Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого покликався на те, що згідно кредитного договору №IFXRRX10280152, укладеного 22.10.2007р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 19140грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та банком договір. Однак, відповідач [PERSON] взяті на себе зобовязання не виконав у звязку з чим заборгованість по кредиту становить 403333,90грн., з яких: 19140грн. - заборгованість за кредитом; 2257,02грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3904,56грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 378032,32грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Від цієї суми віднімається сума у розмірі 279320,09грн., яка була задоволена рішенням Івано-Франківського міського суду від 05.03.2014р. про стягнення з відповідача заборгованості на користь ПАТ КБ «Приватбанк». Різниця становить 137790,96грн. Зазначає, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином заборгованість до стягнення становить 90000грн., а саме - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Просив стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, однак подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив справу розглядати у його відсутності, не заперечивши проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд, враховуючи думку представника позивача, який у письмовій заяві не заперечив проти вирішення справи за відсутності відповідача, розглянув справу за відсутності останнього та ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, дослідивши які вважає наступне. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. 22.10.2007р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № IFXRRX10280152 (а.с.7,8-10), згідно якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 19140грн. на строк з 22.10.2007р. по 22.10.2009р., за користування яким зобовязався сплатити 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) зобовязання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Однак, як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.6) [PERSON] порушував графік погашення заборгованості, внаслідок чого кредит вчасно не сплачував, таким чином станом на 24.11.2016р. має непогашену заборгованість в розмірі 403333,90грн., з яких: 19140грн. - заборгованість за кредитом; 2257,02грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3904,56грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 378032,32грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 05.03.2014р. (а.с.4-5) позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено, стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № IFXRRX10280152 від 22.10.2007р. в сумі 279320,09грн. та судові витрати. Різниця становить 137790,96грн. Позивач зазначив, що в розрахунку заборгованості вже врахована сума стягнення по даному судовому рішенню. Отже заборгованість до стягнення становить 90000грн., це пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором відповідачем суду не подано. Відтак, у суду є всі підстави стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором. Судові витрати суд розподілив відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved