Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому зазначив, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS], який належить їй на підставі договорів дарування жилого будинку від 19.06.1975 року та від 02.09.1999 року. Крім неї в будинку ще зареєстровані її дочка [PERSON], [INFO], правнучка [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], яка була цивільною дружиною онука позивачки померлого [INFO]. З 20.06.2013 року і по теперішній час [PERSON] за даною адресою фактично не проживає. Наскільки відомо позивачці вона проживає в Автономній Республіці Крим та не має наміру повертатись. Незважаючи на те, що відповідачка є зареєстрованою у будинку позивачки вона не несе відповідних витрат за комунальні послуги та інші витрати на утримання будинку. Крім того, у зв'язку з її реєстрацією в будинку, позивачка позбавлена можливості оформити субсидію відповідно до чинного законодавства. Зазначене стало підставою для звернення до суду. Посилаючись на ст. 391, ч. 2 ст. 405 ЦК України, представник позивача [PERSON] просить позбавити [PERSON] права користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги на підставах поданого позову, наполягає на їх задоволенні, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка у судове засідання жодного разу не з'явилась, про день розгляду справи була повідомлена належним чином, відповідно до ст.76 ЦПК України, повідомлення про причину неявки до суду не надійшло. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд згідно зі ст. 224 ЦПК України ухвалив заочний розгляд справи. Суд, з урахуванням думки представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі договорів дарування жилого будинку від 19.06.1975р. та від 02.09.1999 року [PERSON] є власником будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.11-12, 13-14). Згідно копії Домової книги для прописки громадян, проживаючих в [ADDRESS] в даному будинку з 18.06.2013 року зареєстрована [PERSON], [INFO] (а.с. 21-23). Згідно акту про не проживання від 02.06.2015 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] однак з 20.06.2013 року по теперішній час фактично за даною адресою не проживає (а.с.26). Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно пояснень представника позивача, відповідачка не мешкає за місцем реєстрації з 20 червня 2013 року, домовленості між власником житла та відповідачкою відносно її реєстрації у будинку нема. Діями відповідачки, яка є зареєстрованою у будинку, порушується право власності позивачки [PERSON], яка не має можливості оформити субсидію по оплаті комунальних платежів. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється в тому числі на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 34 Постанови № 5 від 07.02.2014р. усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Відповідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає, право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, з урахуванням встановленого в судовому засіданні, суд вважає, що відповідачка [PERSON] як колишній член сім'ї власника житла, в силу ч. 2 ст. 405 ЦК України втратила право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] і її можливо позбавити права користування житловим приміщенням у зазначеному будинку. Тому позов представника позивачки [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved