Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 120385981 від 04.06.2012 року в розмірі 23 222,24 грн. та судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 04.06.2012 року Закрите акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій» (в особі TOB «Розетка. УА», який діяв на підставі довіреності № 11080801 від 08.08.2011 року) та [PERSON] уклали договір № 120385981 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання. Згідно п. 5 Перехідних положень Закону України «Про акціонерні товариства» Закрите акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій» змінило найменування, тому правонаступником його прав є Приватне акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій». Відповідно до умов договору № 120385981 від 04.06.2012 року відповідач приймає участь в системі LeaseIT, зокрема отримує обладнання та інші товари від постачальників - учасників, а також отримує послуги на умовах, визначених обраним клієнтом пакетом, а оператор зобов'язався на підставі заявки клієнта забезпечити передання клієнту товарів, обраних клієнтом, за умови виконання клієнтом вимог, передбачених пакетом LeaseIT. На виконання договору позивач передав відповідачу в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання відповідно до акту приймання-передачі майна № 120385981 від 06.06.2012 року. Загальна первісна вартість переданого обладнання становить 7 519,92 грн. Внаслідок несплати відповідачем лізингових платежів виникла заборгованість, розмір якої разом з іншими нарахуваннями відповідно до умов договору станом на день подання позовної заяви становить - 23 222,24 грн., що складається з: 5 151,45 грн., - компенсація вартості наданого обладнання; 18 026,99 грн. - плата за прострочення щомісячних платежів та 43,80 грн. - компенсація понесених витрат пов'язаних з отриманням виконання зобов'язання. Вказану суму заборгованості позивач просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в клопотанні надісланому на адресу суду просить розглядати справу у його відсутність, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує (а.с.38). Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся судом про місце і час розгляду справи, заяви про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив. Судові повістки направлені рекомендованими повідомленнями повернулися до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання фізичними особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності особи, яка бере участь у справі, за адресою її місця проживання або місця реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. На підставі ст. 197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 04.06.2012 року між Закритим акціонерним товариством «Лізинг інформаційних технологій» (правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій») та [PERSON] укладено договір № 120385981 про отримання ІТ обладнання та інших товарів та послуг в системі LeaseIT, відповідно до положень п. 1.1 якого клієнт приймає участь в системі, зокрема отримує обладнання та інші товари від постачальників - учасників системи LeaseIT, а також отримує послуги, на умовах, визначених обраним клієнтом пакетом, а оператор зобов'язується на підставі заявки забезпечити передання клієнту товарів обраних клієнтом постачальників та надання клієнту послуг, за умови виконання клієнтом вимог, передбачених пакетом LeaseIt (а.с.5, 6-11). Пунктом 1.2 Договору визначено, що порядок отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг клієнтом визначається Правилами отримання обладнання (далі Правила), які є невід'ємною частиною договору. Згідно п. 2.1. Договору умови, за яким ІТ-обладнання, інші товари та послуги надаються Клієнту, визначаються Пакетом LeaseІT. Відповідачем обрано Пакет LeaseІT Десятка. Умовами пакету LeaseІT є: - платіж при отриманні обладнання (загальної суми платежів): 10 %; - вид договору - фінансовий лізинг; - кількість місячних лізингових платежів (крім першого) - 9; - розмір місячних платежів - щомісяця рівними частинами; - перехід права власності - виплата повної вартості обладнання. Також п. 6.2. Правил визначено, що строк, протягом якого Клієнт повинен сплачувати платежі, починається з дня передачі обладнання Клієнту, і закінчується в останній день останнього календарного місяця встановленого Пакетом LeaseІT строку. Відповідно до п. 3.1. договору клієнт сплачує на користь оператора LeaseІT платежі згідно з умовами Пакету LeaseІT та цим договором. Клієнт отримує рахунки оператора LeaseІT в строк до 10 числа поточного місяця та сплачує платежі в строк до 20 числа поточного місяця. Отже відповідач зобов'язався сплачувати платежі у загальній сумі 7 519,92 грн. в такому порядку: перший платіж у розмірі 10% від загальної суми платежів; 9 платежів рівними частинами щомісячно до 20-го числа кожного місяця. Відповідно до п. 5.4.2 договору клієнт зобов'язаний своєчасно в повному обсязі сплачувати платежі, передбачені Пакетом LeaseІT та цим договором. У разі прострочення сплати платежів клієнт сплачує плату за прострочення платежів в порядку та розмірах, визначених Правилами (п.7.2). У разі несплати клієнтом двох платежів поспіль, він зобов'язаний за першою вимогою оператора LeaseІT протягом 10 календарних днів з моменту отримання вимоги достроково одноразово сплатити на користь оператора LeaseІT всі платежі, належні до сплати згідно з Пакетом LeaseІT (п.7.3). У разі прострочення сплати платежу, повністю або частково, на строк більше 30 днів, клієнт зобов'язаний самостійно повернути обладнання за адресою постачальника або за іншою адресою, вказаною оператором LeaseІT (п.7.4). Відповідно до п. 8.1. договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту розірвання з ініціативи будь-якої зі сторін або з підстав, передбачених цим договором та Правилами, але в будь-якому разі, до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. Відповідно до п. 8.7. договору клієнт ознайомився з Правилами отримання ІТ- обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseІT, зміст Правил є зрозумілим для клієнта, і він погоджується їх дотримуватись та виконувати. Відповідно до п. 14.2 Правил отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг у системі LeaseIT - у разі несвоєчасної оплати клієнтом нарахованого платежу клієнт сплачує на користь Оператора LeaseIT плату за прострочення платежу: в розмірі п'яти відсотків від погашеної суми платежу, якщо прострочення платежу здійснюється у розрахунковому періоді, на який припадає дата оплати за договором; в розмірі десяти відсотків від суми простроченого, якщо погашення здійснюється після закінчення розрахункового періоду, на який припадає дата оплати за договором. Сплата плати за прострочення платежу не звільняє клієнта від від обов'язку в повному обсязі оплатити платежі, передбачені пакетом LeaseIT. Позивач виконав свої зобов'язання за договором, внаслідок чого відповідач отримав обладнання, первісною вартістю 7 519,92 грн., що підтверджується Актом приймання - передачі майна № 120385981 від 06.06.2012 року (а.с. 13). Відповідно до п. 9.2.4 Правил клієнт зобов'язаний своєчасно та у повному обсязі сплачувати платежі, передбачені Пакетом LeaseІT. Пунктом 14.5 Правил визначено, що у випадку несплати клієнтом платежу протягом 30 календарних днів, клієнт зобов'язаний за першою вимогою оператора протягом 10 календарних днів з моменту отримання вимоги одноразово сплатити платіж, який розраховується як сума всіх платежів, що підлягають оплаті на користь оператора з місяця останнього платежу до закінчення строку сплати всіх платежів, встановлених пакетом LeaseІT. Відповідно до п.п. 16.5, 16.7 Правил укладений сторонами договір може бути розірваний за згодою сторін, крім того, оператор має право вимагати дострокового припинення договору, та сплати всіх встановлених Правилами штрафів, пені та відшкодування збитків у зв'язку з невиконанням клієнтом своїх обов'язків виплати платежів. Згідно п. 9.2.8 Правил у разі закінчення строку користування обладнанням, а також у разі дострокового розірвання договору та в інших випадках дострокового повернення обладнання клієнт зобов'язаний повернути обладнання у стані, в якому його було прийнято у користування, з урахуванням нормального зносу. Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальник) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу. Відповідно до ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як вбачається з структури грошових нарахувань та надходжень № 2015081316 від 31.08.2015 року [PERSON] на виконання умов укладеного договору сплатив грошові кошти в розмірі 3 331,99 грн., з яких: щомісячний платіж - 2 368,47 грн., штрафні санкції - 963,52 грн., компенсація витрат - 0,00 грн. (а.с.14). Заборгованість [PERSON] не погашена і становить 23 222,24 грн., яка складається з наступного: 5 151,45 грн., - компенсація вартості наданого обладнання; 18 026,99 грн. - плата за прострочення щомісячних платежів та 43,80 грн. - компенсація понесених витрат пов'язаних з отриманням виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При оцінці наслідків порушення зобов'язань відповідача [PERSON] за договором лізингу, суд вважає доцільним зменшити розмір заявленої позивачем до стягнення плати за прострочення щомісячних платежів, що є по своїй суті неустойкою, з підстав не співмірності завданим позивачу збиткам та ступенем виконання зобов'язання боржником. Враховуючи, що сума плати за прострочення щомісячних платежів, яка була нарахована позивачем у розмірі 18 026,99 грн., у три рази перевищує суму заборгованості по компенсації вартості наданого обладнання (5 151,45 грн.), відсутність чіткого, нормативно закріпленого механізму зменшення розміру неустойки, суд об'єктивно оцінюючи обставини справи, виходячи із положень ст. 551 ЦК України вважає можливим в даному випадку зменшити розмір неустойки до розміру основного боргу за договором, що становить 5 151,45 грн. У зв'язку із вищевикладеним та враховуючи положення ст. 526 ЦК України, згідно якої зобов'язання має бути виконане відповідачем належним чином відповідно до договору та актів цивільного законодавства, заборгованість по договору лізингу підлягає стягненню з відповідача у загальному розмірі 10 302,90 грн., яка складається із: 5 151,45 грн. - компенсації вартості наданого обладнання; 5 151,45 грн. - плати за прострочення щомісячних платежів. Вимоги у частині стягнення з відповідача 43,80 грн. компенсації понесених витрат, пов'язаних з отриманням виконання зобов'язання не підлягають задоволенню, оскільки не є збитками, які згідно вимог цивільного кодексу підлягають стягненню з відповідача, а також у зв'язку із не доведенням факту понесення зазначених витрат. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обгрунтований та підлягає частковому задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача встановлену в судовому засіданні суму заборгованості. Статтею 88 ч.1 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial