Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Представник публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі Банк) звернувся з позовом, в якому просив стягнути з відповідача 51564 грн. 52 коп. заборгованості по кредиту та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн. В обґрунтування вимог представник позивача зазначав, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі - Генеральна угода) від 19.12.2014 року, відповідач отримав кредит у розмірі 22306 грн. 36 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає кошти банку для погашення заборгованості за кредитом. [PERSON] не виконав свій обов`язок щодо своєчасного повернення кредиту, тому з нього підлягають стягненню борг по неповернутому кредиту, відсотки, пеня, комісія та штраф, а також судові витрати. При розгляді справи представник позивача [PERSON] позов підтримав та просив вимоги Банку задовольнити із зазначених вище підстав. Також представник Банку 11.04.2017 року подав суду заяву, в якій просив забезпечити заявлений ним позов, шляхом накладення арешту на автомобіль ВАЗ 21093, 2001 року випуску та земельну ділянку площею 2,5404 га, кадастровий номер 6823610100:03:002:0808, яка розташована в м. Полонне, Хмельницької області, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати відчуження. Ухвалою суду від 13.12.2017 року заяву позивача задоволено частково, постановлено накласти арешт на згадану вище земельну ділянку, належну [PERSON], шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати відчуження. Згідно постанови апеляційного суду Хмельницької області від 31.01.2018 року вказану ухвалу суду першої інстанції скасовано та постановлено нову ухвалу, якою відмовлено у задоволенні заяви Банку про забезпечення позову. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, погодився лише на стягнення з нього заборгованості по тілу кредиту та відсотків за користування кредитом. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що [PERSON] 19.12.2014 року, відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, отримав у Банку кредит в розмірі 22306 грн. 36 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не виконав свій обов`язок щодо повернення кредиту, чим порушив вимоги, встановлені Генеральною угодою. Згідно зі ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. В силу ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до п.2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг встановлено, що позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.1.1.1.50 Умов та Правил надання банківських послуг погашення заборгованості по кредиту визначено щомісячними платежами до закінчення строку дії картки. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, Тарифів банку, положень вказаної Генеральної угоди, а також ст.ст.526, 1050 ЦК України з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість по кредитному договору, котра станом на 09.03.2017 року складається з: 22242 грн. 20 коп. заборгованість за кредитом; 8898 грн. 03 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Щодо вимоги Банку про стягнення з відповідача заборгованості по комісії та пені за користування кредитом в розмірі 18297 грн. суд зазначає про наступне. Згідно з п.2.1.1.12.6.1. при порушенні Позичальником будь-якого зобовязання з передбачених п.2.1.1.12.6.2., п.2.1.1.12.8.1. даних Умов і правил (сплата кредиту, процентів, винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу) Банк має право нарахувати, а Позичальник зобовязується сплатити Банку пеню. В ході судового розгляду встановлено, що розмір пені в сумі 18297 грн. є неспівмірним з розміром заборгованості по кредиту і не відповідає визначеним п.6 ч.1 ст.627 ЦК України\~засадам справедливості, добросовісності, розумності. Враховуючи встановлену неспівмірність пені, розмір основного збитку, обсяг виконаних позичальником зобов'язань, тривалість допущених ним порушень, та\~відсутність доказів звернення позивача з досудовими вимогами до відповідача для погашення ним заборгованості в добровільному порядку, суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин положення ч.3\~ст.551 ЦК України\~та зменшити розмір пені до 9786 грн. 48 коп. Крім того, відповідно до п.2.2 Генеральної угоди при порушенні Позичальником строків платежів вказаних у цій Генеральній угоді, Умовах та правилах, більше ніж на 31 день, по зобовязаннях, термін яких не настав, термін погашення кредиту рахується 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту починаючи з 32-го дня порушення рахується простроченою. Позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 2133 грн. 55 коп. За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). Отже, відповідно до ст.549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року (справа № 6-2003цс15). Відтак, позовна вимога в частині стягнення штрафу задоволенню не підлягає. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК\~України з відповідача на користь Банку підлягає стягненню сплачений судовий збір пропорційно частині задоволених\~вимог, а саме в сумі 1264 грн.\~

Outcome: partial