Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

Представник позивачки звернувся до суду із позовом, в якому просив: зобовязати відповідача повернути позивачці її власність, що була надана за договором оренди нежитлову будівлю літ «Х-1» площею 246,3 кв.м, та нежитлову будівлю літ. «И-1» площею 82,4 кв.м, що знаходиться за адресою м. Харків, вул. Сіриківська, 1. В обґрунтування позову вказано, що позивачка за договором оренди від 30.12.2011р. передала відповідачу в оренду вказане майно строком по 31.12.2013р. Однак з травня 2013р. відповідач перестав сплачувати орендну плату і позивачка 27.11.2014р. повідомила відповідача ціним листом з описом про розірвання договору оренди, а тому станом на 01.01.2015р. договір оренди вважається припиненим. Проте, відповідач по закінченню договору оренди відмовляється повернути вказане майно позивачці. В подальшому позов уточнено, просили зобовязати відповідача повернути позивачці нежитлову будівлю літ «Х-1» площею 246,3 кв.м, та нежитлову будівлю літ. «И-1» площею 82,4 кв.м., які розташовані за адресою м. Харків, вул. Сіриківська, 1 та належать їй на праві власності, що зафіксувати у підписаному сторонами акті прийому передачі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні уточнений позов підтримав та зазначив, що між позивачкою та відповідачем було укладено письмовий договір оренди зазначених нежитлових будівель, які належать позивачу на праві власності. Строк оренди закінчився 31.12.2013р. і не підлягає пролонгації. Згідно ч.2 ст.793 ЦК України обовязковому нотаріальному посвідченню підлягають договори найму будівлі строком на 3 рокі та більше. Відповідно до ст.764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Відповідно до судової практики, якщо після закінчення строку договору найму будівлі його дію було продовжено і це не призвело до збільшення загального строку користування орендованим майном, то це не можна вважати підставою для нікчемності договору у звязку з відсутністю його нотаріального посвідчення. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та показав, що зазначені нежитлові будівлі належать позивачці та відповідно до договору оренди використовувались ТОВ «Керуюча фірма «Адамант», яке сплачувало за оренду зазначених нежитлових приміщень, паркан та газопровід відповідні кошти, про що зазначено в довідці банку. На даний час його на територію не допускають і у нього немає можливості встановити, що з тими обєктами, в якому воні стані та чи знаходяться у суборенді. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позову, пояснив, що відповідно інформації товариства зазначені нежитлові будівлі в оренді та користуванні у ТОВ «Керуюча фірма «Адамант» не знаходяться та де вони знаходяться взагалі невідомо. В подальшому повідомив, що вказані приміщення занходяться по вул. Сіриківська, 1 де є пропускна система ТОВ «Територія виробництва» доступу до якої у ТОВ «Керуюча фірма «Адамант» не має. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є засновником ТОВ «Територія виробництва», що розташовано за адресою м. Харків, вул. Серіківська, 1 і на території якого мається група будівель, частина з яких зазначена у балансі ТОВ, а частина неофіційна. Продавець комплексу будівель Філімонов не зазначав, що якісь нежитлові будівлі є власністю позивачки. ТОВ «Керуюча фірма «Адамант», яка орендувала у Філімонова зазначені будівлі та сплачувала орендну плату, однак ТОВ «Керуюча фірма «Адамант» на вул. Серіківська, 1 не знаходиться. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є директором ТОВ «Керуюча фірма «Адамант» з 2013р. Їй відомо, що ТОВ «Керуюча фірма «Адамант» за договором оренди від 30.12.2011р. орендувало у [PERSON] нежитлові будівлі розташовані за адресою м. Харків, вул. Серіківська, 1, які прийняло по акту прийому-пеердачі. В подальшому приміщення здавалися в суборенду та товариство отримувало за це кошти. Восени 2013р. діяльність ТОВ «Керуюча фірма «Адамант» була припинена у звязку з захопленням невідомими особами приміщень де товариство здійснювало господарську діяльність і вони зверталися з цього приводу до Ленінського та Київського РВ міліції. Про прийняте органами міліції рішення їй невідомо. До теперішнього часу товариство не ліквідовано. Договір оренди закінчився 31.12.2013р. та не підлягав пролонгації. У звязку з припиненням діяльності приміщення були звільнені, але вони нікому не передавались, т.я. передавати їх не було кому, оскільки [PERSON] була за кордоном, а її представники не зявлялися, тобто власник не турбувався поверненням свого майна. [PERSON] у грудні 2014р. повідомила про розірвання договору та вимагала підготувати акти звірки, що не було зроблено. У ТОВ «Керуюча фірма «Адамант» ці приміщення не знаходяться, товариство на вул. Серіківська, 1 не знаходиться та спірними приміщеннями не користується. ТОВ «Територія виробництва», де вона також є директором, є власником приміщень на вул. Серіківська, 1, де є пропускна система. ТОВ «Керуюча фірма «Адамант» не відмовляло в поверенні нежитлових приміщень, але у представників позивачки не було повноважень. Представнику позивачки ТОВ «Територія виробництва» було запропоновано підписати акт огляду нежитлових приміщень, але останній відмовився. Суд вислухавши представників позивача, представника відповідача, свідка, перевіривши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 01.02.2011р. та витягу з державного реєстру правочинів ЗАТ «Харківенергоремонт» продало, а [PERSON] купила нежитлову будівлю літ. «И-1» площею 82,4 кв.м, що знаходиться за адресою м. Харків, вул. Сіриківська, 1 на земельній ділянці площею 1987 кв.м. за 6000грн. