Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 72-08/П від 20.03.2008 р. в розмірі 19744,62 дол.США та 7849,25 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 20.03.2008 р. між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укргазбанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 72-08/П, відповідно до якого останній одержав кредит в сумі 40000 доларів США, строком до 19.03.2028 р. зі сплатою 13,3 % річних. В свою чергу, [PERSON] зобовязався повернути кредит у встановлений термін та сплатити нараховані по ньому відсотки. З метою забезпечення повернення вказаного кредиту, цього ж дня, між ВАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки, предметом якого є квартира № 153 по вул. Академіка Вільямса, в буд. № 59-Е в місті Одеса. Проте, позичальник протягом тривалого часу ухиляється від виконання умов вищезазначеного кредитного договору, зокрема не сплачує банку кредитні кошти та інші передбачені кредитним договором платежі, у звязку з чим станом на 08.05.2015 р. виникла заборгованість у розмірі 19744,62 доларів США та 7849,25 гривень, яка до теперішнього часу не погашена, що і стало підставою для звернення ПАТ «Укргазбанк» з даним позовом до суду. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву не визнав, подав заперечення на позов і просив відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у запереченні. Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом, 20.03.2008 р. між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укргазбанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 72-08/П, відповідно до якого останній одержав кредит в сумі 40000 доларів США, строком до 19.03.2028 р. зі сплатою 13,3 % річних (а.с. 13-17). Відповідно до п. 3.3.1. кредитного договору позичальник зобовязався здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за його використання та всіх комісійних платежів у передбачені цим договором строки. З метою забезпечення повернення вказаного кредиту, цього ж дня, між ВАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки, предметом якого є квартира № 153 по вул. Академіка Вільямса, в буд. № 59-Е в місті Одеса (а.с.19-24). Судом встановлено, що позивач виконав взяті на себе зобовязання в повному обсязі, однак відповідач всупереч умов кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобовязання. Згідно п. 5.1. кредитного договору у випадку порушення позичальником зобовязань, банк має право відмовитися від виконання своїх зобовязань та/або розірвати цей договір, при цьому позичальник зобовязаний відшкодувати банку збитки в розмірі неповерненої суми кредиту, процентів за користування кредитом та витрат, понесених банком за цим договором, а також повернути банку заборгованість по кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, неустойку та інші видатки, понесені банком за цим договором. З доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за кредитним договором № 72-08/П від 20.03.2008 р. вбачається, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі повертав кредитні кошти та сплачував передбачені зазначеним вище кредитним договором платежі, що призвело до виникнення перед банком заборгованості у розмірі 19744,62 доларів США та 7849,25 грн., з яких: 18465,64 доларів США заборгованість по кредиту строкова; 262,33 доларів США поточна заборгованість за процентами; 1016,65 доларів США прострочена заборгованість за процентами; 7849,25 грн. заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів (а.с. 5-8). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а ч. 1 ст. 1049 вказаного Кодексу встановлено, що позичальник зобовязаний повернути кредитору кредит у строк та в порядку, встановлених договором. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Пунктом 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін), то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, ч. 3 ст. 533 ЦК України передбачено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті під час здійснення розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно ч. 2 ст. 524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Пункт 1 ч. 2 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачає право банку здійснювати операції з валютними цінностями. Як розяснено в п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2015 року № 5, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Відповідно до банківської ліцензії № 123 виданої 19.11.2001 року, ВАТ АБ «Укргазбанк» на право здійснювати банківські операції визначені ч.1 та п.5-11 ч.2 ст. 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», та дозволу 123-2 від 03.02.2004 року, ВАТ АБ «Укргазбанк» надано право проводити операції з валютними цінностями (а.с. 97-100). Отже, позивач має право вимагати від відповідача виконання умов кредитного договору, зокрема повернення кредиту та сплати відсотків на умовах договору. Крім того, позивач має право вимагати від відповідача як від сторони, що прострочила зобовязання, сплати пені, передбаченої договором. Умови договору в даній частині не суперечать закону, що передбачає пеню, як засіб забезпечення зобовязання. В своїх запереченнях представник відповідача посилається на те, що позовна заява подана з пропуском строку позовної давності, не відповідає вимогам ч.2 ст. 119 ЦПК України, оскільки позивачем не надано доказів отримання позивачем кредиту, не надано розрахунок суми заборгованості, банк збільшив відсоткову ставку за користування кредиту, відсутнє письмове підтвердження споживача про ознайомлення з інформацією про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. Стосовно відповідності позову ч.2 ст. 119 ЦПК України, представником відповідача було оскаржено ухвалу про відкриття провадження у справі від 28.03.2016 року до Апеляційного суду Одеської області, за результатом розгляду якої 13.07.2016 року вказану ухвалу залишено без змін. Крім того, згідно абз.4 п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику. Виходячи з наведеного, суд не приймає до уваги доводи представника відповідача в тій частині, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України. Представник відповідача зазначив також, що позивачем пропущений строк позовної давності, оскільки банк раніше звертався до суду Київського районного суду міста [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у 2012 році, позов був залишений без розгляду, а тому вважає, що банк повинен був звернутися до суду з позовом до 2015 року. Суд не приймає до уваги вказані доводи, виходячи з наступного. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252 і 255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами кредитного договору (графіком погашення кредиту) установлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, якщо за умовами договорів погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальниками частинами щомісяця, у рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальниками кожного із цих зобовязань. Оскільки визначені в договорі строки платежів у погашення кредиторської заборгованості не є окремими грошовими зобовязаннями перед банком, а є складовою єдиного грошового зобовязання з повернення суми отриманого кредиту та сплати процентів, строк виконання якого є єдиним і визначений датою 19.03.2028 року, тому з цієї дати обчислюється строк позовної давності. Враховуючи викладене суд вважає, що строк позовної давності позивачем не пропущений. Щодо надання за 2008 рік касових документів та позабалансових ордерів з додатком за емісійно-касовими операціями в іноземній валюті, банком надано витяг з акту № 15 про виділення до знищення справ (документів), що не підлягають зберіганню після 01.01.2014 року. Відносно збільшення процентної ставки судом, відповідно до розрахунку заборгованості, не виявлено змін у процентній ставці 13,30 %, яка передбачена умовами договору. У питанні про відсутність письмового підтвердження споживача про ознайомлення з інформацією про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, суд відзначає, що відповідачем підписана заява позичальника на отримання кредиту, відповідно до п.3 вказаної заяви підписанням цієї заяви він підтвердив, що банк надав йому в письмовій формі та в повному обємі інформацію, передбачену ЗУ «Про захист прав споживачів» від 01.12.2015 року, крім того, відповідно до умов підписаного [PERSON] 20.03.2008 року кредитного договору визначені предмет договору, умови забезпечення кредиту, права та обовязки сторін, порядок внесення змін (доповнень) та розірвання договору в односторонньому порядку і особливими умовами. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про наявність доказів того, що внаслідок невиконання відповідачем умов укладеного кредитного договору утворилась заборгованість, яка відповідачем у добровільному порядку не сплачена, тому вона підлягає стягненню у судовому порядку, отже позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 7818,14 грн.

Outcome: approved