Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що 20.11.2015 року між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Р23.184.72254. Згідно з кредитним договором відповідач отримав кредит в розмірі 24998,00 гривень зі сплатою 20 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Банк повністю виконав свої зобовязання, що підтверджується видатковим касовим ордером. Станом на 17.11.2016 року відповідач не повернув банку отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію на загальну суму 26850,16 гривень. У порушення норм закону та умов договору відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. 17.11.2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «Рантье» та публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 17/11-1. Згідно умов договору факторингу клієнт відступив до Факторові(новому кредитору) з 17.11.2016 року позивач відповідно до договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. На виконання вимог ст..1082 ЦК України відповідача письмово повідомлено про відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Рантье» за кредитним договором шляхом направлення відповідного повідомлення на адресу його реєстрації. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 17.11.2016 року має заборгованість 26850,16 грн., яка складається з наступного: 11611,94 грн. основний борг; 10275,44 грн. прострочений борг; 4627,89 грн прострочені проценти та комісії; 334,89 грн.- строкові проценти та комісії. Після відступлення права вимоги відповідачем здійснено сплати на загально суму 2000 грн. Останній платіж здійснено 29.12.2016 року. Станом на 23.01.2017 року заборгованість за кредитним договором становить за тілом кредиту 19887,38 гривень; за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями- 4962,78 гривень, всього заборгованість складає 24850,16 гривень. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача. Представник позивача надав заяву у судове засідання про слухання справи у їх відсутність, наполягав на позовних вимогах та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. Про дату та час повідомлений належним чином, що підтверджується письмовим повідомленням про вручення поштового відправлення. Суд визнає неявку відповідача з неповажних причин. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, про що постановлено ухвалу суду. Дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ст. 60 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ст. 11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитом підлягає задоволенню виходячи з наступного. Свій висновок суд мотивує тим, що 20.11.2015 року між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Р23.184.72254, копія якого долучена до матеріалів справи. Згідно з кредитним договором відповідач отримав кредит в розмірі 24998,00 гривень зі сплатою 20 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Банк повністю виконав свої зобовязання, що підтверджується видатковим касовим ордером розпорядженням № 1 про видачу кредиту. Станом на 17.11.2016 року відповідач не повернув банку отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію на загальну суму 26850,16 гривень. У порушення норм закону та умов договору відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. 17.11.2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «Рантье» та публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 17/11-1. Згідно умов договору факторингу клієнт відступив до Факторові(новому кредитору) з 17.11.2016 року позивач відповідно до договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. На виконання вимог ст..1082 ЦК України відповідача письмово повідомлено про відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Рантье» за кредитним договором шляхом направлення відповідного повідомлення на адресу його реєстрації. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 17.11.2016 року має заборгованість 26850,16 грн., яка складається з наступного: 11611,94 грн. основний борг; 10275,44 грн. прострочений борг; 4627,89 грн. прострочені проценти та комісії; 334,89 грн.- строкові проценти та комісії, що підтверджується довідкою розрахунком заборгованості на 17.11.2016 року . Після відступлення права вимоги відповідачем здійснено сплати на загально суму 2000 грн. Останній платіж здійснено 29.12.2016 року. Станом на 23.01.2017 року заборгованість за кредитним договором становить за тілом кредиту 19887,38 гривень; за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями- 4962,78 гривень, всього заборгованість складає 24850,16 гривень, що підтверджується довідкою розрахунком станом на 23.01.2017 року. Суд застосовуючи норми матеріального права виходить з такого. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами). Відповідно до ч.І ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.І ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.І ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли зголи з усіх істотних умов договору. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання); у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Згідно з ч.2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору, а відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики , при цьому розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що між відповідачем та позивачем склалися договірні відносини, свої зобовязання відповідач перед позивачем порушив, та позивачем доведено в судовому засіданні право на позовні вимоги та порушення своїх прав. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до матеріалів справи позивачем при подачі позову сплачено судовий збір за розгляд справи у розмірі 1600,00 гривень, що підтверджується платіжними дорученнями, доданими до матеріалів справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати: судовий збір в розмірі 1600,00 грн. понесені позивачем при звернені до суду з даним позовом, що підтверджується платіжними дорученнями . Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилався позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України.

Outcome: approved