Як вбачається з матеріалів справи представник позивача звернувся до суду з даним позовом 23 вересня 2014 року, тобто після пропущення строку позовної давності, що є підставою відповідно до вимог ст. 267 ЦК України для відмови у позові.

Outcome: dismissed