Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

Представник позивача Комунального підприємства «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» - Темір І.К. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків за договором. В обґрунтування зазначеного позову зазначила, що 23.11.2018 року між Комунального підприємства «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» (далі за тестом - КП «МТТУ») та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 414 на професійно-технічне навчання професії водій трамваю. За умовами вказаного договору, позивач взяв на себе зобов`язання здійснити професійну підготовку відповідача професії водій трамваю за свій рахунок, а відповідач зобов`язана після закінчення навчання відпрацювати на посаді водія трамваю не менше 3 років. Згідно наказу №1182 від 23.11.2018 року [PERSON] було зараховано до складу навчальної групи № 13 курсового професійно-технічного навчання професії «водій трамвая» 3 класу. Відповідно до п. 4.3 Договору № 414, у разі звільнення за власним бажанням або за угодою сторін впродовж першого року після закінчення курсів, учень курсів відшкодовує Підприємству витрати на навчання в розмірі 80% суми, передбаченої п.4.2 цього договору. Наказом № 150л від 29.05.2019 року відповідача [PERSON] було прийнято на роботу на посаду водія трамваю до депо № 2 КП «МТТУ». 01.08.2019 року відповідач подала на ім`я начальника КП «МТТУ» заяву про звільнення, на підставі якої наказом № 165л від 06.08.2019 року її було звільнено за згодою сторін. 07.08.2019 року відповідач подала до КП «МТТУ» заяву в якій просила укласти з нею договір добровільного відшкодування витрат на навчання з розстрочкою на 12 місяців. Цього ж дня між сторонами було укладено договір про реструктуризацію заборгованості № 435 за умовами якого позивач надав розстрочку у погашенні відповідачем витрат, які були понесені на її професійно-технічне навчання професії водій трамваю у сумі 23906,61 гривень, шляхом щомісячного внесення грошових коштів на розрахунковий рахунок КП «МТТУ» в розмірі 1992,22 грн., починаючи з вересня 2019 року. Проте, в порушення умов договору № 435 від 07.08.2019 року відповідач не виконувала в повній мірі взяті на себе зобов`язання, сплативши на користь КП «МТТУ» лише 1000,00 грн. за серпень 2019 року та припинила відшкодування витрат повністю, у зв`язку з чим представник позивача просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь КП «МТТУ» збитки за договором № 435 від 07.08.2019 року в сумі 22906,61 гривень, а також суму сплаченого ними судового збору в розмірі 2 102,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала суду письмову заяву згідно якої просила суд слухати справу у її відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечила у зв`язку з обставинами, викладеними у поданому нею відзиві на позовну заяву. У письмовому відзиві зазначила, що з позовними вимогами не погоджується, оскільки відповідальність по відшкодуванню витрат на навчання по договору настає лише тоді, коли учень звільняється за власним бажанням, а підстави для відшкодування витрат на навчання при звільненні працівника за угодою сторін договором не передбачено. Також у відзиві зазначає, що у день її звільнення, а саме 06.08.2019 року їй не було видано трудову книжку і лише на наступний день, 07.08.2019 року її було видано лише за умови, що вона підпише з позивачем договір про відшкодування витрат за договором на професійно-технічне навчання від 23.11.2018 року № 414 і сплати першого платежу. Оскільки їй була потрібна трудова книжка і її запевнили, що вказаний договір є лише формальністю, вважає підписаний нею договір фіктивним. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши усі наявні докази, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 листопада 2018 року відповідач по справі - [PERSON] звернулася до керівництва КП «МТТУ» з заявою про зарахування її на курси підготовки водіїв трамвая 3 класу. Дана обставина стверджується копією письмової заяви [PERSON] від 23.11.2018 року (а.с. 6). Наказом від 23.11.2018 за № 1182 «Про організацію навчальної групи № 13, виданим начальником КП «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» наказано учбовому центру організувати групу курсового професійно-технічного навчання професії «Водій трамвая» 3 класу, заняття у навчальній групі розпочати 27.11.2018 року, до складу учбової групи зараховано [PERSON] (а.с. 7). 23 листопада 2018 року між КП «МТТУ» (підприємство), з одного боку та [PERSON] (слухач курсів), з іншого боку, було укладено договір № 414 на професійно-технічне навчання професії водій трамвая (а.с. 8-9). Згідно із пп. 3.1.1., 3.1.3., 3.1.4. п. 3.1 вказаного Договору КП «МТТУ» зобов`язалося надати [PERSON] навчальні послуги на рівні державних стандартів освіти, видати відповідне свідоцтво державного зразка, а також після закінчення курсів та здачі екзамену у Територіальному сервісному центрі забезпечити відповідача роботою за спеціальністю водій трамвая. Згідно із п.п. 3.3.1, 3.3.5. п. 3.3 Договору відповідач [PERSON] зобов`язалася успішно пройти курс теоретичної підготовки, стажування, здати екзамени та заліки, згідно затвердженого навчального плану, а також в повному обсязі пройти виробниче навчання, а також після закінчення навчання відпрацювати за отриманою професією на підприємстві на посаді водія трамвая 3 роки. Крім того, відповідно до п. 4.1 Договору у випадку відрахування з курсів відповідач зобов`язалася відшкодувати підприємству одноразово єдиним платежем у день відрахування суму, витрачену на навчання у відповідності зі кошторисом витрат на професійно-технічне навчання, у розмірі пропорційно часу навчання. Наказом від 28.05.2019 року № 474 «Про відрахування з курсів підготовки професіям «Водій трамвая» та «Водій тролейбуса» у зв`язку з закінченням навчання», виданим КП «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» наказано [PERSON] відрахувати з курсів підготовки професії «Водій трамвая» 28.05.2019 та направити до відділу кадрів для подальшого працевлаштування, у відповідності до договору на навчання № 414 від 23.11.2018 року (а.с. 10). З 30.05.2019 року КП «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» було прийнято [PERSON] на роботу в депо 2 на посаду водій трамвая 3 класу на підставі особистої заяви відповідача від 29.05.2019 року (а.с. 12) про що було видано наказ (розпорядження) № 150л «Про прийняття на роботу» від 30.05.2019 року (а.с. 13). 01.08.2019 року відповідач [PERSON] звернулася до керівництва КП «МТТУ» із письмовою заявою про звільнення її з 06.08.2019 року за згодою сторін, вказавши у даній заяві що вона погоджується на відшкодування затрат, понесених підприємством на її навчання по професії водій трамвая (а.с. 14). Наказом КП «МТТУ» від 06.08.2019 № 165л «Про припинення трудового договору (контракту)» [PERSON] було звільнено з посади водій трамвая 3 класу за угодою сторін, підстава - заява [PERSON] (а.с. 15). 07.08.2019 року відповідач [PERSON] звернулася до керівництва КП «МТТУ» з письмовою заявою, в якій зазначила, що погоджується та зобов`язується відшкодувати витрати, понесені на її навчання за професією водій трамвая в сумі 23906,61 грн. та просила позивача укласти з нею договір про реструктуризацію заборгованості на та сплату по 1992,22 грн. щомісячно, починаючи з вересня 2019 року (а.с. 16). 07.08.2019 року між КП «МТТУ», з однієї сторони, та [PERSON] з іншої сторони, було укладено договір № 435 «Про відшкодування витрат за договором на професійно-технічне навчання від 23.11.2018 року № 414» на суму 23906,61 грн. терміном на 12 місяців щомісячно рівними платежами по 1992,22 грн. до повного погашення заборгованості (а.с. 17). Як вбачається з меморіального ордеру № @2PL464047 від 07.08.2019 року, відповідачем [PERSON] було добровільно сплачено платіж на погашення заборгованості за навчання в розмірі 1000,00 гривень, проте в подальшому остання припинила відшкодування вказаних витрат. Частина 1 ст.509 ЦК України наголошує, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином згідно до умов договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - згідно із звичаями ділового обороту чи іншими вимогами, які звичайно ставляться. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (належне виконання). Пункт 4 ч.1 ст.611 ЦК України передбачає правові наслідки порушення зобов`язання, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.614 ЦК). Згідно зі ст.623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Що стосується тверджень відповідача про те, що її змусили укласти договір добровільного відшкодування шкоди у зв`язку з тим, що їй не видавали трудову книжку у день звільнення суд зазначає, що як вбачається із записів у особовій картці працівника [PERSON] та журналу реєстрації трудових книжок, остання отримала трудову книжку у день звільнення, а саме: 06.08.2019 року, а не 07.08.2019 року як вона зазначала у своєму відзиві до позовної заяви. Крім цього, доводи відповідача про те, що її звільнення було обумовлено не її власним бажанням, а угодою сторін не заслуговують на увагу, оскільки ініціатива припинення трудового договору виходила саме від відповідача, а не підприємства, що стверджується її письмовою заявою, яка міститься в матеріалах справи. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що відповідач [PERSON] умови договору не виконала та не відшкодувала витрати, які були понесені на її навчання, тому позов Комунального підприємства «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» про стягнення матеріальних збитків є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені повністю, а ним при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 2102,00 грн., то у порядку передбаченому ст.141 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved