Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

Прилуцький міжрайонний прокурор, в інтересах держави в особі Чернігівського обласного Фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі звернувся до суду із позовною заявою про розірвання кредитного договору та повернення відповідачами кредитних коштів, а також іншої заборгованості, що утворилася у зв'язку із неналежним виконанням зобов'язань за вказаним договором від 18 травня 2006 року . Посилаючись на ті обставини, що Чернігівським обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі свої зобов'язання перед [PERSON] виконано у повному обсязі та надано кошти, визначені умовами договору в повному обсязі, а позичальник в порушення умов договору отриманих коштів своєчасно не повертає і має заборгованість в загальній сумі 1916 грн.30 коп., з яких: 1410 грн.07 коп..- борг по сплаті кредиту з урахуванням індексу інфляції, 84 грн.37 коп - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 0 грн.48 коп. - неустойка за несвоєчасну сплату відсотків, 421 грн. 86 коп. - неустойка за несвоєчасне повернення основного боргу, які позивач просить стягнути з відповідача, як і понесені витрати по справі. В судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги у повному обсязі, зважаючи на неналежне виконання договірних зобов'язань просив їх задовольнити у повному обсязі, а представник Чернігівського обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі подав письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідачі до суду не з'явилися та не повідомили про причини своєї неявки, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, у зв'язку з чим, суд згідно зі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення та дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог з таких підстав Згідно умов кредитного договору №1346Г від 18 травня 2006 року (а.с.6) вбачається, що [PERSON] є стороною (а саме позичальником) даного кредитного договору із Чернігівським обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі. За даним договором Фонд надає позичальнику на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти для газифікації житлового будинку та будівництва вуличного газопроводу за адресою [ADDRESS], терміном на 6 років в сумі 6000 грн. та встановлює розмір відсотків за користування кредитом - 3 % річних. В забезпечення виконання даних кредитних зобов'язань, 18 травня 2006 року було укладено договір поруки із [PERSON], яка зобов'язалася відповідати у повному обсязі перед кредитором за своєчасне і повне виконання всіх зобов'язань [PERSON] У разі порушення своїх зобов'язань за даним договором, сторони несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Як було встановлено в судовому засіданні, позичальник істотно порушив умови кредитного договору, не сплачуючи заборгованість по кредиту та відсотках, у зв'язку з чим нарахована також неустойка , що підтверджується доданим детальним розрахунком заборгованості по кредитному договору №1346Г від 18.05.2006 року станом на 12.02.2015 року. Конкретні правові наслідки порушення того чи іншого зобов'язання визначаються Цивільним кодексом, відповідними актами цивільного законодавства або договором. Відповідно до умов укладеного кредитного договору, сторони погодили, умови використовування та повернення кредитних коштів, проте отримавши такі відповідач систематично порушував свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості, про існування якої відповідачі неодноразово повідомлялися кредитором, однак до даного часу так і не погасили існуючу кредитну заборгованість, що є на даний час причиною звернення до суду із відповідним позовом. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Стаття 1049 ЦК України зобов'язує позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором, а відповідно до ст. 1050 ЦК України, де визначено , що у разі якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК . Станом на день постановлення рішення суду закінчився строк дії відповідного договору кредиту і відповідно до умов підписаного сторонами договору , зважаючи на ті обставини, що позичальник не проводить погашення кредиту , має всі правові підстави для стягнення всієї суми кредиту в судовому порядку, яка згідно розрахунку позивача станом на 12 лютого 2015 року становить 1916 грн.30 коп.. та підлягає стягненню в судовому порядку. Що стосується стягнення вказаної заборгованості із поручитетя , суд вважає за необхідне зазначити наступне: Так, дійсно, відповідно до вимог ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, як солідарний боржник, про що також вказує і ст.554 ЦК України. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється у після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатись як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями або годинами. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватись з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі. Дана правова позиція викладена в п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5. Враховуючи п. 5.1 договору поруки, п. 1.1 кредитного договору, суд вважає безпідставною вимогу позивача про стягнення існуючої заборгованості із поручителя, та виходячи з вимог ст. 267 ЦК України в частині позовних вимог до [PERSON] має бути відмовлено. Що стосується вимоги позивача про розірвання договору, то такі правові наслідки порушення зобов'язані визначені у ст.611 ЦК України та передбачені п.3.1.6 кредитного договору №1346Г, де однією із підстав є , в тому числі , і несплата позичальником визначених платежів. Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог суд вважає за необхідне стягнути на користь держави судовий збір по справі в розмірі 243,60 грн., оскільки прокурор при подачі позову до суду був звільнений від сплати такого. На підставі наведеного та ст.ст. 256,261, 526-527,533, 553-554,611,625,1046-1050, 1054-1055 ЦК України,

Outcome: partial