Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (далі-ПАТ «ОТП Банк») звернувся до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу недійним та зобов'язання вчинити певні дії. В позовній заяві вказав, що ПАТ «ОТП Банк» є правонаступником всіх прав та обов'язків закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», яке в свою чергу є правонаступником всіх прав та обов'язків Акціонерного комерційного банку «Райффайзенбанк Україна». 01 грудня 2005 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Пасіфік» (далі - ТОВ «Пасіфік») та Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого виступило ПАТ «ОТП Банк», був укладений кредитний договір СМ/102/042/2005 на суму 1 350 000,00 гривень. З метою забезпечення вимог за кредитним договором СМ/102/042/2005 від 01.12.2012 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ТОВ «Пасіфік» 01.12.2005 року був укладений договір іпотеки РСМ/102/042/2005 від 01.12.2005 року. Згідно п.4.4 даного договору іпотеки вартість предмету іпотеки складає 2 700 000,00 гривень. 30 січня 2008 року між ТОВ «Пасіфік» та ЗАТ «ОТП БАНК», правонаступником якого виступив ПАТ «ОТП БАНК», був укладений кредитний договір № CM-SMЕ 102/029/2008 від 30 січня 2008 року з подальшими змінами розміром кредиту у 950000,00 гривень. З метою забезпечення вимог за кредитний договір № CM-SME 102/029/2008 від 30 січня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Пасіфік» був укладений договір іпотеки № PM-SME 102/029/2008 від 30.01.2008 року. Згідно п.4.4 даного договору іпотеки вартість предмету іпотеки склала 4256651.00 гривень. За вказаними договорами іпотек предметом забезпечення виступив один нежитловий об'єкт - нежитлове приміщення № б (А/п), а саме кімнати 1-10, 12-15, сходова клітина 1, загальною площею 529.0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 07 березня 2008 року між ТОВ «Пасіфік» та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений кредитний договір OD-SME 102/090/2008 про надання овердрафту, шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії в розмірі до 24000,00 гривень. У зв'язку невиконанням зобов'язань за кредитними договорами станом на 02.11.2011 року (дата винесення постанови про визнання банкрутом ТОВ «Пасіфік») загальна сума заборгованості ТОВ «Пасіфік» перед ПАТ «ОТП Банк» станом на 02 листопада 2011 року за трьома кредитними договорами склала 5 321 090,99 гривень. Постановою господарського суду від 02.11.2011 року боржник визнаний банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура. В процесі банкрутства Ліквідатором визнані вимоги АТ «ОТП Банк» на загальну суму у розмірі 5 321 090,99 гривень. 13.06.2012 року відбувся аукціон з продажу вищенаведеного нерухомого майна ТОВ «Пасіфік» та за результатами проведення аукціону, вказане нерухоме майно було реалізовано фізичний особі [PERSON] за 204044,18 гривень. Рішенням Донецького апеляційного господарського суду від 21.11.2012 року були визнані недійсними відкриті торги, що відбулися 13.06.2012 року з реалізації вищевказаного нежитлового приміщення. Постановою Вищого Господарського суду України від 12.02.2013 року рішення Донецького апеляційного господарського суду від 21.11.2012 року залишено без змін. Оскільки публічні торги були визнані недійсними, то просив визнати договір купівлі-продажу від 13.06.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] вищезазначеного майна, укладений між ТОВ «Пасіфік», в особі ліквідатора Демидова O.B., та громадянки [PERSON], недійсним з моменту його вчинення та поновити право власності на нерухоме майно за ТОВ «Пасіфік». У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та обставини, викладені в позові, позовні вимоги просив задовольнити. Не заперечував у разі визнання оспорюваного договору недійсним, застосувати реституцію, просив поновити право власності на нерухоме майно за ТОВ «Пасіфік». Представник відповідача ТОВ «Пасіфік» Ременюк І.М., підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, про що надав письмові пояснення. Суду пояснив, що гроші на виконання оспорюваного договору ТОВ «Пасіфік» від [PERSON] отримав у сумі 204044,18 грн. згідно договору купівлі-продажу та не заперечував у разі визнання оспорюваного договору недійсним, застосування реституції. Представники відповідача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON], заперечували проти позовних вимог та просили відмовити у їх задоволенні. Суду пояснили, що відсутній факт порушення або оспорювання прав чи інтересів позивача щодо предмету позову. Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 21.11.2012 року, на яку посилається позивач, не встановлено жодного факту, який згідно законодавства мав би стати підставою недійсності договору купівлі-продажу. Вважали, що при укладанні спірного договору, було додержано усіх вимог законодавства, що встановлені для такого виду правочинів як купівлі-продаж нерухомого майна, та підстав для визнання недійсним договору від 13.06.2012 року не існує. У разі визнання судом даного договору недійсним, вважали можливим застосувати реституцію, оскільки [PERSON] за виконання вказаного вище договору сплатила ТОВ «Пасіфік» суму у розмір 204044,18 грн. Представник відповідача Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції Дереклєєва Т.В. позовні вимоги не визнала та суду пояснила, що Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби є неналежним відповідачем, оскільки підпорядковується Державній реєстраційній службі України і безпосередньо рєстраційній службі Головного управління юстиції у Донецькій області та є структурним підрозділом територіальних органів Міністерства юстиції України, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру. Крім того, між відділом та позивачем немає ніяких правовідносин. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що ПАТ «ОТП Банк» є правонаступником всіх прав та обов'язків ЗАТ «ОТП Банк», яке в свою чергу є правонаступником всіх прав та обов'язків АКБ «Райффайзенбанк Україна», про що сторонами не заперечувалося. 01 грудня 2005 року між ТОВ «Пасіфік» та АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого виступило ПАТ «ОТП Банк», був укладений кредитний договір СМ/102/042/2005 на суму 1 350 000,00 гривень. (а.с.6-10) З метою забезпечення вимог за кредитним договором СМ/102/042/2005 від 01.12.2012 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ТОВ «Пасіфік» 01.12.2005 року був укладений договір іпотеки РСМ/102/042/2005 від 01.12.2005 року. (а.с. 11-3) Згідно п.4.4 даного договору іпотеки вартість предмету іпотеки склала 2 700 000,00 гривень. 30 січня 2008 року між ТОВ «Пасіфік» та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого виступає ПАТ «ОТП Банк», був укладений кредитний договір № CM-SMЕ 102/029/2008 від 30 січня 2008 року з подальшими змінами розміром кредиту у 950000,00 гривень. (а.с.14-17) З метою забезпечення вимог за кредитний договір № CM-SME 102/029/2008 від 30 січня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Пасіфік» був укладений договір іпотеки № PM-SME 102/029/2008 від 30.01.2008р. (а.с.18-21) Згідно п.4.4 даного договору іпотеки вартість предмету іпотеки складає 4 256 651.00 гривень. За вказаними договорами іпотек предметом забезпечення виступає один нежитловий об'єкт - нежитлове приміщення № б (А/п), а саме кімнати 1-10, 12-15, сходова клітина 1, загальною площею 529.0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 07 березня 2008 року між ТОВ «Пасіфік» та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений кредитний договір OD-SME 102/090/2008 про надання овердрафту, шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії в розмірі до 24000,00 гривень. У зв'язку невиконанням зобов'язань за кредитними договорами станом на 02.11.2011 року (дата винесення постанови про визнання банкрутом ТОВ «Пасіфік») загальна сума заборгованості ТОВ «Пасіфік» перед ПАТ «ОТП Банк» станом на 02 листопада 2011 року за трьома кредитними договорами склала 5321090,99 гривень, що ТОВ «Пасіфік» було визнано. Згідно ухвали Господарського суду Донецької області від 23.01.2013 року, постановою господарського суду від 02.11.2011 року ТОВ «Пасіфік» було визнане банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура, ліквідатором по справі призначено арбітражного керуючого Демидова Олександра Вячеславовича. В процесі банкрутства Ліквідатором визнані вимоги АТ «ОТП Банк» на загальну суму у розмірі 5321090,99 гривень. Згідно звіту ліквідатора від 15.02.2012 року, ним було проведено оцінку майна ТОВ «Пасіфік» та визначена її ліквідаційна вартість, яка склала 279 896,00 грн. (а.с.26-28) Згідно постанови Донецького апеляційного господарського суду від 21.11.2012 року, визнані недійсними відкриті торги, проведені Донбаською товарною біржею 13.06.2012 року з реалізації нежитлових приміщень ТОВ «Пасіфік», розташованих за адресою: [ADDRESS].(а.с.22-25) Вказаною постановою суду також встановлено, що в процесі ліквідації ТОВ «Пасіфік», ліквідатором було виявлено майно боржника, зокрема: нежитлові приміщення № 6(А/п), а саме кімнати 1-0. 12-15, сходова клітина 1, загальною площею 529.0 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яке є предметом договору іпотеки, укладеного між боржником та ПАТ «ОТП Банк» - кредитором у справі про банкрутство ТОВ «Пасіфік» № 45/796. 22.05.2012 року ПАТ «ОТП Банк» звернулося до ліквідатора ТОВ «Пасіфік» Демидова О.В. з клопотанням про призупинення продажу майна боржника у зв'язку з виявленням майна та перехід до загальної судової процедури у справі про банкрутство, проте в задоволенні зазначеного клопотання ліквідатором було відмовлено. 12.06.2012 року ПАТ «ОТП Банк» звернулось із заявою до Донбаської товарної біржі про зупинення проведення торгів з реалізації вказаного майна, але остання повідомила, що аукціон вже проведений, вказане майно реалізоване. Частиною 6 статті 52 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлено, що за клопотанням ліквідатор у разі виявлення ним майна відсутнього боржника, визнаного банкрутом, господарський суд може винести ухвалу про припинення процедури ліквідації, передбаченої цією статтею, і переходу до загальних судових процедур у справі про банкрутство, передбачених цим Законом. Отже, вказана норма передбачає право суду здійснити перехід до загальної процедури банкрутства у разі виявлення майна боржника, оскільки у такому випадку застосування спрощеної процедури банкрутства відсутнього боржника не може мати місце. Відповідної правової позиції дотримується Верховний суд України, зокрема в своїй постанові від 05 грудня 2006 р. у справі № 9/33. Отже, незважаючи на встановлення факту наявності у ТОВ Пасіфік» майна, реалізаційна вартість якого перевищує витрати на здійснення процедури банкрутства, а також заперечення заставного кредитора по справі, ліквідатором в порушення ч. 6 ст. 52 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не було вчинено дій щодо переходу до запільної процедури в справі про банкрутство. Відповідно до постанови Донецького апеляційного господарського суду від 21.11.2012 року, судом визнано, що торги від 13.06.2012 року були проведені з порушенням норм чинного законодавства, а реалізація майна банкрута на вказаних торгах порушила майнові права та законні інтереси позивача як кредитора та іпотекодержателя. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно частини першої ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Суд прийшов до висновку, що оскільки під час підготовки і проведення Донбаською товарною біржею аукціону з реалізації майна ТОВ «Пасіфік» були допущені порушення, що вплинути на результати аукціону, тим самим порушив майнові права і законні інтереси позивача як кредитора та іпотекодержателя, тому договір купівлі-продажу об'єкту нежитлового приміщення [ADDRESS], а саме кімнат 1-10, 12-15, сходової клітини 1, загальною площею 529,0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], укладеного 13 червня 2012 року, укладеного 13 червня 2012 року між ТОВ «Пасіфік» та [PERSON], за результатами проведення вказаного аукціону 13 червня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] 13.06.2012 року, за реєстровим № 650 та зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 14.06.2012 року, необхідно визнати недійсним. Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Цивільно-правовим наслідком визнання недійсним укладеного на аукціону договору відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК є реституція - повернення сторін договору до первісного стану. Оскільки реституція регулює відносини лише між сторонами визнаного недійсним договору, то в такому разі відчужене майно повертається власнику та з останнього, як сторони договору, підлягають стягненню на користь покупця майна [PERSON] сплачені нею згідно договору купівлі-продажу грошові кошти у сумі 204044 грн. 18 коп. Про застосування реституції не заперечували як представник ТОВ «Пасіфік» так і представники [PERSON] Що стосується позовних вимог до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції, то суд вважає, що до зазначеного відповідача позовні вимоги заявлені необґрунтовано, оскільки не доведено, що останній порушив права позивача. Крім того, відповідно до ст. 19 № 1952-IV від 01.07.2004 року, державна реєстрація прав проводиться на підставі в тому числі рішень судів, що набрали законної сили. Тобто, виходячи із зазначених вимог Закону, державній реєстрації прав на нерухоме майно повинні передувати певні юридичні обставини, наприклад, винесення і набрання законної сили рішенням суду про повернення нерухомого майна попередньому власнику. Таким чином, сама процедура державної реєстрації є лише порядком виконання певного рішення суду та суд не може зобов'язувати Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції поновити право власності ТОВ «Пасіфік», оскільки поновлює та захищає право суд, на підставі рішення якого відповідним органом державної реєстрації проводиться відповідна дія. Оскільки відповідно до ст. 154 ЦПК України суд може одночасно з ухваленням судового рішення скасувати заходи забезпечення позову, то арешт, накладений на нерухоме майно, а саме нежитлове приміщення [ADDRESS], а саме кімнати 1-10, 12-15, сходової клітини 1, загальною площею 529,0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], підлягає скасуванню. Судові витрати необхідно розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягнувши з відповідачів ТОВ «Пасіфік» та [PERSON] на користь позивача витрати, пов'язані за сплатою останнім судового збору у розмірі 172 гривень 05 копійок, з кожного. На підставі ст. ст. 203, 215, 216 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: partial