Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

представник позивача звернулася до суду із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що [INFO] помер батько [PERSON] - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку з господарськими будовами та спорудами [ADDRESS] . Заповіт [PERSON] не залишив. Оскільки позивач фактом спільного проживання із спадкодавцем прийняв спадщину, однак нотаріусом в оформленні такої йому було відмовлено за відсутності правовстановлюючого документа на будинок, тому просить позов задовольнити. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат Сідун О.С. не з`явилися, однак подали до суду заяви, в яких просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник Перечинської міської ради Закарпатської області як відповідача у підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконкомом Ворочівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 21 січня 2003 року (а. с. 8, 9). Також встановлено, що згідно довідок виконавчого комітету Перечинської міської ради Закарпатської області № 267 від 20 вересня 2018 року та № 12 від 15 січня 2019 року [PERSON] , який помер [INFO] , на момент смерті постійно проживав та був головою домогосподарства [ADDRESS] (а. с. 10, 11). Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 01 січня 2004 року правила книги шостої ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання цим Кодексом чинності. Як роз`яснено в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Таким чином, оскільки спадщина за спадкодавцем [PERSON] відкрилася 21 січня 2003 року і строк на її прийняття закінчився до набрання чинності ЦК України (01 січня 2004 року), тому суд вважає необхідним застосувати до даних правовідносин норми ЦК УРСР. Так, відповідно ч. 1 ст. 524, ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Однак, відповідно до ст. 548 цього Кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Згідно ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до довідки виконавчого комітету Перечинської міської ради Закарпатської області № 12 від 15 січня 2019 року позивач [PERSON] на момент смерті [PERSON] та протягом шести місяців після такої був зареєстрований та постійно проживав у будинку [ADDRESS] , внаслідок чого вважається таким, що фактично вступив в управління спадковим майном (а. с. 11). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № [NUMBER] від 21 березня 2019 року та повідомлення Перечинської міської ради Закарпатської області № 570/01-13 від 26 березня 2019 року спадкова справа стосовно спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , відсутня (а. с. 37, 38-39). Відповідно до ч. 2 ст. 548, ст. 525 цього Кодексу прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Отже, враховуючи те, що позивач як спадкоємець першої черги протягом строку, встановленого ст. 549 ЦК Української РСР, фактично вступив в управління спадковим майном, згідно ст. 553 цього Кодексу від прийняття спадщини не відмовився, а інших спадкоємців першої черги, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , не встановлено (а. с. 11, 37, 38-39), тому він вважається таким, що прийняв її одноосібно. Разом з цим, згідно повідомлення приватного нотаріуса Перечинського районного нотаріального округу за вих. № 49/01-16 від 20 травня 2018 року позивачу [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини за спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки документ, що посвідчує право власності на житловий будинок [ADDRESS] , відсутній. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 147750855 від 03 грудня 2018 року щодо будинку [ADDRESS] відомості про реєстрацію права власності, інших речових прав, іпотек чи обтяжень на останній у вказаних реєстрах також відсутні (а. с. 13). Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 41, ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом; кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, оскільки у позивача існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту - визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно ч. 6 ст. 141 цього Кодексу якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відповідач позовні вимоги визнав, тому з врахуванням ціни позову (194 483 грн.) суд приходить до висновку, що судовий збір, який би поніс позивач при сплаті судового збору у загальному порядку у сумі 972,42 грн. (1 944,83 грн. - 50%, що підлягали б поверненню йому з державного бюджету), підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі наведеного та

Outcome: approved