overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Представник позивачки звернулася до суду з тих підстав, що 01 березня 2011 року померла мати позивачки [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, але позивачка пропустила шестимісячний строк прийняття спадщини так як перебувала на лікуванні. Через пропуск строку, нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Тому позивачка просить надати їй додатковий строк терміном три місяці для подачі заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON]. Представник відповідача Червоноіванівської сільської ради у судове засідання не зявився, про день слухання справи сповіщений належним чином, просить справу розглянути без їх участі. Представник третьої особи Криничанська державна нотаріальна контора у судове засідання не зявився, про день слухання справи сповіщений належним чином, просить справу розглянути за його відсутності. Оцінивши докази по справі, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що позивачка пропустила визначений ст.1270 ЦК України строк для прийняття спадщини через те, що на момент спливу шестимісячного терміну перебувала на стаціонарному лікуванні в лікарні імені Мечнікова, що підтверджується довідкою від 03.08.2015 року. Суд розцінює такі причини пропуску строку поважними, тому суд вважає можливим в порядку ст. 1272 діючого ЦК України визначити позивачці додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

Представник позивачки звернулася з даним позовом до суду, де в своїх вимогах покликається на те, що 11.05.2012р. помер чоловік позивачки [PERSON]. До дня смерті чоловік проживав у [INFO] разом із своїми батьками. Після смерті яких успадкував будинок, що знаходиться в смт.Підкамінь, вул.Пекарська,19, Бродівського району, Львівської області При зверненні до нотаріуса для оформлення спадщини, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки пропустила встановлений законом шестимісячний термін для прийняття спадщини після смерті чоловіка. Основними причинами пропуску даного строку слід вважати важкий стан здоровя, похилий вік та втрата чоловіка. За таких обставин просить вважати дані причини поважними та постановити рішення, яким надати додатковий строк для прийняття спадщини після смерті чоловіка. В судове засідання сторони не зявилися. Представник позивача подала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просить його задовольнити. Представник відповідача представник Підкамінської селищної ради Бродівського району Львівської області подав суду письмову заяву, в якій позов [PERSON] визнав, просить справу розглядати за його відсутності. Відповідно до ст.211 ч.2 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що факт відкриття спадщини підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с.3). [PERSON] до дня смерті постійно проживав в [INFO] на вул.Пекарська,19 (а.с.5) Позивачка є спадкоємцем за законом, так як являється його дружиною (а.с.4). Інших спадкоємців, які б могли претендувати на прийняття спадщини не має. Причини пропуску строку на прийняття спадщини, на які вказує позивачка суд визнає поважними. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст.ст.1216, 1222, 1261, 1268, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

Представник позивачки підтримуючи вимоги позивачки, посилається на те, що [PERSON] з відповідачем зареєстрували шлюб 08 жовтня 2010 року у відділі РАЦС по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 450. Від спільного проживання народилося двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя з часом не склалося, між сторонами виникали непорозуміння, протиріччя питань побуту та ведення домашнього господарства, виховання та утримання дітей. Такі обставини призвели до того, що сторони втратили почуття любові одне до одного та з 04 квітня 2016 року не проживають разом однією сімєю, оскільки відповідач пішов жити до іншої жінки. Примирення між ними не можливе. В судовому засіданні представник позивачки та позивачка позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять шлюб розірвати, дітей залишити проживати з матірю. Відповідач в судове засідання подав письмове клопотання про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Проаналізувавши матеріали справи, беручи до уваги думку позивачки та відповідача та письмове клопотання відповідача, суд вважає, що оскільки подальше перебування сторін у шлюбі суперечить інтересам сторін, і вони бажають розірвати шлюб, то позов слід задовольнити. На підставі наведеного та ст.ст.110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Представник позивачки просить суд визнати за [PERSON] право власності на гаражний бокс [ADDRESS]. При цьому посилається на те, що в 1991 році [PERSON] для задоволення своїх потреб за власні кошти та особистою працею самочинно побудувала вказаний гараж, який відповідає технічним та іншим нормам, не порушує права чи інтереси третіх осіб. Представник Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, направив до суду відзив на позову заяву, в якому просить розглядати справу у їх відсутності. Також зазначив, що позивачкою не надано доказів в обґрунтування свого позову. Судом встановлено, що позивачкою [PERSON] в 1991 році самочинно за власний рахунок та власними силами було побудовано гаражний бокс [ADDRESS]. Вказаний гаражний бокс було побудовано для задоволення потреб [PERSON], яка проживає поруч. 09.12.2013 року на вказаний гараж був виготовлений технічний паспорт (а.с.7-10, 16-26, 27-30, 32). Згідно технічного висновку про стан будівельних конструкцій (а.с.16-26), гараж був побудований в 1991 році, експлуатація вказаного гаражного боксу можлива, дефектів в несущих конструкціях і фундаментах не виявлено. Технічний стан будівельних конструкцій в цілому забезпечує належну експлуатацію і безпеку для життя і здоров'я користувачів. Технічні рішення, прийняті при будівництві, відповідають вимогам діючих норм і правил державних стандартів будівельних, санітарних, і протипожежних норм, і забезпечують безпечну для життя і здоров'я людей подальшу експлуатацію. При розгляді справи судом не встановлено порушень позивачем прав інших осіб в процесі самочинного будівництва. Відповідачем не вказано про можливі порушення прав інших осіб. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Відповідно до ч.2 ст. 331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч.3 ст.376 Цивільного кодексу України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Зважаючи на викладене, що вказаний гаражний бокс відповідає вимогам будівельних, санітарних, і протипожежних норм, забезпечує безпечну для життя і здоров'я людей подальшу експлуатацію, не порушує права інших осіб, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Суд визнає за [PERSON] право власності на гаражний бокс [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Представник позивачки просить суд визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. При цьому посилається на те, що за час життя [PERSON] виплатила пай за вказану кооперативну квартиру. Позивачка є племінницею померлої та єдиним спадкоємцем після її смерті. Після смерті [PERSON] позивачка звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, таким чином прийняла спадщину. Представник Харківської міської ради у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений безпосередньо в суді, про причини неявки суд не повідомив. Приймаючи до уваги викладене, що представник позивачки не заперечує проти заочного розгляду справи, то в відповідності до ст.224 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник Об'єднання житлових кооперативів «Круг» подав заяву про розгляд справи у їх відсутності. Судом встановлено, що спірною є квартира [ADDRESS] (а.с.3, 4), в якій була зареєстрована і проживала лише [PERSON], що підтверджується довідкою з місця проживання. Згідно довідки Об'єднання житлових кооперативів «Круг», [PERSON] була членом кооперативу з 1984 року і за час свого життя, тобто за період з 17.01.1984 року по 13.07.1992 року сплатила пай за вказану кооперативну квартиру в повному обсязі - 5591.46 руб.(а.с.5). Правовстановлюючого документу на квартиру немає (а.с.4). Відповідно до ч.3 ст.384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Таким чином, викупивши спірну квартиру, [PERSON] набула права власності на неї. [PERSON] померла [INFO] (а.с.13). Після її смерті відкрилась спадщина. Спадковим майном є квартира [ADDRESS]. За час життя [PERSON] заповіт не залишала, а тому спадкування здійснюється за законом. Із листа нотаріуса і Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі (а.с.6,7) видно, що [PERSON] 20.06.2012 року звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тобто спадщину прийняла, інші особи з заявами про прийняття спадщини не зверталися. Померла [PERSON] і [PERSON] були рідним братом і сестрою, що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с.9). [PERSON] був батьком позивачки по справі (а.с.10, 11) і помер [INFO] (а.с.12). Таким чином, позивачка є племінницею померлої [PERSON] Приймаючи до уваги вимоги ст.ст.1261-1265, 1268, 1269 ЦК України, що позивачка [PERSON] є рідною племінницею померлої, спадщину після її смерті прийняла, що інші спадкоємці відсутні і спадщину не прийняли, суд задовольняє позовні вимоги про визнання за [PERSON] права власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

представник позивачки просить суд розірвати шлюб між позивачкою та відповідачем, зареєстрований 13.12.2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 2100, посилаючись на те, що 13.12.2008 року між ними було укладено шлюб, в період спільного проживання у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Після народження другої дитини стосунки між нею та чоловіком погіршувалися, зникла повага та розуміння один до одного і у 2013 році вона та відповідач перестали фактично бути подружжям, вони переслати мати спільний бюджет та вести спільне господарство. На сьогоднішній день вони цілком самостійні та незалежні один від одного, вони стали чужими людьми, а тому вона не може далі продовжувати спільне подружнє з ним життя. На примирення вона категорично не згідна. Діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з нею. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, просила суд дану справу розглядати у її відсутності за участю представника, так як вона виїзджає за межі України. Відповідач в судове засідання не з'явився, в телефонному режимі повідомив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Рішення прийняти в його відсутності, так як він не може з'явитися на розгляд справи, бо перебуває за кордоном. Заслухавши представника позивача та вивчивши матеріали справи суд вважає за можливим розглянути дану справу під час попереднього судового засідання та у відсутності сторін, оскільки відповідач визнав заявлені позивачем вимоги та вважає заявлені позивачем вимоги законними, обґрунтованими і в судовому засіданні доведеними відповідними доказами. В судовому засіданні було встановлено, що сторони 13.12.2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві зареєстрували шлюб, що стверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.5), актовий запис № 2100. В період спільного проживання у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.7,10). Причиною розірвання шлюбу є те, що не дивлячись на тривалий час спільного проживання, сторони не могли налагодити нормальні взаємовідносини. Їх сімейне життя проходить в постійних суперечках по причині різного розуміння вирішення життєвих проблем, але порозуміння вони знайти не можуть. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного і жодних перспектив на відновлення сімейних стосунків немає. На примирення сторони категорично не згідні. Діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з позивачкою, питання про їх утримання сторони вирішать окремо. А тому суд вважає за необхідне розірвати шлюб між позивачкою та відповідачем, зареєстрований 13.12.2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 2100. Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище - [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

Представник позивачки та позивачка наполягали на стягненні з відповідача аліментів на користь останньої на утримання сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісяця на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття з постійним проведенням індексації; на стягненні з відповідача на користь позивачки заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 3729 грн. 66 коп. за період з вересня 2014 року по 31 січня 2015 року та на стягненні штрафної санкції (неустойки) у розмірі 4209 грн. 99 коп. за несвоєчасну сплату аліментів за той же період. Відповідач позов не визнав, стверджуючи, що зараз він не працює і не взмозі сплачувати аліменти у вимогливому розмірі і сплачує тільки по 400-500 грн. на обох дітей. Вислухавши сторін, дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що з 18 вересня 2009 року по 03 липня 2013 року сторони перебували між собою у зареєстрованому шлюбі. від цього шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Але, сім'ї у сторін не склалося і 03 липня 2012 року шлюб між ними у судовому порядку було розірвано. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 20 листопада 2008 року (справа № 2-2033/08 року) за заявою [PERSON] з відповідача по справі на її користь на утримання дітей були стягнуті аліменти у розмірі 1/3 частини всіх його прибутків щомісяця до досягнення дітьми повноліття. Але, з вересня 2014 року відповідач звільнився з роботи і перестав сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Внаслідок чого, станом на 31 січня 2015 року у нього склалася заборгованість у розмірі 3729 грн. 66 коп. згідно наданого розрахунку державного виконавця. Втрата відповідачем постійного заробітку безумовного обґрунтовує вимоги позивачки про зміну розміру стягнутих аліментів від частки заробітку на тверду грошову суму. Але, при цьому, остання обставина і дозволяє суду з урахуванням конкретних обставин справи визначити розмір стягнення на дітей по 750 грн. щомісяця. Крім того, положенням ст..ст. 194, 196 п.1 СК України передбачено можливість стягнення з відповідача на користь позивачки заборгованість за період з вересня 2014 року по 31 січня 2015 року у розмірі3729 грн. 66 коп. та застосування штрафних санкцій за той же період за прострочення сплати аліментів у розмірі один відсоток від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення - 4206 грн. 99 коп. (3723 грн. 33 коп. *1% = 37 грн. 23 коп.*113 днів). Виходячи з наведеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Представник позивачки у квітні звернувся до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що в провадженні ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва від 02.04.2002 р. №2-710 про стягнення боргу з [PERSON]. В рамках виконавчого провадження державним виконавцем було накладено арешт на 1/3 частину квартири [ADDRESS], що належала останній. Боржниця в добровільному порядку виконала рішення суду, суму боргу сплатила, а тому необхідність в арешті квартирі відпала. Представник позивачки в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 02.12.2002 р. державним виконавцем Святошинського РУЮ в м. Києві при примусовому виконанні виконавчих листів №2-710, виданого 02.04.2002 р. Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь КП УЖГ Святошинського району м. Києва боргу, накладено арешт на майно боржника, а саме, 1/3 частину квартири [ADDRESS], заборонено здійснювати відчуження майна (а.с. 2). ВДВС листом від 08.02.2017 р. повідомив представника позивача про відсутність у Відділі на виконанні виконавчих проваджень, боржником за яким є [PERSON] (а.с. 5). Спірна квартира на праві власності зареєстрована за [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних долях, що підтверджується інформаційною довідкою від 07.07.2016 р. (а.с. 7). Враховуючи, що рішення суду позивачем виконано, борг погашений, а тому відсутні правові підстави для продовження перебування майна під арештом, оскільки це обмежує право позивача щодо розпорядження та користування власним майном. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, з урахуванням вищенаведеного та зібраних по справі доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що представником позивача, відповідно до ст. 60 ЦПК України, доведено в судовому засіданні позовні вимоги, які знайшли своє підтвердження та обґрунтування, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

Представник позивачкки [PERSON] - [PERSON] у 27.04.2017 р. (відповідно до відтиску поштового відділення) звернулася до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що сторони у період з 2008 р. по 2016 р. перебували у зареєстрованому шлюбі, у період якого позивачка [INFO] р. народила сина [PERSON]. Проте, відповідач з травня 2016 р. неналежно виконує свої батьківські обов'язки з утримання сина, не піклується про нього та не допомагає, а його допомага має періодичний незначний характер. При цьому, позивачці відомо, що відповідач працює та має вельми пристойних дохід, крім того, відповідач є власником декількох квартир, земельних ділянок та приватного будинку, що потребує значних коштів для утримання такої власності. Представник позивачки зазначає, що відповідач осіб, які перебувають на його уриманні не має, при цьому, спільний сторін син перебуває на повному утриманні позивачки, матеріальне становище якої не надає можливість гідно утримувати сина та належно забезпечувати його життя. Представник позивачки просить суд стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання сина аліменти в розмірі 3 000 грн. щомісячно до повноліття дитини. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги уточнила та просила суд стягувати з відповідача аліменти у виді нефіксованої суми, а в розмірі ? частини від всіх видів його заробітку. Відповідач в судовому засіданні позов з урахуванням уточнень визнав в повному обсязі та не заперечував проти його задоволення. Суд, заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] повністю визнав позовні вимоги [PERSON], з урахуванням їх уточнень, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved