Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Прокурор в інтересах [PERSON], звернувся із позовом до суду, в якому просить зобовязати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, розташованої по вул. Назаренка, 16 в с. Сороки Городенківського району Івано-Франківської області шляхом демонтажу [PERSON] незаконно встановленої бетонної основи під огорожу на межі між господарствами, та повернути самовільно захоплену частину земельної ділянки між господарствами площею 0.0003 га. згідно план-схеми земельної ділянки та акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 26.09.2014 року. В позові зазначив, що на підставі Державного акту (серії ІФ-04-25-2/000065) на право власності на землю виданого 19.07.1996 року, [PERSON] є власником земельної ділянки. У відповідності до рішення Сороківської сільської ради, в [PERSON] числиться земельна ділянка площею 0.1891 га. для обслуговування житлового будинку. Відповідно до Державного акту (серії ІФ-04-25-2/000066) на право приватної власності на землю, виданого 19.07.1996 року на підставі рішення Сороківської сільської ради, в [PERSON] числиться земельна ділянка площею 0.1720 га. для обслуговування житлового будинку та 0.38 га. для ведення особистого селянського господарства . При цьому [PERSON] самовільно захватив частину земельної ділянки площею 0.0003 га. [PERSON] шляхом зєднання стовпчика своїх воріт з сараєм зі сторони вул. Назаренка та залиттям бетонної основи під огорожу попри стіну сараю [PERSON] Позивач зазначив, що факт захоплення [PERSON] земельної ділянки підтверджено актом Державної інспекції сільського господарства в Івано-Франківській області від 26.09.2014 року згідно якого встановлено, що [PERSON] самовільно зайняв земельну ділянку площею 0.0003 га. в с. Сороки по вул. Назаренка, яка надана [PERSON] У Звязку із чим просить позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги. Суду пояснив, що відповідач без законних на те підстав захватив частину земельної ділянки 0.0003 га. та залив бетон під огорожу. Відповідно до зазначених порушень 26.09.2014 року Державною інспекцією сільського господарства в Івано-Франківській області складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства захвату земельної ділянки та внесено припис про усунення порушень, так як [PERSON] не може належно обслуговувати господарську будівлю стайню. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Вона пояснила, що не може належно обслуговувати стайню, оскільки відповідач відрізав деревяну хвіртку. [PERSON] тепер в неї нічого не захоплював. Він ще захватив земельну ділянку в 2005 році, а бетон під огорожу залитий у 2007 році. Останній межовий знак, якими являються камені перекопував і закопував на її земельній ділянці. Заміри земельних ділянок інспекція сільського господарства не проводила, але памятає, що заміри робив [PERSON] Щодо проходу між господарствами то вона сама його закрила бляхою. Тому просить, щоб відповідач повернув те що незаконно самовільно забрав. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Він пояснив, що по сусідству з позивачкою не проживає, а проживає його син. З часу ухвалення рішення Городенківським районним судом в 2011 році він нічого біля будинку не робив. Закопаний камінь не чіпав де був закопаний там і є закопаний. Щодо підмурка під паркан йому сказали залити і це все що він зробив. Прохід за стайнею у [PERSON] є. Він не бачив чи хтось з посторонніх приїздив заміряти земельну ділянку чи ні. Представник відповідача в судовому засіданні як і відповідач позовні вимоги не визнала вважає, що вони безпідставні. Суду пояснила, що практично позивачка хоче, щоб суд узаконив земельну ділянку ту яку їй у 2011 році присудив Городенківський районний суд. Однак з цього поводу є ухвалено рішення апеляційним судом Івано-Франківської області. Зазначене рішення ухвалою касаційної інстанції залишено без змін. Щодо акту державної інспекції від 13.03.2014 року по цьому поводу розглядалась справа і постанову про накладення штрафу скасовано. За повторну перевірку відповідачу нічого не відомо і припису йому не надходило. У звязку із чим вважає, що позов не може підлягати до задоволення. Заслухавши пояснення сторін, свідка [PERSON], дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи із таких підстав: судом встановлено, що господарство [PERSON] межує із господарством [PERSON] Згідно Державного акту (серії ІФ-04-25-2/000065) на право власності на землю виданого 19.07.1996 року [PERSON] є власником земельної ділянки. У відповідності до рішення Сороківської сільської ради, в [PERSON] числиться земельна ділянка площею 0.1891 га. для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. У відповідності до Державного акту серії ІФ-04-25-2/000066) на право приватної власності на землю, виданого 19.07.1996 року на підставі рішення Сороківської сільської ради, в [PERSON] числиться земельна ділянка площею 0.1720 га. для обслуговування житлового будинку та 0.38 га. для ведення особистого селянського господарства. Позивачка на підтвердження своїх позовних вимог посилається на акт Державної інспекції сільського господарства в Івано-Франківській області від 26.09.2014 року в якому заштриховано місце захоплення земельної ділянки та зазначено площу 0,0003 га. Однак в ньому відсутнє детальне місце захоплення земельної ділянки по ширині і довжині (конфігурація захопленої земельної ділянки сторін) та взагалі відсутні загальні розміри земельних ділянок сторін. Судом також встановлено, що в 2011 році [PERSON] зверталась із позовом до [PERSON] про повернення самовільно захопленої земельної ділянки розміром 0,57 м.2. Рішенням Городенківського районного суду від 30.03.2011 року частково задоволено позов та зобовязано [PERSON] перемістити стовп вїзних воріт до господарства [PERSON] на 40 см. в його сторону. Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05.07.2011 року, залишеним без змін Ухвалою касаційної інстанції від 31.10.2011 року про перенесення вїзних воріт скасовано і відмовлено в задоволенні цих позовних вимог. Даним рішенням встановлено, що межа між господарствами існує давно, не порушувалась, а спір виник у звязку з проведення благоустрою існуючої огорожі, що спростовує захоплення земельної ділянки. Як пояснила позивачка [PERSON] в судовому засіданні нічого не змінилось і будь-якого захоплення після 2005 року та 2007 року не було, а щодо проходу між господарствами то вона сама його закрила бляхою. Свідок [PERSON]М пояснив, що протягом 10 років межа з часу його проживання в цьому будинку не змінювалась. Отже пояснення позивачки та свідка [PERSON] щодо існування межі узгоджується та не доводять захоплення земельної ділянки. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У відповідності до ст. 57 ЦПК України позивач не надав суду належного доказу захоплення земельної ділянки. Таким доказом не може бути акт Державної інспекції сільського господарства в Івано-Франківській області від 26.09.2014 року, оскільки він не містить промірів земельних ділянок, місця захоплення з посиланням на поворотні точки вимірів земельних ділянок. Ні позивачка, ні прокурор, який діяв в інтересах позивачки не клопотали про призначення земельно-технічної експертизи. Отже позивач не довів суду того, що мало місце захоплення відповідачем земельної ділянки у зазначеному ним розмірі. У відповідності до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Враховуючи те, що позивачем не доведено факту захоплення земельної ділянки у зазначеному розмірі тому в задоволенні позову з цих підстав слід відмовити. Виходячи із викладеного на підставі ст.ст. 125,126,152,212 ЗК України та

Outcome: dismissed