Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовом до відповідача [PERSON] та просить суд стягнути з останнього на користь ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» завдану ним майнову шкоду в розмірі 299 850,00 грн. та витрати зі сплати судового збору в сумі 4 497,75 грн., а також здійснити розподіл судових витрат ,стягнувши з відповідача на користь ТзОВ «Юридична компанія «Стратег» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 045,20 грн. Позовні вимоги мотивував тим, що 30.09.2017 року між ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Зерно-переробна компанія «Юмас» укладено договір добровільного страхування наземного транспортну № 026010-2101-0000003 за яким були застраховані майнові інтереси, пов`язані з майновими інтересами страхувальника, що не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом Toyota Venza д.н.з. [NUMBER] . Вказує, що 28 грудня 2017 р. біля 20 год. 30 хв. на автодорозі Н-10 сполучення «Стрий -Чернівці -Мамалига » на 137+750 км автодороги в напрямку смт. Отинiя, на заокругленій ділянці дороги вправо мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі страхувальника та відповідача [PERSON] який, керуючи транспортним засобом BMW д.н.з. [NUMBER] , не обрав безпечної швидкостi руху, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням, допустив занос автомобіля вліво, виїхав на зустрічну смугу руку, унаслідок чого здійснив зіткнення із застрахованим ТЗ пiд керуванням водія [PERSON] , а також ТЗ Volkswagen д.н.з. [NUMBER] , пiд керуванням [PERSON] , а також ТЗ Volkswagen д.н.з [NUMBER] , пiд керуванням [PERSON] . У результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до Витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань № 12017090180001523 встановлено, що ДТП відбулося внаслідок вчинених порушень відповідачем за що передбачено кримінальну відповідальність згідно ч.1 ст. 286 КК України. Правоохоронними органами зафіксована відмова відповідача від перевірки на стан сп`яніння . 02 січня 2018 позивач отримав від страхувальника повідомлення № 16343 про настання події , що має ознаки страхового випадку та заяву на виплату страхового відшкодування , а 23 січня 2018 - заяву на виплату страхового відшкодування до справи № 16343. Вказує, що 21 березня 2018 року позивач здійснив страхове відшкодування Страхувальнику за договором страхування відповідно до ст.ст. 20,25 Закону України «Про страхування» за якими здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі , що визначається страховиком. Так, позивачем на підставі експертизи складено страховий акт № 16343/18 відповідно до якого сума страхового відшкодування за договором страхування склала 299 850 грн. На підставі цих документів вказана сума була перерахована позивачем на рахунок страхувальника, що підтверджується платіжним дорученням № 7543 від 21 березня 2018 р. Зазначає, що з метою досудового врегулювання спору позивачем надіслано відповідачу письмову претензію щодо відшкодування шкоди в розмірі 299 850 грн. , однак вказану претензію не задоволено. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання та просить справу розглянути у його відсутності, не заперечує щодо постановлення заочного рішення, позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задовільнити. Відповідач в судове засідання не з явився, про день, час та місце слухання справи належним чином повідомлений шляхом публікації оголошення на сайті «Судова влада України, причини неявки суду не повідомив та відзиву на позов не подав . Враховуючи подане клопотання представника позивача та проаналізувавши письмові докази по справі, вирішуючи спір на підставі наданих доказів та в межах заявлених позовних вимог, суд доходить висновків Відповідно до витягу з кримінального провадження № 12017090180001523 від 28 грудня 2017 року відомості щодо ДТП, яка мала місце 28 грудня 2017 року внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за ознаками злочину, передбаченого частиною першою статті 286 КК України (а. с. 12). Згідно даного Витягу встановлено, що 28 грудня 2017 року біля 20.30 год. водій автомобіля марки BMW-3181 д.н.з. [NUMBER] відрлвідач [PERSON] рухаючись автодорогою Н-10 сполученням «Стрий -Чернівці -Мамалига » в напрямку смт. Отинiя Коломийського району на 137+750 км автодороги, на заокругленій ділянці дороги вправо, не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням, допустив занос автомобіля вліво, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення із зустрічним автомобілем марки Toyota Venza, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] .. В результаті ДТП позаду автомобіля Toyota Venza рухався автомобіль марки Volkswagen Caddy д.н.з. [NUMBER] , пiд керуванням [PERSON] , який з метою уникнення зіткнення із попереду їдучим автомобілем застосував ектренне гальмування внаслідок чого позаду їдучий автомобіль марки Volkswagen д.н.з [NUMBER] , пiд керуванням [PERSON] допустив зіткнення з останнім .В результаті ДТП водій [PERSON] , водій [PERSON] та водій [PERSON] тілесних ушкоджень не отримали . Водій [PERSON] та пасажир [PERSON] отримали тілесні ушкодження та госпіталізовані в Коломийську ЦРЛ на лікування Постановою про закриття кримінального провадження від 14 березня 2018 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 12017090180001523 від 28 грудня 2017 року закрито за ч.1 п.2 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч.1 КК України в діях [PERSON] та зазначено, що слід вирішити питання про притягнення водія [PERSON] до адміністративної відповідальності згідно ст. 124 КУпАП (а.с.86-90). Судом також встановлено, що 30 вересня 2017 року між страховиком ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» та страхувальником Товариством з обмеженою відповідальністю «Зерно-переробна компанія «Юмас» було укладено договір добровільного страхування наземного транспортну № 026010-2101-0000003 відповідно до умов якого страхова компанія взяла на себе зобов`язання компенсувати пошкодження, знищення або втрату транспортного засобуToyota Venza д.н.з. [NUMBER] (а.с.7) ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» адресовано повідомлення № 16343 про настання події, що має ознаки страхового випадку та заява на виплату страхового відшкодування (а.с.10) Як встановлено, позивачем на підставі експертизи було складено страховий акт №16343/18 відповідно до якого сума страхового відшкодування за договором страхування склала 299 850 грн.(а.с.30). У зв`язку з пошкодженням застрахованого транспортного засобу внаслідок ДТП страховик ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна»виплатив страхувальнику ТзОВ «Зерно-переробна компанія «Юмас»суму страхового відшкодування в розмірі 299 850 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 7543. (а.с.32). Позивач вважає, що дорожньо-транспортна пригода мала місце з вини водія [PERSON] , а тому просив стягнути з останнього в порядку регресу зазначену суму страхового відшкодування. Однак, судом встановлено, що водій [PERSON] учасник ДТП не визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Судом при цьому встановлено, що на виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту позивач виплатив власнику транспортного засобу - ТзОВ «Зерно-переробна компанія «Юмас»страхове відшкодування у розмірі 299 850 грн, за пошкодження автомобіля марки Toyota Venza д.н.з. [NUMBER] Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Проте, як встановлено судом, кримінальне провадження відносно водія [PERSON] закрито за ч.1 п.2 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч.1 КК України в діях останнього . Щодо вирішення питання про притягнення водія [PERSON] до адміністративної відповідальності згідно ст. 124 КУпАП, як було скеровано у згаданій постанові , суду такої інформації не подано. Отже, вини відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої був пошкоджений застрахований автомобіль, не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Враховуючи те, що у задоволенні позову слід відмовити то у відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем по справі. На підставі вищенаведеного, відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved