Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по орендній платі за користування земельною ділянкою. Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до рішення Маріупольської міської ради від 26.09.2006 року №5/5-560, між Маріупольською міською радою та відповідачкою [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки від 16.01.2007 року, який було зареєстровано у Маріупольському міському відділі Донецької філії ДП «Центр Державного земельного кадастру», про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 29.01.2007 року №04.07.162.00027. Згідно умов вищевказаного договору, Маріупольська міська рада передала, а [PERSON] прийняла у строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться по пл. Лепсе, 13 у Жовтневому районі м. Маріуполя, площею 0,2748 га, строком на 10 років, тобто до 26.09.2016 року, з фіксованою платою у розмірі 2% від грошової оцінки земельної ділянки за рік. За вказаний період [PERSON] не було внесено орендну плату за користування земельною ділянкою, у звязку з чим, станом на 22.03.2016 року заборгованість з орендної плати за земельну ділянку перед місцевим бюджетом за період з 01.07.2011 року по 31.01.2016 року складає 33\~971,46 гривень. Вищевказану суму заборгованості представник позивача просив стягнути з відповідачки на користь позивача, а також суму пені, нараховану за невнесення орендної плати у встановлені договором строки, у розмірі 4831,14 гривень. Судові витрати просив покласти на відповідачку. Представник позивача [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволені позовних вимог, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за наявними матеріалами справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася у відповідності з вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин. Судом встановлено, що відповідно до рішення Маріупольської міської ради від 26.09.2006 року №5/5-560, між Маріупольською міською радою та відповідачкою [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки від 16.01.2007 року, який було зареєстровано у Маріупольському міському відділі Донецької філії ДП «Центр Державного земельного кадастру», про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 29.01.2007 року №04.07.162.00027 /а.с. 9/. Згідно умов вищевказаного договору, Маріупольська міська рада передала, а [PERSON] прийняла у строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться по пл. Лепсе, 13 у Жовтневому районі м. Маріуполя, площею 0,2748 га, строком на 10 років, тобто до 26.09.2016 року, з фіксованою платою у розмірі 2% від грошової оцінки земельної ділянки за рік. За вказаний період [PERSON] не було внесено орендну плату за користування земельною ділянкою, у звязку з чим, станом на 22.03.2016 року заборгованість з орендної плати за земельну ділянку перед місцевим бюджетом за період з 01.07.2011 року по 31.01.2016 року складає 33\~971,46 гривень, що підтверджується наданим розрахунком /а.с. 7/. У рамках досудового врегулювання спору, Маріупольською міською радою на адресу відповідачки [PERSON] було направлено претензію від 02.02.2016 року №3 щодо необхідності сплатити заборгованість з орендної плати за землю /а.с. 8/. Вимоги вищевказаної претензії відповідачкою так і не були виконані, заборгованість залишається не погашеною. Відповідно до ст.206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Згідно ст. 288 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди земельної ділянки. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Плата за землю справляється у вигляді орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки землі. Відповідно до ст. 14.1.136 Податкового кодексу України, орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності - це обовязковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Субєктом плати за землю (платником) є землекористувач, у тому числі орендар. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за угодою сторін у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Згідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі», орендна плата (розмір, індексація, форми платежу, терміни та порядок внесення і перегляду) є однією з істотних умов договору оренди земельної ділянки. Відповідно до п.4.4. та п.4.5 Договору оренди землі, орендна плата за землю вноситься за базовий податковий (звітний) період щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Розмір орендної плати за земельну ділянку змінюється у разі індексації у встановленому законом порядку грошової оцінки. У разі індексації грошової оцінки земель міста Маріуполя, Орендар зобовязаний вносити орендну плату у новому розмірі з дня індексації. Земельним Кодексом України, а саме статтею 96, встановлений обовязок землекористувачів, у тому числі орендарів, своєчасно сплачувати орендну плату за користування землею. Відповідно зі статтею 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець землі має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Зазначені принципи земельного законодавства відображені і в Договорі оренди землі, а саме в пп. 9.3.1.4 - «Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасної сплати орендної плати» та пп. 9.2.8 - «Орендар зобовязаний відповідно до договору своєчасно вносити орендну плату». У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Таким чином, судом було встановлено, що всупереч вищевказаних норм закону заборгованість з орендної плати за користування земельною ділянкою у розмірі 33971,46 гривень залишається не погашеною відповідачкою, а тому підлягає стягненню з останньої на користь позивача у повному обсязі. Відповідно до ст. 129.4 Податкового кодексу України, пеня нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті. Згідно з п.4.11 Договору, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, Орендарі сплачують орендодавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення, доки суму простроченої орендної плати не буде повністю сплачено. Статтею 258 ЦК України передбачено, що строк позовної давності для нарахування пені складає один рік. Враховуючи норму ст. 258 ЦК України, пеня за прострочення сплати орендної плати за земельну ділянку була нарахована з 23.03.2015 року, із застосуванням облікової ставки НБУ - 22%, яка є найбільшою з величин таких ставок, та складає 4\~831,14 гривень. Таким чином, у звязку з тим, що невиконання відповідачкою зобовязань по договору оренди завдає шкоди інтересам територіальної громади та позбавляє можливості використовувати відповідно закону кошти, отримані за оренду обєктів, що знаходяться у комунальній власності, оскільки в міський бюджет не надходять кошти, які повинні забезпечувати виконання міських соціально - економічних завдань, з відповідачки підлягає стягненню заборгованість з орендної плати за користування земельною ділянкою у розмірі 33971 гривень 46 копійок, пеня у розмірі 4831 гривень 14 копійок, а всього 38802 гривні 60 копійок. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 гривень.

Outcome: approved