Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Прокурор Тернопільського району в інтересах держави в особі Департамента фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування потерпілої [PERSON], якій внаслідок злочину вчиненого відповідачем були заподіянні тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносять до тяжких. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що внаслідок нападу відповідача [PERSON] на [PERSON], останній були заподіянні тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносять до тяжких. Потерпіла [PERSON], після вчинення відносно неї злочину, знаходилася на стаціонарному лікуванні у відділенні судинної хірургії Комунального закладу Тернопільської обласної ради «Тернопільська університетська лікарня» з 16.07.2012р. по 27.07.2012р. Загальна кількість витрачених на лікування коштів становить - 1716 грн. Прокурор заявлений позов підтримав, посилаючись на те, що вину відповідача у заподіянні шкоди доведено вироком Тернопільського міськрайонного суду від 23.05.2013 р., який вступив у законну силу. Відповідач у судове засідання не з»явився у зв»язку із відбуванням покарання у Копичинській виправній колонії, проте подав заяву в якій зазначив про визнання позовних вимог . Дослідивши та оцінивши зібрані докази по справі суд встановив наступні обставини справи. Вироком Тернопільського міськрайонного суду від 23.05.2013 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, і призначено йому покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки, за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України - у виді позбавлення волі на строк 7 років. Відповідно до вимог ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених ч.3 ст.185 , ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено [PERSON] остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. Як зазначено у вироку Тернопільського міськрайонного суду від 23.05.2013 р. підсудний [PERSON] 16 липня 2012 року о 05 годині, користуючись послугами таксі, приїхав з м. Тернопіль до зупинки, розташованої біля автомобільного мосту автодороги «Скалат - Тернопіль» зі сторони м. Тернопіль у межах населеного пункту с. Великі Бірки Тернопільського району Тернопільської області, де заховався неподалік мосту в кущових насадженнях, завідомо знаючи, що в цей період часу повз нього буде проходити [PERSON], з якою він мав намір поговорити. Побачивши [PERSON], яка виходила з-під мосту на автодорогу, підсудний [PERSON] запропонував останній поговорити з ним, на що [PERSON], ігноруючи звернення підсудного [PERSON], направилася далі до зупинки, де її мав забрати автобус з метою перевезення на робоче місце у ТзОВ «СЕ-Бортнеце Україна», що в м. Тернополі. Після того як [PERSON] відмовила підсудному [PERSON] на пропозицію поговорити, у останнього, який був обурений поведінкою потерпілої, виник злочинний умисел направлений на умисне протиправне заподіяння смерті [PERSON] Реалізовуючи свій злочинний умисел, підсудний [PERSON], 16 липня 2012 року о 05 годині, перебуваючи на шосе біля автомобільного мосту автодороги «Скалат - Тернопіль» зі сторони м. Тернопіль у межах населеного пункту с. Великі Бірки Тернопільського району Тернопільської області, на ґрунті ревнощів, з метою умисного протиправного заподіяння смерті [PERSON], наблизився до останньої, та зловивши потерпілу за одяг, кинув її на асфальтовану поверхню дороги. Продовжуючи дії, направленні на доведення свого умислу до кінця, підсудний [PERSON], нахилившись до голови потерпілої, яка в той час намагалася підвестись із поверхні дороги, витягнув із кишені штанів небезпечну бритву та умисно наніс нею удар в ділянку правої сторони шиї [PERSON] Після нанесеного удару підсудний [PERSON], вважаючи, що заподіяв потерпілій [PERSON] смерть, з метою втечі з місця скоєння злочину, побіг в сторону м. Скалат Підволочиського району Тернопільської області, де з автомобільного мосту викинув небезпечну бритву, якою наносив удар. В результаті умисних дій підсудного [PERSON] потерпілій [PERSON] було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді рани передньої та правої бокової поверхні шиї з пошкодженням правих зовнішньої і внутрішньої яремних та задньої нижньощелепної вен, що супроводжувались гіповолемічним шоком III ст. та постгеморагічною анемією, пов'язаними із зменшенням загального об'єму циркулюючої крові внаслідок зовнішньої кровотечі, яка за ступенем тяжкості належить до тяжких тілесних ушкоджень. Однак, незважаючи на те, що підсудний [PERSON], з метою закінчення злочину, виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, а саме для умисного протиправного заподіяння смерті [PERSON], остання не померла і злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі. Із довідки Комунального закладу Тернопільської обласної ради «Тернопільська університетська лікарня» від 22.10.2012 р. №2161 вбачається, що [PERSON], [INFO] знаходилася на стаціонарному лікуванні у відділенні судинної хірургії з 16.07.2012 р. по 27.07.2012 р. ( 11 ліжко - днів). Вартість затрат на лікування та перебування становить 1716 грн. Відповідно до вимог ч.1, ч.3 ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. У судовому засіданні встановлено, що Комунальний заклад Тернопільської обласної ради «Тернопільська університетська лікарня» фінансується з обласного бюджету, розпорядником коштів є Департамент фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації . Судом встановлено, що саме з вини відповідача, потерпілій [PERSON] заподіяно шкоду здоров»ю, яке вона відновлювала у Комунальному закладі Тернопільської обласної ради «Тернопільська університетська лікарня», що спричинило до витрат на суму 1716 грн., та стверджується довідкою Комунального закладу Тернопільської обласної ради «Тернопільська університетська лікарня» №2161 від 22.10.2012 р., тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, стягнувши із [PERSON] на користь Департамента фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації витрати на лікування потерпілої [PERSON] в сумі 1716 грн. для перерахування Комунальному закладу Тернопільської обласної ради «Тернопільська університетська лікарня», а також стягнути із відповідача 243.60 грн. судового збору в дохід держави.

Outcome: approved