Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

Представник позивача звернулась з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого посилалася на те, що на обліку в службі у справах дітей перебуває [PERSON] , [INFO] , як дитина яка перебуває в складних життєвих обставинах. Хлопець з батьком [PERSON] та повнолітнім братом [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Дана квартира належить їм на праві власності в рівних долях. [PERSON] у 2009 році був засуджений до семи років позбавлення волі за вбивство дружини, матері дітей, та був звільнений у зв`язку із закінченням терміну відбування покарання 12.02.2016 року. Впродовж часу перебування батька у місцях позбавлення волі неповнолітні діти [PERSON] , 1999 року народження, та [PERSON] , 2003 року народження, перебували під опікою бабусі по лінії матері [PERSON] . У зв`язку із звільненням з місць позбавлення волі дітей було повернуто на виховання батькові, а [PERSON] 27.04.2016 року звільнено від обов`язків опікуна (рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 27.04.2016 року № 311). Сім`я [PERSON] вже потрапляла в поле зору служби у справах дітей у листопаді 2017 року. З повідомлення Павлівського навчально-виховного комплексу від 08.11.2017 року № 150, де в той час навчався [PERSON] , стало відомо, що педагогічний колектив помітив зміни в поведінці хлопчика; було встановлено, що санітарний стан квартири, де проживав хлопець, у незадовільному стані. Службою у справах дітей батька [PERSON] було попереджено про встановлену чинним законодавством України відповідальність за неналежне утримання, виховання та навчання дитини. Відповідно до акта обстеження від 13.11.2017 року встановлено, що умови проживання сім`ї на той час були задовільні, [PERSON] мав місце для сну, підготовки уроків. У квартирі частково проводився ремонт. Однак, 14.11.2017 року о 16.45 інспекторами відділу ювенальної превенції УПД ГУНП, до Міжрегіонального центру соціально-психологічної реабілітації дітей був доставлений [PERSON] , 2003 року народження, який займався бродягуванням. У письмових поясненнях від 23.01.2018 року батько хлопця зазначив, «що бачить вирішення проблеми стосунків з сином шляхом відвідування психолога разом з сином один раз в тиждень». З інформації МЦСПРД від 13.01.2018 року відомо, що батько відвідував сина у центрі двічі на місяць. У серпні 2018 року батько надав до служби у справах дітей довідку з Івано-Франківської ЗОШ № 17 про те, що [PERSON] буде у ній навчатися та звернувся із заявою про повернення сина йому на виховання. З того часу [PERSON] проживав з батьком та братом і в поле зору служби не потрапляв. На даний час [PERSON] є учнем ВПУ №13 навчається за професією «Рихтувальник кузовів, електрозварник ручного зварювання». Відповідно до характеристики з навчального закладу за час навчання показав себе недисциплінованим учнем, який пропускає уроки без поважних причин, незацікавлений у освоєнні професії. Учень різко реагує на зауваження, володіє замкненим, не завжди врівноваженим характером. Одногрупники відносяться до [PERSON] дружно, конфліктних ситуацій у групі не виникало. Учень у вживанні наркотичних речовин не спостерігався, курить. Активної участі у житті училища не бере. Батько хлопця працює на ВО «Карпати». Відповідно до листа міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 07.11.2019 року № 144/49-20 відомо, що у сім`ї виникла конфліктна ситуація. [PERSON] часто пропускав заняття в навчальному закладі без поважних причин, через що виникали сварки між ним та батьком. Хлопець не міг пояснити причини своєї поведінки, говорив неправду. В довірливій розмові дитина повідомила фахівцю з соціальної роботи про наміри скоєння суїциду та просив вилучити його з сім`ї. Відповідно до інформації Міжрегіонального центру соціально-психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області (с.Мединя) від 08.12.2019 року № 762/01-17 [PERSON] 07.11.2019 року особисто звернувся до центру з проханням прийняти його у заклад на одну ніч з причин поганого поводження з ним та побиття батьком. 08.11.2019 року у присутності працівника служби у справах дітей, інспектора ювенальної превенції та працівників МЦСПРД, [PERSON] написав заяву про те, що він залишається в центрі на 31 календарний день. Відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї, складеного МЦСССДМ 21.08.2019 року, за результатами оцінювання потреб з`ясовано, що сім`я перебуває в складних життєвих обставинах. Основними ознаками та чинниками сім`ї є потреба у підвищенні виховного потенціалу батька, відсутність реєстрації дитини за місцем проживання, недостатня кількість одягу та взуття, потреба в покращенні санітарно гігієнічних умов проживання. Вплив СЖО на стан задоволення потреб дитини пограничний, батько потребує допомоги у подоланні СЖО, усвідомлює потребу та готовий до співпраці. Відповідно до актів обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] від 08.11.2019 року та 03.12.2019 року у помешканні не створені належні умови для проживання та розвитку дитини. У письмових поясненнях від 03.12.2019 року [PERSON] зазначає, що перебуває у складних життєвих обставинах та не має впливу на сина, стосунки з хлопчиком не покращуються, виникають часті конфліктні ситуації, після яких [PERSON] іде з дому в невідомому напрямку, не відвідує навчальний заклад. Через постійну зайнятість на роботі батько не може закінчити ремонт у помешканні та привести його в належний санітарний стан. Фахівцем із соціальної роботи МЦСССДМ та працівником служби у справах дітей попереджено [PERSON] про встановлену чинним законодавством України відповідальність за неналежне утримання, виховання та навчання дитини, а також роз`яснено ст. 164 Сімейного кодексу України - підстави позбавлення батьківських прав. Він зазначив, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, оскільки не може впоратися з вихованням сина. З його слів, він не відвідував [PERSON] у МЦСПРД, оскільки ображений на нього за його поведінку. Відповідно до інформації МЦСПРД від 11.12.2019 року № 141/01-17 батько не провідував сина у закладі жодного разу. Згідно з психолого-педагогічною характеристикою хлопчик підтримує дружні стосунки з усіма дітьми, доручення дорослих виконує задовільно, бере активну участь у виховних заходах центру. Щодо вивчення рівня міжособистісних відносин у сімейному середовищі, то [PERSON] стверджує, що не хоче повертатися до батька. Питання розглядалося на засіданні комісії 12.12.2019 року у присутності батька. Він повідомив, що впливу на поведінку сина не має, стосунки між ними складні та конфліктні, однак він заперечує щодо позбавлення батьківських прав та хоче виховувати сина. 21.01.2020 року працівником служби у справах дітей та фахівцем із соціальної роботи повторно було обстежено умови проживання сім`ї та встановлено, що житлово-побутові умови проживання незадовільні, у квартирі брудно, навколо розкидані речі, неприємний запах. [PERSON] зобов`язано привести житло в належний санітарно-гігієнічний стан, впорядкувати речі особистого користування. 30.01.2020 року при повторному обстеженні було з`ясовано, що батько частково прибрав у помешканні, впорядкував свої речі та намагається робити ремонт у своїй кімнаті, однак квартира надалі потребує покращення санітарно-гігієнічного стану. Питання про виконання батьком батьківських обов`язків розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 12.12.2019 р., однак було відкладено. 31.01.2020 року дане питання повторно розглядалося на засіданні комісії у присутності батька, дитини, психолога Міжрегіонального центру соціально-психологічної реабілітації дітей [PERSON] та психолога ВПУ №13 [PERSON] Психолог - [PERSON] повідомила, що [PERSON] є дуже вразливим та емоційно не стійким, тому не бажає спілкуватися з нею на тему міжособистісних відносин з батьком. [PERSON] вказала, що хлопчик складний, має виражену емоційну лабільність характеру, його настрій залежить від взаємовідносин з батьком. На засіданні комісії [PERSON] зазначив, що хотів би повернутися додому та жити разом з батьком, вважає, «що більше таких конфліктів не повториться і батько більше не буде його бити». Просив посприяти, щоб батько перестав вживати алкоголь. Вищезазначені обставини свідчать про те, що батько свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків не прикладає зусиль щодо налагодження стосунків з сином. Можна вважати, що такі обставини негативно впливають на хлопчика та не відповідають його інтересам. Представник позивача в судовому засіданні просила позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечила. В судове засідання відповідач повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. За змістом ст.. 171 Сімейного кодексу України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Згідно листа міжрегіонального центру соціально - психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області від 08.07.2020 року [PERSON] перебуває в МЦСПРД в Івано-Франківській області з 07.11.2019 року. За цей час батько провідував хлопчика до початку карантину. Під час введення обмежувальних заходів на території України в МЦСПРД, батько [PERSON] спілкується з сином в телефонному режимі. На судове засідання не можуть доставити [PERSON] у зв`язку з карантином. Згідно письмової думки [PERSON] від 07.07.2020 року останній хоче, щоб позбавили його батька [PERSON] батьківських прав. За змістом ст.ст. 3,9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, у всіх діях щодо дітей, у тому числі коли дитина розлучається з одним з батьків, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Також, згідно ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного , духовного , інтелектуального , культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Приписами ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину , піклуватися про її здоров`я , фізичний , духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя. У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 141 СК України, мати , батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між особою. Розірвання шлюбу між батьками , проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до частин 1, 2 та ч. 3 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той, із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо , спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до частин 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. У ст. 3 Конвенції про права дитини зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як вбачається з копії свідоцтва про народження дитини [NUMBER] від 06.03.2009 року [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] (а.с. 9). Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Згідно копії наказу Служби у справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 04.12.2019 року № 152 [PERSON] , [INFO] поставлено на облік, як дитину, яка перебуває в складних життєвих обставинах (а.с. 10). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] від 06.11.2017 року проведено обстеження матеріально-побутових умов сім`ї яка проживає за адресою [ADDRESS] , яким встановлено, що санітарний стане приміщення незадовільний, в квартирі брудно, відчувається різкий запах сигаретного диму (а.с. 14). Згідно копії акту обстеження житлово -побутових умов сім`ї [PERSON] за адресою [ADDRESS] на момент рейду 09.11.2017 року двері ніхто не відчинив. Запрошено на бесіду на 13.11.2017 року на 10 год.00 хв. (а.с. 15). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] від 13.11.2017 року проведено обстеження матеріально-побутових умов сім`ї яка проживає за адресою [ADDRESS] , у помешканні створені задовільні умови проживання, частково проводиться ремонт (а.с. 16). З копії запиту Павлівського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» Тисменицької районної ради від 08.11.2017 року встановлено, що [PERSON] у даному навчальному закладі навчається з 2 класу. З жовтня 2016 року педагогічний колектив помітив змінив поведінці [PERSON] . Він став замкнутий, агресивний, недоглянутий. Спочатку батько реагував на звернення класного керівника, практичного психолога, соціального педагога. Весною 2017 року адміністрація навчального закладу зверталась до батька з листом, соціальний педагог відвідувала учня вдома, але покрашення тривало недовго. 11 жовтня практичний психолог під час індивідуальної консультації дізнався від дитини про те, що батько і брат вживають алкоголь і здійснюють фізичне насилля над дитиною (а.с. 17). Копія інформації міжрегіонального центру соціально - психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області від 14.11.2017 року № 335/01-17 підтверджує, що [PERSON] займався бродягуванням (а.с. 18). З копії протоколів бесід від 13.11.2017, 23.01.2018 року встановлено, що [PERSON] попереджено про встановлену чинним законом України відповідальність за неналежне виховання, утримання та навчання дітей (а.с. 19). Згідно копії інформації міжрегіонального центру соціально - психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області за час перебування [PERSON] в центрі провідував [PERSON] 09.12.2017, 31.12.2017, 21.01.2018, 17.02.2018, 04.03.2018, 15.03.2018, 25.03.2018 (а.с. 21). З копій пояснень [PERSON] встановлено, що один раз в тиждень він зможе знайти час для відвідування психолога разом з сином [PERSON] (а.с. 22). Згідно копії акта обстеження житлово - побутових умов сім`ї від 26.06.2018 року у помешканні проводиться ремонт (а.с. 24). З копії заяви [PERSON] на адресу начальника служби у справах дітей від 15.08.2018 року встановлено, що заявник просить про сприяння у повернення [PERSON] з міжрегіонального соціально - психологічної реабілітації дітей на його виховання (а.с. 25). Копія довідки від 15.08.2018 року № 48 підтверджує, що [PERSON] буде навчатись у 9 класі загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №17 м. Івано-Франківська (а.с. 26). З копій актів обстеження житлово - побутових умов сім`ї від 08.11.2019 року, 03.12.2019 року, 21.01.2020 року, 30.01.2020 року встановлено, що у помешканні за адресою [ADDRESS] , не створені належні житлово - побутові умови (а.с. 27-30). З копії інформації Івано-Франківського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 07.11.2019 року встановлено, що [PERSON] висловлювався щодо намірів скоєння суїциду, дитина просить, щоб його вилучили з сім`ї (а.с. 31). Згідно повідомлення Івано-Франківського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 29.11.2019 року під соціальним супроводом Івано-Франківського МЦСССДМ з 27.08.2019 року перебуває сім`я [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] (а.с. 32-34). Копія інформації міжрегіонального центру соціально - психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області від 08.11.2019 року, підтверджує, що [PERSON] 07.11.2019 року звернувся у МЦСПРД в Івано-Франківській області з проханням прийняти його у заклад на одну ніч (а.с. 35). З копії пояснення дитини від 08.11.2019 року встановлено, що [PERSON] звернувся до центру у зв`язку з побиттям (а.с. 36). Копія інформації міжрегіонального центру соціально - психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області від 08.11.2019 року, підтверджує, що [PERSON] написав заяву про те, що він залишається у центрі на 31 календарний день (а.с. 37-38). Згідно копії акта від 08.11.2019 року [PERSON] погодився залишитись в центрі на місяць (а.с. 39). Згідно характеристики ВПУ №13 від 27.11.2019 року [PERSON] поступив в училище 01.09.2019 року за професією «Рихтувальник кузовів, електрозварник ручного зварювання». За час навчання показав себе не дисциплінованим учнем, який пропускає уроки без поважних причин, незацікавлений у своїй професії. Різко реагує на зауваження, володіє замкненим, не завжди врівноваженим характером (а.с. 40). З пояснень [PERSON] встановлено, що останній не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав щодо [PERSON] (а.с. 41). Згідно копії інформації міжрегіонального центру соціально - психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області від 11.12.2019 року [PERSON] перебуває в МЦСПРД в Івано-Франківській області з 07.11.2019 року, за цей час хлопчика жодного разу не провідував батько (а.с. 42). Відповідно до психолого -педагогічної характеристики [PERSON] стверджує, що не хоче повертатись до батька (а.с. 43). Згідно копії витягу з протоколу №12 засідання комісії з питань захисту прав дитини від 12.12.2019 року вирішено службі у справах дітей слід підготувати на чергове засідання комісії питання про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с. 44). Згідно копії витягу з протоколу №1 засідання комісії з питань захисту прав дитини від 31.01.2020 року рекомендовано виконавчому комітету Івано-Франківської міської ради надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] (а.с. 47). Згідно копії висновку щодо доцільності (недоцільності ) позбавлення батьківських прав № 156 від 13.02.2020 року виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дитини вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 50-51). Доказів на спростування наведених фактів, відповідачем суду не надано. Відповідно до ст. 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до вимог ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» закріплює, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків не прикладає зусиль щодо налагодження стосунків з сином з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] є обгрунтованим, таким, що відповідає інтересам дитини та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Нормою ч. 2 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст.183, 191 СК України, частка заробітку ( доходу ) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, починаючи з дня пред`явлення позову. При визначенні розміру стягнення аліментів суд враховує, матеріальний стан сторін та їх потреба в коштах для проживання при нинішніх життєвих обставинах, мінімальний розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стан здоров`я дітей та відповідача, відсутність на утриманні відповідача інших осіб. Тому, суд вбачає підстави для стягнення аліментів із [PERSON] , [INFO] , зареєстрований [ADDRESS] , аліменти на користь неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 березня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, які перераховувати на особистий рахунок дитини [PERSON] , [INFO] , у відділенні Державного ощадного банку України. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 164, 165 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 3, 6, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», 3, 4, 10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 133, 137, 141, 222, 224, 258-259, 263-268, 273, 280-289, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved