Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить позбавити батьківських прав відповідача відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів громадян, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на користь державного закладу, в якому буде перебувати дитина або опікуна, а також накласти заборону відчуження майна у вигляді житла за адресою: [ADDRESS] , до досягнення повноліття [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач є одинокою матір`ю двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У відношенні малолітньої [PERSON] відповідач позбавлена батьківських прав у 2011 році. У період з 25.04.2019 року по 03.05.2019 року до служби 102 неодноразово надходили повідомлення щодо неналежного виконання матір`ю своїх батьківських обов`язків, зловживання нею алкогольними напоями та витрату державної соціальної допомоги не за призначенням. Так, 11.06.2019 року, о 01 год. 02 хв., малолітню [PERSON] на підставі Акта органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, було доставлено до комунального неприбуткового підприємства «Криворізька міська дитяча лікарня №4» Криворізької міської ради, оскільки відповідач була госпіталізована до комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська клінічна лікарня №2» Криворізької міської ради з підозрою на апендицит у стані сильного алкогольного сп`яніння. Відповідно до інформації комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4» Криворізької міської ради, малолітня [PERSON] інвалід дитинства, перебуває на диспансерному обліку у лікаря кардіолога, потребує оперативного лікування та особливого нагляду. 11.06.2019 року [PERSON] разом із співмешканцем [PERSON] прийшла до служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної ради, при цьому обоє перебували у нетверезому стані, поводились неадекватно, висловлювались ненормативною лексикою та вимагали терміново повернути дитину. Однак, більше [PERSON] до служби у справах дітей не з`являлась, бажання повернути дитину не виявляла. Таким чином, у зв`язку із викладеним представник позивача звернулась до суду із даним позовом. Представник позивача до судового засідання не з`явилась, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач повідомлялась про дату, час і місце слухання справи, шляхом надіслання листа рекомендованою поштою, проте в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, заяв до суду не надала. Представники третіх осіб до судового засідання не з`явились, представник Комунального закладу «Криворізький спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради надала до суду заяву, в якій не заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила розглянути справу за її відсутності. За даних обставин, з урахуванням згоди представника позивача, суд уважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини, які регулюються нормами Сімейного кодексу України. Відповідач є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька [PERSON] внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.9,10). Згідно повідомлення Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4» Криворізької міської ради від 04.06.2019 року, дитина [PERSON] , [INFO] , є інвалідом дитинства, знаходиться на диспансерному обліку у кардіолога, потребує оперативного лікування та особливого нагляду (а.с.12). 11.06.2019 року інспектором Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області у присутності працівника органу внутрішніх справ України, представника закладу охорони здоров`я та представника служби у справах дітей, складено Акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, згідно якого малолітню [PERSON] було доставлено до комунального неприбуткового підприємства «Криворізька міська дитяча лікарня №4» Криворізької міської ради, оскільки відповідач була госпіталізована до лікарні (а.с.12 зворот, 13). Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов від 13.06.2019 року, сім`я [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , у квартирі відімкнено газопостачання за борги, а також мешкає собака. Дитина має окреме спальне місце, візок, в наявності дитяче харчування, пелюшки (а.с.14). Як убачається з матеріалів справи, з відповідачем неодноразово проводились профілактичні бесіди щодо належного виконання батьківських обов`язків (а.с.16 зворот, 18). Згідно Рішення комісії з питань захисту прав дитини від 18.06.2019 року №89, комісія вирішила доцільним відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] у матері та позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні відібраної дитини (а.с.7-8). Згідно висновку №10/39-3034 від 08.07.2019 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с.5-6). Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, дійшов висновку про задоволення позову, мотивуючи своє рішення наступним чином. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти, поважати дитину. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний, духовний розвиток дитини, не забезпечують дитині необхідного харчування, медичного догляду, тощо. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Між тим, судом установлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а саме: вживає алкогольні напої, не працює, не піклується про дитину та її здоров`я, при тому, що оскільки неповнолітня [PERSON] має вроджене захворювання, перебуває на диспансерному обліку, потребує лікування та особливого нагляду. Крім того суд бере до уваги, що відповідач також позбавлена батьківських прав відносно старшої дочки [PERSON] , [INFO] . Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд погоджується з доводами представника позивача та висновком Саксаганської районної у місті ради від 08.07.2019 року №10/39-3034 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні малолітньої [PERSON] , [INFO] , і вважає що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим, згідно приписів ч. 2 ст. 166 СК України особа, яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку по утриманню дитини. Відповідно ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до положення ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відтак, зважаючи на викладене, суд уважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання малолітньої дитини з 11.07.2019 року - дати пред`явлення позову до суду, і до досягнення дитиною повноліття. Щодо позовної вимоги про накладення заборони на відчуження майна у вигляді житла за адресою: [ADDRESS] , суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року №789-ХІІ у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню прав дітей. Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Частиною 3 статті 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» передбачено, що жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім`ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватися лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавленого батьківського піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім`ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім`ї. Частиною 1 статті 248 СК України передбачено, що дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров`я, навчальному або в іншому дитячому закладі, прийомній сім`ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. Відповідно до ч. 4 статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Разом з тим, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Однак, позивач, у порушення ст. 81 ЦПК України, не надав суду доказів на обґрунтування зазначеної частини позовних вимог, а саме доказів належності квартири [ADDRESS] відповідачу та/або дитині. Разом з тим, згідно наданої позивачем Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вищевказана квартира на праві власності належить [PERSON] (а.с.29-30), який є співмешканцем відповідача та не є батьком дитини. Таким чином, суд уважає, що накладення заборони відчуження на квартиру, належну [PERSON] , порушуватиме його права як власника майна. У зв`язку з чим суд уважає, що дана частина позовних вимог є необґрунтованою та в її задоволенні слід відмовити. Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у загальному розмірі 1536 грн. 80 коп. (768 грн. 40 коп. - за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав та 768 грн. 40 коп. - за позовну вимогу про стягнення аліментів).

Outcome: partial