Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з нього суму незаконно отриманої допомоги по безробіттю у розмірі 894,97 гривень. 28.09.2016 року представник Маріупольського міського центру зайнятості надав заяву про уточнення позову, в обґрунтування якого зазначив, що на момент реєстрації (поновлення статусу безробітного) в Центрі зайнятості, відповідач знехтував своїм обовязком, та надав недостовірні дані щодо останнього місця роботи, внаслідок чого став незаконно отримувати допомогу по безробіттю. Поновлення реєстрації відбулось у звязку з поданням відповідачем заяви, в якій він зазначав, що у період з дати припинення попередньої реєстрації (04.12.2014 року) не працював. Згідно акту від 02.03.2015 року № 142, у ході проведеної перевірки було встановлено наступне: на момент реєстрації в Центрі зайнятості відповідач зазначив своїм останнім місцем роботи ТОВ «Майстер-Буд-Півень» (звільнено 30.09.2013 року у звязку з закінченням строку виконання роботи), в той час як останнім місцем його роботи є ТОВ «Житомирський мясокомбінат», з яким відповідач уклав трудовий договір від 03.12.2014 року № 2678-к (звільнено 09.12.2014 року за власним бажанням). Таким чином, відповідач не мав права отримувати допомогу по безробіттю у період з 13.01.2016 року по 10.04.2016 року включно, оскільки на цей період допомогу по безробіттю відповідача, мало бути скорочено. Враховуючи вищевикладене, просив суд стягнути з відповідача на користь Маріупольського міського центру зайнятості суму незаконно отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 894,97 гривень та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 гривень. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, не заперечував проти сплатити суми незаконно отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 894,97 гривень. Суд, зясувавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 року № 5067-VI до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством. Тобто, відповідач з моменту укладання трудового договору від 03.12.2014 року № 2678-к став відноситись до зайнятого населення, на підставі чого втратив право на отримання допомоги по безробіттю, знехтував своїм обовязком своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати забезпечення, та умисно приховав дані відомості (надав недостовірні дані). Згідно з п. 1 розділу ІІ Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності від 15.06.20.15 № 613, допомога по безробіттю призначається центрами зайнятості з восьмого дня після реєстрації безробітного. Згідно з п. п. 4 ст. 23 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 № 1533-ІІІ, допомога по безробіттю особам, які звільнилися з останнього місця роботи за власним бажанням без поважних причин, призначається відповідно до частин першої та другої цієї статті, і її виплата починається з 91-го календарного дня. Тобто, оскільки останнім місцем роботи відповідача є саме ТОВ «Житомирський мясокомбінат», звідки його було звільнено за власним бажанням, а не зазначене відповідачем ТОВ «Майстер-Буд-Півень», звідки його було звільнено у зв'язку з закінченням строку виконання роботи, встановленому договором підряду, відповідач не мав права отримувати допомогу по безробіттю у період з 13.01.2016 року по 10.04.2016 року включно, оскільки за наведеною нормою на цей період допомогу по безробіттю відповідача, мало бути скорочено. Відповідно до п. 1 ст. 22 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», право на допомогу по безробіттю мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними. Також, згідно з п. 3 ст. 44 ЗУ «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Відповідно до абз. 19 пп. 1 п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітних з дня встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, що мав місце протягом періоду реєстрації. Згідно з п. 2 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно з пп. 4 п. 2 ст. 44 ЗУ «Про зайнятість населення», зареєстровані безробітні зобовязані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону (зокрема про п. 8 даної норми - встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів). Судом було встановлено, що відповідач [PERSON] під час реєстрації в Маріупольському міському центрі зайнятості не повідомив про останнє місце роботи, та продовжував приховувати відомості про це, тим самим незаконно отримував допомогу по безробіттю, усвідомлюючи незаконність своїх дій, оскільки за заявою від 13.01.2016 року був ознайомлений зі своїми обовязками як зареєстрованого безробітного /а.с. 7/. Відповідно до п. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тобто, стосовно даного спору, майнова шкода, заподіяна позивачу відповідачем, полягає в тому, що відповідач отримував допомогу по безробіттю незаконно (знехтував своїми обовязками). Оскільки відповідач працював у ТОВ «ЖИТОМИРСЬКИЙ МЯСОКОМБІНАТ» у період між 04.12.2014 року (датою припинення попередньої реєстрації) та 13.01.2016 року (датою поновлення реєстрації), суд приходить до висновку, що підстави для поновлення йому статусу безробітного та виплати допомоги по безробіттю були відсутні. Таким чином, незаконно одержані матеріальні кошти в розмірі 894,97 гривень, які є допомогою по безробіттю відповідачу за період з 13.01.2016 року по 10.04.2016 року, підлягають поверненню. Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 гривень.

Outcome: approved