Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого покликався на те, що згідно кредитного договору №IFIНАЕ00000349, укладеного 20.09.2007р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 29140,25 доларів США на термін до 18.09.2012р. та зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Однак, відповідач [PERSON] взяті на себе зобовязання не виконав, у звязку з чим станом на 20.07.2016р. має заборгованість по кредиту становить 44372,31 доларів США, що за курсом 24,81 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.07.2016р. складає 1100877,01грн., з яких: 18180,08 доларів США - заборгованість за кредитом; 24686,23 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1506 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом. Просив стягнути з відповідача зазначену заборгованість за кредитним договором та судові витрати. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, однак подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив справу розглядати у його відсутності, не заперечивши проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд, враховуючи думку представника позивача, який у письмовій заяві не заперечив проти вирішення справи за відсутності відповідача, розглянув справу за відсутності останнього та ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, дослідивши які вважає наступне. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. 19.09.2007р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № IFIНАЕ00000349 (а.с.8-10), згідно якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 29140,26 доларів США у вигляді непоновлюваної лінії на купівлю автомобіля на термін до 18.09.2012р. та зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) зобовязання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Однак, як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.4-6) [PERSON] порушував графік погашення заборгованості, внаслідок чого кредит вчасно не сплачував, таким чином станом на 20.07.2016р. має непогашену заборгованість в розмірі 44372,31доларів США, з яких: 18180,08 доларів США - заборгованість за кредитом; 24686,23 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1506 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором відповідачем суду не подано. Отже, оцінюючи зібрані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Судові витрати суд розподілив відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved