Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

Представник ТОВ «Ізі Кредит» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №133642 від 03 березня 2015 року в розмірі 17911,50 грн, та 1762,00 грн судових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 03 березня 2015 року між ТОВ «Ізі Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір №133642. Згідно умов даного договору ТОВ «Ізі Кредит» передала [PERSON] кредит у розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень зі сплатою 215,00% річних, у розрахунку з помісячною сплатою - 17,92 %. Позивач виконав свої зобов»язання за Кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти, які вона отримала, що підтверджується видатковим касовим ордером від 03 березня 2015 року. Відповідач, згідно умов Кредитного договору зобов'язувалась своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші зобов»язання. В порушення умов Кредитного договору та чинного законодавства України, відповідач не виконує взяті на себе зобов»язання, внаслідок чого станом на 29 листопада 2018 року складає 17 911, 50 гривень, з яких: тіло кредиту - 5900, 90 грн., неоплачена сума по відсоткам - 10 510, 60 грн., неоплачена неустойка - 1500 грн. З метою врегулювання спору в досудовому порядку, відповідачу направлено вимогу щодо погашення заборгованості в сумі 17911,50 грн., яка залишилась не виконаною, що стало підставою звернення до суду. Просить позов задовольнити, справу розглянути справу без його участі за наявними у справі доказами та стягнути судові витрати понесені при зверненні до суду у виді сплати судового збору. Ухвалою судді від 16 січня 2019 року по даній справі відкрито спрощене провадження без повідомлення сторін та відповідачу надано строк, що не перевищує 15 днів з дня отримання копії вказаної ухвали, для подання відзиву на позов. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення вказану ухвалу суду про відкриття провадження відповідач отримала 18 січня 2019 року. Відповідач відзиву не подала, а тому у відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного провадження на підставі письмових матеріалів справи без участі сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення за правилами спрощеного позовного провадження, виходячи з наступного: Як вбачається та підтверджено матеріалами справи, відповідач по справі, 03 березня 2015 року уклала Кредитний договір з ТОВ «Ізі Кредит», згідно якого отримала грошові кошти в сумі 6 000, 00 грн. Умовами Кредитного договору передбачено термін дії даного договору, сплату відсотків за користування кредитом, який позивачем був виконаний.Відповідач зобов'язання щодо повернення кредиту належним чином не виконує і відповідно довідки-розрахунку заборгованості за Кредитним договором №133642 від 03 березня 2018 року, станом на 29 листопада 2018 року має заборгованість в розмірі 17 911, 50 гривень, з яких: тіло кредиту - 5900, 90 грн., неоплачена сума по відсоткам - 10 510, 60 грн., неоплачена неустойка - 1500 грн . Предметом вимоги позивача є порушення відповідачем у справі вимог ст.ст.509, 526, 530, 527, 610,611,1054 ЦК України та відшкодування понесених судових витрат, згідно ст.ст.133,141 ЦПК України. Правові відносини, які склалися між позивачем та відповідачем, на думку суду, підпадають під вид цивільно-правових відносин - зобов'язання і є зобов'язальними та регулюються нормами ЦК України, з врахуванням наступного. Зобов'язання, згідно до ст. 509 Цивільного Кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться - ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов'язанні - ст. 530 ЦК України. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 610, 611 ЦК України зазначають, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, і за порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно до положень ч.1,2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України та ч. 3 ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається, як пеня та штраф, і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України плата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання. Із досліджених судом доказів вбачається, що відповідач 03 березня 2015 року звернулась до позивача із заявою на видачу кредиту в розмірі 6000грн. Відповідно до п.3 укладено Кредитного договору №133642 від 03 березня 2015 року, відповідач отримала в кредит грошові кошти в сумі 6000,00 грн., що підтверджується і видатковим касовим ордером про видачу коштів згідно кредитного договору від 03 березня 2015 року. До зазначеного договору було складено графік платежів із зазначенням дат чергових платежів, розміру платежів та вказано термін кредиту. Відповідно до п.5.2 Кредитного договору, за користування кредитом, позичальник сплачує кредитодавцю 215,00% річних від суми кредиту, у розрахунок з помісячною сплатою 17,92%. За умовами договору перебіг строку кредиту розпочинається з моменту підписання договору і складає 15 місяців. Згідно з п. 12.1., п.12.2 договору, якщо позичальник не сплатив щотижневий платіж в день настання дати його належної сплати, визначеної графіком платежів, то починаючи з 31-го календарного дня від дати його належної сплати він повинен додатково, до простроченого платежу, виплатити кредитодавцю неустойку в розмірі 300 гривень за кожні 30 календарних днів прострочення. Строк нарахування неустойки не може бути більшим строку кредиту, але в будь-якому випадку розмір нарахованої неустойки не повинен перевищувати 1500 грн. Не виконавши взяті на себе зобов'язання, позикодавець порушила умови Кредитного договору, в зв'язку з чим виникла заборгованість в сумі 17911,50 грн. З метою врегулювання спору в досудовому порядку, представником позивача 31 жовтня 2018 року направлено відповідачу досудову вимогу щодо погашення заборгованості, вказавши строк до 16 листопада 2018 року, залишаючи право за собою звернутися з позовною заявою до суду. До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову та протягом усього часу розгляду справи не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред'явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, остільки позивач довів суду не виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором, а відповідач, в силу вищенаведених обставин, слід вважати, що позов визнав, заперечень не подав. Заходи забезпечення позову судом не вживалися. Враховуючи те, що у зв'язку із розглядом справи в суді позивач, поніс судові витрати в розмірі 1762,00 грн, а саме, сплатив судовий збір, суд стягує вищенаведені витрати у повному обсязі з відповідача, на користь позивача, - згідно ст. 141 ЦПК України, так як вважає їх підтвердженими у відповідності із цивільно-процесуальним законодавством України. Позов підтверджується: копією Кредитного договору №133642 від 03 березня 2015 року; копією заяви на видачу кредиту [PERSON] від 03 березня 2015 року; копією видаткового касового ордеру від 03 березня 2015 року; копією графіку платежів від 03 березня 2015 року; копією довідки-розрахунку заборгованості за №133642 від 29 листопада 2018 року; копією досудової вимоги від 31 жовтня 2018 року; платіжним дорученням від 22 листопада 2018 року №11950.

Outcome: approved