Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Представник позивача Скворчевська Т.С. звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить, з урахуванням уточнень, стягнути солідарно з ТОВ «Крона-СВ» та [PERSON] заборгованість за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 07 березня 2013 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 20 250 грн зі строком повернення до 07.03.2014 року з відсотковою ставкою 5% від суми кредиту не пізніше сьомого числа кожного місяця. Внаслідок невиконання своїх зобов'язань за [PERSON] утворилась заборгованість у розмірі 27 904,00 грн. Зобов'язання відповідача по кредитному договору забезпечено договором поруки від 07.03.2013 року, укладеного між ТОВ «Крона-СВ» та ХМФКС «Криниця». На підставі викладеного представник позивача просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором на загальну суму 27 904,00 грн. шляхом звернення стягнення на майно ТОВ «Крона-СВ», яке було передано ХМФКС «Криниця» в якості виконання зобов'язань по кредитному договору та вилучити у ТОВ «Крона-СВ» та передати ХМФКС «Криниця» майно, яке було передано ТОВ «Крона-СВ» на відповідальне зберігання, стягнути судовий збір у розмірі 279,50 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, про розгляд справи був повідомлений своєчасно, належним чином, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з підстав, наведених у позові, у випадку неявки відповідачів в судове засідання не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідачі в судове засiдання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили. Клопотання про розгляд справи без їхньої участі до суду не надходили. Зі згоди представника позивача суд приймає рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 07 березня 2013 року між Харківською міською фінансово-кредитною спілкою «Криниця» та [PERSON] було укладено кредитний договір №30-13, згідно умов якого ХМФ КС «Криниця» зобов'язувалася надати Позичальнику грошові кошти у розмірі 20 250 грн. строком на 12 місяців, до 07 березня 2014 року зі сплатою 60% процентів річних. Також, 07 березня 2013 року між ХМФ-КС «Криниця» та Поручителем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Крона-СВ» був укладений договір поруки, згідно п. 1.1 якого поручитель зобов'язується відповідати за невиконання Боржником його зобов'язань перед Кредитором, що виникли з кредитного договору №30-13 від 07.03.2013 року, укладеного між Кредитором та Боржником. Позивачем виконані взяті на себе зобов'язання за кредитним договором №30-13 від 07.03.2013 року щодо видачі кредиту, що підтверджується видатковим касовим ордером від 07.03.2013 року. Згідно п.3.3 Договору Позичальник зобов'язаний проводити сплату відсотків за користування кредитом в строки та розмірі, передбачені цим Договором; за користування кредитом щомісячно сплачувати відсотки у розмірі 5% відсотків від суми кредиту, що складає 1012,50 грн., сплачувати відсотки не пізніше 07 (сьомого) числа кожного місяця. Пунктом 1.2 Договору встановлено режим сплати кредиту, яким передбачено, що відсотки - щомісячно, не пізніше 07 числа поточного місяця - за наступний місяць користування кредитом; тіло кредиту - наприкінці строку дії договору. Згідно п.1.5 Договору сукупна вартість кредиту складає 60% або 12 150 грн. та включає в себе проценти за користування кредитом. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк, який встановлений договором. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Нормами цивільного законодавства передбачено, що Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений строк. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Пунктом 6.2 Договору передбачено, що у випадку порушення Позичальником зобов'язань в частині своєчасного повернення суми кредиту, Кредитодавець стягує суму кредиту з урахуванням штрафних санкцій - 2% від суми непогашеного кредиту за кожен день прострочення платежу. Внаслідок невиконання своїх зобов'язань за кредитним договором відповідачем [PERSON] утворилась заборгованість, яка складається із суми заборгованості по кредитному договору у розмірі 20 250 грн., суми заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 4050 грн., пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом у розмірі 3604 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком. Крім того, згідно ст. 553 ЦК України поручитель за договором поруки поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За таких обставин, беручи до уваги, що зобов'язання за кредитним договором не виконуються, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідачів заборгованості в розмірі 27 904,00 гривень. Щодо вимог позивача стосовно стягнення з ТОВ «Крона-СВ» 27 904,00 грн. шляхом звернення стягнення на майно, яке було передано ХМФКС «Криниця» в якості виконання зобов'язань по кредитному договору та вилучення у ТОВ «Крона-СВ» та передачі ХМФКС «Криниця» майна, яке було передано ТОВ «Крона-СВ» на відповідальне зберігання, суд не вбачає підстав для задоволення вимог у цій частині, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог та заперечень. Суд не приймає до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Пунктом 2.5 Договору поруки №01-13 від 07.03.2013 року передбачено, що за виконання зобов'язань за договором, вказаним у п. 1.1 цього договору, Поручитель несе відповідальність наступним майном (додаток №1), а також усім належним йому майном. Разом із цим, відповідно до вимог ст. 574, ч.3, 4 ст. 577 ЦК України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця. Суду не надано належних та допустимих доказів укладення відповідного договору застави між позивачем та ТОВ «Крона-СВ», а також відсутні й докази внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, зазначеного у позові у додатку №1 до договору поруки №01-13 від 07.03.2013 року. Також відсутні докази вартості майна, про звернення стягнення на яке просить позивач, а також не надано доказів того, що майно, яке зазначене у додатку № 1 до договору належить відповідачу на праві власності. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню сплачена сума судового збору у розмірі 279,04 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial