Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Представник позивача ПАТ КБ «Приват Банк» [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 03.03.2006 року уклали кредитний договір № МКМ7СА00000184. Згідно договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобовязався надати Відповідачу кредит у розмірі 10600,00 [Долар США] на термін до 02.03.2010 р., а Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, Відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. У звязку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 31.08.2015 року має заборгованість - 95997.29 [Долар США], яка складається з наступного: 10135.26 [Долар США] - заборгованість за кредитом; 23397.35 [Долар США] - заборгованість по процентам за користування кредитом; 911.60 [Долар США] - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 61553.08 [Долар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; На підставі вищенаведеного позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»: заборгованість у розмірі 95997.29 [Долар США], що за курсом 21.18 відповідно до службового розпорядження НБУ від 31.08.2015 року складає 2033222.60 гри. за кредитним договором № МКМ7СіА00000184 від 03.03.2006 року; стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не зявилася, від представника відповідача [PERSON] надійшло на адресу суду заперечення згідно якого останній просить застосувати до позовних вимог у справі №308/11536/15-ц за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № МКМ7СА00000184 від 03.03.2006 року строки позовної давності. Відмовити у задоволенні позовних вимог у звязку з пропущенням строків позовної давності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 03.03.2006 року уклали кредитний договір № МКМ7СА00000184. Згідно договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобовязався надати Відповідачу кредит у розмірі 10600,00 [Долар США] на термін до 02.03.2010 р., а Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, Відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. У звязку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 31.08.2015 року має заборгованість - 95997.29 [Долар США], яка складається з наступного: 10135.26 [Долар США] - заборгованість за кредитом; 23397.35 [Долар США] - заборгованість по процентам за користування кредитом; 911.60 [Долар США] - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 61553.08 [Долар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; Враховуючи вищенаведене, та беручи до уваги заперечення представника відповідача, а також норми законодавства України, щодо порядку застосування строків позовної давності приходить до наступного: Як зазначено вище відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, позовна давність є інститутом цивільного права і може застосовуватися виключно до вимог зі спорів, що виникають у цивільних відносинах, визначених у ч. 1 ст. 1 ЦК України. Згідно розрахунку ціни позову, який є додатком до позовної заяви доданим позивачем, Позивач довідався (знав) про порушення свого права або інтересу з 01.08.2006 року. Оскільки, останній платіж Відповідачем здійснено 31.07.2006 року. До суду за захистом порушеного права\~банк звернувся лише 16.09.2015 року. Відповідач просить суд застосувати правові наслідки пропуску позивачем строків позовної давності. Так, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням\~\~ умов,\~\~ визначених\~\~ змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст.530,631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1\~ст.530 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у\~ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст.1048 цього Кодексу\~(ч.2\~ст.1050 ЦК України). Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Частина 2\~ст.258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). По справі відсутні докази щодо існування погодженої сторонами іншої тривалості строку позовної давності відповідно до\~ст.259 ЦК України. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст.252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4\~ст.267 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.\~\~\~\~ Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14 цс 14, предметом якої було неоднакове застосування норм матеріального права, а саме: ст.\~256, ч.ч. 1, 5 ст.\~261, ч. 4 ст.\~267 ЦК України. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.\~\~\~\~ Така ж позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі № 6-698цс15. Згідно ч.1\~ст. 360-7 ЦПК України\~- рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду\~\~заяви\~\~про\~\~перегляд\~\~судового\~\~рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних\~\~і\~\~тих\~\~самих\~\~норм\~\~матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх\~\~суб'єктів\~\~владних повноважень,\~\~\~\~які\~\~\~\~застосовують\~\~\~\~у\~\~ своїй\~\~ діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Відповідно до ч.2\~ст. 214 ЦПК України\~при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої\~статті 355 цього Кодексу. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку, його погашення. Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами кожного місяця, а процентів - кожного місяця за місяцем, в рахунок якого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. В п.1 та п.2 Позовної заяви Позивач вказує, що кредитний договір № МКМ7СА00000184 від 03.03.2006 року є строковим і діє до 02.03.2010 року. Це саме передбачено п. 1.1 згаданого кредитного договору. Враховуючи наведене, слід зазначити, що тіло кредиту мало бути погашеним в термін, до 02.03.2010 року, т.ч. у випадку прострочення платежів станом на 02.03.2010 року у Позивача виникало з цієї ж дати право вимоги погашення всієї суми по тілу кредиту і саме з цієї дати відраховується строк позовної давності 3 роки, який зійшов 02.03.2013 року, до суду позивач звернувся 16.09.2015 року. Отже Позивач прострочив строк Позовної давності по тілу кредиту і його вимоги по стягненню тіла кредиту не підлягають задоволенню. Щодо відсотків по кредиту слід зазначити наступне, термін кредиту зійшов 02.03.2010 року, то саме з цієї дати у Позивача немає підстав нараховувати відсотки. Строк позовної давності по нарахованим відсоткам становить 3 роки і зійшов 02.02.2013 року, т.ч. Позивач прострочив строк позовної давності на 30 місяців і вимоги по нарахованим відсоткам не підлягають задоволенню також. Що стосується пені по кредиту, слід зазначити, що строк позовної давності по нарахованій пені становить 12 місяців і зійшов 02.02.2011 року, т.ч. Позивач прострочив строк позовної давності на 54 місяці і вимоги по нарахованій пені не підлягає до задоволення. Така ж позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі № 6-698цс15. Згідно ч.1\~ст. 360-7 ЦПК України\~- рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду\~\~заяви\~\~про\~\~перегляд\~\~судового\~\~рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних\~\~і\~\~тих\~\~самих\~\~норм\~\~матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх\~\~суб'єктів\~\~владних повноважень,\~\~\~\~які\~\~\~\~застосовують\~\~\~\~у\~\~ своїй\~\~ діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Відповідно до ч.2\~ст. 214 ЦПК України\~при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої\~статті 355 цього Кодексу. Згідно ч.1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі Таким чином, оскільки позивачем ні у позовній заяві, ні під час судового розгляду не наведено обставин, що свідчили б про зупинення строку позовної давності або наявність поважних причин його пропущення, суд вважає, що у задоволенні позову про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 95997.29 [Долар США], слід відмовити в зв'язку зі спливом позовної давності.

Outcome: dismissed