Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

Представник позивач від імені позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить усунути [PERSON] перешкоди у користуванні майном шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування будинком [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що їй належить право власності на будинок [ADDRESS] . Як вбачається із записів у будинковій книзі на зазначене домоволодіння у належному позивачу будинку зареєстроване місце проживання його колишнього власника та відповідача по справі. Реєстрація місця проживання відповідача у неналежному позивачу будинку істотно звужує обсяг її прав, заважаючи [PERSON] у реалізації права на оформлення житлової субсидії та/або відчуження будинку на користь третіх осіб. Водночас, відповідач не має ніяких майнових прав на належне позивачу майно, протягом тривалого часу не проживає у спірному будинку, не використовує його для зберігання речей тощо. Враховуючи вищевикладене, позивач звернулась із зазначеним позовом до суду. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явились. Представник позивача адвокат Ковальов А.І. подав до суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити без його участі та участі позивача. Також зазначив, що на позовних вимогах наполягає та просить задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідач вважається належним чином повідомлений про час та місце судового засідання. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 23.11.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Куліш Л.Г., зареєстрований в реєстрі за №4, [PERSON] продав, а [PERSON] , придбала житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] . Відповідно до акту непроживання особи за місцем реєстрації від 15.03.2021 р, складеного та підписаного членами комісії [PERSON] , [PERSON] та головою квартального комітету № 30, [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований у [ADDRESS] , за цією адресою не проживає з 23 листопада 2006 року., а проживає на території Російської Федерації. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4 ст. 9 ЖК України). Відповідно до ст.ст. 150, 155 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру (будинок), мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи надані позивачем докази, виходячи зі змісту наведених норм права і з урахуванням вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України, а також те, що відповідач не надав суду доказів, які б вказували на те, що він не проживає у зазначеному будинку або відсутній у ній з поважних причин, або за ним відповідно до закону зберігається право користування жилим приміщенням, суд вважає доведеним те, що відповідач втратив право користування спірним будинком. Тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: approved