Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 127154,72 грн., яка складається з 6599,83 грн.\~заборгованості за кредитом, 120554,89 заборгованості за відсотками за користування кредитом з 01.12.2008 року по 31.03.2018 року. Зазначає, що відповідач не виконувала в повному обсязі умови договору від 01.12.2008 року та допустила утворення заборгованості, яку в добровільному порядку не погашає. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений\~своєчасно, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилась, свої інтереси довірила представляти в суді [PERSON] . Представник відповідача в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову, зазначивши про сплив строку позовної давності, в обґрунтування чого суду була надана заява про перегляд заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 01.12.2008 року відповідач отримала кредит у розмірі 6600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним і банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» відповідачу за кредитним договором б/н від 01.12.2008 року були надані наступні кредитні картки, а саме: № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , остання з них мала термін дії до 07.2017 року. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п.2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконувала. Відповідно до ч. 1\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною першою\~статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. На порушення норм закону та умов договору відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, кредит та проценти за користування кредитом у визначений договором строк не повернула, у зв`язку із чим у позивача наявні підстави вимагати виконання умов договору із застосуванням встановленим цим договором правових наслідків його неналежного виконання. Позивач посилається на розрахунок, за яким відповідач станом на 31.01.2019 року має\~загальну заборгованість перед банком в розмірі 127154,72 грн., яка складається з 6599,83 грн. заборгованості за кредитом, 120554,89 заборгованості за відсотками за користування кредитом з 01.12.2008 року по 31.03.2018 року. Суд зазначає, що частиною 5 ст.261\~ЦК України встановлено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Разом з тим, відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4\~ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга\~статті 258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). В справі відсутні докази укладення сторонами у відповідності до\~ст. 259 ЦК України\~договору про збільшення позовної давності в письмовій формі. Відповідно до\~статті 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята\~статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно\~ст. 266 ЦК України\~зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Як вбачається з виписки за договором № б/н від 01.12.2008 року станом на 31.01.2019 року, відповідачем було здійснено останній платіж 06.11.2015 року на суму 218,25 грн. Таким чином, враховуючи ту обставину, що останній платіж відповідачем було здійснено 06.11.2015 року, а з позовом до суду банк звернувся лише 01.03.2019 року, тобто поза межами трирічного строку позовної давності визначеного вимогами\~ст. 257 ЦК України. Вищезазначені обґрунтування щодо спливу строків позовної давності узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України в Постанові від 19 березня 2014 року по справі №6-14цс14, Постанові від 12 листопада 2014 року у справі №6-16цс14, та в Постанові від 8 листопада 2017 року у справі №401/6656/12-ц. Відповідно до ч. 3\~ст. 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення рішення. Вищевказані обставини свідчать про те, що позивачем пропущений строк позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Застосовуючи строк позовної давності, суд також враховує, що АТ КБ «ПриватБанк» не надано суду допустимих та достовірних доказів на підтвердження дотримання банком трирічного строку звернення до суду з позовом. З огляду на викладені обставини, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» внаслідок пропуску банком строку позовної давності.

Outcome: dismissed