Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитом у розмірі 16 803, 64 грн, та судовий збір у сумі 2 102,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 21.08.2019 між сторонами укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до якому Банк встановив відповідачу відновлювальну кредитну лінію у розмірі 20 000,00 грн на строк дії платіжної картки з фіксованою процентною ставкою 19 % річних. Проте відповідач своїх зобов`язань за договором не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитом. Тому Банк змушений звернутися за захистом своїх прав до суду та просить стягнути 16 803, 64 грн, в тому числі 14 276,31 грн основного боргу, 2 077,45 грн заборгованість по сплаті процентів, 9,86 грн комісії, 157,13 грн пені, 2,23 грн інфляції, 241,33 грн 3% річних на суму основного боргу та 39,33 грн 3% річних на суму несплачених процентів. 12.10.2020 ухвалою суду відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 22.04.2021 ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач своїм правом на надання відзиву на позовну заяву не скористалася, будь-яких заяв чи повідомлень від відповідача до суду не надходило. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Зважаючи на вказане суд ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 21.08.2019 між Філією Харківське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено кредитний договір у формі заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії б/н та кредитної заяви № 488777847 на наступних умовах: Кредитний ліміт у розмір 20 000,00 грн (розділ заяви № 488777847 «Умови кредитування»); Порядок надання кредиту: шляхом перерахування на картковий рахунок [NUMBER] (п. 3.2. заяви від 21.08.2019); Фіксована процентна ставка за користування кредитом на рівні 19 % річних (п. 3.3.1. заяви від 21.08.2019); Обов`язковий щомісячний платіж у розмірі 5 % суми заборгованості за кредитом, яка не прострочена (п. 3.4. заяви від 21.08.2019). Отже, кредитний договір містить інформацію як про суму кредиту, так і про детальний розпис його сукупної вартості, дату укладення правочину та процентну ставку, містить всі істотні умови передбачені законодавством України. З виписки по картковому рахунку [PERSON] [NUMBER] вбачається, що Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав. Відповідач свої грошові зобов`язання перед банком в повному обсязі не виконала, внаслідок чого станом на 03.09.2020 утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 16 803, 64 грн, в тому числі 14 276,31 грн основного боргу, 2 077,45 грн заборгованість по сплаті процентів, 9,86 грн комісії, 157,13 грн пені, 2,23 грн інфляції, 241,33 грн 3% річних на суму основного боргу та 39,33 грн 3% річних на суму несплачених процентів. Згідно ст. 526,530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у встановлений строк. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені Законами України «Про захист прав споживачів» та «Про споживче кредитування». Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Слід зазначити, що звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв`язку з порушенням умов договору згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов`язань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. Суд також бере до уваги, що направлення письмової вимоги про дострокове повернення всієї суми кредиту позичальнику не є обов`язковим. Звернення позикодавця з позовом до суду про дострокове повернення кредиту у зв`язку з порушенням позичальником зобов`язань є правом кредитора, направленим на захист в суді його порушеного права. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що вимоги позивача щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат на суму заборгованості є обґрунтованими. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд наголошує, що учасник справи має право подати до суду власний розрахунок або, висновок експерта, складений на його замовлення. В матеріалах справи відсутні будь-які заперечення відповідача щодо наданого банком розрахунку заборгованості за кредитом, відсутній контррозрахунок кредитної заборгованості тощо. Наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості, наданий позивачем, складений уповноваженою особою банку, містить детальні розрахунки за всіма окремими вимогами банку, тому у суду не виникло сумнів у його правильності. З огляду на що, суд вважає, що розрахунок заборгованості за кредитним договором в частині визначення сум основного боргу, відсотків по кредиту, процентів річних та інфляційних втрат, зроблено відповідно до вимог закону, умов договору та фактичних обставин справи. За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги Філіїю Харківське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також стягується сума судового збору, сплачена ним при подачі позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved