Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

Представник позивачки, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 26 червня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № IFXRRX04680264 від 27 квітня 2007 року відмовлено в задоволенні позову, в зв`язку із тим, що згідно висновку судової почеркознавчої експертизи рукописні та цифрові написи в документах кредитної справи виконані не відповідачкою, а іншою особою. Зазначає, що на даний час позивачка звернулась до банку із проханням відкрити розрахунковий рахунок, в чому їй було відмовлено з тих підстав, що має заборгованість за зазначеним вище кредитним договором. Отже, для відновлення порушеного права Луквінської, просить суд визнати вказаний кредитний договір недійсним. Представник позивачки в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечила. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 26 червня 2014 року залишено без дадоволення цивільний позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № IFXRRX04680264 від 27 квітня 2007 року. Підставою відмови в задоволенні позову став висновок судової почеркознавчої експертизи № 09/03-534 від 30 квітня 2014 року, згідно якого підписи у заяві позичальника за договором № IFXRRX04680264 від 27 квітня 2007 року, видатковій накладній на отримання товару по даному споживчому кредиту, рукописні та цифрові написи в документах кредитної справи виконані не Луквінської, а іншою особою. До вказаного категоричного висновку експерт прийшов внаслідок встановлення достатніх і стійких розбіжних ознак у підписі та написах відповідача та підписах і написах, які виконано від її імені в наданих експерту оригіналах документів. На дане рішення суду банк подавав апеляційну скаргу, яка ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 07 жовтня 2014 року була відхилена із залишенням рішення суду без змін. У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, та обставина, що підпис під кредитним договором проставлений не позивачкою, а іншою особою, під час розгляду даної справи доказуванню не підлягає. За ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України). У відповідності з частиною 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 і 6 ст. 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Відповідно до ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. З огляду на те, що [PERSON] не підписувала оспорюваний кредитний договір, то він не відповідає вимогам ч. 3 ст. 203 ЦК України, стосовно волевиявлення учасника правочину, яке має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а тому вказаний правочин слід визнати недійсним. На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 202, 203, 204, 215 ч.ч.1, 3, 216, 235 ЦК України,

Outcome: approved