Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитом у розмірі 14891,64 грн., що складається із: 386,34 грн. заборгованості за кредитом, 0,08 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 14505,22 грн. заборгованості за пенею, та судові витрати у розмірі 2270 грн. В обґрунтування вимог зазначає, що відповідачка звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 13.07.2008, згідно з якою отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, внаслідок чого утворилася заборгованості. 08.02.2019 відповідачка підписала додаткову угоду з банком за № SAMDN56000022311115, відповідно до п. 1.2 якої банк здійснює анулювання частини заборгованості, яка зазначена у п. 1.1 додаткової угоди, якщо клієнт здійснить платіж в розмірі та в строк, вказані у п. п. 1.3, 1.5.1, 1.5.2 додаткової угоди. Відповідно до п. 1.6 Додаткової угоди, ця угода відповідно дост. 212 ЦК України, укладається під відкладальну обставину, а саме: в разі неналежного виконання клієнтом зобов`язань, які передбачені договором та п. 1.5 угоди вступають в дію умови про анулювання заборгованості, визначені п. 1.2 угоди, умова про зміну процентної ставки, передбачене п. 1.4 угоди. Пунктом 1.6.1 угоди встановлено, що в разі прострочення виконання клієнтом будь - якого зобов`язання, передбаченого п. 1.5.2 угоди та /чи будь - якого із зобов`язань, передбачених договором на 31 день, умова про анулювання частини заборгованості, передбачене п. 1.2, умова про зміну процентної ставки передбачене п. 1 4 угоди не поширюються. [PERSON] умови додаткової угоди від 08.02.2019 не виконала, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідачки вищевказану заборгованість Ухвалою суду від 01.03.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Як вбачається з частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. ст.1050,1054 ЦК України(далі - ЦК) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Судом встановлено, що 13.07.2008 відповідач підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н, згідно з якою отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В подальшому 08.02.2019 відповідачка [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» підписали додаткову угоду, згідно з якою сума заборгованності, що виникла в період з дати укладання договору до дати підписання цієї угоди складає: 24886,68 грн.; банк здійснює прощення (анулювання) частини заборгованості, а саме, здійснює прощення: відсотків на 0,00 грн., комісії на 0,00 грн, пені на 18930,46 грн., штрафу на 992,35 грн.; строк повернення кредиту до 25.03.2019; відсоткова ставка за кредитом становить 0,01%; клієнт зобов`язується здійснювати погашення кредиту шляхом здійснення платежів на погашення заборгованості по договору у розмірі не менше 800,00 грн. в строк не пізніше 08.02.2019, в подальшому погашення заборгованості здійснюється клієнтом шляхом здійснення платежів у розмірі 1387,96 грн. до 25 числа протягом трьох місяців, розмір останнього щомісячного платежу складає 1387,96 грн. Додаткова угода, згідно п. 1.6, укладається під відкладальну обставину, а саме: у разі належного виконання клієнтом зобов`язань, передбачених договором та п. 1.5. угоди, вступають в дію умови про прощення заборгованості, визначені п. 1.2. угоди, та умова про зміну процентної ставки, передбачена п. 1.4. угоди. Згідно п. 1.6.1 додаткової угоди, в разі прострочення виконання клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених п. 1.5.2. угоди та/або будь-якого із зобов`язань, передбачених договором, на 31 день, умова про прощення частини заборгованості, передбачена п. 1.2., та умова про зміну відсоткової ставки, передбачена п. 1.4. угоди не застосовується. Пунктами 1.7, 1.7.1, 1.7.3 передбачено, що в разі порушення клієнтом строків по погашенню кредиту, зазначених в п. 1.5.2., понад 31 день безперервно: вся заборгованість за кредитом, починаючи з дня, який слідує за днем повернення кредиту випадку не пізніше терміну, зазначеного у п. 1.3. цієї угоди; вся заборгованість по кредиту, починаючи з дня, наступного за днем повернення кредиту (який визначається відповідно до п. 1.7.1. угоди), є простроченою. Як вбачається з додатку № 1 до додаткової угоди до договору відповідачем також було підписано графік погашення боргу за реструктуризацією на термін 3 місяці, щомісячний платіж становив 1387,96 грн. З виписки погашення заборгованості за додатковою угодою від 08.02.2019 за період з 08.02.2019 по 27.12.2020 вбачається, що відповідачем [PERSON] погашення здійснювалось з порушенням умов, визначених додатковою угодою. Таким чином, згідно п. 1.6.1 додаткової угоди, в разі порушення [PERSON] умов погашення боргу за додатковою угодою від 08.02.2019, анулюються умови про прощення частини заборгованості, в тому числі процентів, та про зміну процентної ставки. Представник позивача посилався на те, що відповідач, користуючись кредитними коштами у вигляді встановленого кредитного ліміту зобов`язання по їх поверненню та сплаті відсотків та пені не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, розмір якої станом на 28 грудня 2020 року становить 14891,64 грн., що складається із: 386,34 грн. заборгованості за кредитом, 0,08 грн. заборгованості по відсоткам, 14505,22 грн. заборгованості за пенею. В той час, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У даному випадку в анкеті-заяві від 13.07.2008, підписаній сторонами, відсутні умови про встановлення відсотків за користування кредитом та відповідальності у вигляді пені, їх розмір та порядок нарахування. Таких умов не містить також додаткова угода від 08.02.2019. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві та в додатковій угоді домовленості сторін про сплату та розмір відсотків за користування кредитом, відповідальності у вигляді пені, які б містили підпис позичальника з їх ознайомленням, суд вважає, що такі позовні вимоги задоволенню не підлягають. Тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за пенею у розмірі 14505,22 грн. задоволенню не підлягають, у зв`язку з відсутністю доказів обізнаності відповідача з такими умовами договору. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, на підставі частини другої статті 530 ЦК України, АТ КБ «Приватбанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Вказана позиція цілком узгоджується з позицією Великої палати Верховного Суду України, викладеної у постанові від 03.07.2019 р. (провадження 14-131цс19). Таким чином, суд вважає, що наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з боржника суми заборгованості за тілом кредиту, згідно розрахунку позивача, у розмірі 386,34 грн. та відсотків за користування кредитом у розмірі 0,08 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених вимог. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 2270,00 грн., оскільки позовні вимоги задоволено частково, а саме на 2,58%, тому стягненню з відповідача пропорційно частці задоволених вимог підлягає 58,59 грн. судового збору.

Outcome: partial