Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

Представник позивачів звернулася до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю чоловіка та жінки без укладення шлюбу з 1979 року. [INFO] помер [PERSON] . 04.02.2014 [PERSON] звернулася із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] про що заведено спадкову справу. Проте, за життя [PERSON] не здійснила відповідних дій щодо оформлення спадщини, у вигляді отримання свідоцтва про право на спадщину. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . У подальшому племінники [PERSON] та [PERSON] звернулись із відповідними заявами про прийняття спадщини після своєї померлої тітки [PERSON] про що заведено спадкову справу. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, до складу якого увійшла квартира [ADDRESS] . Спадкова квартира належала на праві спільної сумісної власності померлим [PERSON] та [PERSON] . Між тим, [PERSON] проживала разом із [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, починаючи з 1979 року і до дня його смерті, відповідно вважається такою, що прийняла спадщину після смерті останнього. Проте, за життя [PERSON] не встигла оформити спадщину на частку у спадковому майні. Враховуючи, що встановлення факту, що має юридичне значення впливає на права позивачів щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, а також впливає на їх частку в спадковому майні просили позовні вимоги задовольнити, встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу [PERSON] [INFO] , яка померла [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , більше п`яти років до дня смерті [PERSON] , стягнути судові витрати. У відзиві на позовну заяву, який надійшов 09.01.2020, відповідачка [PERSON] проти задоволення позову заперечувала мотивуючи тим, що починаючи з 11.09.1982 [PERSON] та [PERSON] спільно проживали в квартирі [ADDRESS] та виховували спільного сина - [PERSON] . Однак з моменту його трагічної загибелі [INFO] близькі відносини між [PERSON] та [PERSON] поступово припинилися. Протягом останніх 5 років до смерті [PERSON] , а саме з 09.08.2008 по 09.08.2013 [PERSON] та [PERSON] продовжували спільно проживати в квартирі, яка належала їм на праві спільної сумісної власності, однак без підтримання подружніх відносин, що полягають у дотримані чоловіком та жінкою особистих немайнових та майнових прав та обов`язків. Зважаючи на те, що [PERSON] та [PERSON] проживали на різних поверхах помешкання, спільне господарство та бюджет не вели, їздили на відпочинок окремо, вважала позов необґрунтованим та просила відмовити в його задоволенні. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 05.12.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 28.02.2020 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивачів позов підтримала просила його задовольнити з підстав заявлених у позові. Відповідач [PERSON] та її представник в судове засіданні з`явилися, просили відмовити в задоволені позовних вимог з підстав викладених у відзиві. Відповідач [PERSON] та його представник проти задоволення позову заперечували, правом на надання відзиву не скористалися, пояснень по суті справи не надали. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивачів: приватний нотаріус Скадовського районного нотаріального округу Урсол Л.А., державний нотаріус Скадовської державної нотаріальної контори Херсонської області Сисак Д.П. до судового засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Проти задоволення позову не заперечували. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено і сторони цього не заперечували, що [PERSON] та [PERSON] є племінниками померлої [PERSON] . Із матеріалів справи вбачається, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом держаної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Скадовського районного управління юстиції у Херсонській області від 09.08.2013. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 12.12.2016 Відділом держаної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Скадовського районного управління юстиції у Херсонській області. [PERSON] та [PERSON] звернулися з заявами про прийняття спадщини після померлої [PERSON] , про що приватним нотаріусом Урсол Л.А. 18.01.2017 заведено спадкову справу № 60115881. З 11.09.1982 [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями паспортів (а.с.37-38). Розпорядженням Виконавчого комітету Скадовської міської ради народних депутатів №372 від 16.11.1994 «Про передачу у приватну власність квартири [ADDRESS] » передано зазначену квартиру у спільну сумісну власність [PERSON] та [PERSON] . З касових ордерів вбачається від 21.12.1994 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] сплатили держмито в сумі 2500 крб, а також дохід до Ощадбанку в сумі 3500 грн. З приватизаційних платіжних доручень №368 и №369 від 17.11.1994 [PERSON] та [PERSON] , сплачено комісію по приватизації житла при Скадовському міськвиконкомі за квартиру [ADDRESS] у розмірі 420000 крб кожним. З будинкової книги для прописки громадян, що проживають у кв. [ADDRESS] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] прибули в м.Скадовськ на проживання з 11.09.1982 та здійснили обмін паспортів. З технічних паспортів (станом на 27.07.2007 та 11.07.2014) на квартиру [ADDRESS] міститься посилання на власників об`єкту нерухомості та проживаючих там осіб - [PERSON] та [PERSON] . З довідки виданої Скадовською міською радою на ім`я [PERSON] , вбачається, що по [ADDRESS] проживає сім`я у складі двох чоловік, а саме: [PERSON] та її чоловік [PERSON] (1942 року народження). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що [PERSON] була сестрою її чоловіка. Свідок пояснила, що [PERSON] і [PERSON] познайомились у 1978 році, із 1979 року - проживали однією сім`єю. У 1980 році у них народився спільний син [PERSON] , всі родичі цю дитину визнавали. [PERSON] зареєструвала дитину на своє прізвище, оскільки воно їй дуже подобалось, а чоловік не заперечував. Після смерті сина на пам`ятнику написали прізвище [PERSON] . Вони все життя з 1979 по 2013 роки вели спільний побут, приїжджали на всі свята, весілля разом та проживали в одній кімнаті як подружжя. Окрім цього свідок зауважила, що вона зі своєю сім`єю також приїжджали до [PERSON] та [PERSON] в гості на ювілеї та свята, що відображено на фотографіях. Вважає, що відсутні підстави говорити про те, що [PERSON] і [PERSON] не жили подружнім життям. [PERSON] вона бачила лише два-три рази, оскільки [PERSON] і [PERSON] з нею не спілкувались та не любили. Похованням [PERSON] та встановленням йому пам`ятника займалась [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що ще працюючи головою колгоспу протягом 1970-2000 років, він знав [PERSON] (був його заступником) та [PERSON] як гарну родину, які спільно проживали та мали дитину. Крім того, повідомив, що не знає чи були у них спільні кошти, проте йому відомо, що меблі та кухню вони купували разом. Вони відпочивали разом на свята. Також свідок був присутній на похованні [PERSON] , яким займалась [PERSON] та вчителі зі школи, де вона працювала. До смерті [PERSON] вони з [PERSON] проживали разом, спальна кімната у них була на другому поверсі. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що переїхала до м. Скадовська у 1972 році та працювала у лікарні у жіночому кабінеті, часто бачила [PERSON] . Їх діти дружили. Крім того, свідок пояснила, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом до самої смерті. Похованням [PERSON] займалась [PERSON] . Їй відомо, що [PERSON] визнавав [PERSON] своїм сином. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що її будинок та будинок [PERSON] та [PERSON] знаходяться через дорогу, тому свідок бачила їх разом із сином [PERSON] , який був схожим на батька - [PERSON] . Знає, що ремонт у будинку [PERSON] та [PERSON] робили разом. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що дружила з [PERSON] та [PERSON] з 1978 року та стали кумами, часто ходили один до одного у гості. Знає, що вони проживали разом, разом приїздили на поховання чоловіка свідка, мали спільні кошти та всі покупки робили разом. [PERSON] їй особисто повідомляла, що вони з [PERSON] разом купували меблі та робили ремонт. Коли загинув їх син на пам`ятнику було написано [PERSON] , хоча в свідоцтві про народження дитини було вказано [PERSON] . У [PERSON] та [PERSON] на святах збиралися здебільшого друзі. Похованням [PERSON] у 2013 році займалася [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що була знайома з [PERSON] та [PERSON] , які завжди проживали разом як подружжя, у них були спільні кошти. Були випадки коли вони разом ( [PERSON] та [PERSON] ) брали у свідка гроші у борг та разом їх віддавали. Прізвище [PERSON] , вона його не змінювала, тому і сина записала на це прізвище. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що із [PERSON] та [PERSON] познайомились в 1980 році, вони були сусідами, тому добре знали один одного. Після смерті сина [PERSON] [PERSON] та [PERSON] продовжували жити разом, разом купували речі, добудували кухню, купували кухонний гарнітур. Всі свята та поминальні дні дитини відмічали разом. Наголосила, що [PERSON] та [PERSON] були сім`єю, мали спільний бюджет, пам`ятає як [PERSON] купувала додому ковбасу, бо [PERSON] її дуже любив. [PERSON] не бачила ні разу, знає лише, що та була сестрою [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що із [PERSON] та [PERSON] знайома з 1978 року, на всіх святах та ювілеях вони були разом, спільно проживали. [PERSON] та [PERSON] на відпочинок та в санаторії завжди їздили разом. Коли вона з [PERSON] йшли додому з роботи, остання розповідала, що [PERSON] заробляє кошти, що вони купили білу спальну, холодильник, плиту, меблі у кімнату, добудовували ганок та кухню. [PERSON] визнавав сина [PERSON] , який не був записаний на його прізвище. Похованням [PERSON] займалась [PERSON] . Із [PERSON] та [PERSON] спілкувалась і на свята, і в будні дні, проте [PERSON] не бачила. Допитаний в судовому засіданні свідок з боку відповідачів [PERSON] пояснила, що вона племінниця [PERSON] та працювала з ним в одному колгоспі з 1982 року на посаді повара. [PERSON] був заступником голови колгоспу та проживав по [ADDRESS] із [PERSON] , проте не одружувався на ній, бо не хотів. Усі свята [PERSON] відзначав зі своїми друзями та родичами, а [PERSON] - окремо зі своїми. Їх, як родичів, [PERSON] та [PERSON] до себе додому ніколи не запрошували, оскільки [PERSON] не сприймала їх за родичів, хоча [PERSON] з ними добре спілкувався. Вважає, що [PERSON] [PERSON] не мали нічого спільного, кошти у них були окремо. Допитана в судовому засіданні свідок з боку відповідачів [PERSON] пояснила, що вони були кумами з [PERSON] та [PERSON] , проте вона більше знала [PERSON] , який їй розповідав, що познайомився з [PERSON] в 1979 році, потім народився [PERSON] , якого [PERSON] дуже любив. Після загибелі сина вони поступово перестали спілкуватись, крім того, у них в сім`ї стосунки погіршились. Зауважила, що [PERSON] та [PERSON] ніколи не ходили в гості разом, готували їжу окремо один від одного, окремо робили ремонт, квартира належала їм обом, але [PERSON] часто жив у баби [PERSON] . [PERSON] не був вказаний батьком у свідоцтві про народження [PERSON] , оскільки це була примха [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок з боку відповідачів [PERSON] пояснила, що [PERSON] є її свекрухою. Коли свідок з чоловіком приїхали до м. Скадовська, [PERSON] почав ними опікуватися. [PERSON] та [PERSON] проживали разом, але в той же час були різні люди: [PERSON] була дуже активною, любила подорожувати, а [PERSON] був пасивним. [PERSON] та [PERSON] проживали в комунальній квартирі, [PERSON] жила на першому поверсі, а [PERSON] - на другому, що було видно по інтер`єру. Крім того, [PERSON] та [PERSON] мали кожен свої кошти та окремо все купували, були як чужі люди. Квартира була приватизована на двох, іншого житла у [PERSON] не було. За життя [PERSON] він просив її (свідка [PERSON] ) допомагати накривати на стіл на свята, а [PERSON] ніколи ні про що не просила. Свідок вказала, що особисто вона з чоловіком займались похованням [PERSON] . [PERSON] не була вхожа в їх сім`ю, оскільки цього не хотіла [PERSON] , хоча сам [PERSON] часто їв у [PERSON] , бо [PERSON] часто виганяла його з дому. Допитаний в судовому засіданні свідок з боку відповідачів [PERSON] пояснив, що він рідний син [PERSON] , а [PERSON] - його рідний дядько. [PERSON] знав з 1980 року та підтримував з нею дружні стосунки до її смерті. На початку 1980-х років [PERSON] та [PERSON] намагалися створити сім`ю, в них народилася дитина, але спільне життя не склалося, його батьки не сприймали їх як невістку, відносини [PERSON] та [PERSON] закінчились коли трагічно загинули їх діти, за це він звинувачував [PERSON] , після чого їх об`єднував лише дах над головою, спільного майна вони не мали. Відповідно до частин другої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Конституційний суд України у своєму рішенні від 3 червня 1999 року у справі № 1-8/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Тривалість спільного проживання чоловіка та жінки як ознака наявності сім`ї на законодавчому рівні не визначена. Водночас строк спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу має бути достатнім для того, щоб стверджувати, що між чоловіком та жінкою склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Отже, законодавство визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки (постанова Верховного Суду від 23.05.2020 року у справі №686/8440/16-ц, провадження №61-15699св19). Обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільної участі у придбанні майна для спільного користування, у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин (постанова Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 695/1732/16-ц, провадження № 61-38901св18). Таким чином, для набуття права власності на майно померлої особи у випадку перебування у фактичних шлюбних відносинах, доказуванню підлягає факт проживання жінки/чоловіка разом з померлим однією сім`єю, їх пов`язаність спільним побутом, взаємними правами та обов`язками. Наприклад, про наявність сімейних відносин може свідчити реєстрація місця проживання та (або) фактичне проживання за однією адресою з спадкодавцем. Разом з тим, відсутність такої реєстрації за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем (постанова Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 404/2163/16-ц, провадження № 61-15926св18). До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд і у постанові від 05.02.2020 року у справі № 712/7830/16-ц, провадження № 61-28377св18, вказавши, що факт реєстрації (проживання) жінки та чоловіка за однією адресою не є ні головною, ні обов`язковою ознакою наявності фактичного шлюбу. Іншими доказами проживання однією сім`єю може бути народження спільних дітей; спільне придбання рухомого та нерухомого майна; укладення чоловіком/жінкою договорів дарування, страхування, медичного та туристичного обслуговування, тощо на користь іншого; наявність спільних рахунків у банківських установах; зазначення чоловіка/жінки майновим поручителем за кредитними зобов`язаннями іншого; спільна участь у питаннях життєзабезпечення сім`ї, в оплаті комунальних послуг, купівлі продуктів харчування та інших необхідних товарів, техніки, здійснення ремонту; спільне проведення дозвілля; наявність спільних фотографій, дописів та іншої інформації в соціальних мережах та інших веб-сайтах; догляд один за одним під час хвороб, в тому числі понесення витрат на лікування, на організацію та проведення похорон, догляду за місцем поховання, тощо. Для обґрунтування позиції у даній категорії спорів використовують показання свідків, якими можуть бути родичі, сусіди, спільні друзі, тощо. Однак, як зазначає Верховний Суд, покази свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу (постанова Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі № 129/2115/15-ц, провадження № 61-2080св18, постанова Верховного Суду від 24.09.2020 року у справі № 534/1318/17 провадження № 61-1821 св19). Доказуванню може підлягати і віднесення майна померлого до об`єктів права спільної сумісної власності чоловіка та жінки, які перебували у фактичних шлюбних відносинах: Саме перебування у шлюбних відносинах без установлення факту ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін. Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними (постанова Верховного Суду України від 23.09.2015 року у справі № 6-1026цс15); Аналізуючи вищенаведене суд дійшов висновку, що між [PERSON] та [PERSON] за їх життя склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а саме: спільне проживання, спільний побут, спільна дитина, наявність взаємних прав та обов`язків, ведення спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт. Допитані в судовому засіданні свідки як з боку позивачів так і з боку відповідачів підтвердили факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] ведення ними спільного господарства, наявність спільної дитини, а також наявність тривалих взаємних сімейних прав та обов`язків. Також до матеріалів справи представником позивачів долучено ряд фотографій, які підтверджують факт спільного відпочинку [PERSON] з [PERSON] та спільну присутність на святкуванні свят. Оцінюючи всі зазначені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю, без реєстрації шлюбу, оскільки між за життя ними склалися усталені відносини, притаманні подружжю, а саме: спільне проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, спільний відпочинок, купівля майна для спільного користування, участі у витратах на утримання майна, тощо. Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідачів на користь позивачів підлягають стягненню судовий збір в сумі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved