Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Представник позивачів адвокат [PERSON] М.В.23.11.2018року звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 22.02.2005року померла [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно, а саме: право власності на землю (середню земельну частку) площею 1,69га на території Підлісківської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є [PERSON] міська рада Львівської області). Спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняла її дочка [PERSON], оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Також вказує, що 30.04.2012року померла [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно, а саме: право власності на земельну ділянку площею 2,3131 га згідно з державним актом та вищевказане право приватної власності на землю (середню земельну частку) площею 1,69га, яке вона успадкувала після смерті матері. Спадкове майно фактично прийняв спадкоємець за законом першої черги спадкування чоловік померлої [PERSON], оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Крім того, зазначає, що 11.05.2014року помер [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме право приватної власності на земельну ділянку площею 2,2854 га, а також вищевказані право власності на земельну ділянку площею 2,3131 га та право приватної власності на землю (середню земельну частку) площею 1,69га, які він успадкував після смерті дружини [PERSON] Стверджує, що позивачі фактично прийняли спадщину після смерті батька, як спадкоємці за законом першої черги спадкування, оскільки проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців, які б мали право на частку у спадщині чи претендували б на таку, немає. Однак, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на право власності на зазначені земельні ділянки (оригіналу сертифікату та державних актів) та неможливість отримання їх дублікатів, позивачі не можуть в позасудовому порядку оформити свої спадкові права у нотаріуса, у звязку із чим змушені звертатися до суду із даним позовом. З огляду на наведене, просить суд визнати за позивачами право власності на вищевказану земельну ділянку площею 2,2854 га, право власності на земельну ділянку площею 2,3131 га та право приватної власності на землю (середню земельну частку) площею 1,69га, що розташовані на території Підлісківської сільської\~ради Мостиського\~району Львівської\~області (правонаступником\~якої є\~[PERSON] міська\~рада Львівської\~області) по 1/2 частині за кожною. В підготовче засідання представник позивача не зявився, проте у позовній заяві такий просив справу розглядати у його відсутності за наявними у справі матеріалами. Представник відповідача [PERSON] міської\~ради Львівської\~області у підготовче засідання не зявився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі. Представник третьої особи [PERSON] державної нотаріальної контори у підготовче засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. Судом встановлено, що 22.02.2005року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON]. До складу даної спадщини входить право приватної власності на землю (середню земельну частку) площею 1,69 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території с.Підліски Раденицької сільської Ради народних депутатів (на даний час правонаступником якої є [PERSON] міська рада Львівської області), передана для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №9434 від 15.05.1997року. Як вбачається із матеріалів справи, за життя [PERSON] заповіту не складала. Спадкоємцем за законом першої черги спадкування була дочка померлої [PERSON], яка у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявила про відмову від спадщини. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №54425378 від 10.12.2018року вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті останньої до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Тобто, інших спадкоємців після смерті [PERSON], які б прийняли спадщину чи претендували б на таку, крім [PERSON], не було. Таким чином, після смерті спадкодавця [PERSON] належне їй право на вищевказану земельну частку площею 1,69 га, перейшло в порядку спадкування за законом до дочки [PERSON] Судом також встановлено, що 30.04.2012року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (матері позивачів). До складу даної спадщини входить право власності на земельну ділянку загальною площею 2,3131 га (1,8127га та 0,5004га), що розташована на території Підлісківської сільської ради Мостиського району Львівської області (на даний час правонаступником якої є [PERSON] міська рада Львівської області), призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер земельної ділянки 4622485000:02:000:0073 та 4622485000:04:000:0027), що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №031534 від 31.08.2004року. Як вбачається із матеріалів справи, за життя [PERSON] склала заповіт від 22.03.2012року, яким усе своє майно заповіла своїм двом дочкам, а саме [PERSON] та [PERSON] (позивачам у справі), однак останні спадщину після смерті матері у встановлений законом строк та порядок не прийняли. Спадкоємцем за законом першої черги спадкування був чоловік померлої [PERSON], який у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявив про відмову від спадщини. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №54425372 від 10.12.2018року вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті останньої до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Тобто, інших спадкоємців після смерті [PERSON], які б прийняли спадщину чи претендували б на таку, крім її чоловіка [PERSON], не було. Таким чином, після смерті спадкодавця [PERSON] належні їй право на вищевказану земельну частку площею 1,69 га та право власності на земельну ділянку загальною площею 2,3131 га, перейшли в порядку спадкування за законом до чоловіка [PERSON] Судом також встановлено, що 11.05.2014року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (батька позивачів). До складу даної спадщини входить право власності на земельну ділянку загальною площею 2,2854 га (1,7849 та 0,5004га), що розташована на території Підлісківської сільської ради Мостиського району Львівської області (на даний час правонаступником якої є [PERSON] міська рада Львівської області), призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер земельної ділянки 4622485000:02:000:0072 та 4622485000:04:000:0026), що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №031533 від 31.08.2004року. Як вбачається із матеріалів справи, за життя [PERSON] заповіту не складав. Спадкоємцями за законом першої черги спадкування є діти померлого дочки [PERSON] та [PERSON] (позивачі у справі), які у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявили про відмову від спадщини. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №54988632 від 04.02.2019року вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті останнього до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Тобто, інших спадкоємців після смерті [PERSON], які б прийняли спадщину чи претендували б на таку, крім позивачів, немає. Таким чином, після смерті спадкодавця [PERSON] належні йому право на вищевказану земельну частку площею 1,69 га, право власності на земельну ділянку загальною площею 2,3131 га та право власності на земельну ділянку загальною площею 2,2854 га, перейшли в порядку спадкування за законом до його дітей позивачів [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах, тобто по Ѕ частині кожній. В той же час, через відсутність правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки (оригіналів вищевказаного сертифікату та державних актів) позивачі не можуть в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у звязку із чим звернулися до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтв про смерть спадкодавців [PERSON], [PERSON] та [PERSON]; копією свідоцтва про народження [PERSON]; копією свідоцтва про одруження між [PERSON] та [PERSON]; копією свідоцтва про народження позивача [PERSON]; копією свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON]; копією свідоцтва про народження позивача [PERSON]; копією свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON]; копією заповіту [PERSON] від 22.03.2012року; копією Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №9434 від 15.05.1997року; копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №031534 від 31.08.2004року; Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №031533 від 31.08.2004року; копіями довідок, виданих виконавчим комітетом Підлісківської сільської ради Мостиського району Львівської області № 987 від 23.12.2016року, №988 від 23.12.2016року, №989 від 23.12.2016року, №990 від 23.12.2016року, №991 від 23.12.2016року; листами Підлісківської сільської ради Мостиського району Львівської області №242 від 23.12.2016року, №243 від 23.12.2016року, №244 від 23.12.2016року, №245 від 23.12.2016року, №246 від 23.12.2016року, №247 від 23.12.2016року; інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; заповіти/спадкові договори) щодо спадкодавців [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та іншими матеріалами справи. Положення ст.ст.81,131\~Земельного кодексу\~України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачами у порядку спадкування. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.\~16\~цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірне, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved