Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до умов укладеного договору від 26 березня 2009 року № б/н [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, тому утворилася заборгованість, яка станом на 11.10.2020 року складає 36 600,91 грн., з яких заборгованість за кредитом становить 24 648,83 грн., заборгованість за відсотками становить 11 952,08 грн. У зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, просив стягнути з нього на користь позивача відповідну заборгованість а також судові витрати. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 листопада 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Роз`яснено відповідачам право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. В позовній заяві міститься клопотання позивача про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації, у судове засідання повторно не з`явився, відзив на позовну заяву не надав. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання відповідачів, які не повідомили про причини своєї неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 березня 2009 року відповідач [PERSON] уклав з АТ КБ «Приватбанк» кредитний договір б/н, шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту. Згідно довідки про умови кредитування, розмір відсотків за користування кредитом складає 1,9 % на місяць, тобто 22,8 % на рік. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, у зв`язку з порушенням [PERSON] зобов`язань за вказаним договором виникла заборгованість перед банком, яка станом на 11.10.2020 року складає 36 600,91 грн., з яких заборгованість за кредитом становить 24 648,83 грн., заборгованість за відсотками становить 11 952,08 грн. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 612 ЦК України). Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Під час розгляду справи судом встановлено, що 21 квітня 2019 року між сторонами, шляхом підписання Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, укладений кредитний договір. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного та враховуючи, що відповідач неналежним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Розпоряджаючись своїми цивільними та процесуальними правами на свій розсуд, відповідач у судові засідання не з`являвся, не заперечував фактів укладання кредитного договору, отримання кредитної картки та користування кредитними коштами, не спростовував розрахунок та розмір заборгованості, не подав своїх доказів на заперечення відповідних доводів позивача. Отже, відповідачем не доведено відсутності вини у порушенні зобов`язання, не спростовано підстав позову. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2102 грн..

Outcome: approved