Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» (далі ПрАТ «СК Уніка») звернулося в суд із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою посилаючись на те, що 14 квітня 2016 року між [PERSON] та далі ПрАТ «СК Уніка» було укладено договір добровільного страхування автотранспорту № 370016/4610/0000009 (далі Договір). У відповідності з Договором було застраховано автомобіль марки «BMW X6», номерний знак [NUMBER]. 2 липня 2016 року у м. Львові на вул. Городоцькій, 276, відбулося зіткнення застрахованого автомобіля, під керуванням [PERSON], та автомобіля марки «BMW 530D», номерний знак RSA 16517, під керуванням [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди застрахований автомобіль був пошкоджений. Згідно з Рахунком № СФ-0000405 від 6 липня 2016 року вартість ремонту пошкодженого автомобіля склала: 120472 грн. 99 коп. Відповідно до звіту про оцінку збитку № 5284, вартість відновлюваного ремонту склала: 134360 грн. 79 коп. У зв'язку з настанням даних події ПрАТ «СК «Уніка», виконуючи умови Договору страхування, сплатило відшкодування, згідно рахунку, 120472 грн. 99 коп. На даний час в добровільному порядку відповідачем не компенсовано витрати ПрАТ «СК «Уніка», а тому просить стягнути з відповідача понесенні витрати у вищезазначеному розмірі. Представник ПрАТ «СК «Уніка» в судове засідання не зявився. [PERSON], який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився. Суд вважає за можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку Відповідно до ч. 2 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно із ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Як встановлено п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку Страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору. Статтею 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхове відшкодування це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування при настанні страхового випадку. У цій же ж статті зазначено, франшиза частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Встановлено, що 14 квітня 2016 року між [PERSON] та далі ПрАТ «СК Уніка» було укладено договір добровільного страхування автотранспорту № 370019/4610/0000009 (далі Договір). У відповідності з Договором було застраховано автомобіль марки «BMW X6», номерний знак [NUMBER]. 2 липня 2016 року у м. Львові на вул. Городоцькій, 276, відбулося зіткнення застрахованого автомобіля, під керуванням [PERSON], та автомобіля марки «BMW 530D», номерний знак RSA 16517, під керуванням [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди застрахований автомобіль був пошкоджений. Відповідно до постанови судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 9 серпня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. 4 липня 2016 року до ПрАТ «СК Уніка» звернувся Страхувальник з заявою про настання страхового випадку 2 липня 2016 року та подачею всіх необхідних документів для виплати страхового відшкодування. Згідно з Рахунком № СФ-0000405 від 6 липня 2016 року вартість ремонту пошкодженого автомобіля склала: 120472 грн. 99 коп. Відповідно до звіту про оцінку збитку № 5284, вартість відновлюваного ремонту склала: 134360 грн. 79 коп. На підставі вищенаведених документів ПрАТ «СК Уніка», виконуючи умови Договору страхування, сплатило відшкодування, згідно рахунку, 120472 грн. 99 коп. наступним шляхом: 89103 грн. 33 коп. шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок ПФ «Христина», а 31369 грн. 66 коп. в рахунок погашення не сплаченої частини страхового платежу. 2 серпня 2016 року ПрАТ «СК «Уніка» звернулося до [PERSON] з претензією про відшкодування шкоди № 17865 вих. № 5045, однак на даний час відповідач на претензію не відреагував та борг не сплатив. Вказані обставини підтверджуються копією наказу № 00197145 від 19 липня 2016 року, копією страхового акту № 00197145 від 19 липня 2016 року, копією Заяви про виплату страхового відшкодування від 19 липня 2016 року, копією розширеної Довідка поліції, копією Договору страхування № 370016/4610/0000009 від 14 квітня 2016 року, копією рахунку СТО, копією Звіту про оцінку збитку № 5284 від 8 липня 2016 року, копією платіжного доручення № 025763 від 25 липня 2016 року, копією претензії № 17865 від 2 серпня 2016 року, іншими матеріалами справи. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що з [PERSON] необхідно стягнути на користь ПрАТ «СК «Уніка» 120472 грн. 99 коп. боргу в порядку регресу та судовий збір у розмірі 1807 грн. 09 коп.

Outcome: approved