Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Прокурор Личаківського району м. Львова звернувся з позовом в інтересах держави в особі Львівського обласного Фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі до [PERSON] про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором № 229/11010 від 16.11.2010 р., за умовами якого позивач зобовязувався надати пільговий кредит в сумі 1000 тис. грн. на 10 років, для будівництва індивідуального житлового будинку за адресою смт. Красне Буського району Львівської області. Отримала від позивача 75000 грн., однак продовж дії кредитного договору, відповідач свої зобовязання щодо виконання графіку будівельних робіт та повернення кредитних коштів виконувала незадовільно, у звязку з чим останній відмовлено у наданні чергового траншу. Заборгованість, станом на 20.04.2015 року, становить 59936,57 гривень. Прокурор прокуратури Буського району Коченаш В. в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав повністю та просить суд позов задоволити. Представник позивача, Львівського обласного Фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, Древняк З.Р. подав лист № 70/06-15 від 03.06.2015 р. з проханням справу слухати без участі представника Фонду, клопотань чи доповнень до позову, не подав. [PERSON] в попереднє судове засідання не зявилася, подала письмову заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позов визнає повністю. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача та представника позивача, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Вислухавши думку прокурора, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що за договором № 229/11-10 від 16.11.2010 р., позивач зобовязувався надати [PERSON] пільговий кредит в сумі 1000 тис. грн. на 10 років під 3% річних за користування кредитними коштами, для будівництва індивідуального житлового будинку за адресою смт. Красне Буського району Львівської області. Відповідачу перераховано на її поточний рахунок в ПАТ КБ «ПриватБанк» з рахунку Фонду, 75000 грн., а саме 18.11.2010 року - 25000 грн., 02.12.2010 р. 25000 грн., 09.12.2010 р. 16247,99 грн., 10.12.2010 р. 3752,01 грн., 03.11.2011 р. 5000 грн.. (а.с. 13-14) Відповідно до ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобовязання за даним договором виконав, надав відповідачу кредит в розмірі, визначеному договором. Відповідно до п.5.1. договору, останній вступає в силу з дня його підписання і діє до повного погашення кредиту і сплати коштів, передбачених фінансовими санкціями. Згідно п.2.4 договору, позичальник зобовязується погашати кредит рівними частками грошовими коштами, згідно графіку погашення заборгованості. Однак продовж дії кредитного договору [PERSON] свої зобовязання щодо виконання графіку будівельних робіт та повернення кредитних коштів виконувала незадовільно, у звязку з чим останній відмовлено у наданні чергового траншу в сумі 25000 грн.. Згідно умов договору, у разі порушення останніх, Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі може вимагати дострокового погашення кредиту (п.5.2.) Згідно п.3.2.2 договору, за прострочення платежу нараховується пеня з розрахунку подвійної річної облікової ставки Національного банку України, що діє на день виникнення боргу. Встановлено, що з моменту укладення вище зазначеного договору, відповідачка зобовязання щодо повернення коштів, не виконувала, хоча позивачем була неодноразово повідомлена про суму заборгованості та про її погашення. (а.с. 15-16) Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо зобов'язання виконано неналежним чином, то воно не припиняється, а навпаки на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені ст. 625 Цивільного кодексу України. Даною нормою передбачено, що боржник, який прострочив грошове зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також З % річних від простроченої суми. Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Судом встановлено, що умови договору відповідачем належним чином не виконувались, відповідач не надала Фонду кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, іншими витратами згідно до умов договору, що підтверджується розрахунком заборгованості, наявним в матеріалах справи. За ст. 1050 ЦК України, банк має право вимагати дострокового виконання зобовязань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник вчасно не вніс черговий обовязковий платіж. Відповідач систематично порушувала договірні зобовязання, добровільно не погасила дану кредитну заборгованість. Заборгованість за даним договором, станом на 20.04.2015 року становить 59936 (пятдесят девять тисяч девятсот тридцять шість) гривень 57 копійок та складається з заборгованості по тілу кредиту 57047,03 грн., пені 431,44 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом 2458,10 грн.. Несвоєчасне виконання та невиконання відповідачем умов вищевказаного договору призводить до зменшення фінансових надходжень до Державного бюджету України, що веде до заподіяння шкоди інтересам держави, а також призводить до зниження якості послуг, що надаються Львівським обласним Фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, що в свою чергу порушує права та законні інтереси громадян. А тому, позовні вимоги є обґрунтованими, і такими, що підлягають до задоволення. В силу вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в користь держави сума судового збору в розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved