Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 28.02.2020 року у розмірі 11 970, 80 гривень, що є залишком заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Представник зазначає, що свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг банк виконав, а відповідач свої зобов`язання не виконує, в результаті чого допустив утворення заборгованості, яку в добровільному порядку не погашає. Провадження по справі було відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам було надано строк для подання заяв по суті. Відзив відповідачем надано не було. Ухвалою суду було здійснено перехід до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача просив розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позову наполягав. Відповідач не повідомив про причини не явки. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розгляд здійснюється в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що у жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект «Monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monоbank. На даних платіжних картках за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт, а саме банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача картки після верифікації фізичної особи здійснюється або в точці видачі, чи спеціалістом банку за адресою, яку вказує клієнт. Всі умови обслуговування рахунків фізичних осіб у банку опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення. Так, 28.02.2020 року [PERSON] було підписано анкету заяву (а.с.10), згідно якої він погодився з тим, що дана анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, примірники яких відповідач отримав в мобільному додатку. В анкеті-заяві відсутні посилання на встановлений кредитний ліміт, а суму, вказану в додатку, суд на підставі наданих позивачем документів, встановити не може. Умови і правила обслуговування рахунків фізичної особи позивачем були надані, але суд позбавлений можливості встановити, чи був відповідач ознайомлений з ними та чи підписував їх, оскільки підпису позичальника вони не містять. Позивачем також надано розрахунок заборгованості за договором №б/н від 28.02.2020 року (а.с. 11). Згідно викладеного у позові, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором №б/н від 28.02.2020 року, відповідно до розрахунку заборгованості. Однак, розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує заборгованість та укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві. З вище викладеного судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачу кредиту, докази надання такого кредиту та умови його надання. Щодо посилань позивача на Умови та Правила надання банківських послуг, суд не бере їх до уваги, оскільки в них відсутній підпис позичальника. З вище вказаного випливає, що матеріали справи не містять доказів укладення договору між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] , ознайомлення з умовами та отримання коштів. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. З положень ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч.ч. 1-2 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом не встановлено підстав для стягнення заборгованості за договором, існування якого не підтверджено позивачем належними та допустимими доказами. Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed