Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором споживчого кредиту ПД №207 від 27.06.2018 року у розмірі 16463,46 грн., з якої: 1080,71 грн. прострочена сума боргу по кредиту; 15382,75 грн. дострокова сума залишку по кредиту за лютий 2019 року по червень 2020 року та судові витрати в розмірі 1921 грн., обґрунтовуючи тим, що відповідач не виконує в повному обсязі умови договору поруки №207/03 від 27.06.2018 року за договором споживчого кредиту ПД №207 від 27.06.2018 року укладеним між кредитною спілкою та [PERSON], померлим 29.10.2018 року. Представник позивача [PERSON] у дане судове засідання не зявилась, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, в разі неявки в судове засідання відповідача, просила винести заочне рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надав. Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 27.06.2018 року між [PERSON] та Кредитною спілкою «Лозівський взаємний кредит» було укладено договір споживчого кредиту ПД № 207. Позичальнику було надано кредит у сумі 19000 грн. під 54% річних, загальним строком на 24 місяці, з обов'язком погасити кредит до 27.06.2020 року згідно графіку. У відповідності\~до п.4.1.\~договору зобовязання\~позичальника щодо\~своєчасного повернення\~кредиту та\~сплати процентів\~за користування\~кредитом забезпечується\~застосуванням штрафних\~санкцій,\~пені та порукою [PERSON] згідно договору поруки № 207/03 від 27.06.2018 року (а.с.8,9). 27.06.2018\~року між\~[PERSON] та\~Кредитною спілкою\~«Лозівський взаємний\~кредит» було\~укладено договір поруки №207/03. Згідно даного\~договору, [PERSON] зобовязався\~відповідати перед\~кредитором за\~виконання зобовязань\~позичальника [PERSON] за\~договором споживчого\~кредиту (пенсійний) ПД № 207 від 27 червня 2018 року, в\~повному обсязі\~цих зобов'язань, а саме в сумі 19000,00 грн. та відсотків за цим кредитом, а також можливих пені та неустойки. Відповідно до п.1.2 договору поруки №207/03 від 27.06.2018 року поручитель зобовязується відповідати перед кредитором за будь-якого боржника в разі переводу боргу чи смерті боржника. Згідно п.2.1 зазначеного договору поруки, у разі невиконання позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором на рівні з позичальником за повернення суми кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом, штрафних санкцій, судових витрат, тощо (а.с.10). Позичальником [PERSON] належним чином виконувались зобовязання за договором споживчого кредиту (пенсійний) ПД №207 від 27.06.2018 року з червня 2018 року по жовтень 2018 року. 29.10.2018 року [PERSON] помер, відповідно зобовязання повернути несплачену при його житті заборгованість по кредиту та відсотках перейшло до [PERSON] (а.с.17). Несплачена заборгованість [PERSON] при житті станом по січень 2019 року за договором споживчого кредиту ПД № 207 від 27.06.2018 року становить 16463,46\~грн.,\~яка складається з: простроченої суми заборгованості по кредиту у розмірі 1080,71 грн.; суми залишку по кредиту у розмірі 15382,75 грн. (а.с.12,13). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Уклавши кредитний договір, сторони взяли на себе певні зобовязання. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники,якщо договором поруки не встановлено додаткову(субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки,що відповідає вимогам ст.543 ЦК України. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Уклавши кредитний договір, сторони взяли на себе певні зобовязання. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved