Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

Представник позивачки звернулася з позовом до відповідача на підставі ст. ст. 1166, 1187, 1193, 1200, 1202 Цивільного кодексу України, в якому просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану смертю батька [PERSON] у розмірі 1/2 мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України про державний бюджет України на відповідний місяць та рік, за який проводиться відшкодування, починаючи з 25 вересня 2020 року до закінчення навчання. Відповідач надіслав до суду клопотання, в якому просив відмовити у задоволенні позову, так як з долученої відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, вбачається, що він не має можливості сплачувати кошти у заявленому розмірі, має зобовязання перед іншими боржинками. Дослідивши письмові докази, давши їм оцінку, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до свідоцтва про народження батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області №555/567/14-к від 3 лютого 2020 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135, ч.1 ст.383 КК з призначенням покарання у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк два роки. Цивільний позов [PERSON] задоволено частково. Стягнуто на користь [PERSON] з [PERSON] 120000 (сто двадцять тисяч) гривень моральної шкоди. Цивільний позов [PERSON] задоволено частково. Стягнуто на користь [PERSON] з [PERSON] на утримання [PERSON] , аліменти в розмірі 1/4 частину заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом 04.12.2014 року до досягнення [PERSON] вісімнадцяти років та 120000 (сто двадцять тисяч) гривень моральної шкоди. Ухвалою Волинського апеляційного суду від 9 червня 2021 року вирок Кузнецовського міського суду Рівненської області від 3 лютого 2020 року щодо [PERSON] змінено. На підставі ст.ст. 49, 74 КК України звільнено [PERSON] від покарання, призначеного вироком Кузнецовського міськогосуду Рівненськоїобласті від 3 лютого 2020 року за ч.1 ст.135 КК України та за ч.1 ст.383 КК України. Виключено із вироку вказівку про застосування ч.1 ст.70 КК України. Автомобіль, марки «Шкода Фабія Класік» р.н.з. [NUMBER] , звернуто в рахунок відшкодування шкоди за цивільними позовами потерпілих [PERSON] та [PERSON] . В решті вирок суду залишено без змін. Згідно записів трудової книжки від 23 травня 1997 року [PERSON] з 15 квітня 2008 року був непрацюючим. Відповідно до довідки від 10 вересня 2020 року №036/67-29 [PERSON] є студенткою Рівненського державного гуманітарного університету. Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ч. 5 ст. 1187 ЦК України Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З досліджених судових рішень вбачається, що відповідач визнаний винним у смерті потерпілого [PERSON] , ознак непереборної сили чи умислу потерпілого не встановлено. Згідно ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема , дитині до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). Відповідно до ч. 2 ст. 1195 ЦК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Позивачка [PERSON] є особою, яка є дитиною потерпілого, за життя була на його утриманні, згідно довідки № 036/5729 від 10 вересня 2020 року навчається у вищому навчальному закладі, термін навчання до 30 червня 2023 року. Доводи відповідача про відсутність можливості сплачувати кошти через майновий стан та наявність стягнень за іншими зобов`язаннями не приймаються судом до уваги, оскільки в силу ч. 4 ст. 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням кримінального правопорушення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 908 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved