Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Представник позивачів [PERSON] в інтересах [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулась до суду з даним позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог на стороні позивачів Коровійська сільська рада Глибоцького району Чернівецької області, в якому просила суд визнати недійсними: державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2095га, що знаходиться в с. Коровія, Глибоцького району, Чернівецької області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства від 25 грудня 2006 року серії [NUMBER]; державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1300га, що знаходиться в с. Коровія, Глибоцького району, Чернівецької області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства від 25 грудня 2006 року серії [NUMBER]; державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1258га, що знаходиться в с. Коровія, Глибоцького району, Чернівецької області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства від 25 грудня 2006 року серії [NUMBER]. Свої вимоги обґрунтовують тим, що у власності кожного з позивачів є земельні ділянки з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд, що знаходяться в с. Коровія, Глибоцького району, Чернівецької області на підставі відповідних Державних актів на право власності на земельні ділянки. Рішенням 2 сесії 5 скликання Коровійської сільської ради № 26-2/2006 від 16 червня 2006 року відповідачці [PERSON] було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,34га для будівництва та обслуговування жилого будинку, ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в районі кута Тодерянів та земельну ділянку площею 0,12га для ведення садівництва, яка знаходиться в районі заводу «Кварц» в с. Коровія, Глибоцького району. На виконання вищезазначеного рішення сільської ради, складання технічної документації в тому числі і винос меж земельних ділянок внатурі замовником [PERSON] було доручено ПП «Захід-Зем». На підставі вказаного рішення сільської ради відповідачка [PERSON] отримала три Державні акти на право власності на земельну ділянку. Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2095га, що знаходиться в с. Коровія, Глибоцького району. Чернівецької області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства від 25 грудня 2006 року серії [NUMBER]; Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1300га, що знаходиться в с. Коровія, Глибоцького району, Чернівецької області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства від 25 грудня 2006 року серії [NUMBER]; державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1258га, що знаходиться в с. Коровія, Глибоцького району, Чернівецької області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства від 25 грудня 2006 року серії [NUMBER]. Тобто у [PERSON] у власності три земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що не відповідає рішенню Коровійської сільської ради від 16.06.2006 року. Вказують позивачі також на те, що при виносі меді земельної ділянки внатурі представником ПП «Західзем» було допущено помилку, а саме ним було встановлені межі земельної ділянки по дорозі, тобто по землі загального користування по вул. Кварцівській, в с. Коровія. Також по землі, яка перейшла у власність позивачці проходять комунікації водовідведення (каналізація), які проведені за кошти громади села, а також проходить мережа газопостачання, яка також була проведена за рахунок жителів села Коровія, а тому на думку позивачів належить на праві власності громаді села. Більше того по земельній ділянці відповідачки проходять високовольтні лінії електропостачання, а також знаходиться стовп високовольтної лінії, при цьому земельна ділянка загороджена 2,5 метровою огорожею, і вільного доступу до вищевказаних мереж не має. З цих підстав позивачі, вважають, що відповідачка незаконно приватизувала земельну ділянку. Позивачі вказують на те, що вони неодноразово звертались до відповідачки з проханням змістити межі своєї земельної ділянки таким чином, аби у громадян села була можливість користуватись землею загального користування дорогою, а також щоб був доступ до мережі газопостачання, водовідведення, однак відповідачка не погоджувалась на жоден із запропонованих варіантів. Крім цього, позивач [PERSON], є власником земельної ділянки, яка розташована поруч з земельною ділянкою відповідачки, і у зв'язку з допущеною помилкою при виготовленні технічної документації землеустрою на приватизацію земельної ділянки, відповідачка, встановивши двох метрову огорожу, перекрила землю загального користування, яка виконує функцію дороги та заїзду до його земельної ділянки. На підставі наведеного позивачі вважають, що вищевказані державні акти на право власності на земельні ділянки відповідачки є незаконними, такими що порушують їхнє право на володіння, користування, обслуговування мереж газопостачання та водовідведення та право позивача [PERSON] на безперешкодний заїзд до своєї земельної ділянки, а тому просять суд задовольнити позовні вимоги та визнати недійсними державні акти. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] та представник позивача [PERSON] - [PERSON] просили суд, з вказаних у позовних вимогах підставах, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] заперечив проти задоволення позовних вимог, вважає їх безпідставними, оскільки права позивачів при прийнятті рішення про передачу відповідачці земельної ділянки не були порушені, і не порушені на даний час. При цьому просив суд також відмовити позивачам у задоволенні позовних вимог з підстав пропущення ними строку позовної давності. Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача Коровійської сільської ради Флюндра Г.В. просив суд прийняти законне і обґрунтоване рішення. Заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши в якості свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. Право власності є абсолютним правом, яке включає володіння, користування, розпорядження, та якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (ст.41 Конституції України, ст.ст.316 ? 319 ЦК України). Відповідно до частини першої ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року. Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17.07.1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року. Перший протокол та протоколи №2,4,7,11 до Конвенції. Згідно із статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Судом встановлено, що рішенням ІІ сесії V скликання Коровійської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області № 26-2/2006 від 16 червня 2006 року [PERSON] було передано безоплатно у приватну власність із земель запасу сільради земельну ділянку площею 0,32га., для ведення особистого селянського господарства та для будівництва і обслуговування жилого будинку, а також земельну ділянку площею 0,12га., для ведення садівництва (а.с.17). Згідно Державних актів на право власності на земельні ділянки серій [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] [PERSON] є власником земельних ділянок площами 0,1300га., 0,2095га. та 0,1258га., відповідно в с. Коровія Глибоцького району Чернівецької області, цільове призначення яких для ведення особистого селянського господарства (а.с. 18-20). Позивачі звертаючись до суду з вимогою про визнання недійсними вищевказаних державних актів, як на спосіб захисту своїх порушених прав вказували на те, що відповідачка [PERSON] володіє більшою площею земельних ділянок, ніж це передбачено рішенням сільради, межі земельної ділянки відповідачки проходять по дорозі, а також по її земельній ділянці проходять комунікації водовідведення (каналізація), мережа газопостачання, а також високовольтні лінії електропостачання, що відповідно порушує право позивачів на володіння, користування, обслуговування мереж газопостачання та водовідведення, та право позивача [PERSON] на безперешкодний заїзд до своєї земельної ділянки. Згідно з вимогами цивільного законодавства, що кожна особа вправі звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (с.3 ЦК України). Право на звернення до суду на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, закріплений також у ст. 15 ЦК України. При цьому згідно з вимогами вищевказаних норм закону, захисту підлягають саме порушені, невизнані або оспорюванні права особи на момент звернення до суду, при цьому законом не передбачено право особи на звернення до суду за захистом свого права, яке можливо буде порушено у майбутньому. Суд вважає, що при зверненні до суду з позовними вимогами, права позивачів не були порушені, виходячи з наступного. Так, в рішенні Коровійської сільської ради 10 сесії 6 скликання №3-10/2012 від 06 березня 2012 року, якою було надано дозвіл ПП «Захід-Зем» на зміну конфігурації земельної ділянки 0,2095 га [PERSON] з метою відведення частини земельної ділянки під'їздну дорогу до житлового будинку [PERSON] при наявності згоди [PERSON], було вказано на те, що відповідно до генплану забудови масиву біля заводу «Кварц» в с. Коровія прямої дороги до житлового будинку [PERSON] не передбачено (а.с. 22). Під час розгляду справи це підтвердив і представник третьої особи, Коровійській сільській голова Флюндра Г.В., який вказав на те, що прямої дороги до житлового будинку [PERSON] не передбачено, при цьому до житлового будинку [PERSON] є передбачена інша дорога, якою і користується позивач на даний час. Таким чином, доводи позивача [PERSON] та його представника, про порушення права на безперешкодний заїзд до своєї земельної ділянки є необґрунтованими. При цьому з листа Головного управління держкомзему у Чернівецькій області від 27.12.2011 року №ОП/Я про розгляд звернення [PERSON] вбачається, що саме сільською радою не забезпечено розробку генплану забудови згаданого масиву, що і призвело до конфліктної ситуації, оскільки надання земельної ділянки [PERSON] відбулося для особистого підсобного господарства, а при цьому були всі варіанти щодо облаштування під'їзду до забудованої садиби, тобто фактично були констатовані порушення з боку Коровіської сільської ради. Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24.06.2003 року зазначив: що «наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна, не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила». У цій справі Європейський суд дійшов висновку, що оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, в такому випадку мало місце «непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції». Крім цього, зі змісту листа ПАТ «Чернівцігаз» від 03.07.2013 року №04/2148 вбачається, що проект на газопостачання по [ADDRESS] ПАТ «Чернівцігаз» не розроблявся. ПАТ «Чернівцігаз» не зверталась до [PERSON] та Коровійської сільської ради з приводу виділення земельної ділянки для проведення газопостачання у зв'язку з тим, що не виступало замовником будівництва вищевказаного об'єкта системи газопостачання, вони не звертались до [PERSON] та Коровійської сільської ради з приводу влаштування проїзду для обслуговування труби газопостачання або з приводу наявності перешкод у проведенні обслуговування труби газопостачання за вищевказаною адресою (а.с. 61). Згідно довідки Коровійської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області № 149 від 27 листопада 2012 року, мережа газопостачання яка проходить через земельну ділянку площею 0,2095га., в районі заводу «Кварц» м. Чернівці, яка належить на праві приватної власності [PERSON], знаходиться у власності громади с. Коровія Глибоцького району Чернівецької області. Проте, Коровійською сільською радою перешкод у праві користування газовою мережею не заявлялось, а позивачі по справі не уповноважені представляти громаду с. Коровія, Глибоцького району, Чернівецької області. Зі змісту листа КП «Чернівціводоканал» №03/2881 від 16.07.2013 року вбачається відсутність дозволу на проведення каналізаційних мереж по земельній ділянці [PERSON] Вказані мережі прокладались силами та коштами товариства з прокладання каналізаційних мереж по вул.Кварцівській, утвореного рішенням Коровійської сільської ради від 25.05.2005 року №47-8/2005 і на балансі КП «Чернівціводоканал» не знаходяться (а.с. 60). З довідки Коровійської сільської ради від 06.02.2014 року за №34 вбачається, що згідно рішення Коровійської сільської ради від 25.05.2005 року №47-8/2005 надавався дозвіл «Товариству з прокладання каналізаційних робіт» на виготовлення проектної документації та проведення робіт по влаштуванню водовідведення по житловому масиву забудови в районі заводу «Кварц» (а.с. 23). Проте на даний час, жодних перешкод у користуванні вищевказаним товариством каналізаційними мережами не заявлялось, що відповідно і не потребує судового захисту. Необхідно звернути увагу на те, що вищевказані обставини щодо газопостачання та водовідведенні, були також встановлені ухвалою апеляційного Чернівецької області від 04 вересня 2013 року, яке набрало законної сили (а.с. 48-49). Таким чином, доводи представників позивача про те, що колись у випадку необхідності проведення ремонтних робіт газової мережі або каналізаційної мережі, які знаходяться на земельній ділянці відповідачці, яка на даний час огороджена, і можуть виникнути перешкоди у їх проведенні, а тому державний акт необхідно визнати недійним, є необґрунтованим і безпідставним, оскільки як вже було зазначено, особа може звернутись до суду за захистом свого права, яке вже порушено, а не яке може бути порушено в майбутньому. При цьому, будь-які перешкоди з боку відповідачки [PERSON], щодо користування газової та каналізаційної мережами, які проходять по її земельній ділянки, можуть бути предметом судового розгляду у разі їх виникнення, і власники цих мереж мають право звернутись до суду за захистом свого права користування коли воно буде порушене. З огляду на викладені обставини, не порушено право позивачів і тим фактом, що по земельній ділянці відповідачки проходять високовольтні лінії електропостачання, а також та обставина, що відповідачка [PERSON] володіє більшою площею земельних ділянок, ніж це передбачено рішенням сільради, і цільове призначення земельних ділянок не відповідає рішенню органу місцевого самоврядування. Слід також звернути увагу на висновки судової земельно-технічної експертизи від 25 березня 2015 року, яка була проведена відповідно до ухвали суду, згідно висновками якої, при обстеженні земельної ділянки в с. Коровія Глибоцького району Чернівецької області кадастровий номер [NUMBER] (власник [PERSON]) встановлено, що розмір та конфігурація даної земельної ділянки не відповідає розміру та конфігурації до технічної документації, а саме згідно державного акту на право власності на земельну ділянку площа ділянки складає 0,0982 га, фактично - 0,1074 га, межі ділянки зміщенні, межа АГ зміщена в бік земель сільської ради, площа цієї ділянки складає 0,0274га. При цьому слід зазначити, що відповідно до ситуаційного плану, вищевказана земельна ділянка позивача [PERSON] зміщена в тому числі і ту сторону де на думку позивачів проходить дорога. З огляду на викладене, з метою недопущення порушення конституційного права відповідача [PERSON] на володіння майном та статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, враховуючи те, що державні акти на право власності на земельні ділянки [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], жодним чином не порушують прав позивачів по справі, а тому суд не вбачає законних підстав для визнання їх недійсним. На підставі наведеного ст.ст.19,41 Конституції України, ст.ст.38, 116, п.12 Перехідних положень Земельного кодексу України, ст.316-318,373 Цивільного кодексу України, Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» та

Outcome: dismissed