Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] , яка діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 17 жовтня 2018 року, звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 01 липня 2006 року позивачка уклала шлюб з відповідачем, про що Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області був зроблений актовий запис № 415. В період шлюбу у них народилися діти: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Представник позивачки зазначає, що подружні стосунки між позивачкою та відповідачем не склалися, вони зрозуміли, що мають різні характери, погляди на сімейне життя, на побудову сімейних стосунків, що призвело до втрати почуттів між ними. Сімейно-шлюбні стосунки припинені з травня 2020 року. Вважає, що їх сім`я з відповідачем розпалася і зберегти її неможливо, подальше перебування у шлюбі суперечить їхнім інтересам та моральним засадам суспільства. Спір про розподіл майна, місце проживання дітей - відсутній. Аліменти на утримання дітей стягнуті за окремими позовом. Позивачка [PERSON] у судове засідання 17 травня 2021 року не з`явилася, заявою просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала (а.с.32). Відповідач [PERSON] , який про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання 17 травня 2021 року не з`явився, заявою просив розглянути справу за його відсутності, позов визнав, намірів на поновлення сімейних стосунків не має (а.с.23). У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 01 липня 2006 року, який зареєстрований Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області був зроблений актовий запис №415 (а.с.10). В період шлюбу у сторін народилися діти: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] (а.с.11,12). Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння та зловживання відповідачем спиртними напоями, що призвело до втрати почуттів між ними. Сімейно-шлюбні стосунки між подружжям припинені з травня 2020 року. Спір про поділ майна, місце проживання дітей - відсутній. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини у 2020 році та до цього часу не поновили їх, а також подали до суду заяви, в яких просили розірвати шлюб (а.с.23,32). Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача так і відповідача, а тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст.105, 112 Сімейного Кодексу України. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог та визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 420 гривень 40 копійок, оскільки позивачка під час звернення з позовом до суду була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного, ст.ст. 105, 112 СК України,

Outcome: approved