Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 17.12.2011 року між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 401091144, згідно якого відповідач отримала кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії у розмірі 9\~466,04 гривень з оплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних та щомісячної комісії за обслуговування у розмірі 0,99 % з кінцевим строком погашення до 19.10.2012 року. 23.12.2013 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено Договір факторингу № 2013-1, у відповідності до умов якого, ПАТ «Альфа Банк» відступив позивачу право вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором. Відповідач не виконував умови погашення кредиту і у нього станом на 23.12.2013 року утворилася перед позивачем заборгованість у розмірі 16\~053,94 гривень, з них: 9\~466,04 гривень прострочена заборгованість по тілу кредиту; 0,8 гривень прострочені відсотки за користування кредитом; 937,1 гривень прострочена комісія; 5\~650,00 гривень пеня. Представник позивача просив суд стягнути з відповідача на його користь вказану суму. У судове засідання представник позивача подав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином за місцем його реєстрації. Заперечень від відповідача на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, про що не заперечував позивач. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так у судовому засіданні встановлено, що 17.12.2011 року між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 401091144, згідно якого відповідач отримала кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії у розмірі 9\~466,04 гривень з оплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних та щомісячної комісії за обслуговування у розмірі 0,99 % з кінцевим строком погашення до 19.10.2012 року. Також, як вбачається з матеріалів справи, 23.12.2013 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено Договір факторингу № 2013-1, у відповідності до умов якого, ПАТ «Альфа Банк» відступив позивачу право вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором. Судом встановлено, що в порушення умов кредитного договору, погашення частин кредиту та сплати процентів не відбувається, про що свідчить Витяг з реєстру передачі прав вимоги до Договору факторингу № 2013-1 від 23.12.2013. Таким чином, станом на 23.12.2013 року сума заборгованості [PERSON] складає 16\~053,94 гривень, з них: 9\~466,04 гривень прострочена заборгованість по тілу кредиту; 0,8 гривень прострочені відсотки за користування кредитом; 937,1 гривень прострочена комісія; 5\~650,00 гривень пеня. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, передбачених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Оскільки вимоги позивача ґрунтуються на договорі, укладеному у відповідності до норм ЦК України, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача сплачені нею і документально підтвердженні судові витрати у загальному розмірі 243,6 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved