Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

Представник позивача звернувся із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що [PERSON] перебуває на обліку в департаменті соціального захисту населення Маріупольської міської ради як отримувач допомоги на дітей одиноким матерям. 3 січня 2020 року відповідачка звернулась до позивача та їй було призначено допомогу з 1 січня 2020 року по 30 червня 2020 року в розмірі 2099,64 грн. В подальшому відповідачці було продовжено строк виплати допомоги на дітей одиноким матерям з 1 липня 2020 року по 31 липня 2020 року в попередньо призначеному розмірі 2099,64 грн. 13 серпня 2020 року [PERSON] звернулась до позивача щодо перерахунку допомоги на дітей одиноким матерям, подовженої внаслідок карантину. Відповідно до наданої декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 13 серпня 2020 року, чоловік відповідачки, [PERSON] , офіційних доходів не має та окрім доходів у вигляді допомоги на дітей одиноким матерям та допомоги при народженні дитини інших доходів родина не має. Тому рішенням від 17 серпня 2020 року у призначенні [PERSON] допомоги на дітей одиноким матерям було відмовлено в зв`язку з тим, що у складі сім`ї є працездатний, який не здійснює догляду, який не працював 3 місяці, що передують зверненню. Також рішенням департаменту від 17 серпня 2020 року визначено, що у відповідачки виникла переплата допомоги на дітей одиноким матерям за період з 1 липня 2020 р. по 31 липня 2020 р. На підставі викладеного просив стягнути з відповідачки на користь позивача надміру сплачену суму допомоги на дітей одиноким матерям в розмірі 2099,64 грн., стягнувши також судові витрати у сумі 2270 грн. У судове засідання представник позивача, яка діє на підставі довіреності, Василів О. С. , не з`явилась, надавши заяву, в якій заявлені позовні вимоги повністю підтримує та просить розглянути справу за її відсутності, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка, [PERSON] , в судове засідання за невідомих суду причин не з`явилась повторно, будучи про час та місце розгляду справи повідомленою належним чином. За ч. 4 ст. 223 ЦПК суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що на підставі рішення Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради від 17 січня 2020 року [PERSON] була призначена допомога одиноким матерям з 1 січня 2020 року по 30 червня 2020 року в сумі по 2099,64 грн. на місяць (а. с. 5). Відповідно до розпорядження Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради [PERSON] була продовжена виплата допомоги одиноким матерям з 1 липня 2020 року по 31 липня 2020 року в сумі 2099,64 грн. (а. с. 6). Суд також встановив, що на підставі рішень Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради від 17 серпня 2020 року відносно [PERSON] було встановлено, що в складі родини відповідачки є працездатний, який не здійснює догляду та не працював 3 місяці, що передували зверненню [PERSON] від 13 серпня 2020 року, внаслідок чого виникла переплата допомоги одиноким матерям з 1 липня 2020 року по 31 липня 2020 року, оскільки розмір призначеної допомоги менше ніж виплачений під час карантину, які підлягають відшкодуванню відповідачкою (а. с. 11, 12). Згідно із наданим суду представником позивача розрахунком надмірно сплачених коштів [PERSON] з допомоги одиноким матерям вбачається, що за період з 1 липня 2020 року по 31 липня 2020 року заборгованість відповідачки становить перед позивачем з виплати такої допомоги в розмірі 2099,64 грн. (а. с. 14). Суд зазначає, що при зверненні до позивача за призначенням допомоги одиноким матерям 13 серпня 2020 року [PERSON] була обізнана про необхідність повідомляти представників позивача про зміну обставин, які можуть вплинути на отримання нею соціальної допомоги, а також про необхідність повернення надміру нарахованих коштів у разі подання неповних чи недостовірних даних (а. с. 7-8). Суд, натомість, зауважує, що в Декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, від 13 серпня 2020 року [PERSON] вказувала, що до членів її родини входить чоловік [PERSON] , який офіційних доходів не має, не працює, в центрі зайнятості не перебуває, не навчається, з яким вона спільне господарство не веде (а. с. 8, 9-10). Суд вказує, що за ч. 1 ст. 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. За ст. 18-2 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» для призначення, виплати та припинення виплати допомоги на дітей одиноким матерям додатково застосовуються умови призначення, виплати та підстави для припинення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1 Постанови КМУ «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» від 8 квітня 2020 року № 264 встановлено, що на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - карантин) строк виплати, зокрема, допомоги на дітей одиноким матерям, яку було призначено раніше, продовжується на період карантину та на один місяць після дати його відміни і державна соціальна допомога виплачується за повний місяць без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - орган соціального захисту населення). За п. 2 Постанови КМУ «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» від 8 квітня 2020 року № 264 встановлено, що орган соціального захисту населення проводить перерахунок розміру виплаченої, зокрема, державної соціальної допомоги, на підставі поданої особою або її законним представником заяви та необхідних документів. Якщо за результатами проведеного перерахунку, зокрема, не підтверджується право на отримання допомоги або її розмір буде меншим від виплаченої під час карантину допомоги, органи соціального захисту населення визначають обсяг коштів, які підлягають поверненню, з місяця призначення державної соціальної допомоги. У разі неможливості добровільного повернення виплачених сум допомоги такі кошти стягуються у судовому порядку. На підставі п. 34, 35 «Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 (в редакції з 22 липня 2020 року, тобто на момент звернення відповідачки із заявою 13 серпня 2020 року), до складу сім`ї особи, яка звертається за призначенням допомоги на дітей одиноким матерям, включається, зокрема, чоловік. Інформація про склад сім`ї заявника зазначається в декларації. Згідно із п. 35-2 «Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми» (в редакції з 22 липня 2020 року, тобто на момент звернення відповідачки із заявою 13 серпня 2020 року) допомога на дітей одиноким матерям не призначається, якщо, зокрема, у складі сім`ї є працездатні особи, які досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи, та не працювали, не проходили військової служби, не провадили підприємницької чи професійної незалежної діяльності, не здобували освіти за денною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової перед вищої, вищої освіти, не зареєстровані в центрі зайнятості як безробітні або як такі, що шукають роботу, сумарно більше ніж 3 (три) місяці протягом періоду, за який враховуються доходи. Натомість, суд зазначає, що відповідно «Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 (в редакції до 22 липня 2020 року), останній не містив положень п. 35-2, які були включені до такого «Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми» на підставі Постанови КМУ від 22 липня 2020 року № 632 «Деякі питання виплати державної соціальної допомоги», офіційно опублікованої 24 липня 2020 року. Оскільки за ч. 1 ст. 52 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» постанови Кабінету Міністрів України набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими постановами, але не раніше дня їх опублікування, то вбачається, що Постанова КМУ від 22 липня 2020 року № 632 «Деякі питання виплати державної соціальної допомоги» набрала чинності лише 24 липня 2020 року. При цьому у п. 5 Постанові КМУ від 22 липня 2020 року № 632 «Деякі питання виплати державної соціальної допомоги» вказано, що така Постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 1 липня 2020 року. Однак суд звертає увагу на те, що на підставі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Суд зауважує, що ст. 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення такого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта. Виняток з цього принципу допускається лише у випадках, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи. На вказане неодноразово звертав увагу Конституційного Суду України, зокрема, у абз. 1-4 п. 5 мотивувальної частини рішення КСУ від 13 травня 1997 року № 1-зп/1997. Таким чином суд дійшов переконливого висновку, що оскільки Основний Закон України (ст. 8 Конституції України) має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, то поширення дії Постанови КМУ від 22 липня 2020 року № 632 «Деякі питання виплати державної соціальної допомоги» на правовідносини, починаючи з 1 липня 2020 року, незважаючи на те, що така Постанова набрала чинності лише 24 липня 2020 року, - не відповідає ст. 58 Конституції України та погіршує положення відповідачки, як одержувачки допомоги одиноким матерям. Отже, на підставі досліджених доказів в суді було підтверджено, що відповідачці представниками позивача з 1 липня 2020 року на підставі Постанови КМУ «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» від 8 квітня 2020 року № 264 була за відповідним розпорядженням продовжена виплата допомоги одиноким матерям на липень місяць 2020 року в сумі 2099,64 грн. на період карантину без звернення одержувача допомоги, розмір якої в подальшому позивач перерахував за заявою [PERSON] від 13 серпня 2020 року, внаслідок чого за результатами такого перерахунку не було підтверджено право на отримання відповідачкою такої виплаченої їй під час карантину допомоги за період з 1 липня 2020 року по 31 липня 2020 року. В той же час суд зазначає, що на період з 1 липня 2020 року по 23 липня 2020 року включно положення п. 35-2 «Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми» (в редакції відповідно до Постанови КМУ від 22 липня 2020 року № 632 «Деякі питання виплати державної соціальної допомоги», яка набула чинності 24 липня 2020 року), не мали зворотної дії в часі, бо набули чинності лише 24 липня 2020 року, тому саме з 24 липня 2020 року виникли підстави для позбавлення [PERSON] допомоги на дітей одиноким матерям через те, що у складі її сім`ї був працездатний чоловік, який не працював, не проходив військової служби, не провадив підприємницької чи професійної незалежної діяльності, не здобував освіти, не був зареєстрований в центрі зайнятості як безробітний або який шукає роботу, сумарно більше ніж 3 (три) місяці протягом періоду, за який враховуються доходи. Враховуючи наведене та те, що на законних підставах [PERSON] була нарахована представниками позивача та отримана нею на підставі достовірних документів відповідачки допомога на дітей одиноким матерям за період з 1 липня 2020 року по 23 липня 2020 року включно, то підстави для повернення таких коштів у судовому порядку з одержувача такої допомоги на користь Департаменту соціального захисту населення - відсутні. Зважаючи на те, що на 31 день липня 2020 року позивачем була призначена [PERSON] допомога на дітей одиноким матерям в сумі 2099,64 грн., то відповідно з відповідачки підлягає стягненню сума такої допомоги лише за період з 24 липня 2020 року по 31 липня 2020 року, тобто за вісім днів. Таким чином відповідно до встановлених судом обставин справи з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню допомога на дітей одиноким матерям в сумі 541,84 грн. (2099,64 грн. / 31 день х 8 днів = 541,84 грн.). Отже, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково шляхом стягнення з [PERSON] на користь Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради надмірно виплачених коштів допомоги на дітей одиноким матерям в розмірі 541,84 грн. Внаслідок часткового задоволення заявлених позовних вимог до [PERSON] на підставі ст. 141 ЦПК з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору відповідно до розміру задоволених вимог, тобто у сумі 585,80 грн. (541,84 / 2099,64 х 2270 = 585,80).

Outcome: partial