Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВА «ВТБ БАНК» (далі - ПАТ «ВТБ БАНК») звернулося до суду з зазначеною позовною заявою до [PERSON], в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 67622,34 грн., а також судовий збір у розмірі 676,22 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем 09.07.2013р. був укладений кредитний договір № R53700440233В на підставі якого позивач надав відповідачу кредит на загальну суму 50000,00 грн., зі сплатою відсотків 24 % річних з кінцевим терміном повернення 09 липня 2017 року. Відповідно до умов зазначеного договору ПАТ «ВТБ Банк» здійснив видачу кредиту шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, операції за якими можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів, [NUMBER] у Відділен «Одеська регіональна дирекція» ПАТ «ВТБ Банк» (далі - картковий рахунок). В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов'язання по сплаті кредиту не виконує належним чином, внаслідок чого станом на 31.10.2014р. в нього перед позивачем заборгованість, яка складає загальну суму по кредиту, простроченої заборгованості за кредитом, відсотків, процентам, комісії, 3% річних, інфляційних нарахувань, пені 67622,34 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, оскільки останній ухиляється від добровільного погашення заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи двічі повідомлялася належним чином. Так, судом, у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, двічі надсилалися судові повістки про виклик до суду за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак, відповідно до повернутих поштових повідомлень відповідач за вказаною адресою не проживає, що свідчить про неможливість вручення відповідачу судових повісток та відповідно до ч. 5 с. 74 ЦПК України в цьому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачу належним чином. Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, що викладена у її письмовій заяві, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, судом, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та підлягаючою задоволенню із наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов'язального права, пов'язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов'язків по поверненню кредитних коштів кредитору, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Між ПАТ «ВТБ БАНК» (а.с. 28, 29) та [PERSON] (а.с. 4-6) на підставі Заяви на оформлення банківських продуктів та Анкети позичальника (а.с. 7, 8-9) 09 липня 2013 року був укладений кредитний договір № R53700440233В на підставі якого позивач надав відповідачу кредит на загальну суму 50000,00 грн. зі сплатою відсотків 24 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту 09.07.2017р. (а.с. 10-13) відповідно до якого Кредитор зобов'язався передати обумовлену договором суму та надав її Позичальнику, а Позичальник отримав обумовлену договором суму грошей та зобов'язався повернути одержану суму кредиту та своєчасно сплачувати відсотки за користування ним. Згідно п. 1. кредитного договору підписання цього договору позичальник підтверджує своє приєднання до правил споживчого кредитування фізичних осіб ПАТ «ВТБ БАНК» з якими він ознайомився (а.с.14-19). Відповідно до п. 4.2. кредитного договору, позичальник зобов'язаний сплачувати щомісячно, відповідно до графіка повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг комісійну винагороду за управління кредитом в розмірі 1,69% від початкової суми кредиту. Пунктом п.1. передбачено, що у разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування чи інших платежів згідно з умовами договору, позичальник зобовязаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення. Згідно меморіальному ордеру № 46318 від 09.07.2013р., заяви [PERSON] від 09.07.2013р. перераховано кошти на картковий рахунок відповідача 50000,00грн. (а.с. 20, 21). Також виконання позивачем своїх зобов'язань по вищевказаному договору про надання кредиту підтверджується виписками з особового рахунку за період з 09.07.2013р. по 05.02.2015р. (а.с. 36-40). В порушення умов договору по надання кредиту відповідач взяті на себе зобов'язання не виконував, внаслідок чого в нього виникла заборгованість перед позивачем, яка, згідно розрахунків, наданих позивачем, станом на 09.12.2014р. з урахуванням заборгованості за кредитом, простроченому кредиту, інфляційних витрат, 3% річних, процентам, комісії, пені склала загальну суму 67622,34 грн. (а.с. 22, 23, 24, 25, 26). Згідно листа-вимоги № 6968 /1-2.14 від 25.09.2014р. відповідач повідомлявся про необхідність погашення заборгованості за договором кредиту (а.с. 27). Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимогою закону. В силу ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк чи інший фінансовий заклад зобов'язані видати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит, та сплатити проценти. Судом встановлено, що позивачем був наданий кредит в розмірі та на умовах, передбачених кредитним договором, однак, відповідач всупереч вимогам чинного законодавства та умов кредитного договору належним чином свої зобов'язання по поверненню чергової частки кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом не виконував та не здійснював повернення кредиту та сплати відсотків у повному обсязі у встановлені кредитним договором строки. Ці обставини не підлягають доказуванню, оскільки про них зазначено в позовній заяві та вони не спростовані відповідачем. У зв'язку з неповерненням чергової частини кредиту та сплати відсотків за користування кредитом у відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України Банк має право вимагати дострокове повернення частини кредиту, яка залишалася та сплати відсотків, належних йому. Згідно з розрахунками, наданими позивачем, правильність яких перевірена судом, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за договором про надання кредиту станом на 09.12.2014р. становить 67622,34 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом - 30464,10 грн., за простроченим кредитом - 8315,15 грн., по відсотках - 635,53 грн., по сплаті прострочених процентів - 7002,61 грн., по комісії - 845,00 грн., за простроченою комісією - 7605,00 грн., штрафні санкції - 11282,82 грн., сума 3 % річних - 156,18 грн., сума інфляційних нарахувань - 1315,95 грн. (а.с. 22, 23, 24, 25, 26). Доказів, в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, щодо неправильності розрахунку заборгованості відповідачем не надано, відтак, розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Судом не встановлено, що боржник не виконав зобов'язання в повному обсязі по поверненню кредиту внаслідок випадку або непереборної сили, тому відповідач має сплатити штрафні санкції по кредиту. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову ПАТ «ВТБ БАНК» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором на загальну суму 67622,34 грн. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки викладені позивачем в позові обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки його позов задоволено та понесені витрати підтверджені відповідним платіжним дорученням (а.с. 1). На підставі ст. ст. 525, 526, 527, 530, 549, 550, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved