Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою до відповідача, посилаючись на те, що відповідно до договору від 12 грудня 2005 року, укладеного між ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого став ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON], остання отримала кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила підписом у заяві свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком Договір. Зазначив, що банк виконав свої зобов'язання за договором, а відповідач їх не виконує, у зв'язку з чим станом на 31 січня 2013 року за нею виникла заборгованість в сумі 25376 грн. 08 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 6178 грн. 22 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 17513 грн. 28 коп., штрафів - 500 грн. (фіксована частина) та 1184 грн. 58 коп. (процентна складова). Враховуючи вказане, просив стягнути з відповідача на користь банку вказану суму заборгованості та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю Чуйко В.В. позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні викладеному в позовній заяві та просив позов задовольнити. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] в письмових запереченнях позов не визнав, посилаючись на те, що [PERSON] договір з банком про отримання кредитних коштів не укладала, а підпис в договорі не її, до того ж в анкеті до договору не вірно зазначено адресу їй проживання та дані про її чоловіка, маються інші неточності, що свідчить про укладення договору від її імені іншою особою. Також просив до вказаних правовідносин застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову. До суду представник відповідача не з'явився, направив заяву, в якій просив справу розглянути без його участі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Встановлено, що між ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого став ПАТ комерційний банк «ПриватБанк», та відповідачем [PERSON] 12 грудня 2005 року був укладений договір, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач своїм підписом підтвердила згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком Договір (а.с.7). Нормою ст.60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Посилання представника відповідача [PERSON] в письмових запереченнях на те, що [PERSON] договір з банком про отримання кредитних коштів не укладала, спростовується наявністю заяви про відкриття рахунку та надання послуг від 12 грудня 2005 року, підписаною [PERSON] (а.а.3). Під час розгляду справу відповідачу та її представнику судом надавалась можливість довести, що підпис в заяві виконаний не [PERSON], а іншої особою, у зв'язку з чим розгляд справи неодноразово відкладався. Незважаючи на вказане, представник відповідача не ініціював перед судом дослідження відповідності підпису [PERSON] у банківських документах, в судове засідання не з'явився, а в направленій до суду заяві справу просив розглянути без його участі. Отже, відповідачем та її представником не було надано суду достатніх та неспростовних доказів на підтвердження укладення договору банком з іншою особою. До тверджень представника відповідача в письмових запереченнях на позов про те, що почерк та підпис [PERSON] у банківських документах не відповідає дійсному її почерку та підпису, суд відноситься критично, оскільки відповідач мала можливість довести зазначене шляхом надання належних та допустимих доказів. Також суд вважає, що невідповідність фактичним даним, внесених до заяви відомостей стосовно позичальника, не може свідчити про те, що позичальник не отримала кредитні кошти. До того, надання банком позичальнику [PERSON] грошових коштів за укладеним 12 грудня 2005 року договором та їх часткове повернення підтверджується випискою з особистого рахунку позичальника, оглянутою судом під час розгляду справи. Окрім того, про стягнення з [PERSON] заборгованості за вказаним договором станом на 12 грудня 2005 року Полтавським районним судом Полтавської області 23 січня 2008 року був виданий судовий наказ, про скасування якого заява без боржника не надходила, а тому судовий наказ набрав законної сили. При укладенні договору від 12 грудня 2005 року сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно даної статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Згідно ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за договором станом на 31 січня 2013 року за [PERSON] виникла заборгованість в сумі 25376 грн. 08 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 6178 грн. 22 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 17513 грн. 28 коп., штрафів - 500 грн. (фіксована частина) та 1184 грн. 58 коп. (процентна складова), що підтверджується наданим банком розрахунком, перевіреним судом (а.с.4-6). За змістом ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно з ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної даності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до п.9.12, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну кожна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. Пунктом 6.4 Умов передбачено, що у випадку незгоди зі змінами правил та/або тарифів банку, позичальник зобов'язаний надати банку письмову заяву про розірвання цього договору і здійснити погашення заборгованості перед банком (у випадку, якщо вона є), в тому числі заборгованість, яка виникла протягом 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам. При незгоді зі списанням коштів по картрахунку письмово проінформувати банк про це протягом 35 днів з моменту списання. Таке свідчить про те, що сторони, укладаючи зазначений договір, досягли згоди, що по закінченню строку його дії відповідна картка продовжується банком на новий строк, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступило письмової заяви держателя про закриття картрахунку, а відтак продовжується строк дії кредитного договору, тобто, момент досягнення домовленості вважається таким, що настав. Таким чином, на підставі умов кредитного договору, строк дії картки та строк дії кредитного договору поновлюється кожного разу зі спливом терміну дії картки. Із матеріалів справи вбачається, що з моменту укладення кредитного договору 12 грудня 2005 року, ніхто із сторін до цього часу не заявив про намір його припинити. У свою чергу, відповідач не надала банку письмової заяви про закриття картрахунку. За таких обставин суд приходить до висновку, що строк дії кредитного договору пролонгувався з кожним роком і діяв до 12 грудня 2013 року, а отже розрахунок заборгованості за кредитним договором, зроблений відповідачем станом на 31 січня 2013 року, відповідає умовам договору та закону. Тому посилання представника відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності, який (на його думку) відліковується з моменту звернення позивача до суду із заявою про видачу судового наказу є безпідставними. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 25376 грн. 08 коп. підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати в сумі 253 грн. 76 коп. підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved