Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути з відповідача, [PERSON] на користь Кредитної спілки «Лозівський взаємний кредит» прострочену суму заборгованості по кредиту за період з січня 2017 року по жовтень 2017 року включно в розмірі 2047,47 грн., заборгованість по відсотках за період січня 2017 року по жовтень 2017 року включно в розмірі 1049,41 грн., достроково суму залишку по кредиту за листопад 2017 року по січень 2018 року в розмірі 1225,76 грн. та судові витрати в розмірі 1600 грн. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягала, в разі неявки відповідача просила винести заочне рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Згідно до положення ч.2 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ст.169 ч.4 ЦПК України у разі повторної неявки якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідачів судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: 05.01.2017 року між Кредитною спілкою «Лозівський взаємний кредит» та [PERSON]було укладено договір споживчого кредиту (пенсійний) ПС №1, згідно якого відповідачу було надано кредит в розмірі 4200 грн., під 54% річних, загальним строком користування 12 місяців, з обовязком погасити кредит до 05.01.2018 року. У відповідності до п.3.3 договору сторони домовились, що погашення кредиту та процентів здійснюватиметься щомісячно згідно графіку шляхом внесення готівки в касу або платіжним дорученням на поточний рахунок банку не пізніше, ніж в останній робочий день поточного місяця. Згідно п.4.2 договору протягом дії кредитного договору або до повного погашення заборгованості по кредиту відповідач зобов'язується отримувати пенсію в відділенні АТ «Ощадбанк» та щомісячно сплачувати кредит згідно графіку з пенсійного рахунку відкритого в вищезазначеному банку протягом 12 місяців, починаючи з наступного місяця після укладення цього договору. Пунктом 5.4.3 кредитного договору передбачено, що позивач має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів за весь фактичний строк користування кредитом у випадку наявності хоча б однієї із зазначених обставин у договорі, а саме затримання сплати відповідачем частини кредиту та/або процентів за користування кредитом на строк, що перевищує один календарний місяць та перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків (а.с.8,9,10). Як вбачається з наданих позивачем довідок про стан заборгованості по кредиту і процентів за договором споживчого кредиту та суми залишку по кредиту (пенсійний) ПС №1 від 05.01.2017 року, відповідач [PERSON] зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з цим станом на 31.10.2017 року утворилась заборгованість в розмірі 4322,64 грн., яка складається з 2047,47 грн. заборгованість за кредитом, 1049,41 грн. заборгованість по відсотках, сума залишку по сплаті кредиту складає 1225,76 грн. (а.с.11,12,13). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Уклавши кредитний договір сторони взяли на себе певні зобовязання. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Відносно викладеного, необхідно зазначити, що згідно зі ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, які встановлені ст.ст.10,11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог або заперечень, саме сторона визначає коло доказів, які вона надає суду. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Позивач із метою досудового врегулювання спору, 24.07.2017 року звернувся до відповідача, із письмовою вимогою про добровільну сплату заборгованості по кредиту та відсотках, вих.№24/07 (а.с.14,15). Відповідач у добровільному порядку сплату заборгованості по кредиту та відсотках не здійснив. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази в їх сукупності, суд знаходить позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved