Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Представник позивача - ПАТ «БМ Банк» - Бриль І.В. звернулася до суду з позовом, де просить винести рішення, яким стягнути в солідарному порядку з відповідачів - фізичних осіб [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 45 103 грн. 84 коп., судовий збір в сумі 451 грн. 04 коп. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 21.10.2008 року між ВАТ «БМ Банк», правонаступником якого є ПАТ «БМ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №22/23/211008, згідно якого відповідач [PERSON] отримав кредит в сумі 48 730 грн. 00 коп. зі сплатою 23% річних, на придбання автомобілю, терміном остаточного повернення кредиту 20.10.2014 року. В якості забезпечення виконання кредитного договору між ПАТ «БМ Банк» та [PERSON] 21.10.2008 року було укладено Договір поруки № 22/23212008. З 02.11.2009 року відповідач [PERSON] допускав порушення умов сплати процентів за користування кредитом, допускав прострочення платежів по кредиту. Внаслідок порушення зобов'язання відповідачем [PERSON], станом на 10.04.2014 рік за кредитним договором утворилась заборгованість в розмірі 45 103 грн. 84 коп. На дату подання даного позову до суду, порушення кредитного договору не усунуті, заборгованість не погашена, кредит відповідачами не повернуто, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду для захисту своїх прав та обов'язків. В судове засідання з'явилася представник позивача Бриль І.В., яка позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав зазначених у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та зазначив, що позивач безпідставно нараховував йому проценти та пеню згідно кредитного договору, в зв'язку з тим, що він безпосередньо звертався до позивача з метою отримання дозволу на реалізацію заставленого майна, але останній відповіді не надав, так відповідач не мав можливості реалізувати заставлене майно, щоб згодом за рахунок продажу погасити заборгованість перед банком. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Суд, вислухавши представника позивача та відповідачів, повно та всебічно проаналізувавши представлені докази, дослідивши наявні матеріали справи, приходить до наступних висновків. Так, судом встановлено, що 21.10.2008 року між ВАТ «БМ Банк», правонаступником якого є ПАТ «БМ Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 22/23/211008, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 48 730 грн. 00 коп. зі сплатою 23% річних, на придбання автомобіля. Згідно Кредитного договору датою остаточного повернення кредиту є 20.10.2014 року. 21.10.2008 року між ВАТ «БМ Банк», правонаступником якого є ПАТ «БМ Банк» та [PERSON] в забезпечення виконання всіх зобов'язань за кредитним договором № 22/23/211008 укладено Договір поруки № 22/23/211008. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно вищезазначеного Договору поруки Сторони договору визначають, що Поручитель зобов'язується перед Кредитором відповідати за зобов'язаннями Боржника, що випливають з Кредитного договору №22/23/211008 від 21.10.2008 року та нести солідарну відповідальність перед Кредитором. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п. 3.4 Кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за період з дня видачі кредиту по день його повернення. Погашення заборгованості за Кредитним договором за кожний поточний кредитний місяць здійснюється Позичальником рівними платежами згідно з Графіком погашення заборгованості за кредитом. Відповідно п. 5.1.1 Кредитного договору Позичальник зобов'язується своєчасно здійснювати платежі з погашення процентів за користування кредитом та кредиту у визначені даним Договором терміни, а також виконати інші зобов'язання згідно даного Договору. Згідно п. 8.1 Кредитного договору при порушенні строків погашення кредиту або сплати процентів за користування коштами Позичальник додатково сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплачених вчасно сум за кожен день прострочення платежу. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пунктом 9.3 Кредитного договору передбачено, що Банк має право на розірвання даного Договору та вимагати дострокового погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів, штрафних санкцій та інших платежів, що передбачені даним Договором, а також відшкодування збитків, завданих Банку внаслідок невиконання або належного виконання Позичальником умов даного Договору. Так 20.04.2014 року позивач направив відповідачам [PERSON] та [PERSON] вимоги про дострокове виконання грошових зобов'язань за Кредитним договором № 22/23/211008 від 21.10.2008 року, але відповідачі вимоги про погашення кредиту не виконали. Всупереч умов Договору відповідач [PERSON] взятті на себе зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів в строки, зазначені в Кредитному договорі не виконав, чим зумовив виникнення станом на 10.04.2014 рік заборгованості за Кредитним договором в сумі 45 103 грн. 84 коп., яка складається з: строкової суми заборгованості по кредиту - 8 12 грн. 70 коп.; прострочена сума заборгованості по кредиту - 20 259 грн. 60 коп.; строкові проценти по кредиту - 180 грн. 58 коп.; прострочені проценти по кредиту - 12 530 грн. 74 коп.; пеня за період з 21.10.2008 року по 09.04.2014 рік - 4 020 грн. 22 коп., що зокрема слідує з розрахунку кредитної заборгованості поданої позивачем при подачі позову. Відповідно до ст. 629 ЦПК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Стосовно вимог позивача щодо стягнення з відповідача нарахованої пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 4 020 грн. 22 коп., суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 3.1.2 договору застави № 22/23/211008 від 21.10.2008 року вбачається, що відповідач зобов'язаний не відчужувати предмет застави у будь-який спосіб та не обтяжувати його зобов'язаннями з боку третіх осіб (зокрема, не передавати його в оренду, користування) без отримання попередньої письмової згоди на це від банку. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. В той же час частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Системний аналіз вищевказаної норми чинного цивільного законодавства дає змогу стверджувати, що оцінивши сукупність певних об'єктивних обставин, зокрема співмірність завданих кредитору збитків та суми нарахованої ним пені, а також інші обставини, які мають важливе значення для справи, суд може зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню. Так, судом встановлено, що відповідач 23.09.2012 року звертався до позивача з листом, згідно якого просить банк реалізувати заставлене майно - автомобіль CHERY AMULET в рахунок погашення заборгованості перед банком. Таким чином в разі надання згоди банком на реалізацію заставленого майна відповідачі мали б змогу погасити заборгованість перед позивачем, в зв'язку з чим пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором не була б нарахована. За таких обставин, суд вважає, що пеня в розмірі 4 020 грн. 22 коп. за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором не підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги юридичної особи ПАТ «БМ Банк» до фізичних осіб [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку є законними та обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial