Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

Представник позивача Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість у розмірі 22 499,54 грн. за кредитним договором № 017/03 від 06.08.2012 року. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем по справі - [PERSON] 06.08.2012 року на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового використання грошових коштів був укладений кредитний договір № 017/03, на підставі якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 43 066,40 грн. на строк до 05.08.2019 року для здійснення повної оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу марки «ЗАЗ», модель TF698K, 2012 року випуску та для оплати страхування від нещасних випадків в сумі 1 050,40 грн. Однак всупереч вимогам Кредитного договору № 017/03 від 06.08.2012 року відповідач порушує зобов'язання щодо погашення кредитної заборгованості в терміни, встановлені Кредитним договором, у зв'язку з чим з боку відповідача утворилась заборгованість, яка станом на 21.02.2018 року становить 22 49954 грн., з яких: 12 305,00 грн. - неповернута сума кредиту; 1 985,35 грн. - прострочені відсотки; 8 209,19 грн. - сума пені за прострочення виконання зобов'язання, нарахована за період з 07.02.2017 року по 21.02.2018 року, що є предметом позовних вимог. 07 червня 2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 07 червня 2018 року строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до положень ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 1054 Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що віднесення кредитних договорів до договорів приєднання за тією ознакою, що позичальник позбавлений можливості запропонувати свої умови договору, можливе у разі укладення такого договору між банком (іншою фінансовою установою) та фізичною особою, яка не є суб'єктом підприємницької діяльності. При цьому предметом такого договору є споживче кредитування. Судом встановлено, що 06.08.2012 року на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового використання грошових коштів був укладений кредитний договір № 017/03, на підставі якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 43 066,40 грн. на строк до 05.08.2019 року для здійснення повної оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу марки «ЗАЗ», модель TF698K, 2012 року випуску та для оплати страхування від нещасних випадків в сумі 1 050,40 грн. (а.с. 6-7). Згідно з п.п. 3.2, 3.3, 3.4 Договору, за користування кредитними коштами позичальник сплачує Банку 0,001% річних в строк з моменту видачі кредиту до 01.02.2014 року; 21,9% річних в строк з 01.02.2014 року по 05.08.2019 року. Проценти з користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно, 360 днів) за ставкою визначеною у п. 3.2 цього Договору. Позичальник сплачує проценти щомісяця, але не пізніше останнього робочого дня місця, за який вони нараховані. Згідно зі статтями 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п. 5.1 Договору, а несвоєчасне виконання грошових зобов'язань позичальник крім відшкодування збитків, сплачує пеню у розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в п. 3.2 Договору, але не менше десяти гривень за кожен день прострочення. Згідно п. 4.10 Договору, Банк у випадках, передбачених п. 2.9 цього Договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів з цим Договором, про що письмово повідомляє позичальника. Позивачем виконано умови Кредитного договору № 017/03 від 06.08.2012 року та видано відповідачу грошові кошти на загальну суму 43 066,40 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 20412208 від 06.08.2012 року та меморіальним ордером № 2041223 від 06.08.2012 року. (а.с. 10) 29.07.2015 року у зв'язку із невиконанням відповідачем [PERSON] умов кредитного договору № 19921OWNCASH від 17.04.2014 року позивачем ПАТ «Кредобанк» на адресу відповідача надіслано письмову вимогу про дострокове погашення кредитної заборгованості у розмірі 17914,56 грн. (а.с. 16; 17) Згідно ст.ст. 526, 530, 610 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 Цивільного кодексу України ). За змістом ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України) Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України) Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту. Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту, суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Як убачається з матеріалів справи, відповідачем порушено умови зазначеного кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, у зв'язку з чим станом на день проведення розрахунку заборгованості - 21.02.2018 року загальна заборгованість відповідача перед позивачем складає 22 499,54 грн., з яких: 12 305,00 грн. - неповернута сума кредиту; 1 985,35 грн. - прострочені відсотки; 8 209,19 грн. - сума пені за прострочення виконання зобов'язання, нарахована за період з 07.02.2017 року по 21.02.2018 року, що підтверджується поданими позивачем розрахунками заборгованості та довідкою про рух коштів по рахунку. (а.с. 11-21) Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, підлягає до задоволення в повному обсязі. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 762,00 грн., сплачений позивачем під час звернення з даним позовом до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved