Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

Представник публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 26.09.2013 року (далі - Кредитний договір) в розмірі 27493,97 грн. Як на підставу своїх вимог Позивач посилається на ті обставини, що 26.09.2013 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Кредитний договір, відповідно до умов якого Відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, Відповідач належним чином не виконує умови Кредитного договору, у зв'язку з чим Позивач просить стягнути з Відповідача заборгованість перед банком, що станом на 28.02.2017 року становить 27493,97 грн. та стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 600,00 грн. Представник Позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив розглядати справу у відсутність представника позивача, позов просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився. Судом вживалися заходи щодо повідомлення Відповідача про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (даті - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник Позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Частиною 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) установлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 26.09.2013 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого Відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», що викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Пунктом 1.1.7.12 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформую іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг», позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених кредитним договором. Згідно умов Кредитного договору, щодо зміни кредитного ліміту Банк керується пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг», де зазначено, що Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт надає право Банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Пунктом 2.1.1.5.6 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачено, що в разі невиконання зобов'язань за кредитним договором, позичальник зобов'язується на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Згідно з п. 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг», при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 «Умов та правил надання банківських послуг», Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленій Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором. Позивач зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов кредиту, що має відображення у розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 26.09.2013р. (а.с.4-5). У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 28.02.2017 року має заборгованість у розмірі 22608,54 грн., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом у сумі 1985,43 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 20623,11 грн. Відповідачем вказаний розрахунок не спростований. Доказів погашення заборгованості суду не надано. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами та якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). За положеннями ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в цій частині обґрунтовані та підлягають задоволенню, а з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню сума у розмірі 22608,54 грн. Крім того, Позивач, звертаючись до суду з позовною заявою до [PERSON] просив суд стягнути з відповідача заборгованість за пенею та комісією за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у сумі 3100,00 грн., штраф (фіксована частина) у сумі 500 грн. та штраф (процентна складова) у сумі 1285,43 грн. Згідно ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14.04.2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14.04.2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та 05.11.2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року щодо не нарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції. Згідно матеріалів справи (змісту договору, копії паспорту тощо), відповідач - [PERSON], зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р м. Бахмут Донецької області відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Отже, враховуючи те, що відповідач є громадянином України, який зареєстрований та постійно проживає в населеному пункті, де проводилась антитерористична операція, на підставі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», штрафні санкції за укладеним ним кредитним договором нараховувати заборонено, а тому позов банку в частині стягнення пені та штрафу, які нараховані після 14.04.2014 року, є необґрунтованим. Таким чином, вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості з комісії (пені) за користування кредитом в сумі 3100,00 грн. задоволенню не підлягають, як нараховані після 14.04.2014 року. При цьому суд ураховує, що з єдиного розрахунку комісії та пені неможливо встановити дійсне розмежування та правову природу комісії. У задоволенні вимог про стягнення штрафу (фіксована частина) у сумі 500 грн. та штрафу (процентна складова) у сумі 1285,43 грн. суд відмовляє у повному обсязі, оскільки нарахування цих штрафних санкцій здійснена на час подання позивачем позову до суду. Судові витрати та витрати на оплату публікації в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 130,40 грн., які підтверджені квитанцією підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.ст. 79, 88 Цивільного процесуального кодексу України. З огляду на викладене, на підставі статей 525, 526, 530, 611, 624, 625, 629, 634, 1054 ЦК України,

Outcome: partial