Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

Представник позивачів [PERSON] , [PERSON] - адвокат Кулеба І.І. звернулася в суд із позовною заявою до Скалатської об`єднаної територіальної громади Підволочиського району Тернопільської області про визнання права власності за: [PERSON] право власності на 3/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (2/4 в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , та 1/4, - як за членом колгоспного двору); [PERSON] право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] як за членом колгоспного двору). Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник Позивачів покликався на те, що відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30.09.1992 р., виданого виконкомом Остап`євської ради народних депутатів житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить колгоспному двору, що складається з 4-х членів, головою якого є [PERSON] .. Відповідно до архівної довідки від 31 травня 2019 р. в даному господарстві проживало п`ятеро осіб: голова двору - [PERSON] , дружина [PERSON] , дочки - [PERSON] , [PERSON] (на даний час [PERSON] ) та син [PERSON] Фактично у 1991 р. у даному будинку проживало лише 4 чоловік, оскільки [PERSON] вибула з господарства. [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті залишилось спадкове майно, єдиним спадкоємцем за законом є її чоловік [PERSON] , котрий вважається що вступив у управління майном, бо доглядав за будинком. [INFO] помер [PERSON] . Єдиним спадкоємцем є його дочка [PERSON] , інша дочка [PERSON] у визначений строк до нотаріуса не звернулась. Син померлого [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, про що подав відповідну заяву. Після звернення до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , позивачу [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії по причині відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно. З огляду на вказане Позивачі змушені звернутися до суду для захисту своїх невизнаних прав. Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату і час розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Представник Позивач 1, Позивач 2, подала заяви, в яких просять справу розглядати без їх участі, позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача подав заяву в якій позов визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, враховуючи визнання позову представником відповідача, суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому провадженні, задовольнивши позовні вимоги з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого 30 вересня 1992 року виконкомом Остап`єйської сільської ради народних депутатів, цілий жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] належить колгоспному двору, що складається з 4-х членів, головою якого є [PERSON] Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Остап`євської Ради народних депутатів 1992 року. Відповідно до реєстрового напису, даний житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами зареєстровано в Тернопільському БТІ на праві особистої власності за колгоспним двором, що складається з 4-х членів, записаний року в реєстрову книгу №1 стор. №5 за реєстром №5. До складу даного колгоспного двору станом на 1991 року входили: [PERSON] , 1943 р.н. - голова двору; [PERSON] , - 1945 р.н. - дружина, [PERSON] , - 1968 р.н., - дочка, яка вибула з господарства; [PERSON] , 1970 р.н. - син; [PERSON] , 1972 р.н. - дочка, що підтверджується довідкою №848 Архівного відділу Підволочиської районної державної адміністрації від 23 жовтня 2019 року. Відповідно до ст. 120 ЦК Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, який діяв на момент виникнення правовідносин (далі - ЦК УРСР), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, а згідно ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Пленум Верховного Суду України у п. а) ч. 6 постанови №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснює, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена колгоспного двору визначається з рівності часток всіх його членів. Таким чином, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ( [PERSON] згідно свідоцтва про шлюб від 20 липня 1996 р. № [NUMBER] ) належало по 1/4 частині будинковолодіння (кожному) по [ADDRESS] , як членам колгоспного двору. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України пункту 7 постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах права приватної власності» - Судам слід враховувати, що відповідно до ст. 55 Закону «Про власність» громадянин не може бути позбавлений права власності на своє майно, крім випадків, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами України. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. [INFO] померла [PERSON] , (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 11 червня 1995 року). Після її смерті залишилось спадкове майно, заповіту немає. Єдиним спадкоємцем за законом був її чоловік [PERSON] , який вступив в управління майном, що підтверджується довідкою від 05.11.2019 р. виданою старостою с. Остап`є Підволочиського району. [INFO] помер голова двору [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, - 2/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] . Єдиним спадкоємцем є його дочка [PERSON] (свідоцтво про народження № [NUMBER] та свідоцтво про шлюб № [NUMBER] ). [PERSON] у визначений ЦК України строк до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не звернулась. Син, [PERSON] , відмовився від прийняття спадщини, що підтверджується заявою від 30 травня 2019 р., посвідченою старостою с. Остап`є Підволочиського району. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Однією із підстав припинення права власності є смерть власника (п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 Цивільного кодексу України). Згідно з вимогами ч.1 ст.1258 УК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1226 Цивільного кодексу України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Таким чином, з врахуванням норм чинного законодавства, позивачу [PERSON] належить 3/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (2/4 в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , та 1/4, - як за членом колгоспного двору); [PERSON] - 1/4 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] як за членом колгоспного двору). Однак, 07 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Підволочиського районного нотаріального округу Позивачу 1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, - видача свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] неможливе по причині відсутності належного правовстановлюючого документа на спадкове майно, і роз`яснено право на звернення до суду. З огляду на вказане Позивачі через відсутність правовстановлюючого документа не можуть оформити спадкове майно на себе, що свідчить про порушення їх прав, які підлягають судовому захисту. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання, а власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це майно оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи наведене,

Outcome: approved