Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

Представник позивача начальник філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» Яківчик С.В. звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом у сумі 14740,78 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом (кредитом) 10327,37 грн., проценти за користування кредитом 3334,21 грн; комісія 14,00 грн; три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 242,76 грн; три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 240,02 грн; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 92,72 грн втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 489,70 грн, а також судовий збір. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14 березня 2012 року між ПАТ «Державний ощадний банк України», в особі ТВБВ № 10004/0191 філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» та «Старобешівська ТЕС» ПАТ «Донбасенерго» було укладено договір № 290 про надання послуг по зарахуванню та виплаті заробітної плати та інших виплат через поточні рахунки фізичних осіб (працівників організацій) з використанням платіжних карток. 07 травня 2013 року між ПАТ «Державний ощадний банк України», в особі ТВБВ № 10004/0191 філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір № 290/02-1ДК-28366 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки (відповідно до заяви про перерахування заробітної плати та інших грошових виплат на рахунок операції, за яким здійснюється з використанням платіжної картки). Згідно з додатковим Договором №1 до Договору № 290/02-1ДК-28366 від 07 травня 2013 р. банк встановив відповідачу кредит в сумі 20000 грн (п.п.1.1.4 п.1.1 розділу 1). Процентна ставка за кредитом є фіксована, складає 24% річних і сплачується щомісячно. Строк дії кредиту встановлено на відповідний період дії Платіжної картки, при випуску Платіжної картки на новий термін, кредит продовжується на строк дії Платіжної картки. Позивачем всі зобов`язання за Договором були виконані належним чином. Відповідачу був наданий кредит в розмірі 20000 грн, що підтверджується випискою по рахунку. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку з чим має заборгованість у сумі 14740,78 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою судді від 17.06.2020 вищезазначену позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 20.08.2020 позовну заяву за позовом АТ «Державний ощадний банк України», в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості вирішено розглянути заочно на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на позові наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судові засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, згідно зі ст.128 ЦПК України, вважається повідомленим належним чином; клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності не надходило. Відзиву на позовну заяву не надходило. Згідно з Розпорядженням ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №27/0/38-14 від 02.09.2014 «Про визначення територіальної підсудності справ», справи підсудні Старобешевському районному суду Донецької області на теперішній час підсудні Токмацькому районному суду Запорізької області. Відповідно до ч.1 ст.1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» від 12 серпня 2014 року №1632-VII, ч.1ст.12-1Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII, якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться в районі проведення антитерористичної операції, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до положень ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Умови проведення заочного розгляду справи визначені ст. 280 ЦПК України, де передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В даному випадку наявна вся сукупність умов для проведення заочного розгляду справи, а тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку. Згідно зі ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до положень ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.1054, 1056-1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Так, судом встановлено, що 14 березня 2012 року між ПАТ «Державний ощадний банк України», в особі ТВБВ № 10004/0191 філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» та «Старобешівська ТЕС» ПАТ «Донбасенерго» було укладено договір № 290 про надання послуг по зарахуванню та виплаті заробітної плати та інших виплат через поточні рахунки фізичних осіб (працівників організацій) з використанням платіжних карток. 07 травня 2013 року між ПАТ «Державний ощадний банк України», в особі ТВБВ № 10004/0191 філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір № 290/02-1ДК-28366 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки (відповідно до заяви про перерахування заробітної плати та інших грошових виплат на рахунок операції, за яким здійснюється з використанням платіжної картки). На підставі заяви на встановлення кредиту по рахунку фізичної особи від 14 січня 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений Додатковий Договір №1 до Договору № 290/02-1ДК-28366 від 07 травня 2013 р. Відповідно до вказаного Додаткового договору банк встановив відповідачу кредит в сумі 20000 грн (п.п.1.1.4 п.1.1 розділу 1). Процентна ставка за кредитом є фіксована, складає 24% річних і сплачується щомісячно. Строк дії кредиту встановлено на відповідний період дії Платіжної картки, при випуску Платіжної картки на новий термін, кредит продовжується на строк дії Платіжної картки. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 35 процентів річних. Щомісячна плата за обслуговування невикористаної частини встановленого кредиту складає 0,00. За умов безготівкового розрахунку платіжною карткою, процентна ставка за користування кредитом протягом грейс-періоду складає 0,001 процентів річних. Відповідно до п.4.4 розділу 4 Додаткового договору клієнт зобов`язаний отримувати звіт (виписку) по Рахунку та сплачувати за Кредитом всі платежі на підставі цього звіту (виписки) по Рахунку, не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним або на початку операційного дня, наступного за вихідним, святковим днем чи неробочим згідно з Договором. В разі порушення строку сплати платежів за Договором Клієнт зобов`язаний сплатити пеню, від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з повідомленням від 10.01.2014 [PERSON] був обізнаний про умови кредитування. [PERSON] підтвердив, що ознайомлений з усіма наявними в установі АТ «Ощадбанк» умовами кредитування по картрахунку з дебетово-кредитною схемою обслуговування, з коротким описом витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, отримав всі необхідні роз`яснення, зобов`язується використовувати кредитні кошти, які можливо надасть банк, на зазначені в повідомленні цілі, тобто споживчі потреби, що підтверджується повідомленням про умови кредитування, яке підписане відповідачем. Позивачем зобов`язання за кредитним договором виконані належним чином, що підтверджується виписками за рахунками. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, відповідач станом на 26.05.2020 має заборгованість за кредитним договором в розмірі 14740,78 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом (кредитом) 10327,37 грн., проценти за користування кредитом 3334,21 грн; комісія 14,00 грн; три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 242,76 грн; три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 240,02 грн; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 92,72 грн втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 489,70 грн. Оскільки позивачем не наданий суду основний Договір №290/02-1ДК-28366 від 07 травня 2013 року, суд позбавлений можливості встановити інші умови договору, у тому числі, сплата комісії тощо. Згідно зі ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. АТ «Ощадбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, що підтверджується випискою по картковому рахунку № [NUMBER] . Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором та вимоги зазначених норм закону належним чином не виконав, допустивши заборгованість. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. При цьому індекс інфляції 3% річних від простроченої суми (ст. 625 ЦК України) та проценти за позикою (ст. 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, вимоги позивача про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитом у сумі 14726,78 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом (кредитом) 10327,37 грн., проценти за користування кредитом 3334,21 грн; три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 242,76 грн; три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 240,02 грн; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 92,72 грн втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 489,70 грн. Суд, не знаходить підстав для зменшення розміру процентів за користування кредитом, оскільки, вони є платою за користування коштами та не відносяться до поняття неустойки. Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості у виді комісії у сумі 14 гривень, суд зазначає наступне. За положеннями абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції яка діяла на час укладення договору, кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок, викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року по справі № 6-2071цс16. Також Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Аналогічні позиції ВС висловлені в постанові Верховного Суду Касаційного цивільного суду від 13 грудня 2018 року по справі № 716/179/15-ц, в постанові від 27 грудня 2018 року по справі № 695/3474/17 (провадження № 61-21827 св 18), в постанові 06 листопада 2019 року по справі № 333/3118/15-ц (провадження № 61-33603св18). Крім того, суду не надані докази про досягнення сторонами домовленості щодо сплати відповідачем комісії у Договорі №290/02-1ДК-28366 від 07.05.2013 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, який не наданий суду. Враховуючи вищенаведене, у задоволенні вимог позивача про стягнення комісії в розмірі 14,00 грн слід відмовити за необґрунтованістю. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір за частину вимог, яка задоволена, у сумі 2100 гривень. Частиною 2 статті 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» та ч.2 ст.12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що учасники справи, остання відома адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження яких знаходиться на тимчасово окупованій території і які не мають офіційної електронної адреси, повідомляються про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень. На підставі викладеного,

Outcome: partial