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] в р.№449. Зазначене майно в задовільному стані було передано ЗАТ «Харківенергоремонт» та прийнято [PERSON] по акту прийому передачі від 01.02.2011р., про що є відповідні розписи. (а.с.11-14) За договором купівлі-продажу нерухомого майна від 01.02.2011р. та відповідно до витягу з державного реєстру правочинів ЗАТ «Харківенергоремонт» продало, а [PERSON] купила нежитлову будівлю літ. «Х-1» площею 246,3 кв.м., що знаходиться за адресою м. Харків, вул. Сіриківська, 1 на земельній ділянці площею 1987 кв.м. за 27\~000 грн. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] в р.№452. Зазначене майно було передано в задовільному стані ЗАТ «Харківенергоремонт» та прийнято [PERSON] по акту прийому передачі від 01.02.2011р., про що є відповідні розписи. (а.с.15-18) Згідно договору №8 оренди нежитлових приміщень від 30.12.2011р. [PERSON] (Орендодавець) та ТОВ «Керуюча фірма «Адамант» (Орендар) уклали договір оренди нерухомого майна, а саме нежитлової будівлі літ «Х-1» площею 246,3 кв.м, та нежитлової будівлі літ. «И-1» площею 82,4 кв.м, що знаходиться за адресою м. Харків, вул. Серіківська, 1. та яку передає Орендодавець, а Орендатор здійснює щомісячну оплату в розмірі 2958 грн.30 коп. за користування нежитловими приміщеннями площею 328,7 кв.м. П.п.6.1,6.4. договору передбачено, що договір набирає чинності з 01.01.2011р. та діє до 31.12.2013 р. та Орендодавець і Орендар можуть розірвати зазначений договір попередивши один одного не пізніше ніж за 1 місяць. Зазначені нежитлові приміщення [PERSON] були передані ТОВ «Керуюча фірма «Адамант» по акту прийому передачі від 01.01.2012р., про що є відповідні розписи. (а.с.5-7, 119) Як вбачається з довідки ТОВ «Керуюча фірма «Адамант» від 04.02.2013р. дохід [PERSON] від оренди за 2012р. по ТОВ «Керуюча фірма «Адамант» склав 95499 грн. 60 коп., з яких утримано податок в розмірі 14325 грн. 00 коп. (а.с.8) Відповідно довідки філії ПАТ «Державний експортний-імпортний банк України» від 03 листопада 2015р. на імя [PERSON] відкрито картковий рахунок у гривні і за період з 11.04.2012р. по 15.07.2013р. на рахунок клієнта від ТОВ «Керуюча фірма «Адамант» було зараховано 108232 грн. 80 коп. (а.с.52) Як вбачається з щомісячних актів про надання послуг оренди нерухомого майна за договором №8 від 30.12.2011р. за період з лютого 2012р. по грудень 2012р. сторони постійно підтверджували виконання договірних зобовязань щодо надання послуг Орендодавцем [PERSON], та прийняття послуг Орендарем ТОВ «Керуюча фірма «Адамант» за що передбачено сплату оренди в розмірі 2958,30 грн. щомісячно. (а.с.53-63) Орендодавець [PERSON] 20.09.2014р. зверталась до ТОВ «Керуюча фірма «Адамант» з повідомленням про розірвання договору оренди нерухомого майна №8 від 30.12.2011р. (нежитлової будівлі літ «Х-1» та нежитлової будівлі літ. «И-1») з 01.11.2014р. на підставі п.6.4. договору. Крім того просила підготувати та підписати акт звірки взаєморозрахунків по договору, які направити на її адресу. (а.с.9,10) При вирішенні даного спору суд керується принципами верховенства права та непорушності права власності, гарантованого ст.321 ЦК України. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. ( ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386, 391 ЦК України. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, а згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу . Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно вимог ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст.785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Ст.764 ЦК України передбачено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Згідно ст.782 ЦК Українинаймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору. Оцінюючи надані суду і досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що представниками позивача частково доведені обставини, на які вони посилаються в обґрунтування своїх позовних вимог, а тому позов підлягає частковому задоволенню. Позивачем доведено право власності на нежитлові приміщення, передачу їх в оренду ТОВ «Керуюча фірма «Адамант», а також те, що власник позбавлений права володіння своїм майном, а тому вимоги позивача щодо зобовязання відповідача повернути [PERSON] нежитлові будівлі літ «Х-1» площею 246,3 кв.м., та літ. «И-1» площею 82,4 кв.м. підлягають задоволенню. Доводи представника відповідача про відсутність зазначених будівель у користуванні ТОВ «Керуюча фірма «Адамант» не підтверджені жодним доказом. Навпаки, предстаником позивача надані відповідні та належні докази про передачу вказаних нежитлових приміщень ТОВ «Керуюча фірма «Адамант» по акту прийому передачі від 01.01.2012р. та сплату товариством відповідних коштів за оренду зазначених приміщень. Договір оренди від 30.12.2011р. ніким не оспорений та чинний, оскільки сторони не заявили та не надали доказів, що зазначений договір містить якісь вади. Щодо вимог позивача про передачу нежитлових приміщень позивачеві по акту прийому передачі, то такі вимоги можуть бути задоволені при наявності добровільної домовленості сторін. Однак у звязку з тим, що відповідач взагалі оспорює як користування так і перебування у володінні у нього спірних будівель, то передача (повернення власності позивачу) за актом передачі стосується порядку та способу виконання судового рішення відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», а тому в цій частині позовних вимог суд залишає їх без задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ТОВ «Керуюча фірма «Адамант» на користь [PERSON] підлягає стягненню сплачений нею судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial