Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Представник позивача МТСБУ звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON], [INFO] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України грошові кошти в порядку регресу в розмірі понесених витрат пов'язаних з виплатою страхового відшкодування в сумі 8990 грн. 97 коп. та судові витрати в розмірі 993 грн. 60 коп. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що 19.08.2010 року з вини відповідача, яка керувала автомобілем «Mazda» державний номерний знак [NUMBER] була скоєна дорожньо-транспортна пригода. В результаті вказаної ДТП був пошкоджений автомобіль «КІА Sportage» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який належить йому на праві власності. Вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою апеляційного суду Харківської області від 01.02.2011 року. Розмір завданих збитків внаслідок пошкодження транспортного засобу, відповідно до висновку експерта складає 9 187 грн. 56 коп., в тому числі 20% ПДВ. Відповідач на дату дорожньо-транспортної пригоди не виконала вимогу Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не мала чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. 25.05.2011 року [PERSON] скориставшись своїм правом передбаченим Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», подав відповідну заяву, як того вимагає п. 35.1 ст. 35 вказаного Закону, з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду завдану відповідачем. В зв'язку з настанням події, передбаченої п. 1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування [PERSON] в розмірі 8 990 грн. 97 коп. МТСБУ зверталося до відповідача з проханням добровільно компенсувати завдані збитки, але сума відшкодування сплачена не була. В судове засідання позивач та його представник адвокат [PERSON], не з'явились, представник позивача надала суду заяву, в якій просить слухати справу без її участі, та позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися, своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Про причини неявки суд не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що постановою апеляційного суду Харківської області від 01.02.2011 року [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження по справі закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Згідно даної постанови 19.08.2010 року о 20 год. 20 хв. [PERSON] керуючи автомобілем «Mazda Xedos 9» державний номерний знак [NUMBER] на перехресті пр. Тракторобудівників з вул. Блюхера в м. Харкові, не вірно обрала дистанцію в наслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем «Volkswagen Polo» державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який замикав колону автомобілів що стояли, а вже від цього удару, автомобіль останнього зіткнувся із автомобілем «КІА Sportage» державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що стояв попереду, чим спричинено пошкодження транспортних засобів. Своїми діями [PERSON] порушила вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин, суд вважає встановленим факт того, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 19 серпня 2010 року за участю водіїв [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відбулася з вини водія [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів та іншим. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «КІА Sportage» державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] отримав механічні пошкодження. Згідно звіту № 187 від 20 жовтня 2010 року про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових частин автомобіля «КІА Sportage» державний номерний знак [NUMBER], 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER] на момент ДТП 19 серпня 2010 року складає 9187 (дев'ять тисяч сто вісімдесят сім) грн. 56 (п'ятдесят шість) коп. Відповідно до положень ст. 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно положень ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідач на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди не мала чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 25 травня 2011 року [PERSON] звернувся до Моторно (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою про відшкодування шкоди завданої незастрахованим власником транспортного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Позивачем було виплачено [PERSON] страхове відшкодування в сумі 8 990 грн. 97 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 3299 від 28.07.2011 року. Відповідно до положень ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п. ч. 1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Моторне (транспортне) страхове бюро України зверталося з листом до відповідача про компенсування витрат за завдану шкоду в добровільному порядку. Але завданні витрати не були відшкодовані відповідачем. За таких обставин, суд приходить до висновку що позов в частині відшкодування витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування обґрунтований та підлягає задоволенню. Судові витрати по справі судом визначаються відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. При вирішенні питання щодо судових витрат на правову допомогу, суд виходить з того, що ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Оскільки представником позивача не надано розрахунку заявленої суми витрат на правову допомогу, з урахуванням часу, необхідного для підготовки позовної заяви та інших документів, суд вважає, що позов в цій частині необґрунтований та задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial