Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з вказаним позовом, який згодом уточнила (а.с. 81) та просила суд ухвалити рішення, яким просив позбавити відповідача батьківських прав, відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та аліменти на користь особи чи закладу, на утриманні яких будуть перебувати малолітні діти у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду - 12.03.2021 року та до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги позивач мотивував тим, що як встановлено перевіркою в с. Мала Слобідка мешкає сім`я [PERSON] , на утриманні якої перебуває четверо малолітніх дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . У зазначеному населеному пункті мати проживає більше 5-ти років, сім`я є неповна, всі діти народжені від різних батьків. З 27.08.2020 року сім`я перебуває на обліку, як така, що потрапила у складні життєві обставини. Після неодноразових перевірок впродовж 2017-2020 років сім`ї [PERSON] службою у справах дітей, фахівцями з соціальної роботи Малослобідською сільською радою було прийнято рішення від 26.08.2020 р. № 20 про відібрання малолітніх дітей від матері з вимогою до матері виправити умови проживання та утримання дітей до 01.12.2020 р. Проте, належних висновків мати до теперішнього часу не зробила. Мати продовжує злісно ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків, веде аморальний спосіб життя, систематично зловживає спиртними напоями, не створила належних умов для навчання, виховання та утримання своїх малолітніх дітей. У помешканні антисанітарний стан. Діти постійно брудні, одяг брудний, відсутні змінний одяг та взуття, голодні, відсутні продукти харчування, діти схильні до жебракування та бродяжництва. За таких обставин, виконавчим комітетом Слобідської селищної ради від 16.02.2021 року № 07 прийнято рішення про негайне відібрання від матері [PERSON] малолітніх дітей та затверджено висновок про доцільність відібрання дітей та необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Чотирьох дітей вилучено з сім`ї і влаштовано до Центру соціально- психологічної реабілітації дітей Кодимської РДА. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Представник позивача до судового засідання не з`явився, але згідно телефонограми просив судове засідання розглянути без його участі, позову заяву задовольнити, та не заперечував проти винесення заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про причини не явки суд не повідомила, також в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки не подала до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленою належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання відповідно до частин 3, 11 ст. 128 ЦПК України (а.с. 74, 84, 86-87), в судове засідання не з`явилася без поважних причин, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до ст. 165 СК України право на звертання до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років. Судом встановлено, що відповідач є матір`ю малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.06.2008 року (а.с. 7), [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.03.2011 року (а.с.8), [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.11.2014 року (а.с. 9), [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.11.2016 року (а.с. 10), що також підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження (а.с. 12-15). Факт невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 СК України підтверджується наступними документами: - рішенням виконавчого комітету Слобідської селищної ради Одеської області №07 від 16.02.2021 року про негайне відібрання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 23). - висновком виконавчого комітету Слобідської селищної ради Одеської області про доцільність відібрання малолітніх дітей з подальшим позбавленням батьківських прав [PERSON] (а.с. 24); - актом обстеження умов проживання від 26.01.2021 року, актами обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] , актами візиту в сім`ю (а.с. 25-32); - рішенням виконавчого комітету Малослобідської сільської ради №20 від 26.08.2020 року про відібрання неповнолітніх дітей із сім`ї [PERSON] до притулку (а.с. 33). Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. На підставі ч. 3 ст. 166 Сімейного Кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти, визначається судом. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. На підставі досліджених доказів, суд вважає, що з метою захисту інтересів малолітніх дітей відповідача доцільно позбавити батьківських прав. Щодо стягнення аліментів на утримання дітей суд вважає, що на утримання дітей необхідно стягнути аліменти на користь особи чи закладу, на утриманні яких будуть перебувати малолітні діти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини, починаючи з дня подання заяви. Відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» з відповідача також підлягає стягненню судові витрати по справі. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим, який знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а тому він підлягає задоволенню.

Outcome: approved