Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача ДВНЗ «Переяслав-Хмельницький державний педагогічний університет імені Григорія Сковороди» заборгованість за кредитом у розмірі 3665,60 грн. за період 2014-2015 років та судовий збір. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 12.08.2007 року між ДВНЗ «Переяслав-Хмельницький державний педагогічний університет імені Григорія Сковороди» в особі ректора [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір №123 про надання освітньої послуги. На підставі розділу 1 Договору позивач взяв на себе зобов'язання за рахунок коштів відповідача здійснити навчання [PERSON] 18.02.2008 року між ДВНЗ «Переяслав-Хмельницький державний педагогічний університет імені Григорія Сковороди» в особі ректора [PERSON] та [PERSON] було укладено Угоду № 36 про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти. Відповідно до наказу №109 від 30.08.2007 року відповідач [PERSON] був зарахований до складу студентів , наказом № 327 від 30.06.2011 року він був відрахований з числа студентів у зв'язку із закінченням терміну навчання. Між тим, відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за угодою, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем, яка становить: за 2014 рік - кредит у розмірі 1264 грн. 00 коп. та 3% за користування кредитом - 568 грн. 80 коп.; за 2015 рік - кредит у розмірі 1264 грн. 00 коп. та 3% за користування кредитом -568 грн. 80 коп.; загальна сума заборгованості відповідача становить 3665,60 грн. Також представник позивача зазначав, що на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення була надіслана вимога про погашення суми боргу за навчання, яку відповідач отримав особисто, проте суму боргу у добровільному порядку не повернув, внаслідок чого представник позивача звернувся з вказаним позовом до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, врахувавши письмову заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12.08.2007 року між ДВНЗ «Переяслав-Хмельницький державний педагогічний університет імені Григорія Сковороди» в особі ректора [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір №123 про надання освітньої послуги. На підставі розділу 1 Договору позивач взяв на себе зобов'язання за рахунок коштів відповідача [PERSON] здійснити його навчання. Відповідно до наказу №109 від 30.08.2007 року [PERSON] був зарахований до складу студентів та навчався в університеті відповідно до умов договору. Також 18.02.2008 року між ДВНЗ «Переяслав-Хмельницький державний педагогічний університет імені Григорія Сковороди» в особі ректора [PERSON] та [PERSON] було укладено Угоду № 36 про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти. Згідно з п 3.3 угоди відповідач як одержувач кредиту зобов'язаний повернути протягом 15 років всю суму наданого Навчальним закладом кредиту та три відсотки річних за користування кредитом, зокрема після закінчення навчання, починаючи з дванадцятого місяця. Відповідно до п.6.1. угоди одержувач кредиту повертає використаний ним на навчання кредит у сумі 18960,00 грн. та відсотки за користування ним у сумі 3% річних готівкою або в безготівкову порядку на банківський рахунок позивача до 31 грудня кожного року 1/15 частину від загальної суми одержаного кредиту та відсотки за користування ним. Так, наказом № 327 від 30.06.2011 року відповідач був відрахований з числа студентів у зв'язку з закінченням терміну навчання. Однак відповідач свої зобов'язання за угодою щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконує, сплативши лише 3692,20 грн. за 2012 та 2013 роки, у зв'язку заборгованість відповідача становить 3665 грн. 60 коп., що складається з: 1264,00 грн. суми кредиту та 568,80 грн. 3% за користування кредитом - за 2014 рік; 1264,00 грн. суми кредиту та 568,80 грн. 3% за користування кредитом - за 2015 рік. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають наслідки, встановлені законом або договором. Враховуючи те, що між сторонами було укладено угоду про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти, суд приходить до висновку, що сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання цього договору. Згідно з п.7.1. угоди за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цією Угодою, сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Так, позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, а відповідач, всупереч умовам угоди, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, не оплативши у вказаний в договорі строк кошти, відповідач порушив вимоги ст. 530 ЦК України, відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Також за правилами ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За таких обставин та згідно з п 4.2 угоди позивач має право стягнути в судовому порядку кредит та відсотки за користування у разі ухилення від сплати кредиту. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову та вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Угодою № 36 від 18.02.2008 року в загальному розмірі 3665,60 грн., а також згідно зі ст.88 ЦПК України сума сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1218,00 грн.

Outcome: approved