Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

Представник позивача Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі ПАТ «Ощадбанк») звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість у розмірі 28 649,10 грн. за Договором про споживчий кредит від 03.04.2018 року № 1829_30. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем по справі - [PERSON] 03.04.2018 року був укладений Договір про споживчий кредит від 03.04.2018 року № 1829_30, на підставі якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 25 000,00 грн., зі сплатою 56% річних, на строк 60 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 02.04.2023 року, якщо інший строк та/або термін не був встановлений згідно з умовами цього кредиту. Однак всупереч вимогам Кредитного договору від 03.04.2018 року № 1829_30 відповідач порушує зобов'язання щодо погашення кредитної заборгованості в терміни, встановлені Кредитним договором, у зв'язку з чим з боку відповідача утворилась заборгованість, яка станом на 15.08.2018 року становить 28 649,10 грн., з яких: 24 577,42 грн. - загальна сума простроченого кредиту (основного боргу); 3 779,45 грн. - загальна сума прострочених нарахованих відсотків; 152,64 грн. - загальна сума пені за несвоєчасну сплату основного боргу по кредиту; 116,14 грн. - загальна сума пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом; 13,26 грн. - загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по основному боргу; 10,39 грн. - загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по відсоткам, що є предметом позовних вимог. 13 вересня 2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 13 вересня 2018 року строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до положень ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 1054 Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що віднесення кредитних договорів до договорів приєднання за тією ознакою, що позичальник позбавлений можливості запропонувати свої умови договору, можливе у разі укладення такого договору між банком (іншою фінансовою установою) та фізичною особою, яка не є суб'єктом підприємницької діяльності. При цьому предметом такого договору є споживче кредитування. Судом встановлено, що 03.04.2018 року між ПАТ «Ощадбанк» та [PERSON] був укладений Договір про споживчий кредит № 1829_020, на підставі якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 25 000,00 грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 02 квітня 2023 року та зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 56% річних. (а.с. 7-8; 9-13). Згідно з п.п. 3.2.1, 3.3.3 Договору, Банк здійснює надання кредиту одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Позичальник зобов'язався здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 416,00 грн. та сплачувати проценти, нараховані Банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно, до 5 числа місяця наступного за звітним, починаючи з травня 2018 року. Згідно п.п. 8.3. Договору, за порушення взятих на себе зобов'язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплаті процентів за користування кредитом, комісійної винагороди, позичальник зобов'язується сплатити на користь Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення, але не більше 15% суми простроченого платежу. Згідно п. 4.3 Договору, позичальник зобов'язався належним чином виконувати всі умови Договору та взяті на себе цим Договором зобов'язання, у строки, обумовлені цим Договором повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди, за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов'язання за цим Договором, а у випадку порушення умов цього Договору, достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів, нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, комісійні винагороди, а також сплатити неустойку (штрафні санкції), як це передбачено в Договорі, а також відшкодувати Банку в повному обсязі збитки. При виникненні простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитом та/або процентами більше ніж на один місяць, а також в інших випадках, передбачених цим Договором, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплатити нараховані проценти та інші платежі за цим Договором та стягнути заборгованість за цим Договором в примусовому порядку. Позивачем виконано умови Договору про споживчий кредит № 1829_020 від 03.04.2018 року та видано відповідачу грошові кошти на загальну суму 25 000,00 грн., що підтверджено матеріалами справи та не спростовано відповідачем шляхом подачі до суду письмового відзиву на позовну заяву. Згідно ст.ст. 526, 530, 610 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 Цивільного кодексу України ). За змістом ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України) Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України) Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту. Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту, суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Як убачається з матеріалів справи, відповідачем порушено умови зазначеного кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, у зв'язку з чим станом на день проведення розрахунку заборгованості - 15.08.2018 року загальна заборгованість відповідача перед позивачем складає 28 649,10 грн., з яких: 24 577,42 грн. - загальна сума простроченого кредиту (основного боргу); 3 779,45 грн. - загальна сума прострочених нарахованих відсотків; 152,64 грн. - загальна сума пені за несвоєчасну сплату основного боргу по кредиту; 116,14 грн. - загальна сума пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом; 13,26 грн. - загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по основному боргу; 10,39 грн. - загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по відсоткам, що підтверджується поданими позивачем розрахунками заборгованості. (а.с. 5-6) Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, підлягає до задоволення в повному обсязі. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 762,00 грн., сплачений позивачем під час звернення з даним позовом до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved