Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Представник Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача вартість матеріального забезпечення на випадок безробіття у сумі 9072,95 грн. та судові витрати в сумі 1218,00 грн. В обґрунтування заявленого позову зазначено, що 29.01.2013 року [PERSON] звернувся до Харківського міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, де був зареєстрований, як такий, що шукає роботу з відкриттям персональної картки №203913012900051, йому був наданий статус безробітного з 29.01.2013 року з призначенням допомоги по безробіттю, як застрахованій особі без врахуванні страхового стажу, строком на 720 календарних днів, з 05.02.2013 р. по 10.01.2015 р. Наказом №НТ131125 від 25.11.2013 року відповідачу припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію безробітного у звязку з поданням [PERSON] письмової заяви про відмову від послуг ДСЗ, відповідно до пп.10 п.1 ст. 31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Зясувалося, що в базі даних ЄІАС.(НЕТ) в закладці «Довідники ПОУ ЄДРС» внесений запис щодо реєстрації відповідача як фізичної особи-підприємця з 06.06.2001 року по 07.05.2015 року. Факт реєстрації [PERSON] як фізичної особи - підприємця з 06.06.2001 року підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, отриманих через Державне підприємство «Інформаційно - ресурсний центр». 20 липня 2015 року Харківським міським центром зайнятості був отриманий Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за №20631042, який підтвердив, що [PERSON] був зареєстрований як фізична особа - підприємець з 06.06.2001 року. На підставі виявленого факту, на виконання п. 5 Порядку №60/62 складений акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 22.07.2015 року за №239 ФОП. Розслідуванням встановлено, що на день реєстрації в центрі зайнятості та в період перебування на обліку відповідач був зареєстрований як ФО-П, документів щодо припинення підприємницької діяльності не надавав та стверджував, що не зареєстрований як фізична особа - підприємець, про що свідчить його особистий підпис в заяві на статус безробітного. Харківським міським центром зайнятості 22.07.2015 року був виданий наказ №988 «Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю ПІБ - [PERSON]» за період з 06.05.2013 року по 24.11.2013 року в сумі 9072 грн. 95 коп., таким чином відповідач безпідставно та незаконно отримав матеріальне забезпечення на випадок безробіття у вказаному розмірі. В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, дав пояснення, аналогічні позовним вимогам. Відповідач в судове засідання також зявився, проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, посилаючись на те, що на час звернення до Харківського міського центру зайнятості він надав трудову книжку з записом про те, що він є підприємцем, а крім того, є рішення Харківського обласного адміністративного суду від 03.06.2010 року про припинення його підприємницької діяльності. Суд, вислухавши думку сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо,\~\~а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, виходячи із принципу диспозитивності\~\~цивільного судочинства, суд розглядає\~\~цивільні справи не інакше як за зверненням\~\~фізичних\~\~чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених\~\~ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Згідно з ст.. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як вбачається з матеріалів справи, 29.01.2013 року до Харківського міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні звернувся [PERSON], який і був зареєстрований, як такий, що шукає роботу, з відкриттям персональної картки №203913012900051. Наказом директора міського центру зайнятості від 05.02.2013 р. №НТ130205 відповідачеві був наданий статус безробітного з 29.01.2013 року з призначенням допомоги по безробіттю, як застрахованій особі без урахування страхового стажу, відповідно до п.п. 2,4 ст.22, п. 2 ст.23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п. 2.7, 2.9 «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 року № 307, строком на 720 календарних днів, з 05.02.2013 р. по 10.01.2015 р. Наказом №НТ131125 від 25.11.2013 року відповідачу було припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію безробітного у звязку з поданням [PERSON] письмової заяви про відмову від послуг ДСЗ, відповідно до пп.10 п.1 ст. 31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Харківським міським центром зайнятості було опрацьовано інформацію, яка надійшла з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців стосовно фізичних осіб - підприємців, які припинили підприємницьку діяльність. Так, в базі даних ЄІАС.(НЕТ) в закладці «Довідники ПОУ ЄДРС» внесений запис щодо реєстрації відповідача як фізичної особи-підприємця з 06.06.2001 року по 07.05.2015 року. Факт реєстрації [PERSON] як фізичної особи - підприємця з 06.06.2001 року підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, отриманих через Державне підприємство «Інформаційно - ресурсний центр» (витяг №20631042, запис щодо проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності за судовим рішенням, що не повязано з її банкрутством внесено 07.05.2015 року). Харківським міським центром зайнятості був складений акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 22.07.2015 року за №239 ФОП. Розслідуванням встановлено, що на день реєстрації в центрі зайнятості та в період перебування на обліку [PERSON] був зареєстрований як ФО-П, у звязку з чим згідно довідки про нараховане та перераховане матеріальне забезпечення, яке підлягає поверненню, з [PERSON] підлягає стягненню 9072,95 грн. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ними стягується з особи з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати її забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення», який діяв на момент виникнення спірних правовідносин,: зайнятість - це діяльність громадян, повязана із задоволенням особистих та суспільних потреб і така, що як правило, приносить їм доход у грошовій або іншій формі. В п. 3 ст. 3 Закону України «Про зайнятість населення», передбачається що зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом. В ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Суд зазначає, і це не заперечувалося представником позивача у судовому засіданні, що при зверненні до Харківського міського центру зайнятості 29.01.2013 року [PERSON] надавав копію трудової книжки, де є запис від 28.03.2001 року про те, що йому було здійснено одноразову виплату допомоги по безробіттю для організації підприємницької діяльності, нарахованої за період з 28.03.2001 року по 22.03.2002 року відповідно до п. 7 ст. 22, п. 5 ст. 23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 03 червня 2010 року адміністративний позов ДПФ у Ленінському районі м. Харкова до фізичної особи-підприємця [PERSON], третя особа: Виконавчий комітет Харківської міської ради в особі Департаменту державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Харківської міської ради, припинено підприємницьку діяльність ФОП [PERSON], зареєстрованого Виконавчим комітетом Ленінської районної ради м. Харкова 06.06.2001 року. Факт відсутності реєстрації [PERSON] як субєкта підприємницької діяльності, підтверджується також довідкою, виданою станом на 15.10.2014 року УПФУ в Ленінському районі м. Харкова. Таким чином, суд не вбачає в діях відповідача [PERSON] ознак умисного невиконання своїх обовязків та зловживання ними стосовно отримання ним допомоги по безробіттю, в звязку з чим суд вважає, що позовні вимоги Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості до [PERSON] про стягнення суми не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed