Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником. Свої вимоги обґрунтовує наступним: [PERSON] з 25 вересня 2015 року по 03 червня 2019 рік перебував у трудових відносинах з ПрАТ «ПК «Поділля» та працював на посаді водія транспортних засобів в підрозділі «Робітники на технологічних процесах Клембівка». 30 липня 2016 року приблизно о 22 год. 30 хв. [PERSON] рухаючись заднім ходом на належному позивачу автомобілі МАЗ-551605, державний номерний знак [NUMBER] по вул.Калініна у с.Дзигівка Ямпільського району Вінницької області допустив наїзд на пішохода [PERSON] , який перебував на узбіччі дороги, внаслідок чого останньому було спричинено тілесні ушкодження. Вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 12 квітня 2018 року у справі №153/280/17 залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 25 липня 2018 року та постановою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 05 березня 2019 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у виді двох років обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання з випробувальним строком на два роки. Вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 12 квітня 2018 року у справі №153/280/17 та ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 25 липня 2018 року встановлено, що неповнолітньому потерпілому [PERSON] завдано тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості з вини водія ПрАТ «ПК «Поділля» [PERSON] , вину у вчиненому кримінальному правопорушенні відповідач визнав в повному обсязі. У жовтні 2018 року [PERSON] , що діяла в інтересах малолітнього сина [PERSON] , звернулась до Ямпільського районного суду Вінницької області з позовом до ПрАТ «ПК «Поділля», треті особи: [PERSON] , ПрАТ «Страхова компанія «Країна», про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2019 року вказаний позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «ПК «Поділля» на користь [PERSON] , як законного представника малолітнього сина [PERSON] , витрати пов`язані із лікуванням дитини у розмірі 5785грн. 04 коп., майнову шкоду, завдану пошкодженням дитячого велосипеда «Салют» у розмірі 750 грн., моральну шкоду, завдану каліцтвом малолітнього сина у розмірі 500 000 грн., в іншій частині позову відмовлено, а також вирішено питання про розподіл судових витрат. Постановою Вінницького апеляційного суду від 05 лютого 2020 року рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2019 року в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної змінено шкоди. Стягнуто з ПрАТ «ПК «Поділля» моральну шкоду в розмірі 99 791 грн. 06 коп. Рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди та розподілу судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. У задоволенні позовних вимог [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП відмовлено. Стягнуто з ПрАТ «ПК «Поділля» на користь [PERSON] , яка діє в інтересах сина, судові втрати по оплаті судово-психологічної експертизи у сумі 2526 , 38 грн. Компенсовано за рахунок держави на користь ПрАТ «ПК «Поділля» судовий збір у сумі 5108, 49 грн. Постановою колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 15 квітня 2020 року у справі №153/1565/18 касаційну скаргу задоволено частково, стягнуто з ПрАТ «ПК «Поділля» на користь [PERSON] моральну шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки у розмірі 200 000 грн. В іншій частині постанову Вінницького апеляційного суду від 05.02.2020 рок залишено без змін. На виконання судових рішень у справі №153/1565/18 та відшкодування завданої відповідачем шкоди [PERSON] позивачем було сплачено кошти в розмірі 202 526, 38 грн. За матеріальну шкоду завдану позивачу злочином, вчиненим відповідачем та підтвердженого вироком суду, останній згідно п.3 ч.1 ст.134 КЗпП України несе матеріальну відповідальність в повному розмірі. [PERSON] на відшкодування завданої матеріальної шкоди, сплачено ПрАТ «ПК «Поділля» 41 776, 80 грн. За таких обставин, розмір невідшкодованої відповідачем матеріальної шкоди становить 160 749, 58 грн. Відповідач відмовляється в добровільному порядку сплатити залишок невідшкодованої матеріальної шкоди в розмірі 160 749, 58 грн., тому позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення зазначеної суми коштів в примусовому порядку. Просить суд стягнути з відповідача на його користь залишок невідшкодованої матеріальної шкоди в розмірі 160 749, 58 грн. та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву вх.№4698 від 10.08.2020 року про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. На адресу суду повернулось рекомендоване повідомлення № 24500 00939423 з відміткою «відмова адресата від одержання». Відповідно до п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України - днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Про причини неявки відповідач суд не повідомила, відзив суду не подала, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи в її відсутність до суду не надійшло. Тому суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи був належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи та не з`явився в судове засідання, не повідомив суд про причини своєї неявки, тому вважаю за можливе провести дане судове засідання за відсутності відповідача. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи встановив, що з 25 вересня 2015 року по 03 червня 2019 рік [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПрАТ «ПК «Поділля» та працював на посаді водія транспортних засобів в підрозділі «Робітники на технологічних процесах Клембівка» (копія витяга з наказу №677-К «Про прийом на роботу» від 24.09.2015 р. та копія витяга з Наказу №529-К про припинення трудового договору (контракту) від 03 червня 2019 року (а.с.7-8). 30 липня 2016 року приблизно о 22 год. 30 хв. [PERSON] рухаючись заднім ходом на належному позивачу автомобілі МАЗ-551605, державний номерний знак [NUMBER] по вул.Калініна у с. Дзигівка Ямпільського району Вінницької області допустив наїзд на пішохода [PERSON] , який перебував на узбіччі дороги, внаслідок чого останньому було спричинено тілесні ушкодження. [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді двох років обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання з випробувальним строком на два роки (вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 12.04.2018 р. (а.с.11-18), ухвала Апеляційного суду Вінницької області від 25.97.2018 р (а.с.19-22), Постанова колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 05 березня 2019 року(а.с.23-25). [PERSON] , що діючи в інтересах малолітнього сина [PERSON] , звернулась до Ямпільського районного суду Вінницької області з позовом до ПрАТ «ПК «Поділля», треті особи: [PERSON] , ПрАТ «Страхова компанія «Країна», про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2019 року вказаний позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «ПК «Поділля» на користь [PERSON] , як законного представника малолітнього сина [PERSON] , витрати пов`язані із лікуванням дитини у розмірі 5785грн. 04 коп., майнову шкоду, завдану пошкодженням дитячого велосипеда «Салют» у розмірі 750 грн., моральну шкоду, завдану каліцтвом малолітнього сина у розмірі 500 000 грн., в іншій частині позову відмовлено, а також вирішено питання про розподіл судових витрат. Постановою Вінницького апеляційного суду від 05 лютого 2020 року рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2019 року в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної змінено шкоди. Стягнуто з ПрАТ «ПК «Поділля» моральну шкоду в розмірі 99 791 грн. 06 коп. Рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди та розподілу судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. У задоволенні позовних вимог [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП відмовлено. Стягнуто з ПрАТ «ПК «Поділля» на користь [PERSON] , яка діє в інтересах сина, судові втрати по оплаті судово-психологічної експертизи у сумі 2526, 38 грн. Компенсовано за рахунок держави на користь ПрАТ «ПК «Поділля» судовий збір у сумі 5108, 49 грн. Постановою колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 15 квітня 2020 року у справі №153/1565/18 касаційну скаргу задоволено частково, стягнуто з ПрАТ «ПК «Поділля» на користь [PERSON] моральну шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки у розмірі 200 000 грн. В іншій частині постанову Вінницького апеляційного суду від 05.02.2020 рок залишено без змін (а.с.26-42). З копії платіжного доручення №Р00225022 від 26.02.2020 р. та копії платіжного доручення №Р00508033 встановлено, що ПрАТ «ПК «Поділля» було перераховано на користь [PERSON] кошти в сумі 202 526 грн. 80 коп. (а.с.43-44). З копії прибуткового касового ордеру №116 від 28 квітня 2020 року встановлено, що [PERSON] в рахунок відшкодування шкоди по справі № 153/1565/18 сплатив ПрАТ «ПК «Поділля» кошти в сумі 41 776 грн. 80 коп. (а.с.45). Дослідивши усі докази, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини щодо відшкодування підприємству ПрАТ «ПК «Поділля» (в порядку регресу) [PERSON] матеріальної шкоди, яка була завдана останнім, як працівником ПрАТ «ПК «Поділля», та мала ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ч.3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Частиною першою ст.1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум треті особі, і з цього часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову (п.20 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 29.12.1992 р. «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками». В п.9 листа ВССУ «Узагальнення про практику застосування судами законодавства, що регулює матеріальну відповідальність працівників за шкоду, заподіяну роботодавцю» від 01.09.1995р. зазначено, що у справах про відшкодування шкоди заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх колишніми працівниками, потрібно керуватись нормами ст.ст.130-137 КЗпП України. Звільнення працівника не припиняє його обов`язку відшкодувати заподіяну підприємству, установі, організації шкоду. Відповідно до ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. Згідно п.3 ч.1 ст.134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку коли шкоду завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Враховуючи вищевикладене, за матеріальну шкоду, завдану позивачу злочином, вчиненим відповідачем, останній несе матеріальну відповідальність в повному розмірі. [PERSON] на відшкодування завданої матеріальної шкоди, сплатив ПрАТ «ПК «Поділля» 41 776 грн. 80 коп., розмір невідшкодованої відповідачем матеріальної шкоди становить 160 749 грн. 58 коп. (202 526 грн. 38 коп. - 41 776, 80 грн. = 160 749 грн. 58 коп.). Оцінюючи усі докази, що є у справі, у їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі, а саме - суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача розмір невідшкодованої матеріальної шкоди у сумі 160 749 грн. 58 коп. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені - платіжним дорученням №Р00526036 від 27.05.2020 року, за правилами ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача у сумі 2411 гривень 24 копійки.

Outcome: approved