Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач проживає за адресою: [ADDRESS], є абонентом ДП «Теплотехсервіс» ЗАТ «Теплотехніка» та користується послугами з постачання теплової енергії. Протягом тривалого часу відповідач належним чином не сплачує плату за користування послугами з теплопостачання, у зв'язку з чим утворилася заборгованість за період з грудня 2011 року по 01.05.2014 року в розмірі 6851,75 грн. Ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 18.03.2016 р. відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу. На підставі викладеного, просив суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та понесені судові витрати. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, проти його задоволення заперечував, заявив про застосування строків позовної давності. Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] що підтверджено свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 22.09.2011 року, є абонентом Дочірнього підприємства «Теплотехсервіс» Закритого акціонерного товариства «Теплотехніка» та користується послугами з постачання теплової енергії. Оскільки послуги з постачання теплової енергії надавалися належним чином (докази іншого в матеріалах справи відсутні), враховуючи вимоги ст.ст. 67, 68 ЖК України, ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», положень Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст.ст. 525, 526, 628, 630 ЦК України, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості, що утворилась. Разом з тим, відповідно до положень ст.ст. 256, 257, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У судовому засіданні представником відповідача заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, яке, враховуючи відсутність поважних причин пропуску (ч. 5 ст. 267 ЦК України), для суду є обов'язковим. Судом встановлено, що позивачем нарахована заборгованість за період, який виходить за межі трирічного строку позовної давності, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Визначаючи суму заборгованості та період, за який вона підлягає стягненню, суд виходить з того, що заборгованість за спожиту теплову енергію і гаряче водопостачання складається з суми заборгованості за кожний місяць як черговий платіж. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. До пред'явлення цього позову позивач в березні 2016 року звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості. Ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 18.03.2016 року заяву ДП «Теплотехсервіс» ЗАТ «Теплотехніка» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію з [PERSON] - повернуто заявнику. Наказне провадження є спрощеною та спеціальною формою судового захисту, застосовується вона у чітко визначених випадках, зокрема, при зверненні до суду з вимогами щодо стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги. При цьому законодавством (ч. 3 ст. 118 ЦПК України) заборонено звернення до суду в порядку позовного провадження без попереднього звернення із заявою про видачу судового наказу. Таким чином, в даному випадку перебіг позовної давності був перерваний поданням заяви про видачу судового наказу в березні 2016 року та почався заново з поданням у травні 2016 року відповідного позову. За період часу з грудня 2012 року по квітень 2016 року сума заборгованості, що обліковується Дочірнім підприємством «Теплотехсервіс» Закритого акціонерного товариства «Теплотехніка» за [PERSON] становить 6851,75 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості. Разом з тим, період нарахування, зазначений позивачем у розрахунку з грудня 2012 року по квітень 2016 року, виходить за межі встановленого ст. 257 ЦК України строку позовної давності у три роки. Враховуючи що ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 18.03.2016 року заяву ДП «Теплотехсервіс» ЗАТ «Теплотехніка» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію з [PERSON] - повернуто заявнику та загальний порядок обрахування строку позовної давності, останній має обраховуватись з березня 2013 року. За період часу з березня 2013 року по квітень 2014 року заборгованість [PERSON] становить 3103,40 грн., суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача вказаної суми заборгованості законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 1378 грн.

Outcome: partial