Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із даним позовом та вказав, що 06 грудня 2005 року в с. Токарівка Жмеринського району Вінницької області помер батько позивача [PERSON] [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина, що складається з: житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований по вул. Колгоспній, 3 в с. Токарівка Жмеринського району Вінницької області та житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований по вул. Колгоспній, 6 в с. Токарівка Жмеринського району Вінницької області. Спадщину [PERSON] прийняла частково, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по вул. Колгоспній, 6 в с. Токарівка Жмеринського району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, серії НАТ 006157. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.03.2016 року за № 245/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по вул. Колгоспній, 3 в с. Токарівка Жмеринського району Вінницької області, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Представник позивача вказує, що вищезазначений житловий будинок належить [PERSON], однак за свого життя останній не здійснив державну реєстрацію права власності на даний будинок. Зазначає, що згідно висновків Вищого спеціалізованого суду України в узагальненні судової практики від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Також представник позивача зазначив, що інші спадкоємці, що претендують на спадщину відсутні та за свого життя [PERSON] заповіт не залишав. У звязку з вищевикладеним представник позивача просить суду визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по вул. Колгоспній, 3 та залишився після смерті батька [PERSON], померлого 06 грудня 2005 року. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, але надав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу розглянути без його участі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, але від відповідача надійшла заява, в якій вказано, що [PERSON] сільська рада позов визнає повністю та просить розглянути справу за відсутності відповідача. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу, у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як він обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Відповідно до ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи виникає в момент її народження і припиняється в момент її смерті; згідно п.11 ч.1 ст.346 ЦК України - право власності припиняється в разі смерті власника; згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В порядку ст.88 ЦПК України, судові витрати по справі слід віднести на рахунок позивача, оскільки спір виник не з вини відповідача.

Outcome: approved