Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

представник позивача просить суд визнати дійсним заповіт [PERSON] від 21.09.2006 р. посвідчений приватним нотаріусом Кагарлицького районного нотаріального округу Мозговим В.В. та зареєстрований в реєстрі за №3795, відповідно до якого він заповів належну йому земельну ділянку згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 167853 виданого 24.03.2006 р. Кагарлицькою районною державною адміністрацією та зареєстрованого в Книзі державних актів на право приватної власності на землю №010601400650 [PERSON] , обґрунтовуючи позов наступним. [INFO] помер [PERSON] . На момент смерті [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №167853 від 24.03.2006 р. належала земельна ділянка площею 3,0758 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Переселенської сільської ради Кагарлицького району Київської області. 21.09.2006 р. [PERSON] було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Кагарлицького районного нотаріального округу Мозговим В.В. та зареєстрований в реєстрі за № 3795. Відповідно до вказаного заповіту [PERSON] земельну ділянку згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №167853 виданого 24.03.2006 р. Кагарлицькою районною державною адміністрацією та зареєстрованого в Книзі державних актів на право приватної власності на землю № 010601400650 заповів [PERSON] . 01.04.2014 р. [PERSON] було складено заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Переселенської сільської ради Шевченко С.А. та зареєстрований в реєстрі за №71. Відповідно до вказаного заповіту [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом матиме право [PERSON] . Вказаний заповіт від 01.04.2014 р. посвідчений секретарем виконавчого комітету Переселенської сільської ради Шевченко С.А. та зареєстрований в реєстрі за №71 був скасований за особистою заявою [PERSON] 21.11.2017 р. (реєстраційним номер у спадковому реєстрі 61614837, номер витягу 50000193 від 23.11.2017 р.). Отже, ще до своєї смерті [PERSON] скасував складений ним заповіт від 01.04.2014 р. посвідчений секретарем виконавчого комітету Переселенської сільської ради Шевченко С.А. та зареєстрований в реєстрі за № 71. Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також: у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Після смерті [PERSON] із спадкоємців за законом першої - п`ятої черги нікого не залишилось. Залишився лише спадкоємець за заповітом він, [PERSON] . Отже, враховуючи те, що [PERSON] склав заповіт від 21.09.2006 р., яким йому заповів земельну ділянку площею 3,0758 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Переселенської сільської ради Кагарлицького району Київської області, він може успадкувати майно вказане в заповіті. Він у встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України шестимісячний строк подав до приватного нотаріуса Кагарлицького районного нотаріального округу Воловенко Р.П. заяву про прийняття спадщини [PERSON] . Будь-як інші спадкоємці спадщини [PERSON] не приймали та заяви до нотаріуса не подавали. З метою оформлення спадщини він звернувся до приватного нотаріуса Кагарлицького районного нотаріального округу Воловенко Р.П. для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, приватний нотаріус відмовився оформляти спадщину на підставі заповіту від 21.09.2006 р., оскільки в судовому порядку слід встановити дійсність вказаного заповіту після складання якого був складений інший заповіт від 01.04.2014 р., який в подальшому був скасований заявою [PERSON] . Заповіт є одностороннім правочином - дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правові наслідки заповіту виникають тільки після смерті особи, яка його склала - заповідача. За життя заповідач вправі у будь-який час скасувати заповіт або змінити його. Зміна заповіту відбувається шляхом складання нового заповіту. Заповіт - правочин, для дійсності якого закон вимагає обов`язкового дотримання встановленої форми. Оскільки виконання заповіту можливе лише після смерті заповідача, коли виправити недолік форми заповіту вже не можливо, невідповідність форми заповіту неминучою призведе до його абсолютної нікчемності. Як загальне правило закон встановлює письмову форму заповіту з нотаріальним посвідченням (ч. 3 ст. 1247 Цивільного кодексу України). Заповіт особисто підписується заповідачем (пп. 1.4 п. 1 глави 3 розділу II Порядку). У разі, якщо заповідач у наслідок фізичної вади, хвороби, або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за його дорученням заповіт може підписати інша фізична особа з повною цивільною дієздатністю, у порядку, встановленому ч. 4 ст. 207 Цивільного кодексу України. Згідно ч. 1 - ч. 3 ст. 1254 Цивільного кодексу України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Аналіз положень ст. 1254 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку про те, що існують дві можливі форми скасування заповідачем раніше складеного заповіту, а саме: ?шляхом складання нового заповіту, який частково або повністю скасовує попередній заповіт. ?шляхом подачі заяви про скасування заповідачем попереднього заповіту. При цьому, застосування вказаних двох форм скасування заповіту тягне за собою різні юридичні наслідки для попереднього заповіту. Згідно ч. 1 ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо виходити з принципу презумції дійсності правочину, недійсність якого не встановлена законом або він не визнаний недійсним судом, то можна дійти висновку про те, що: у разі скасування заповідачем попереднього заповіту шляхом складання нового заповіту і в подальшому його скасування новим заповітом, то наступають наслідки встановлені ч. 3 ст. 1254 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним; у разі скасування заповідачем попереднього заповіту шляхом подання заяви про скасування нового заповіту, то наслідки передбачені ч. 3 ст. 1254 Цивільного кодексу України не наступають, а попередній заповіт вважається дійсним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом. Таким чином, заповіт від 21.09.2006 р. складений [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Кагарлицького районного нотаріального округу Мозговим В.В. та зареєстрований в реєстрі за №3795 є дійсним. Представник відповідача в особі Кагарлицької міської ради Шевченко С.А. пояснила, що не мають наміру щодо спадщини померлого [PERSON] , тому не заперечують проти позову. Представник відповідача [PERSON] адвокат Лисюк О.В. просить суд у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі, мотивуючи наступним. У своїй позовній заяві позивач просить визнати дійсним заповіт [PERSON] від 21.09.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Кагарлицького районного нотаріального округу Мозговим В.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 3795, відповідно до якого він заповів належну йому земельну ділянку згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 167 853, виданого 24.03.2006 року Кагарлицькою районною державною адміністрацією, та зареєстрованого в Книзі державних актів на право приватної власності на землю № 010601400650 [PERSON] . Проте, згідно ч. 2 статті 1254 Цивільного кодексу України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Згідно ч. 3 статті 1254 ЦК України кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Ч. 4 статті 1254 ЦК України, якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється. Таким чином, скасування заповідачем [PERSON] заповіту на користь [PERSON] , складеного 01 квітня 2014 року, не відновлює дію заповіту [PERSON] на користь [PERSON] , складеного 21 вересня 2006 року, і твердження позивача не відповідає дійсності. Окрім цього, як вбачається з довідки Переселенської сільської ради Кагарлицького району Київської області вих. № 31073 від 12.11.2019 року [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав станом на день своєї смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . І організація поховання та саме поховання здійснювалося [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] (довідка № 216 від 18.05.2020 року). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Окрім цього, 10 липня 2020 року Кагарлицьким районним судом Київської області у цивільній справі № 368/657/20 за заявою [PERSON] про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем однією сім`єю було ухвалено рішення, яким встановлено факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , протягом п`яти років до часу відкриття спадщини. Таким чином, з урахуванням наведеного, вважають, що заявлений позов є не обґрунтованим, який не підтверджений належними та допустимими доказами. Суд, вислухавши сторони та дослідивши письмові докази, приходить до наступного висновку. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с.9). На момент смерті [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №167853 від 24.03.2006 р. належала земельна ділянка площею 3,0758 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Переселенської сільської ради Кагарлицького району Київської області (а.с. 12-13). 21.09.2006 р. [PERSON] було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Кагарлицького районного нотаріального округу Мозговим В.В. та зареєстрований в реєстрі за №3795. Відповідно до вказаного заповіту [PERSON] земельну ділянку згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №167853 виданого 24.03.2006 р. Кагарлицькою районною державною адміністрацією та зареєстрованого в Книзі державних актів на право приватної власності на землю №010601400650 заповів [PERSON] (а.с. 10). 01.04.2014 р. [PERSON] було складено заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Переселенської сільської ради Шевченко С.А. та зареєстрований в реєстрі за №71. Відповідно до вказаного заповіту [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом матиме право [PERSON] (а.с. 11). Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно зі статтею 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Статтею 1247 ЦК України встановлено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 ЦПК України. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування (стаття 1251 ЦК України). Згідно інформації Переселенської сільської ради Кагарлицького району стало відомо, що виконавчий комітет Переселенської сільської ради надало копію заповіту,посвідченого 01.04.2014 року Переселенською сільською радою Кагарлицького району Київської області за реєстровим № 71. Крім того зазначений заповіт було скасовано 21.11.2017 року (реєстраційний номер у спадковому реєстрі: 61614837, № витягу: 50000193 від 23.11.2017 р.) (а.с. 16). Згідно ст. 1254 ЦК України передбачено, що право заповідача на скасування та зміну заповіту: 1. Заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. 2. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Зміна та скасування заповіту - право заповідача, яке може бути здійснене тільки ним особисто. Заповідач вправі змінити чи скасувати складений ним заповіт у будь-який час, не зазначаючи при цьому причин його зміни чи скасування. Для зміни чи скасування заповіту не вимагається будь-чия згода, в тому числі осіб, призначених спадкоємцями в скасованому чи зміненому заповіті. Заповіт може бути скасований шляхом складання нового заповіту або поданням заяви про його скасування нотаріусу, який посвідчив заповіт. Зміна заповіту можлива складанням нового заповіту, в якому заповідачем будуть скасовані чи змінені окремі розпорядження попереднього заповіту. В будь-якому випадку більш пізній заповіт скасовує попередній повністю або у частині, в якій він йому суперечить. Якщо раніше складеним заповітом спадкодавець розпорядився лише частиною майна, а більш пізнім заповітом розподілив його другу частину, то такі заповіти після смерті заповідача будуть чинними обидва. Скасування заповіту шляхом складання нового є остаточним, тобто заповіт, скасований більш пізнім заповітом, не поновлюється, якщо пізніше складений заповіт потім скасований шляхом подання заяви. Відповідно до частини сьомої статті 1254 ЦК України скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться у порядку, встановленому цим Кодексом для посвідчення заповіту і підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Тобто, з метою захисту майнових прав та інтересів громадян і юридичних осіб всі заповіти складені та посвідчені, змінені або скасовані в установленому законодавством порядку, підлягають обов?язковій реєстрації в Єдиному реєстрі заповітів та спадкових справ у порядку, що встановлений Положенням про Єдиний реєстр заповітів та спадкових справ. Відповідно до частин першої, другої статті 57 Закону України «Про нотаріат» нотаріус, завідуючий державним нотаріальним архівом, посадова особа органу місцевого самоврядування при одержанні заяви про скасування чи зміну заповіту, який скасовує чи змінює раніше складений заповіт, роблять про це відмітку на примірнику заповіту, що зберігається в державній нотаріальній конторі, у приватного нотаріуса, в державному нотаріальному архіві чи у виконавчому комітеті сільської, селищної, міської Ради народних депутатів, та в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій і забезпечують державну реєстрацію нового заповіту, змін до заповіту, скасування заповіту у Спадковому реєстрі відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. Справжність підпису на заяві про скасування чи зміну заповіту повинна бути нотаріально засвідченою. Після смерті [PERSON] була відкрита спадкова справа за заявою позивача [PERSON] (а.с. 15). Згідно копії довідки від 12.11.2019 р., виданої виконавчим комітетом Переселенської сільської ради Кагарлицького району Київської області в тому, що померлий [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований та постійно проживав станом на день своєї смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Проживав разом з: [PERSON] , колишньою дружиною, [PERSON] , сином колишньої дружини, [PERSON] , сином колишньої дружини (а.с. 78). Окрім цього згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Переселенської сільської ради Кагарлицького району Київської області, стало відомо, що [PERSON] дійсно похоронила [PERSON] за власні кошти (а.с. 74). Згідно копії довідки про смерть № 140 вбачається, що [PERSON] помер [INFO] , але через різко виражені гнилісні зміни не можливо встановити причину смерті (а.с. 75). Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 10.07.2020 р. було встановлено факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , протягом п`яти років до часу відкриття спадщини, але вказане рішення було скасовано постановою Київського апеляційного суду від 16.11.2020 р., так як у даній справі вбачається спір про право і заяву залишено без розгляду, про що представники сторін підтвердили під час судового розгляду. Що стосується постанови Верховного суду від 30.10.2019 р., наданою представником відповідача [PERSON] адвокатом Лисюк О.В., то вказані обставини не ідентичні з обставинами даної справи, так як предметом позову, що розглядався при винесені постанови Верховного суду є визнання заповіту нікчемним, а предметом даного позову є визнання заповіту дійсним. Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт складений з порушенням вимог щодо його оформи та посвідчення, є нікчемним (частина перша статті 257 ЦК України). Будь-яких питань щодо складеного 21.09.2006 р. заповіту [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Кагарлицького районного нотаріального округу Мозговим В.В. та зареєстрований в реєстрі за №3795 судом встановлено не було. Як не було визнано даний заповіт як недійсним, так і нікчемним. Окрім того, складений 21.09.2006 р. заповіт [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом Кагарлицького районного нотаріального округу Мозговим В.В. та зареєстрований в реєстрі за №3795 не було скасовано заповідачем. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням вищенаведеного судом не встановлено, що заповіт [PERSON] від 21.09.2006 р. посвідчений приватним нотаріусом Кагарлицького районного нотаріального округу Мозговим В.В. та зареєстрований в реєстрі за №3795 складений з порушенням вимог законодавства щодо його посвідчення, у зв`язку з чим він може бути визнаний дійсним, тому позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved