Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

Представник позивача у січні 2019 р. звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 31.01.2018 з вини відповідача, що керував автомобілем «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] , сталася ДТП, в результаті якої останній скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , заподіявши йому тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Вироком Київського апеляційного суду від 25.10.2018, відповідача визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. В результаті отриманих травм [PERSON] не міг самостійно пересуватись та фактично перестав вставати, в результаті чого в нього загострились хронічні хвороби і 10.06.2018 він помер. Потерпілою в даному випадку визнано його дружину - [PERSON] . В період часу з 31.01.2018 до 10.06.2018 на лікування чоловіка позивачем витрачено 5880,36 грн., витрати з утримання хворого склали 18 000,00 грн., витрати з піклування та догляду становили 24 750,00 грн. Таким чином, загальна сума майнової шкоди, завдана потерпілій, складає 48 630,36 грн. Також позивачу завдано моральної шкоди, що полягає у втраті близької людини, моральної та матеріальної підтримки, завданні фізичному болю, стражданнях, стресу, порушення нормального способу життя, що призвело до погіршення її стану здоров`я. Розмір моральної шкоди оцінює в сумі 292 110,00 грн. З урахуванням викладеного, представник позивача просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 48 630,36 грн. та моральну шкоду в розмірі 292 110,00 грн. Ухвалою суду від 05.02.2019 відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання (а.с. 56). Ухвалою суду від 29.10.2019 підготовче засідання закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с.77). Представник позивача у судовому засідання позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач у судовому засідання просив винести рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , керуючи на підставі посвідчення водія серії [NUMBER] , свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] , технічно-справним автомобілем «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] , зупинився на під`їзній дорозі дворової території будинку №14 по пр. А. Корольова в м. Києві. В подальшому, 31 січня 2018 року, приблизно о 08 год. 35 хв., справа позаду вищевказаного автомобіля по під`їзній дорозі по лінії тротуару, розпочав рух пішохід [PERSON] , який рухався в темпі повільної ходи. В цей же час, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] , розпочав виконувати маневр-рух заднім ходом, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, проявив неуважність, відповідно не відреагував на зміну дорожньої обстановки, чим порушив правила безпеки дорожнього руху. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] , згідно висновку судово-медичної експертизи № 322/Е від 22.03.2018 року були заподіяні наступні тілесні ушкодження : а) закрита травма лівого стегна : перелом шийки лівої стегнової кістки (зі зміщенням уламків); б) садна та синці (без опису морфології) обличчя й тіла (лівої кисті у тому числі), які у сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Вказані обставини встановлені вироком Київського апеляційного суду від 25.10.2018, відповідно до якого [PERSON] призначено покарання у виді штрафу в розмірі 5100,00 грн. з позбавленням права керувати транспортним засобом, строком на 1 рік (а.с. 17-21). [PERSON] є чоловіком позивача (а.с. 9). Листом КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 Святошинського району м. Києва від 01.06.2018 повідомив, що [PERSON] є лежачим, нездатним до пересування та самообслуговування (а.с. 22). 14.02.2018 між ТОВ «Пансіонат «Золота Осінь» та [PERSON] укладено договір про надання послуг платного утримання у житловому приміщенні, відповідно до умов якого товариство надає клієнту послуги платного утримання у житловому приміщенні для тимчасового проживання, а клієнт зобов`язується своєчасно вносити плату за послугу, вартість якої в місяць становить 9 000,00 грн. (а.с. 42-43). 27.03.2018 здійснено оплату послуг за вказаним договором в розмірі 18 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с.48). 11.04.2018 між ФОП [PERSON] та позивачем укладено договір №199 про надання послуг, відповідно до якого виконавець приступає до надання послуг з піклування та доглядом за [PERSON] , а замовник зобов`язується оплатити ці послуги. Вартість послуг складає 450,00 грн. на добу (а.с. 49-51). На лікування чоловіка позивачем купувались ліки, загальна сума яких становить 5 880,36 грн. (а.с.36-41). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 7). За загальним правилом частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела. Отже, статтею 1187 ЦК України визначено особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Частиною другою статті 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт на відповідній правовій підставі. Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка є його власником. Проте норми частини другої статті 1166 ЦК України звільняють таких осіб від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що така шкода завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Судом встановлено, що відповідача визнано винним у скоєнні ДТП, розмір матеріальної шкоди підтверджено належними доказами, а тому, відповідно до ст. 81 ЦПК України, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, з відповідача необхідно стягнути 48 630,36 грн. матеріальної шкоди. Щодо відшкодування моральної шкоди. Представник позивача просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 292 110,00 грн., посилаючись на висновок експерта №08-11-18 комплексного дослідження моральної шкоди потерпілого, як громадсько-етичної категорії суспільства (а.с. 23-35). Відповідно до вимог частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Ураховуючи наведене суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди, завданої загибеллю її чоловіка. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із засад розумності та справедливості, з урахуванням глибини фізичних та душевних страждань позивача та з урахуванням матеріального та сімейного стану відповідача, а також того, що відповідачем було сплачено позивачу 20 000,00 грн., та вважає за необхідне розмір моральної шкоди визначити в розмірі 40 000,00 грн. Таким чином, проаналізувавши надані докази у їх сукупності та співставленні, та враховуючи вимоги законодавства України, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: partial