Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 05 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] (далі - Відповідач-1) було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (з Правилами) № 11391725000 (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого банк надав йому грошові кошти у розмірі 50 863 (п'ятдесят тисяч вісімсот шістдесят три) доларів США 00 центів, в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, з кінцевим терміном повернення кредиту 04 вересня 2015 року, а відповідач-1 зобов'язався здійснювати оплату послуг банку згідно тарифів позивача у строки, передбачені умовами договору. Також, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 05 вересня 2008 року між банком та [PERSON] (далі - Відповідач-2) було укладено Договір поруки № 227635 (далі - Договір поруки), згідно умов якого поручитель поручається за виконання боржником обов'язків, що виникли на підставі кредитного договору. Далі позивач зазначає, що 20 квітня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» був укладений Договір факторингу № 05/12 (далі - Договір факторингу), відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (з Правилами) № 11391725000 від 05 вересня 2008 року, який було укладено між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON], та ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло прав кредитора до [PERSON]. Позивач зазначає, що за відповідачами, як солідарними боржниками, у зв'язку з невиконанням ними зобов'язань за кредитним договором станом на 10 жовтня 2013 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 401 889 (чотириста одна тисяча вісімсот вісімдесят дев'ять) грн. 25 коп. Оскільки відповідачі добровільно здійснювати погашення заборгованості не бажають, позивач змушений був звернутися до суду і просити суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь вказану суму заборгованості у розмірі 401 889 (чотириста одна тисяча вісімсот вісімдесят дев'ять) грн. 25 коп. та судові витрати по справі. 10 квітня 2014 року до суду надійшла заява від представника позивача, в якій він просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.71). Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, про що свідчить оголошення у друкованому засобі масової інформації газеті «Урядовий кур'єр» № 63 від 05 квітня 2014 року (арк.22), причини неявки в судове засідання не повідомили, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. У відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочну форму розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини справи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Судом встановлено, що 05 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (з Правилами № 11391725000, згідно умов якого банк надав відповідачу-1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у розмірі 50 863 (п'ятдесят тисяч вісімсот шістдесят три) доларів США 00 центів, що в гривневому еквіваленті становить 246 700 (двісті сорок шість тисяч сімсот) грн. 81 коп. з терміном дії до 04 вересня 2015 року (а.с. 7-21). Судом встановлено, що банк в повному обсязі виконав свої зобов'язання за вказаним Кредитно-заставним договором та надав [PERSON] кредит в сумі 50 863 (п'ятдесят тисяч вісімсот шістдесят три) доларів США 00 центів. З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань 05 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] був укладений договір застави транспортного засобу, відповідно до умов якого заставодавець передає в заставу транспортний засіб марки: автомобіль марки Jeep, модель Grand Cherokee, рік випуску 2008, колір синій, тип ТЗ - легковий універсал - В, номери агрегатів кузов [NUMBER], д/н [NUMBER], що є власністю [PERSON], яким забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов'язань заставодавця за кредитним договором № 11391725000 від 05 вересня 2008 року (а.с. 7-21). Також, з метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань 05 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено Договір поруки № 227635, згідно умов якого поручитель зобов'язалася перед банком відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (а.с. 22-24). Згідно з п.1.1 договору поруки поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (з Правилами) № 11391725000 від 05 вересня 2008 року, укладеного між кредитором та боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Відповідно до п.1.4 договору поруки відповідальність поручителя і боржника є солідарною. На підставі Договору факторингу № 05/12 від 20 квітня 2012 року ПАТ «УкрСиббанк» відступило право вимоги ТОВ «Кредекс Фінанс» у тому числі за кредитним договором № 11391725000 від 05 вересня 2008 року (а.с. 29-30). Як вбачається із матеріалів справи, про відступлення права вимоги ТОВ «Кредекс Фінанс» ПАТ «УкрСиббанк» повідомило [PERSON] відповідним повідомленням (а.с.26). Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника, боржник і поручитель відповідають перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Відповідно до статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Зазначене кореспондується з п. 4. вказаного договору поруки, відповідно до якого, у випадку невиконання боржником обов'язків за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно умов вказаного кредитного договору, укладеного між сторонами, позичальник зобов'язаний: сплачувати заборгованість перед банком (п. 1.2.2.1 Договору); та у випадку порушення зобов'язання, сплачувати відповідні штрафні санкції (розділ 4 Договору). Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Із матеріалів справи вбачається, що в порушення умов вказаного кредитного договору та договору поруки відповідачі свої зобов'язання належним чином не виконали, допустивши прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого станом на 10 жовтня 2013 року відповідно до розрахунку виникла заборгованість у розмірі 401 889 (чотириста одна тисяча вісімсот вісімдесят дев'ять) грн. 25 коп., що складається із: заборгованості за основним зобов'язанням у розмірі 294 248 (двісті дев'яносто чотири тисячі двісті сорок вісім) грн. 76 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 29 941 (двадцять дев'ять тисяч дев'ятсот сорок одна) грн. 42 коп., пені за порушення термінів погашення грошових зобов'язань у розмірі 64 749 (шістдесят чотири тисячі сімсот сорок дев'ять) грн. 22 коп., процентів за користування коштами (3%) у розмірі 12 949 (дванадцять тисяч дев'ятсот сорок дев'ять) грн. 84 коп. (а.с. 25). Із матеріалів справи також вбачається, що позивачем на адресу [PERSON] було направлено вимогу про погашення кредитної заборгованості від 10 жовтня 2013 року (а.с. 25), про що свідчить список згрупованих відправлень рекомендованих листів (а.с. 28). Тобто, відповідач-2, як поручитель також не усунув порушення умов вказаного договору, не відреагував на повідомлення позивача щодо порушення умов кредитного договору позичальником, суму простроченої заборгованості не сплатив. Відповідно до п.п. 3.1.2., 6.1. кредитного договору позивач має право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати процентів за кредит, у тому числі у випадках невиконання позичальником умов кредитного договору та порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань за договором строком більше ніж 30 календарних днів. Враховуючи наведене, позивач мав право на звернення з відповідним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, який повинен бути розглянутий судом незалежно від інших заходів, які здійснюються ним для погашення заборгованості. Здійснення особою свого права на судовий захист не може ставитись у залежність від використання нею інших засобів правового захисту, до яких відноситься, зокрема, звернення стягнення на заставлене майно. Відповідно до приписів ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Також відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Частиною 3 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. На підставі абз. 2 п. 31 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором нарахована позивачем пеня охоплює проміжок часу більший ніж один рік (а.с. 25). Разом з тим, відповідачами ні усно, ні письмово не було заявлено про застосування строку позовної давності до позовних вимог про стягнення пені, а з урахуванням положень ч. 3 ст. 267 ЦК України суд позбавлений можливості самостійно його застосовувати. Таким чином, з урахуванням того, що у відповідачів перед позивачем існує заборгованість, яка [PERSON] та [PERSON] добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (з Правилами) № 11391725000 від 05 вересня 2008 року у розмірі 401 889 (чотириста одна тисяча вісімсот вісімдесят дев'ять) грн. 25 коп., що складається із: заборгованості за основним зобов'язанням у розмірі 294 248 (двісті дев'яносто чотири тисячі двісті сорок вісім) грн. 76 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 29 941 (двадцять дев'ять тисяч дев'ятсот сорок одна) грн. 42 коп., пені за порушення термінів погашення грошових зобов'язань у розмірі 64 749 (шістдесят чотири тисячі сімсот сорок дев'ять) грн. 22 коп., процентів за користування коштами (3%) у розмірі 12 949 (дванадцять тисяч дев'ятсот сорок дев'ять) грн. 84 коп. Суд зауважує, що відповідачі, будучи належним чином повідомлені про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з'явилися, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надали, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Таким чином, аналізуючи здобуті у справі докази, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача за своєю правовою природою законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню, та з відповідачів підлягає стягненню заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (з Правилами) № 11391725000 від 05 вересня 2008 року у розмірі 401 889 (чотириста одна тисяча вісімсот вісімдесят дев'ять) грн. 25 коп. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. У відповідності до ч.6 ст. 79 ЦПК України до судових витрат відносяться також витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Таким чином, з відповідачів також слід стягнути на користь позивача судові витрати, що були ним понесені, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: судового збору у розмірі 1 720 (одна тисяча сімсот двадцять) грн. 50 коп., а також, витрати за опублікування оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» № 63 від 05 квітня 2014 року про виклик відповідачів в судове засідання в розмірі 231 (двісті тридцять одна) грн.00 коп. із кожного відповідача окремо. На підставі викладеного,

Outcome: approved