Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Прокурор м. Трускавця звернувся в Трускавецький міський суд Львівської області із позовом до [PERSON], треті особи: служба у справах дітей Трускавецької міської ради, [PERSON] про накладення заборони на відчуження майна. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] народився 23.01.1998 року в м. Трускавці та її матір’ю є [PERSON], а батьком [PERSON]. Рішенням Трускавецького міського суду від 11.10.2013 року [PERSON] позбавлений батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Мати неповнолітнього [PERSON] померла 26.05.2012 року. Рішенням виконавчого комітету Трускавецької міської ради № 227 від 25.12.2013 року [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, а рішенням виконкому № 228 від 25.12.2013 року над дитиною встановлено піклування та піклувальником призначено його бабусю [PERSON], яка згідно цього ж рішення є призначена опікуном на житлом неповнолітнього [PERSON]. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 262 від 06.05.2014 року та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №21288424 від 06.05.2014 року за неповнолітнім [PERSON] зареєстроване право власності на нерухоме майно – 1/6 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Трускавецького міського суду від 11.10.2013 року питання щодо накладення заборони на відчуження майна та житла дітей не вирішено. Відтак просить накласти заборону на відчуження 1/6 частини квартири [ADDRESS] належну на праві власності [PERSON], [INFO] до його повноліття. Прокурор прокуратури м. Трускавця [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з’явився і не повідомив причини своєї неявки, хоча його належним чином було повідомлено про час та місце розгляду справи і від нього не поступало клопотання про слухання справи у його відсутності, тому за вказаних обставин, суд вирішив слухати справу без його участі. Представник третьої особи на стороні позивача – служби у справах дітей Трускавецької міської ради не заперечила проти задоволення позову. Третя особа на стороні позивача – [PERSON] в судове засідання не з‘явилась та не повідомила причин своєї неявки, тому за вказаних причин суд вирішив слухати справу у її відсутності. Вивчивши матеріали справи, зі згоди представника позивача суд ухвалив на підставі ст. 224 ЦПК України постановити рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши представника позивача, представника служби у справах дітей Трускавецької міської ради, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народився 23.01.1998 року в м. Трускавці та її матір’ю є [PERSON], а батьком [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження 1-СГ № 150682 виданим 02.02.1998 року відділом РАГС Трускавецького міськвиконкому. Мати неповнолітнього [PERSON] померла 26.05.2012 року, що стверджується свідоцтвом про смерть 1-СГ № 278945 виданим 29.05.2012 року відділом державної РАЦС Трускавецького міського управління юстиції. Рішенням Трускавецького міського суду від 11.10.2013 року [PERSON] позбавлений батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням виконавчого комітету Трускавецької міської ради № 227 від 25.12.2013 року [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, а рішенням виконкому № 228 від 25.12.2013 року над дитиною встановлено піклування та піклувальником призначено його бабусю [PERSON], яка згідно цього ж рішення є призначена опікуном на житлом неповнолітнього [PERSON]. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 262 від 06.05.2014 року та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №21288424 від 06.05.2014 року за неповнолітнім [PERSON] зареєстроване право власності на нерухоме майно – 1/6 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Трускавецького міського суду від 11.10.2013 року питання щодо накладення заборони на відчуження майна та житла дітей не вирішено. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратіфікованої Верховною радою України 27.02.1991 року, № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Таким чином, діти, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишились без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави. В Україні законодавець нормою п.2 ч.1 ст.248 СК України закріпив право дитини на збереження за нею права користування житлом, у якому вона раніше проживала, у випадку позбавлення батьківського піклування. Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. В силу ст. 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. У відповідності до ч.1 ст.32 Закону України «Про забезпечення організаційно- правових умов соціального захисту дітей -сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми- сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, литячі будинки сімейного типу, заклади для дітей- сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У відповідності до ч.3 ст.32 «Про забезпечення організаційно- правових умов соціального захисту дітей -сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» жилі приміщення, в яких проживали діти - сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім'ї громадян України, заклади для дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватись лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей. У відповідності до ч.3 ст.25 Закону України «Про охорону дитинства» у разі, передачі дітей, позбавлених батьківського піклування під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи- інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім'ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім'ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім'ї. Вказані норми матеріального права є спеціальними і застосовуються судом до встановлених правовідносин. Нормою ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» законодавчо закріплено право дитини на майно. Зокрема, відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина, в тому числі й усиновлена, має право на одержання в установленому законом порядку в спадщину майна і грошових коштів батьків чи одного з них у разі їх смерті або визнання їх за рішенням суду померлими незалежно від місця проживання. Дитина, батьки якої позбавлені батьківських прав, не втрачає права на успадкування їх майна. Суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Вирішуючи питання позовних вимог в частині накладення заборони на відчуження 1/6 частини квартири, належної на праві власності [PERSON] до досягнення ним повноліття, суд виходить з того, що рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 11.10.2013 року у справі за позовом органу опіки та піклування виконавчого комітету Трускавецької міської ради до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, питання накладення заборони на відчуження належної дитині частини квартири не вирішувалось. Суд, виходячи з інтересів дитини, вважає можливим накласти заборону відчуження належного дитині квартири до досягнення дитиною повноліття. Таким чином суд знаходить позовні вимоги прокурора м. Трускавця обгрунтованими та заснованими на законі. Виходячи зі змісту ст. 88 ЦПК України, суд вважає можливим покласти оплату судового збору на відповідача.

Outcome: approved