Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором оренди, в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 01.12.2013 року між ТОВ «Ажур» та [PERSON] було укладено договір оренди № 116/12/13, відповідно до якого відповідачка отримала в оренду нежитлове приміщення площею 9,0 кв. м., розташованого за адресою: [ADDRESS], строком з 01.02.2013 року по 30.11.2014 року, за яке зобов'язалася вносити щомісячну плату у розмірі 390 гривень у тому числі ПДВ у розмірі 65 гривень. Згідно умов вищевказаного договору за прострочення виконання зобов'язань по внесенню орендної плати чи перерахунку компенсацій за комунальні послуги, орендар зобов'язаний сплатити орендодавцю пеню у розмірі 0,5% несплаченої суми за кожен день прострочення. Відповідачка належним чином умови договору не виконувала, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 01.11.2014 року становить 4912,88 гривень, з них: 2618,27 гривень - заборгованість по орендній платі, 2294,61 гривень - пеня за прострочення виконання зобов'язань. До теперішнього часу сума заборгованості відповідачкою не погашена, у зв'язку з чим представник позивача просив стягнути з відповідачки на користь позивача суму боргу у розмірі 4912,88 гривень та понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 243,60 гривень. Представник позивача Зареченський О.О. позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, у судовому засіданні додав, що договір оренди нежитлового приміщення з відповідачкою був укладений 01.12.2013 року, відповідачка не виконувала належним чином умови договору, згодом перестала виходити на зв'язок, тому 30.07.2014 року договір оренди було розірвано в односторонньому порядку. Наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, згодна сплатити орендну плату по березень 2014 року, суду пояснила, що договір оренди нежитлового приміщення було укладено у грудні 2013 року, однак в березні 2014 року вона повністю вивезла обладнання з приміщення, не торгувала та не користувалася приміщенням, про що повідомила директора. З проханням розірвати договір оренди не зверталася, по акту приміщення не здавала. З'ясувавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.12.2013 року між ТОВ «Ажур» та [PERSON] було укладено договір оренди № 116/12/13, відповідно до якого відповідачка отримала в оренду нежитлове приміщення площею 9,0 кв. м., розташованого за адресою: [ADDRESS], строком з 01.02.2013 року по 30.11.2014 року, за яке зобов'язалася вносити щомісячну плату у розмірі 390 гривень у тому числі ПДВ у розмірі 65 гривень /а.с. 6-8/. Нежитлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS], було передано в оренду [PERSON] від ТОВ «Ажур», що підтверджується актом приймання-передачі від 01.12.2013 року /а.с. 9/. Згідно умов п. 6.3 договору оренди нежитлового приміщення, якщо орендар допустить прострочення при сплаті орендної плати чи перерахунку сум компенсацій за комунальні послуги (п. 3.6, 3.7.4, а також п. 7.3 даного договору, крім випадків передбачених п. 3.7.5) він зобов'язаний сплатити орендодавцю пеню у розмірі 0,5% несплаченої суми за кожен день прострочення. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Факт виконання ТОВ «Ажур» умов договору оренди підтверджується матеріалами справи. Таким чином в судовому засідання встановлено, що позивач свої зобов'язання за даним договором виконав. Стаття 611 ЦК України, передбачає, що в разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені Договором або Законом. Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що відповідачка належним чином умови договору оренди не виконувала, у зв'язку з чим за період з 01.02.2014 року по 30.07.2014 року виникла заборгованість, яка станом на 01.11.2014 року становить 4912,88 гривень, з них: 2618,27 гривень - заборгованість по орендній платі, 2294,61 гривень - пеня за прострочення виконання зобов'язань. Твердження відповідачки про те, що вона не користувалася орендованим приміщення з березня 2014 року, суд не бере до уваги, оскільки з того часу договір оренди не було розірвано, приміщення не було повернуто орендодавцю на підставі акту приймання-передачі, тому подібні обставини не звільняють відповідачку від виконання зобов'язань за договором оренди. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягує з відповідачки на користь позивача суму заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення № 116/12/13 від 01.12.2013 року загальним розміром 4912,88 гривень. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем при розгляді даної справи витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 гривень. На підставі ст.ст. 526, 549, 610, 612, 614, 615, 651 ЦК України,

Outcome: approved