Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 1/25/Р3GK/07-07-11/0311 від 14.06.2013 року в сумі 11035,75 грн., посилаючись при цьому на те, що отримавши споживчий кредит в сумі 8261,68 грн. відповідач належним чином покладені обовязки, згідно кредитного договору щодо своєчасної сплати суми заборгованості не виконує і в добровільному порядку відмовляється сплачувати виниклу заборгованість, в звязку з чим, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд даної справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач будучи належним чином повідомленою про день та час слухання справи, у судове засідання не зявилася, не повідомивши про причини неявки та їх поважність, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності за наявних у справі матеріалів відповідно до положень статей 224-233 ЦПК України. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядує цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. \~ \~ Статтею 214 ЦПК України визначено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. \~ Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір № 1/25/Р3GK/07-07-11/0311 від 14.06.2013 року, згідно якого банк надав позичальнику споживчий кредит у розмірі 8261,68 грн. зі строком користування з 14.06.2013 року до 13.06.2015 року зі сплатою процентної ставки у розмірі 25% річних та щомісячної комісії у розмірі 0,5 % від первісної суми кредиту (а.с.4-5). Згідно умов п. 4.4.2. Кредитного договору позичальник зобов'язаний погашати заборгованість перед Банком по наданому кредиту, нарахованим процентам згідно графіку (додаток № 1 до Кредитного договору) (а.с.4,6). 14 червня 2013 року виконуючи свої зобовязання за кредитним договором позивач перерахував кредитні кошти відповідачу Проте, позичальник в порушення умов Кредитного договору, не виконав взяті на себе кредитні зобов'язання відносно щомісячної сплати комісії, процентів за користування отриманим кредитом та повернення кредиту частинами за встановленим у договорі графіком (п. п. 4.4.2. - 4.4.4.), внаслідок чого у нього утворилась заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії. Крім того, згідно п. 5.1. Кредитного договору за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитними коштами Банк має право вимагати від Позичальника сплати пені у розмірі 0,5 % від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення платежу. Відповідно до п. 5.2. Кредитного договору, у випадку порушення Позичальником строків сплати процентів за користування кредитними коштами, Банк має право вимагати від Позичальника сплати штрафу у розмірі 50 % від суми наданого кредиту. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «позика» цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). З ч.1 ст.612 ЦК України вбачається, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема наслідки щодо сплати неустойки. Так, в звязку з невиконанням договірних зобовязань за кредитним договором, відповідачу станом на 27.01.2016 року нараховано заборгованість 11035,75 грн., яка складається з наступного: 2156,30 грн. - заборгованість за кредитом; 637,61 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 537,03 грн. - заборгованість по сплаті щомісячної комісії за обслуговування рахунку; 3039,73 грн. пеня за прострочення основної судної заборгованості; 534,24 грн. пеня за несплачені проценти, а також штраф 4130,84 грн. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов , визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. У ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобовязання за вказаним договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору, а тому позивач правомірно вимагає стягнення з відповідача виниклої суми заборгованості. Разом з тим суд звертає увагу, що за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи, що умовами договору передбачено одночасне стягнення декількох видів неустойки - штрафів та пені за порушення кредитних зобовязань, суми штрафів до стягнення з відповідача не підлягають. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду України від 21.10.2015 року по справі №6-2003цс15 . Суд вважає, що пеня є більш дієвою мірою впливу на боржника та к як обчислюється в відсотках від суми несвоєчасного виконання зобовязання та за своєю правовою природою продовжує стимулювати боржника до повного виконання своїх зобовязань. Таким чином у стягненні з відповідача штраф у розмірі 4130,84 грн. слід відмовити, а позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідача решту заборгованості. Загальна сума заборгованості, що підлягає до стягнення з відповідача складає 6904,91грн. (11035,75 - 4130,84 = 6904,91) Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволених вимог, згідно ст. 88 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial