Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК») звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] страхове відшкодування за завдані збитки в порядку регресу у розмірі 3 191,72 грн. та судовий збір в сумі 1 762,00 грн. Обґрунтування позовних вимог. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач покликається на те, що 21.09.2014 між приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/1182662. У відповідності до умов вказаного Полісу страхування Позивач взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Ореl», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 13.02.2015 в м. Ходорові по вул. Шевченка Жидачівського району, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ореl», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] та автомобіля «Daewoo», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Daewoo», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » було завдано механічних пошкоджень, власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Відповідно до Постанови Жидачівського районного суду Львівської області від 02.03.2015 по справі №443/317/15-п, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. На підстав страхового акту №ОЦ/024/004/15/0051 від 12.05.2015 власнику автомобіля «Daewoo», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », [PERSON] було виплачено страхове відшкодування у розмірі 3 191,72 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1185 від 12.05.2015. З метою досудового врегулювання спору позивачем було направлено лист на адресу відповідача про відшкодування збитків у порядку регресу в добровільному порядку. У добровільному порядку [PERSON] суму завданих збитків не відшкодував, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із цим позовом. Процесуальні рішення постановлені по справі. Ухвалою від 05.05.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Підготовче судове засідання призначено на 07.06.2018 о 14:30год. Ухвалою від 07.06.2018 закрито підготовче провадження у справі, а справу призначено до судового розгляду по суті на 02.07.2018 о 14 год 20 хв. 02.07.2018 розгляд справи відкладено на 11.07.2018 о 10 год 40 хв. 11.07.2018 справу знято з розгляду у зв`язку із використанням суддею вільного від роботи дня в рахунок чергування, як слідчий суддя. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.08.2018 головуючим суддею для цього провадження визначено суддю Коліщук З.М. 07.03.2019 справу знято з розгляду у з`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті. 19.04.2019 справу знято з розгляду у з`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2020 головуючим суддею для цього провадження визначено суддю Равлінко Р.Г. Ухвалою від 25.08.2020 справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання на 28.09.2020 о 10 год 00 хв. 28.09.2020 справу знято з розгляду у зв`язку із перебуванням судді на навчанні. Ухвалою від 11.12.2020 закрито підготовче провадження у справі, а справу призначено до судового розгляду по суті на 26.03.2021 о 11 год 00 хв. Розгляд справи по суті відбувся 26.03.2021 без участі сторін. Представник позивача, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, [PERSON] будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не подав, правом на подання відзиву не скористався. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що неявка відповідачки не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 21.09.2014 приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/1182662./а.с.10/ У відповідності до умов вказаного Полісу страхування Позивач взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Ореl», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. Відповідно до Постанови Жидачівського районного суду Львівської області від 02.03.2015 по справі №443/317/15-п, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності./а.с.12/ Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України). Згідно ремонтної калькуляції № uip_9152 від 18.02.2015 загальна сума вартості ремонту з ПДВ транспортного засобу Daewoo Lanos, д.н.з. [NUMBER] становить 4 841,89 грн./а.с.16-17/ 13.02.2015 власник транспортного засобу Daewoo Lanos, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] звернулася до ПрАТ «УПСК» із заявою про страхове відшкодування./а.с.13/. Згідно звіту № 510/1340 з оцінки транспортного засобу від 26.03.2015 коефіцієнт фізичного зносу становить 0,36 %. /а.с.18-19/ Відповідно до Страхового акту ОЦ/024/004/15/0051 від 12.05.2015 страхове відшкодування в розмірі 3 191,72 грн. перераховано згідно заяви на виплату страхового відшкодування від 07.05.2015. /а.с.21/. ПрАТ «УПСК» було проведено [PERSON] виплату в розмірі 3 191,72 гривень, що підтверджується платіжним дорученням від 12.05.2015 № 1185 /а.с.22/. 10.07.2015 позивачем на адресу відповідача направлено Вимогу про відшкодування суми заподіяного збитку у розмірі 3 191,72 грн./а.с.23/ Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). За змістом статті 980 ЦК, статті 4 Закону України «Про страхування» залежно від предмета договору страхування може бути особистим, майновим, а також страхуванням відповідальності. Згідно з положеннями статті 999 ЦК України і статей 6, 7 Закону України «Про страхування» за вольовою ознакою страхування може бути добровільним і обов`язковим, тому кожен вид страхування має свої особливості правового регулювання. Згідно вимог ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Таким чином, на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, у страховика на випадок деліктного зобов`язання виникає обов`язок, у межах суми страхового відшкодування виконати обов`язок страхувальника, який завдав шкоди. Позивачем як страховиком автомобіля марки «Ореl», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », було виконано свій обов`язок за договором страхування та здійснено виплату потерпілій суми страхового відшкодування в розмірі 3 191,72 гривні. На підставі ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду. Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Підпунктом «а» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують вагу та швидкість реакції, а також якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Як роз`яснено в п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» керування транспортним засобом особою у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або передача управління транспортним засобом такій особі, що є підставою для регресної вимоги (стаття 38 Закону № 1961-IV), може бути підтверджено вироком суду, постановою про накладення адміністративного стягнення або іншими доказами, які з достовірністю встановлюють таку обставину, а при передачі транспортного засобу особі у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, про такий стан має бути відомо особі, яка передає транспортний засіб. Враховуючи, що [PERSON] скоїв ДТП в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується Постановою Жидачівського районного суду Львівської області від 02.03.2015 по справі №443/317/15-п та те, що він не повідомив страховика у строки і за умов відповідно до норм законодавства, страховик відшкодував заподіяні збитки, то до нього перейшло право вимоги відшкодування заподіяних відповідачем збитків в порядку регресу. 10.07.2015 позивач звертався до відповідача із вимогою про добровільне відшкодування шкоди, згідно якої просить [PERSON] відшкодувати майнову шкоду, яка складає 3 191,72 гривні. Доказів відшкодування шкоди у добровільному порядку матеріали справи не містять. За наведених обставин, позивач, в порядку регресу, має право вимагати від відповідача відшкодування шкоди, заподіяної відповідачем. У відповідності д ост. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст.ст. 77-79 ЦПК України. Як видно з досліджених судом письмових доказів, наданих позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог, такі отримані у порядку встановленому Законом, стосуються безпосередньо обставин справи та підтверджують покликання позивача на існуючі обставини справи, а відтак беруться судом до уваги, як належні та допустимі докази в процесі доказування. Водночас, відповідач в судове засідання не з`явився та не надав суду жодних доказів на спростування вимог позивача. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оцінюючи докази по справі в цілому, беручи до уваги вищенаведені встановлені під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи, оскільки обов`язок виплати страхового відшкодування за наслідками ДТП, яка мала місце 13.02.2015 у м. Ходорові, покладений саме на відповідача, а тому суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем та підтверджені матеріалами справи підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved