Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON], [INFO], ІПН - [NUMBER], на користь позивача (р/р № 29090005257036, МФО 380236, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ 34047020) заборгованість по кредитному договору на загальну суму 15364 грн. 42 коп.; покласти на відповідача обов'язок відшкодувати сплачений судовий збір на користь відповідача в розмірі 243,60 грн. Представник позивача посилається на те, що 27.10.2011р. між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір за № 004-28061-271011, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 12380 грн. на придбання певного майна/послуг. Відповідно до п. 2, 3 Договору за користування кредитом Відповідач повинен сплачувати позивачу проценти, виходячи зі ставки 36,50% в рік. Позивач зазначає, що виконав свої зобов'язання, але на станом на 18.04.2014р. відповідач не виконала належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Також позивач вказує, що кредитним договором передбачено, що у випадку порушення відповідачем строків сплати передбачених цим Договором платежів більше ніж на 1 (один) місяць має право вимагати від позичальника достроково повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за його користування, а також плати за ведення кредитної справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача до судового засідання не з'явився, в позовній заяві зазначено, що він просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного рішення. У зв'язку з зазначеним, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позову повністю виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду положень ст.ст. 57 і 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом достовірно встановлено, що 27.10.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №004-28061-271011, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 12380 грн. на придбання товару(послуг) у ДП «САВ-ФАСТ» з розміром процентної ставки в перші 10 місяців 0,01%, починаючи з 11 місяця за користування кредитом встановлюється процента ставка на рівні 36,50 %./а.с.3-4/. Відповідно до п.п. 3.2 кредитного договору, відповідач засвідчила, що вона зобов'язуються своєчасно та в повному обсязі виконувати зобов'язання за цим договором. Згідно розрахунків, наданих позивачем, у відповідача виникла прострочена заборгованість по кредиту у сумі 15364,42 грн., яка складається з суми заборгованості кредиту 13537,23 грн., з заборгованості за відсотками 1827,19 грн. /а.с.6/. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved