Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

представник позивача просить суд стягнути з відповідача - [PERSON] на користь позивача - Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» суму боргу по оплаті за спожиту електроенергію в розмірі 6 839,45 грн. та понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 1600,00 грн., посилаючись на те, що дану заяву подано до Кагарлицького районного суду Київської області на підставі п. 8 ст. 110 Цивільного процесуального кодексу України відповідно до норм якої позови, що виникають з договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів. Місце виконання договору в даному випадку: [ADDRESS]. Між позивачем та відповідачем укладено Договір про користування електричною енергією від 07.12.2000 № 21634, відповідно до умов якого відповідач є споживачем електричної енергії. Згідно п.1 договору позивачем взято на себе зобов'язання постачати відповідачу електричну енергію відповідно до умов договору, а відповідачем взято зобов'язання оплачувати спожиту електричну енергію у терміни передбачені договором. Розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії для побутових споживачів є календарний місяць. Відповідно до п. 20 правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. N 1357 ПКЕЕН, плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. Обсяг електроенергії у рахунках визначається електропостачальником на основі середньомісячного споживання електроенергії споживачем за попередній період та його заборгованості чи за домовленістю сторін. Відповідно до п. 21 ПКЕЕН знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. За власним рішенням енергопостачальник має право самостійно знімати показання приладів обліку у споживача. 27 грудня 2016 року було сформовано та виставлено до оплати рахунок № [NUMBER], відповідно до якого Боржнику виставлено до оплати 6 839,45 грн. До заяви додається особова картка споживача, в якій відображено всі нарахування, оплати та загальний баланс особового рахунку відповідача. Заборгованість по оплаті за спожиту електроенергію на момент звернення до суду відповідачем не сплачена. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» електропостачання є комунальною послугою. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена завчасно, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою. Згідно відомостей адресно - довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області - місце проживання відповідача відповідає з адресою зазначеною у повістці, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, а тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі матеріалів. Вислухавши представника позивача, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, та вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що постачання електроенергії відповідачу здійснюється на підставі особового рахунку № [NUMBER] (а.с. 9-15). Відповідач [PERSON] отримала послуги з енергопостачання у повному обсязі, однак свій обов'язок щодо повної оплати за отриману електричну енергію у відповідності до тарифів на електроенергію не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 6 839,45 грн., що підтверджується розрахунком (а.с.16) та випискою з особового рахунку. Відповідно до п. 19 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, розрахунки населення за спожиту електроенергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Згідно з пунктом 20 Правил користування електричною енергією для населення, розрахунковим періодом для встановлення оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Згідно п. 42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Згідно до вимог ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», споживач енергії зобов'язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Споживач несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Приймаючи до уваги те, що на час розгляду справи відповідач має заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 3513,57 грн., доказів її погашення чи недостовірності не надав, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України попередньо понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати, мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача. На підставі ЦК України, Конституцією України та

Outcome: approved