Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Представник позивача, посилаючись на те, що: -згідно боргової розписки від 15 листопада 2013 року відповідач отримала від позивача в позику грошові кошти в сумі 8000грн., які зобов'язалася повернути у строк до 15лютого 2014 року; -згідно боргової розписки від 20 лютого 2014 року відповідач отримала від позивача в позику грошові кошти в сумі 1000доларів США, які зобов'язалася повернути у строк до 20вересня 2014 року; -взяті на себе зобов'язання [PERSON] не виконує і станом на 12 січня 2016 року борг згідно розписок позивачу не повернула, звернувся з позовом до суду та просить: стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі - 31500грн. та судовий збір у розмірі 551грн.20коп.. В судове засідання позивач та її представник [PERSON] не з'явилися. Представник позивача [PERSON] надав до суду заяву /а.с.30/, згідно якої заявлений позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи та просив розглянути справу в суді у його відсутність та у відсутність позивача. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про місце та час слухання справи неодноразово була повідомлена належним чином у відповідності до вимог ст.74 ЦПК України: шляхом надіслання їй судових повісток про виклик до суду на розгляд цієї справи /а.с.21-22,24-25/ та шляхом оголошення в газеті «Новини Закарпаття» №50-51 (4515-4516) від 7 травня 2016 року /а.с.29/, про причини неявки суд не повідомила. Заяви про розгляд справи у її відсутність від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності позивача, її представника та відповідача без фіксування судового процесу. 16 травня 2016 року винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України: на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ст.1049 ЦК України: позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позивачем надано суду докази, якими є письмові розписки /а.с.7-8/, згідно яких 15листопада 2013 року відповідач [PERSON] отримала від позивача [PERSON] в позику 8000грн., узявши на себе зобов'язання повернути суму позики до 15 лютого 2014 року; 20лютого 2014 року відповідач [PERSON] отримала від позивача [PERSON] в позику 1000доларів США, що станом на 11 січня 2016 року відповідно до офіційного курсу НБУ становить 23500грн., узявши на себе зобов'язання повернути суму позики до 20 вересня 2014 року. Таким чином, суд вважає, що між сторонами 15 листопада 2013 року був укладений договори позики на суму 8000грн., а 20 лютого 2014 року - укладений договір позики на суму 1000доларів США, що станом на 11 січня 2016 року відповідно до офіційного курсу НБУ становить 23500грн.. Умови договорів позики відповідачем [PERSON] виконані не були, оскільки в зазначений в розписках строк: до 15 лютого 2014 року та до 20 вересня 2014 року вона не повернула позивачу суми позики. Виходячи з вищевикладеного, загальна сума за договорами позики, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить - 31500грн. /8000грн. + 23500грн. = 31500грн./. Згідно квитанції №87 від 13.01.2016 року /а.с.2/ позивач при зверненні до суду сплатив документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 551грн.20коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved