Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Представник позивачки адвокат Кушнеренко І.В. звернувся з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування жилим приміщення, посилаючись на те, що позивачка є співвласницею житлового будинку розташованого за адресою [ADDRESS] . ЇЇ право власності на 1/4 частку будинку разом з іншими співвласниками [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , підтверджується договором міни. Відповідач [PERSON] на підставі договору дарування частини житлового будинку, здійснив дарування належної йому 1/4 частини вказаного будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд на користь свого батька [PERSON] .. Відповідач не проживає у будинку з 2011 року. У 2011 році покинув будинок, не повідомивши куди саме виїхав. Фактично [PERSON] в будинку не проживає близько восьми років, де на даний час він мешкає не відомо, жодного зв`язку з ним немає. На теперішній час відповідач не знявся з реєстрації місця проживання, що перешкоджає у вільному користуванні житлом, а саме позивачка не може оформити житлову субсидію, добровільно знятись з реєстрації місця проживання не бажає. В судовому засіданні представник позивача адвокат Кушнеренко І.В., який діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 14 листопада 2019 року №423, позовні вимоги повністю підтримав та просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Свідок [PERSON] , [INFO] , в судовому засіданні вказала, що відповідач є її двоюрідним братом, за адресою [ADDRESS] не проживає, оскільки з 2011 року він зник, ніхто не знає де він на даний час є. Свідок [PERSON] , [INFO] , в судовому засіданні надав аналогічні покази. Суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та докази по справі в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору міни квартири на будинок серія АЕІ №047254 від 23.11.2001 було здійснено міну квартири, яка розташована за адресою [ADDRESS] на будинок, який розташований за адресою [ADDRESS] . Згідно договору міни співвласниками будинку у розмірі 1/4 частки стали заявниця [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та відповідач [PERSON] .. 11.08.2009 [PERSON] , на підставі договору дарування частини житлового будинку серія ВМІ №897930 від 11.08.2009, здійснив дарування належної йому 1/4 частини будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на користь свого батька [PERSON] .. Згідно акту перевірки факту проживання в житловому приміщенні було встановлено, що [PERSON] не проживає у будинку з 2011 року. За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У ст. 1 першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Принцип непорушності (недоторканності) закріплений і у статтях 319, 326 ЦК України. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 71 ч.1 ЖК України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Підстави, які зазначені в статті 71 ЖК, які б давали право на залишення права на проживання в квартирі більше 6 місяців в матеріалах справи відсутні. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачка є власницею 1/4 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] більше восьми років, без поважних на те причин, не проживає у вказаному будинку, відповідно позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved