Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «АРІЕС», яка діє в інтересах ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 27.04.12р. в м. Києві на неврегульованому перехресті віл Берлінського та вул. Котовського сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох т/з: 1) автомобіля «Субару» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] 2) автомобіля «Пежо» д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, що підтверджується первісною довідкою ДАІ, розширеною довідкою ДАІ та постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.07.2012р. про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. На момент ДТП між відповідачем та Приватним акціонерним товариством «СК «Лафорт»» був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ/7457324 від 28.10.2011р., за яким було застраховано цивільну відповідальність Відповідача перед третіми особами, при використанні т/з «Субару» д/н [NUMBER] . Потерпілий внаслідок ДТП [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Лафорт» із повідомленням про настання випадку ДТП та із заявою про виплату страхового відшкодування, так як відповідача було визнано винним у спричиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Фахівцем відділу врегулювання ПрАТ «СК «Лафорт»» на підставі звіту № 2405-зал від 12.06.2012р. був складений розрахунок розміру страхового відшкодування пошкодженого автомобіля потерпілого. На підставі заяви про виплату страхового відшкодування, Страхового акту та розрахунку розміру страхового відшкодування, ПрАТ «СК «Лафорт»» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 7 476,97 що підтверджено платіжним дорученням № 4838 від 16.07.2012 року. Оскільки [PERSON] не повідомив письмово протягом 3-х днів про настання дорожньо-транспортної пригоди ПрАТ «СК «Лафор», то останній набув права вимоги до відповідача після виплати страхового відшкодування. 29.04.2013р. між ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» та ПрАТ «СК «Лафорт» було підписано договір про надання фінансових послуг факторингу, за яким остання відступила ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» свої права грошової вимоги до боржників. Тому позивач звернувся до суду із даним позовом та просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 7 476,97 грн. та судові витрати у сумі 243,60 грн. Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 25.12.2015 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «АРІЕС», яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу задоволено та стягнуто з [PERSON] суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 7 476, 97 гривень та судовий збір у розмірі 243, 60 гривень. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 19.09.2019 року, заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 25 грудня 2015 року скасовано та призначено справу до підготовчого судового засідання в загальному порядку. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 13.08.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача надав письмову заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач до суду не з`явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, про що свідчать поштові повідомлення, які знаходяться у матеріалах справи, у тому числі був повідомлений шляхом розміщення оголошення на сайті суду, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило, тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст.10 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.07.2012 року, відповідно до якої [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідач 27.04.2012р. о 14 год. 05 хв., керуючи автомобілем «Субару» д/н [NUMBER] , на нерегульованому перехресті вул. Берлінського - Котовського не виконав вимогу знаку «Дати дорогу» не надав перевагу в русі, в наслідок чого скоїв наїзд на автомобіль «Пежо», д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] (а.с. 14). Судом також встановлено, що на момент ДТП між відповідачем та ПрАТ «СК «Лафорт»» діяв договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АА/7457324 від 28.10.2011р., за яким було застраховано цивільну відповідальність Відповідача перед третіми особами, при використанні т/з «Субару» д/н [NUMBER] (а.с.16). Потерпілий внаслідок ДТП [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Лафорт»» із повідомленням від 21.05.2012р. про настання випадку ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування, так як відповідача було визнано винним у спричиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. На підставі заяви про отримання страхового відшкодування від 23.08.2012р., Звіту № 2405-зал від 12.06.2012 року фахівцем відділу врегулювання ПрАТ «СК «Лафорт»» був складений страховий Акт № 2612-00005-01-1-1 від 29.09.2012 року та був виведений розрахунок розміру страхового відшкодування пошкодженого т/з від 29.09.2012. На підставі Заяви про виплату страхового відшкодування, Страхового акту та розрахунку розміру страхового відшкодування, ПрАТ «СК «Лафорт»» було складено розпорядження про виплату страхового відшкодування від 04.10.2012 року та відповідно до норм ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», було виплачено страхове відшкодування в розмірі 7476,97 грн., що підтверджено платіжним дорученням № 4838 від 16.11.2012 року (а.с.16-33). 29.04.2013р. між ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» та ПрАТ «СК «Лафорт» було підписано договір про надання фінансових послуг факторингу, за яким остання відступила ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» свої права грошової вимоги до боржників (а.с. 6-11). Посилаючись на ст. 33, підпункт «ґ» п. 38.1.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким встановлено обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, повідомити страховика про ДТП, позивач зазначав, що відповідач не виконав вказаний обов`язок та не повідомив страхову компанію у вказаний строк про ДТП з його участі, в зв`язку з чим просив стягнути з відповідача на користь позивача у порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 7 476, 97 гривень. Згідно з частиною першою статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін у статтю 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було розширено перелік обов`язків учасників ДТП, у зв`язку з чим обов`язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте вказані зміни, що стосуються нумерації зазначеного підпункту, до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цього Закону щодо строків та умов обов`язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були. Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами; [PERSON] , як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284цс15 та від 22 березня 2017 року в справі № 6-2011цс16. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду погодився з викладеним у цій постанові правовим висновком і не вбачав підстав для відступлення від нього (справа № 752/9895/15-ц, провадження №61-4722 св 18, постанова від 14.02.2018 року). Пред`явивши даний позов до [PERSON] , представник позивача обґрунтовував його лише тією обставиною, що відповідач не повідомив страховика про страховий випадок у строки передбачені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Отже, установлено, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; [PERSON] , як особа, винна в ДТП, притягнута до адміністративної відповідальності; потерпіла особа повідомив позивача про ДТП, сама страхова компанія відповідача його визнала, добровільно сплативши страхове відшкодування, таким чином неповідомлення відповідачем страховика у триденний строк з моменту ДТП, про настання страхового випадку не є підставою для пред`явлення регресного позову. Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову у повному обсязі.

Outcome: dismissed