Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Представник позивачів звернулась до суду із зазначеним позовом, яким просила визнати за її довірителями [PERSON] (надалі за текстом позивач 1) та [PERSON] (надалі за текстом позивач 2) право власності на ? частину житлового будинку № 21, що розташований за адресою: с. Троянів Житомирського району Житомирської області, 2-й пров. Шурупова, за кожним, як за спадкоємцями за законом після смерті батька. В судове засідання сторони не зявились, проте як від представника позивачів 1, 2 так і представника Троянівської сільської ради Житомирського району Житомирської області (надалі за текстом відповідач) надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник позивачів заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник відповідача позов визнав та не заперечував щодо його задоволення. За таких обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність вказаних учасників судового розгляду, адже матеріали справи містять достатньо доказів щодо правовідносин, які склались між ними. Дослідив матеріали справи, судом були встановлені наступні факти і відповідно ним правовідносини. 16 жовтня 2016 року помер батько позивачів 1, 2 [PERSON] (а.с.5-7). Після смерті останньої залишилась спадкова маса, яка, зокрема, складається із спірного у даній справі нерухомого майна житлового будинку 21, що розташований за адресою: с. Троянів Житомирського району Житомирської області, вул. 2-й пров. Шурупова. Зазначений житловий будинок рахувався за спадкодавцем згідно погосподарської книги (а.с.16). Позивачі є єдиними спадкоємцями до майна їх померлого батька (а.с.11). Постановами нотаріуса від 24 червня 2016 року (а.с.12-13) позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на ? частину вищевказаного житлового будинку, у звязку з тим відсутністю правовстановлюючого документа на нього. За таких обставин представник позивачів вказує, що її довірителі вимушені звернутись до суду за захистом своїх прав, оскільки визнати право власності на належне їм спадкове майно у інший, аніж судовий спосіб, не мають змоги. Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступними нормам матеріального закону. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. (ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Аналіз зясованих судом обставин справи та норм Закону, що їх регулюють, у своїй сукупності дає підстави суду для повного задоволення позову, адже як встановлено в ході розгляду справи, спадкодавець за життя був фактичним власником спірного житлового будинку, однак належним чином оформити своє право власності на нього не встиг, у звязку з чим позивачі, в даний час, унеможливлені у прийнятті спадщини. Також, судом встановлено, що заявники мають законне право на отримання у власність вищевказаного нерухомого майна у частині по ? за кожним і не можуть бути позбавлені цього права, оскільки набуття права власності останніми, як спадкоємцями за законом після смерті батька, чітко передбачено нормами ЦК України. Отже, враховуючи вищенаведене та правову позицію апеляційного суду Житомирської області з наведених правовідносин, позовна заява підлягає до задоволення, як така, що доведена заявниками. Водночас, розглядаючи питання щодо розподілу судових витрат у справі, суд, відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, вирішує його шляхом стягнення таких витрат, що складаються із судового збору розміром 978 гривень 79 копійок, з відповідача на користь позивачів, по 489 гривень 40 копійок на користь кожного з позивачів. Окремо, суд звертає увагу відповідача на тому, що дана норма процесуального Закону є імперативною, що вимагає від суду безальтернативне та обовязкове її застосування. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved