Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

Представник ТОВ «Житлосервіс-КР» звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги. В останній редакції якого просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Житлосервіс-КР» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01.03.2014р. по 01.03.2017р. у сумі 6999 грн. 36 коп.; а також інфляційні втрати - 2227 грн. 88 коп.; стягнути з відповідача на користь ТОВ «Житлосервіс-КР» судовий збір в розмірі 1600 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що з 01.07.2013 року ТОВ «Житлосервіс-КР» є управителем будинку, споруди або групи будинків і споруд частини Довгинцівського району м. Кривого Рогу. [PERSON] є споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються ТОВ «Житлосервіс-КР» до квартири [ADDRESS], власником якого він є. 20.10.2016 року [PERSON] уклав договір про надання житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з ТОВ «Житлосервіс-КР», за умовами якого споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. В порушення умов договору відповідач не оплачує вартість наданих послуг, за період з 01.03.2014р. по 01.03.2017р. виникла заборгованість на суму 6999 грн. 36 коп. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань щодо оплати житлово-комунальних послуг, 06.04.2017 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу за заявою ТОВ «Житлосервіс-КР» було видано судовий наказ про стягнення заборгованості з [PERSON], який 23.05.2017р. був скасований. Оскільки в добровільному порядку наявну заборгованість [PERSON] не погашає, представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути заборгованість з відповідача в примусовому порядку. Представник позивача до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляду справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляд справи повідомлений належним чином. Останнім надано відзив, відповідно до якого позовні вимоги не визнає в повному обсязі. Вказав, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження його повноважень як управителя будинку [ADDRESS] в м. Кривому Розі. Зазначив, що, у період 2013-2016 років він не мешкав за адресою: [ADDRESS], договір про надання послуг із позивачем не укладав. Позивач не повідомив, що саме він є управителем будинку [ADDRESS] в м. Кривому Розі, через що він не знав та не міг знати на якій підставі позивач здійснює повноваження управителя будинку за вищевказаною адресою і чи здійснює взагалі. Крім того, із розрахунку, наданого позивачем, вбачаються лише суми щомісячних нарахувань, однак, позивачем не надано розшифровки нарахованих сум, а саме: які були надані послуги та їх вартість, відсутні акти виконаних робіт. Крім того, відповідач просить суд застосувати строк позовної давності, оскільки позивачем подано позов у грудні 2017р., отже у межах строку позовної давності є заборгованість за період з грудня 2014 року по дату подання позову, тобто по грудень 2017 року, розмір якої становить 5275 грн. 85 коп. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позовних вимог за таких підстав. Відповідно до договору про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків у Довгинцівському районі (об'єкт №1) від 28.02.2013 року укладеного між УБЖП виконкому міськради та ТОВ «Житлосервіс-КР» та додаткової угоди до Договору від 28.02.2013р., ТОВ «Житлосервіс-КР» була передана функція управління та надання послуг утримання будинку, споруди або групи будинків і споруд та об'єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях для забезпечення його сталого функціонування відповідно до цільового призначення, в тому числі будинку [ADDRESS] в м. Кривому Розі. Відповідно до договору №20/10 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій укладеного 20.10.2016р. між ТОВ «Житлосервіс-КР» та [PERSON] позивач зобов'язався надавати послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у будинку [ADDRESS], а відповідач - своєчасно оплачувати надані послуги за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбачених договором (а.с.5). Відповідно до розрахунку суми заборгованості по приміщенню за адресою: [ADDRESS], в період з 01.03.2014 року по 01.03.2017 року заборгованість за надані житлово-комунальні послуги складає 6999 грн. 36 коп.(а.с.50). Відповідно до розрахунку суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за адресою: [ADDRESS], складає 2227 грн. 88 коп. (а.с.51). Визначаючи характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що вони склались у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їх виробником (виконавцем) і споживачем, а тому регулюються положеннями ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Позивач, ТОВ «Житлосервіс-КР» є управителем будинку [ADDRESS] в м. Кривому Розі, що підтверджено договором про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків у Довгинцівському районі (об'єкт №1) від 28.02.2013 року та додатковою угодою до Договору від 28.02.2013р. (а.с.46). Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У пункті 1 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Разом з тим, відсутність укладеного між [PERSON] та ТОВ «Жилосервіс-КР» договору про надання житлово-комунальних послуг не тягне за собою недійсність відносин по фактичному наданню таких послуг та не звільняє відповідача від обов'язку внесення оплати за надані йому та спожиті послуги, факт надання яких та наявність відкритого на його ім'я особового рахунку він не оспорював, на чому також ґрунтуються положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та правова позиція Верховного Суду України, викладена в постанові від 27.01.2016 року у справі №6-2864цс15. Що стосується надання позивачем первинної бухгалтерської документації та розрахунки витрат, акти чи інші документи, що підтверджують надання послуг, то відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, … також одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо. Зазначене не позбавляє права відповідача, як споживача послуг, отримати зазначену інформацію як в позасудовому порядку, так і в судовому засіданні шляхом витребування доказів, чого ним зроблено не було. Інших належних та допустимих доказів на підтвердження доводів, зазначених у відзиві, відповідачем не надано. Під час розгляду справи відповідачем заявлено клопотання про застосування строку позовної давності щодо вимог, заявлених за межами трирічного строку. Суд не погоджується з заявою відповідача щодо застосування строку позовної давності з огляду на наступне. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У стаття 257 ЦК України зазначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності переривається вчинення особою дії, що свідчать про визнання нею свого боргу і позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач. ( ч.ч. 1, 2 ст.264 ЦК). При цьому, згідно з ч.3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. З матеріалів справи вбачається, Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу 06 квітня 2017 року видано судовий наказ щодо стягнення із боржника [PERSON] заборгованості, який ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 23.05.2017р. скасовано. Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.1 Постанови «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження від 23.12.2011р. №14 роз'яснено, що наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення. Враховуючи те, що судовий захист права ТОВ «Житлосервіс-КР» на стягнення грошових коштів за надані послуги може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності. Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд України в постановах від 21 січня 2015 року у справі № 6-214цс14 та від 13 січня 2016 року у справі № 6-931цс15. Отже, строк позовної давності переривався подією - зверненням ТОВ «Житлосервіс-КР» із заявою про видачу судового наказу та видачею судового наказу від 06.04.2017 року. За таких підстав, суд приходить до висновку, що позивачем заявлено вимогу в межах строку позовної давності, відтак заява відповідача про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає. Таким чином,

Outcome: approved