Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-30 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] . З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив звільнити Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області від виплати присуджених періодичних платежів рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 12.12.2017 у справі №668/1820/16-ц, рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 22.07.2019 у справі №766/3370/19 в зв`язку зі зміною обставин, після набрання законної сили рішень Комсомольського районного суду м. Херсона від 14.10.1996 у справі №2-122/96 та рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 13.12.1999 у справі № 2-3215. В обґрунтування позову зазначив, що на виконання рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12.12.2017 року у справі 668/1820/16-ц УМВС України в Херсонській області на користь [PERSON] в рахунок недоплаченого відшкодування матеріальної шкоди виплачено 105612,52 грн. та щомісячно виплачується по 4134,82 грн. безстроково у безспірному порядку. З 1997 року судами неодноразово задовольнялися позови [PERSON] про збільшення розміру відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я у зв`язку із підвищенням рівня вартості життя, підвищенням коефіцієнтів і відповідно заробітної плати, які обґрунтовувалися у 1999 році Указом Президіуму Верховного Суду СССР від 18.05.1981 року «Про відшкодування шкоди, причиненого громадянинові незаконними діями державних та громадських організацій, а також посадових осіб при виконанні службових обов`язків», а в подальшому ст.1195 ЦК України та ст.1208 ЦК України. Ліквідаційною комісією УМВС України в Херсонській області отримана відповідь прокуратури Херсонської області від 15.07.2019 року №15\\4 вих.-2019, якою повідомлено, що в кримінальній справі №52015-93 за фактом спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] працівниками Комсомольського ВМ ХМК УМВС України в Херсонській області за ч. 1 ст.101, ч. 2 ст.166 КК України (в редакції 1960 року) за результатами досудового розслідування, на підставі п. 2. ст.213 КПК України (в редакції 1960 року) прийняте рішення про її закриття. Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 30.07.1997 у справі №2-528/97 за позовом [PERSON] до УМВС України в Херсонській області про відшкодування моральної шкоди, яке отримане представником УМВС України в Херсонській області в липні 2019 року, встановлені обставини, що кримінальне провадження у відношенні працівників міліції припинено за недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину. Жодна з процесуальних дій слідчих органів позивачем не оскаржувалася, що стало однією з підстав для відмови в задоволенні позову. Позивачем [PERSON] на підтвердження заподіяння йому матеріальної шкоди працівниками РВВС Комсомольського району м. Херсона надається копія рішення Комсомольського району м. Херсона від 14.10.1996 у справі №2-528/96, якого не існує. З 23.09.1999 набув чинності ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», яким визначені правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я. Виплата шкоди, призначеної згідно Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаною з виконанням ним трудових обов`язків, покладена Законом на Фонд соціального страхування. УМВС України в Херсонській області перебуває в процесі припинення та здійснює всі необхідні заходи для ліквідації органу. Посилаючись на положення ч.4. ст.273 ЦПК України зазначає, що наявні обставини, що впливають на припинення виплат [PERSON] присуджених періодичних платежів, зокрема інформація про закриття кримінальної справи №52015-93 на підставі п.2. ст.213 КПК при недоведеності обвинуваченого у вчиненні злочину та прийняття Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», яким передбачено відшкодування шкоди Фондами соціального страхування. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.09.2019 року відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. 29.10.2019 року від відповідача до суду надано відзив на позовну заяву, яким проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його необгрунтованість (а.с. 76-78). 12.11.2019 року позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог (а.с. 110-112) та відповідь на відзив на позовну заяву (124-126). 19.11.2019 року відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву (а.с. 128-129). Ухвалою від 26.03.2020 року закрито підготовче засідання та справи призначено до розгляду по суті. Представник позивача Сімеоніді І.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав зазначених у наданому до суду позові, просив їх задовольнити. Відповідача [PERSON] та його представник адвокат Хом`ячук Ю.П. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, посилаючись на його необґрунтованість, надали пояснення, аналогічні тим, що викладені у наданому до суду відзиві на позовну заяву. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, на яку посилається представник позивача, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 14.10.1996 року у справі за позовом [PERSON] до РВВС Комсомольського району м. Херсона УМВС Херсонської області стягнуто з УМВС України в Херсонській області на користь [PERSON] в рахунок відшкодування шкоди 7025,25 грн. - втрата заробітку, 5000,00 грн. моральної шкоди, 400,00 грн. - юридичні послуги і по 175,64 грн. щомісячно, починаючи з 01.10.1996 року по 23.09.1999 рік (а.с. 13-14) на виконання якого 26.11.1996 року видано виконавчий лист (а.с. 15-16). Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 30.07.1997 року у справі за позовом [PERSON] до УМВС України в Херсонській області про стягненні моральної шкоди, [PERSON] відмовлено у задоволенні позову за необґрунтованістю (а.с. 21-28). Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 13.12.1999 року у справі за позовом [PERSON] до УМВС України в Херсонській області стягнуто з УМВС України в Херсонській області на користь [PERSON] 324,61 грн. в рахунок відшкодування шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я щомісячно, починаючи з 01.02.1999 року, безстроково (а.с. 19-20). В подальшому, неодноразово, на користь [PERSON] ухвалювались судові рішення про збільшення розміру відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, у зв`язку із підвищенням рівня вартості життя, підвищенням коефіцієнтів і відповідно заробітної плати. Так, Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 12.12.2017 року у справі № 668/1820/16-ц за позовною заявою [PERSON] до УМВС України в Херсонській області, ГУНП в Херсонській області про збільшення розміру завданої матеріальної шкоди, стягнуто з УМВС України в Херсонській області на користь [PERSON] 21898,38 грн. в рахунок недоплаченого відшкодування матеріальної шкоди за період з 01.03.2013 року по 01.01.2016 року, а з 01.01.2016 року щомісячно по 4134,82 грн. безстроково. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 22.07.2019 року, яке набрало законної сили 25.09.2019 року у справі № 766/3370/19 за позовом [PERSON] до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про стягнення недоплачених сум відшкодування, збільшення щомісячного відшкодування, стягнення щомісячно відшкодування, стягнуто з УМВС України в Херсонській області на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди втраченого заробітку (доходу) за період з 01.01.2017 року до 31.01.2019 року 158376, 50 грн.; збільшено розмір щомісячного відшкодування втраченого заробітку (доходу) на користь [PERSON] з УМВС України в Херсонській області, починаючи з 01.02.2019 року до 12519,00 грн.: стягнуто щомісячно безстроково з 01.02.2019 року з УМВС України в Херсонській області в рахунок відшкодування матеріальної шкоди втраченого заробітку (доходу) у розмірі 12519,00 грн. За приписами ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У наданому до суду позові представник позивача зазначає, що рішення Комосмольського районного суду м. Херсона від 14.10.1996 у справі № 2-528/96 за позовом [PERSON] до УМВС України в Херсонській області, на яке посилається [PERSON] як на підтвердження вини працівників РВВС Комсомольського району м. Херсона, не існує., оскільки згідно відповіді Херсонського міського суду Херсонської області №16845/19 від 24.04.2019 року, відповідно записів алфавітного покажчика цивільних справ Комсомольського районного суду м. Херсона за 1996 рік за №2-528/96 значиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] .. Суд не приймає такі доводи представника позивача з огляду на наступне. З відповіді Херсонського міського суду Херсонської області №16845/19 від 24.04.2019 року убачається, що у провадженні Комсомольського районного суду м. Херсона знаходилась справа № 2-122/96 за позовом [PERSON] до РВВС Комсомольського району м. Херсона, УМВС України в Херсонській області про відшкодування шкоди здоров`ю та стягнення моральної шкоди. За результатами розгляду справи 14.10.1996 року постановлено рішення про стягнення на користь [PERSON] матеріальної та моральної шкоди. 20.11.1996 ухвалою судової колегії по цивільним справам рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 14.10.1996 залишено без змін. Згідно записів алфавітного покажчика цивільних справ Комсомольського районного суду м. Херсона за 1996 рік за №2-528/96 значиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] (а.с. 29). Наявність рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 14.10.1996 у справі № 2-528/96 встановлено рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 22.07.2019 року у справі № 766/3370/19, яке було прийняте судом як належний та допустимий доказ, оскільки позивачем в судовому засіданні надано на огляд його копію, яка містить «мокру» печатку Комсомольського районного суду м. Херсона. Лист Херсонського міського суду Херсонської області щодо відсутності в архіві суду цивільної справи та невідповідності номеру на копії, що надана судові та номеру згідно алфавітного покажчика не спростовують факт ухвалення вищевказаного судового рішення. На підтвердження обставин, що впливають на припинення виплат [PERSON] присуджених періодичних платежів, позивач посилається на наявність інформації про закриття кримінальної справи №52015-93 на підставі п.2. ст.213 КПК при недоведеності обвинуваченого у вчиненні злочину та прийняття Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», яким передбачено відшкодування шкоди Фондами соціального страхування. З відповіді прокуратури Херсонської області від 15.07.2019 №15/4 вих.-2019, убачається, що кримінальна справа №52015-93 за фактом спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] працівниками Комсомольського ВМ ХМК УМВС України в Херсонській області за ч.1 ст.101, ч. 2 ст.166 КК України (в редакції 1960 року) за результатами додаткового розслідування, на підставі п. 2. ст.213 КПК України (в редакції 1960 року) прийняте рішення про її закриття. (а.с. 55) Зазначеним рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 14.10.1996 у справі № 2-528/96 встановлено, що 25.03.1993 року [PERSON] отримав тілесні ушкодження в черговій частині РВВС Комсомольського району м. Херсона. З наявної в матеріалах справи копії постанови про припинення кримінальної справи № 52015-93 убачається, що зазначена кримінальна справа припинена внаслідок недоведеності участі помічника чергового Комсомольського РВВС [PERSON] у скоєні злочину, при цьому достовірно встановлено, що тяжкі тілесні ушкодження [PERSON] отримав саме у Комсомольському РВВС м. Херсона. (а.с. 82-83) Зі змісту зазначеної постанови також убачається, що отримані [PERSON] тілесні ушкодження пов`язані із застосуванням до нього заходів фізичного впливу у відповідності до ЗУ «Про міліцію». Посилання представника позивача стосовно відсутності підстав для здійснення виплат [PERSON] періодичних платежів, внаслідок закриття кримінальної справи, не відповідають обставинам справи і спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, сам по собі факт припинення кримінальної справи відносно працівника правоохоронного органу не звільняє позивача від відшкодування шкоди, яка була завдана відповідачеві. Судом встановлено і не заперечувалося представником позивача, що на час розгляду справи процедура ліквідації УМВС України в Херсонській області на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів МВС» не завершено, УМВС України в Херсонській області не ліквідоване і продовжує роботу ліквідаційна комісія. Згідно ч. 1 ст. ст. 1195 ЦК України юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності тощо. Згідно відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 14.05.2019 №6571/02 [PERSON] перебував на обліку в Херсонському сервісному центрі головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області з 17.12.1987, як одержувач пенсії по інвалідності III групи внаслідок загального захворювання, з 25.05.1993 - пенсії по інвалідності II групи внаслідок загального захворювання відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 64). Частина третя статті 1195 ЦК України визначає, що шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв`язку з втратою здоров`я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів. Предметом позову є звільнення УМВС України в Херсонській області від виплати присуджених періодичних платежів за рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 12.12.2017 у справі №668/1820/16-ц, рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 22.07.2019 у справі №766/3370/19 в зв`язку зі зміною обставин, після набрання законної сили рішень Комсомольського районного суду м. Херсона від 14.10.1996 у справі №2-122/96 та рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 13.12.1999 у справі № 2-3215, внаслідок завданої шкоди [PERSON] . Суд вважає необґрунтованими посилання позивача щодо застосування до спірних правовідносин, які виникли між сторонами положень ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», оскільки зазначеним Законом не врегульовано питання щодо відшкодування шкоди з підстав, які встановлені рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 12.12.2017 у справі №668/1820/16-ц та рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 22.07.2019 у справі №766/3370/19, які набрали законної сили, та з огляду на положення ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Європейський суд з прав людини у справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04) рішення від 19 лютого 2009 року вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], N 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII). Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статті 58 та 59 ЦПК України вказують на те, що докази повинні бути належними та допустимими. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами докази, враховуючи пояснення учасників справи, в їх сукупності, суд дійшов до висновку, відсутні підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не доведено наявність обставин, що впливають на звільнення від виплати присуджених періодичних платежів на користь відповідача [PERSON] , у розумінні положень ч. 4 ст.273 ЦПК України. Судові витрати, у виді судового збору, суд розподіляє відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та у зв`язку з відмовою у задоволенні позову покладає їх на позивача, який ним сплачено до подання позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed