Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

Прокурор м.Тернополя в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації звернувся в суд із позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення в сумі 5721 грн., які просить стягнути з [PERSON] на користь обласного бюджету для перерахування Департаменту фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації повязаних з лікуванням потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON]. Прокурор Тернопільської міської прокуратури [PERSON] надала сулу заяву, в якій зазначила, що не заперечує щодо заочного розгляду справи. Представник Департаменту фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації в судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо зазначені ним причини визнані не поважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із таких міркувань. Вироком Тернопільського міськрайонного суду від 14.01.2015 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання за цією статтею у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 листопада 2013року, яким [PERSON] визнано винуватим за ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, виконувати самостійно. Відповідно до вимог ч.4 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з вироку Тернопільського міськрайонного суду від 14.01.2015 року, 08 серпня 2013 року, близько 23 год. 00 хв. у [PERSON], який перебував біля магазину «Щедрик», що по вул. Живова в м. Тернополі виник злочинний умисел, направлений на спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, 08 серпня 2013 року, близько 23 год. 00 хв. [PERSON], який перебував біля магазину «Щедрик», що по вул. Живова в м. Тернополі, умисно наніс рукою удар в голову [PERSON], внаслідок якого останній впав. В подальшому. [PERSON] руками і ногами наніс йому ще декілька ударів в область тулуба та голови, внаслідок чого спричинив [PERSON] травму голови у вигляді закритого перелому правої виличної кістки, неврологічні прояви струсу головного мозку та синця повік і крововиливу у сполучні оболонки правого ока, які за ступенем тяжкості належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Таким чином своїми умисними діями, [PERSON] вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 122 КК України, - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров'я. Відповідно до інформації за №80-3073 від 13.05.2015року, наданої «Тернопільською університетською лікарнею» комунального закладу Тернопільської обласної ради, вартість лікування потерпілого [PERSON],1980року народження у нейрохірургічному відділенні та відділенні хірургічної стоматології з 10.08.2013р. по 12.09.2013р. становить 5721грн. У відповідності до ст. 121 Конституції України, на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді. Відповідно до вимог ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоров»я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо злочин вчинено малолітньою або неповнолітньою особою, витрати на лікування потерпілого відшкодовуються особами, визначеними статтями 1178 і 1179 цього кодексу. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров»я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно п. 4 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року, кошти стягненні з винної особи зараховуються до відповідного бюджету. Оскільки фінансування закладів охорони здоровя, зокрема лікарні, здійснюється з Державного бюджету України, вбачаються порушення інтересів держави, а тому є підстави для звернення прокурора до суду в межах його компетенції, передбаченої ст. 121 Конституції України для захисту інтересів держави. Станом на дату розгляду справи сторонами не подано і судом не здобуто доказів сплати відповідачем витрат повязаних з лікуванням потерпілого від злочину. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення як такі, що підтвердженні матеріалами справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та не спростовані належними та допустимими доказами відповідачем. Згідно ст. 88 ЦПК України із відповідача в користь Державного бюджету слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved