Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» (далі - Позивач), в особі свого представника, 14 листопада 2016 року звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про відшкодування збитків в порядку регресу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14 червня 2014 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується Полісом № АІ/2208658, за умовами якого Позивач взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу автомобіля марки «Nissan Qashqai», державний реєстраційний номер [NUMBER], сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам. Представник Позивача зазначив, що 17 квітня 2015 року, стався страховий випадок: дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням [PERSON], та автомобіля марки «Фольксваген», державний реєстраційний номер [NUMBER], у результаті чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Зазначив, що відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини Відповідача. Представник Позивача зауважив, що потерпіла від дорожньо-транспортної пригоди особа, зокрема [PERSON], автомобіль якої зазнав механічних пошкоджень у результаті дорожньо-транспортної пригоди, звернулася до Позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. На виконання обов'язків, передбачених Договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14 червня 2014 року, Позивач сплатив особі, яка звернулася, страхове відшкодування в розмірі 4 121 грн. 29 коп., що підтверджується платіжним дорученням. Представник Позивача, посилаючись на ряд норм чинного законодавства, у тому числі статтю 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вважає, що оскільки Відповідача визнано винною у дорожньо-транспортній пригоді, до того ж, вона протягом трьох робочих днів не повідомила Позивача про настання страхового випадку, остання зобов'язана відшкодувати Позивачеві виплачене ним страхове відшкодування в порядку регресу. Просить суд ухвалити судове рішення, яким стягнути із Відповідача на користь Позивача страхове відшкодування у розмірі 4 121 грн. 29 коп. в порядку регресу, а також відшкодувати судові витрати, пов'язані із розглядом справи. Представник Позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності сторони Позивача. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явилася. Про місце, день та час судового розгляду повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за її відсутності, як і заперечень на позов, до суду не подавала. Суд знаходить можливим розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, ухваливши у справі заочне рішення. Розглянувши позов, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. За умовами пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України, шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до частини 1 статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно зі статтею 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом частини 1 пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Судом встановлено, що 14 червня 2014 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується Полісом № АІ/2208658, забезпеченим транспортним засобом, за яким є автомобіль марки «Nissan Qashqai», державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 12). Крім того, суд встановив, що 17 квітня 2015 року [PERSON], керуючи автомобілем марки «Nissan Qashqai», державний реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по бульвару Лесі Українки в м. Києві, всупереч вимогам пункту 10.3. Правил дорожнього руху України, під час перестроювання не надала дорогу автомобілю марки «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], яка рухалася в попутному напрямку, що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів (а.с. 38-39). У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю марки «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER], належному [PERSON], завдані механічні пошкодження. За змістом частини 4 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно з постановою Печерського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року по справі № 757/14772/15-п, щодо даної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 38-39). Вказане судове рішення є чинним. Суд встановив, що 22 квітня 2015 року [PERSON] звернулася до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» із Заявою про виплату їй страхового відшкодування (а.с. 16). Крім того, Заявою № 15850 від 21 травня 2015 року на виплату страхового відшкодування до Позивача Звернулося Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» з проханням виплатити страхове відшкодування у розмірі 4 621 грн. 29 коп., оскільки Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» була виплачена на користь [PERSON] зазначена сума страхового відшкодування на підставі Договору добровільного комплексного страхування на транспорті № 011114/4002/0001078 від 05 березня 2015 року (а.с. 13). З матеріалів справи вбачається, що згідно з платіжним дорученням № 015941 від 12 травня 2015 року, Позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «УНІКА» у розмірі 4 621 грн. 29 коп. (а.с. 35). Відповідно до підпункту ґ) підпункту 38.1.1. пункту 38.1. статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. За змістом підпункту 33.1.4. пункту 33.1. статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Згідно з частинами 1-3 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частин 1-3 статті 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. В матеріалах справи відсутні докази того, що Відповідач повідомила Позивача про настання страхового випадку, як це передбачено підпунктом 33.1.4. пункту 33.1. статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідач у судове засідання не з`явилася, пояснень та заперечень по суті позову суду не надала. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, а позовні вимоги - такими, що підлягають задоволенню, у зв'язку з чим із Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню в порядку регресу кошти у розмірі 4 121 грн. 29 коп. Крім того, виходячи із вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, із Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 378 грн. 00 коп. А всього із Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню 5 499 грн. 29 коп. З урахування викладеного, на підставі статей 993, 1188, 1191 Цивільного кодексу України, статей 22, 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статей 10, 11, 13, 57, 60, 61, 209, 212- 215, 226-228 Цивільного процесуального кодексу України, суд

Outcome: approved