Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 18 лютого 2008 р. між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком, правонаступником якого, відповідно до Статуту, є Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕАSТАR» (позичальник) було укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 15-93/16-505/08. В якості забезпечення належного виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, між останнім та позивачем було укладено іпотечний договір № 15-94/16-779/08 від 19.02.2008 р., відповідно до якого товариство передало у іпотеку банку майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, що знаходяться за адресою: Донецька область, м. Макіївка, Червоногвардійський р-н, вул. Залеська: житлові будинки № 1,2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12,13,14, загальною площею 4105,28 м.кв. Заставна вартість предмету іпотеки, відповідно до п.1.4. іпотечного договору (в редакції Договору про внесення змін № 5 від 05.09.2008 р. до іпотечного договору) визначена у розмір 12037007,03 грн. 22.02.2012 р. Господарським судом Донецької області прийнято постанову по справі № 5006/42/136/2012, яким визнано банкрутом боржника - ТОВ «ЕАSТАR», відкрито ліквідаційну процедуру зазначеного підприємства, ліквідатором призначено - голову ліквідаційної комісії [PERSON], який є відповідачем у справі. Листом відповідача, який банк отримав 11.05.2012 р.. ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було повідомлено про визнання кредитором у сумі 18692323,56 грн. у першу чергу, як такі, що забезпечені заставою. Відповідно до звіту ліквідатора, який був затверджений ухвалою господарського суду Донецької області від 02.10.2013 р., предмет іпотеки був реалізований як будівельні матеріали за ціною 2104499,70 грн., а кошти були розподілені в загальному порядку між усіма кредиторами. Позивач фактично отримав на задоволення своїх вимог 741019,60 грн. Зазначена ухвала була залишена без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 04.12.2013 р., однак за результатами касаційної скарги вищезазначена постанова та ухвала господарського суду Донецької області від 02.10.2013 р. були скасовані постановою Вищого господарського суду України. Враховуючи, що діями відповідача позивачу заподіяна істотна шкода, на підставі ст. 22 ЦК України представник позивача просить суд стягнути на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» з [PERSON] майнову шкоду в розмірі 11295987,43 грн. та 3654 грн. судових витрат. В судове засідання представник позивача не з'явилась, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день розгляду справи у суді був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 лютого 2008 р. між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком, правонаступником якого, відповідно до Статуту, є Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕАSТАR» (позичальник) було укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 15-93/16-505/08. В якості забезпечення належного виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, між останнім та позивачем було укладено іпотечний договір № 15-94/16-779/08 від 19.02.2008 р., відповідно до якого товариство передало у іпотеку банку майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, що знаходяться за адресою: Донецька область, м. Макіївка, Червоногвардійський р-н, вул. Залеська: житлові будинки № 1,2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12,13,14, загальною площею 4105,28 м.кв. Заставна вартість предмету іпотеки, відповідно до п.1.4. іпотечного договору (в редакції Договору про внесення змін № 5 від 05.09.2008 р. до іпотечного договору) визначена у розмір 12 037 007,03 грн. 22.02.2012 р. Господарським судом Донецької області прийнято постанову по справі № 5006/42/136/2012, яким визнано банкрутом боржника - ТОВ «ЕАSТАR», відкрито ліквідаційну процедуру зазначеного підприємства, ліквідатором призначено - голову ліквідаційної комісії [PERSON], який є відповідачем у справі. Листом відповідача, який банк отримав 11.05.2012 р.. ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було повідомлено про визнання кредитором у сумі 18692323,56 грн. у першу чергу, як такі, що забезпечені заставою. Відповідно до звіту ліквідатора, який був затверджений ухвалою господарського суду Донецької області від 02.10.2013 р., предмет іпотеки був реалізований як будівельні матеріали за ціною 2104499,70 грн., а кошти були розподілені в загальному порядку між усіма кредиторами. Позивач фактично отримав на задоволення своїх вимог 741019,60 грн. Зазначена ухвала була залишена без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 04.12.2013 р., однак за результатами касаційної скарги вищезазначена постанова та ухвала господарського суду Донецької області від 02.10.2013 р. були скасовані постановою Вищого господарського суду України. Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя. В постанові Вищого господарського суду України від 02.10.2013 р., зокрема, зазначено, що ліквідатором не було вжито вичерпних заходів з метою оформлення права власності боржника на спірне заставне майно як на об'єкти незавершеного будівництва з метою його подальшої реалізації в порядку, встановленому Законом про банкрутство, та направленням коштів виключно на погашення грошових вимог заставного кредитора. Відповідно ч. 1, 2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Враховуючи те, що позивач недоотримав 11295987,43 грн. очікуваного приросту в майновій сфері, який базується на точних, безспірних даних, підтверджуючих можливість отримання грошових сум або інших цінностей, як би зобов'язання було б виконано належним чином, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 3654,00грн.

Outcome: approved