Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

представник позивача просить суд шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований у відділі державної реєстрації цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції 17 червня 2011 року, а / з № 59 - розірвати, місце проживання дочки, [PERSON], [INFO], залишити [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачкою по справі він перебував у зареєстрованому шлюбу з 17 червня 2011 року, який уклав у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, а / з № 59. Після реєстрації шлюбу він з відповідачем поїхали на тимчасове проживання в Португалію, де проживали і працювали його батьки, а тому він теж там працював, а відповідачка була домогосподаркою. Проживали вони з відповідачкою у будинку їхніх батьків однією сім'єю. Від шлюбу з відповідачкою у них в Португалії [INFO] року народилася дочка - [PERSON], батьками якої є він з відповідачкою, що стверджується її копією свідоцтва про народження № [NUMBER] від 2012 року. Він, відповідачка та їхня малолітня дочка являються громадянами України. Між ними не склалися сімейні відносини і з 8 березня 2013 року вони припинили з нею шлюбні стосунки, причиною цьому послужило те, що відповідачка ще до народження дочки, ховаючись від нього та батьків, потайки, починала вживати спиртні напої. Спочатку ні він, ні його батьки цього не замічали, бо не могли собі уявити, що відповідачка може вживати спиртні напої. Будучи вагітною, відповідачка себе вела дивно, весь час щось пила з пляшки, але ні він, ні його батька не здогадувалися і не могли припустити, що будучи вагітною, відповідачка могла вживати спиртні напої. Після народження дитини відповідачка, навіть коли кормила дитину, теж була у нетверезому стані, а тому все це дуже погано відображалося на здоров'ї дитини і коли він зрозумів причину, то категорично його мама заборонила їй кормити груддю дитину і з 4-х місяців дочку кормили штучним молоком та іншими дитячими продуктами. Після цього відповідачка вже не ховалася від нього та його батьків і продовжувала вживати спиртні напої. Така поведінка відповідачки в сім'ї призвела до того, що сім'я їхня розпалася. Після цього відповідачка, залишивши дочку [PERSON] якій було лише 6 місяців, 1 червня 2013 року виїхала з Португалії до України. Він працює далекобійником і в той час його дома не було, але відповідачка залишивши дитину виїхала з Португалії. При таких обставинах він вважає, що сім'я їхня давно розпалася, примирення між ними не можливе і не доцільне. З часу залишення його та дочки, тобто, з 1 червня 2013 року, по теперішній час відповідачка жодного разу не зателефонувала до нього, чи його батьків, станом здоров'я та життям малолітньої своєї дочки не цікавиться, а тому він вважає, що місце проживання малолітньої дочки [PERSON] повинне бути визначене судом з ним. Спільно нажитого майна з відповідачкою, яке б підлягало поділу у них немає. З урахуванням вищевикладеного він вважає, що подальше подружнє життя між ними не можливе і шлюб між ними необхідно розірвати. Відповідач в засідання суду не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена завчасно про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки в суд не повідомила, а тому суд вважає, що відповідач в засідання суду не з'явилася без поважних причин і ухвалює заочне рішення на підставі наявних в справі матеріалів. Вислухавши представника позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне заявлений позов задовольнити. В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який був зареєстрований 17 червня 2011 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 59. Шлюбно - сімейні стосунки між сторонами припинені з червня 2013 року. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON] [INFO], яка проживає з позивачем. Спільне життя у них не склалося, оскільки як виявилося згодом, їхні характери є зовсім різними, погляди на подружнє життя не співпадають. Примирення між сторонами є неможливим, оскільки попередні намагання примиритись не дали позитивного результату. Проживання сторони як подружжя у спільному шлюбі є безперспективним з точки зору подальших шлюбних стосунків між ними, оскільки їхнє спільне проживання завдають моральних та психологічних страждань їхнім дітям. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Виходячи з вищенаведених норм СК України позивач має право з власної ініціативи звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. За положеннями ч.1 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливі, суперечить інтересам подружжя, тому суд вважає за необхідне задовольнити позов і розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. В судовому засіданні було встановлено, що позивач має житло та може забезпечувати нормальний всебічний розвиток і виховання дитини. Свідок [PERSON] пояснила, що неповнолітня її онука зараз знаходиться під її опікою згідно рішення суду сім'ї та неповнолітніх м. Куімбра. Її мати - відповідач по справі не цікавиться дитиною, нею не опікуються. Її колишня невістка вживала спиртні напої, тому це призвело до того, що сім'я її сина розпалася і вона вважає, що її внучкі буде краще з її батьком. Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Судом встановлено, що відповідач не цікавиться дитиною, залишила її на вихованні позивача та його батьків і вказані обставини встановлені рішення, які можуть бути підставою для залишення проживати неповнолітню дитину сторін дочку - [PERSON], [INFO] з позивачем, тому суд приходить до висновку про необхідність залишити проживати неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO] із [PERSON]. На підставі ст.. ст. 110, 112 СК України, Законом України «Про Державну реєстрацію актів цивільного стану»,

Outcome: approved