Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» ( далі ПАТ КБ «Приватбанк» ) звернувся до Тульчинського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач звернулась до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з цим підписала заяву №б/н від 06.03.2013, згідно якої отримала кредит в розмірі 25000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг (надалі Договір) , що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов'язаннями, свої зобов'язання за вказаним договором не виконала. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 21.01.2018 має заборгованість - 42910,83 грн. яка складається з наступного: - 1512,04 грн. - тіло кредиту; - 24213,87 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; - 14665,36 грн. - нараховано пені; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 2019,56 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приватбанк». Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 42910,83 грн. та понесені по справі судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився. В матеріалах справи наявне клопотання від нього про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, згідно якої вказав, що позовні вимоги не визнає, розрахунки банку невірні та просив розглянути справу у його відсутність. Відповідно до ст. ст. 223, 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, так як це не суперечить вимогам закону, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засідання встановлено, що згідно договору № б/н від 06.03.2013 відповідач [PERSON] отримала кредит в розмірі 25000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується копією анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с.11). Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. В свою чергу, відповідач свої зобов'язання за користування кредитними коштами належним чином не виконувала, а саме: не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором, утворилася заборгованість, яка згідно з наданим позивачем розрахунком (а.с.8-10) станом на 21.01.2018 становить - 42910,83 грн. яка складається з наступного: - 1512,04 грн. - тіло кредиту; - 24213,87 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; - 14665,36 грн. - нараховано пені; - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 2019,56 грн. - штраф (процентна складова). Згідно копії витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, зокрема, відповідно до п. 2.1.1.5.5, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором; п. 2.1.1.5.6 - у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту ( у тому числі прострочення кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку; п. 1.1.2.7 - власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту; п. 2.1.1.7.6 - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (а.с. 22). Відповідно до ст. ст. 526, 527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки установлені договором або законом. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України, встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 цієї ж статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовується правове регулювання щодо відносин за договором позики. За таких обставин зобов'язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику коштів, згідно умов кредитного договору. Статтею 1050 ЦК України, передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, згідно якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання; за ч. 2 цієї статті, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). За змістом статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи наведене, суд вважає, що вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитом в розмірі -1512,04 грн. та відсотками врозмірі - 24213,87 грн. є обґрунтованими, оскільки відповідають нормам чинного цивільного законодавства та волі сторін виявленій під час укладення договору, а саме, розмір кредиту та відсотків підтверджений розрахунками позивача, у зв'язку з чим, позов цій частині необхідно задовольнити. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача пені та штрафу, суд враховує, що надані позивачем Умови та Правила банківського обслуговування не містять підпису позичальника, будь-яких доказів, які б підтверджували, що саме із цими Умовами і Правилами ознайомлено позичальника під час підпису анкети-заяви, в матеріалах справи немає, а відтак їх не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові від 22.03.2017 у справі№ 6-2320цс16. Відповідно до статті 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. За відсутності доказів, які б підтверджували письмове погодження позичальником взяття на себе зобов'язань зі сплати неустойки (пеня, штраф) в разі порушення зобов'язання з повернення кредиту, суд вважає безпідставною вимогу ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача штрафу та пені. У зв'язку з наведеним, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача пені та штрафу не можуть бути задоволені. Окрім цього, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одні і те саме порушення. Такий висновок узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові від 21.10.2015 у справі 6-2003цс15. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог представника позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх часткового задоволення, а саме стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором № б/н від 06.03.2013 в розмірі 25725,91 грн., з яких: 1512,04 грн. - заборгованість за кредитом, 24213,87 грн. - заборгованість за відсотками. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, тому з враахуванням вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме, 1056,35 грн. (25725,91*1762/42910,83=1056,35 грн.) На підставі викладеного,

Outcome: partial