Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача із вимогами звільнити самовільно зайняту земельну ділянку із приведенням її у придатний для використання стан. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що управлінням земельних відносин Маріупольської міської ради було проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя. 15 жовтня 2014 року спеціалістами відділу землеустрою та охорони земель управління земельних відносин міської ради було проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства України [PERSON], про що було складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, за яким було встановлено, що відповідачка самовільно займає та використовує земельну ділянку із земель житлової та громадської забудови, загальною площею 0,0008 га під розміщення торгівельного павільйону біля перехрестя пр. Перемоги та пр. Ленінградського у порушення ст. ст. 125, 126, 211, 212 Земельного кодексу України. На підставі переліченого [PERSON] особисто під розпис було видано вказівку (попередження) про необхідність усунення порушень вимог земельного законодавства від 15 жовтня 2014 року № 218/2014, згідно якої було надано час на усунення порушень діючого земельного законодавства України протягом дванадцяти днів. 28 жовтня 2014 року спеціалістами відділу землеустрою та охорони земель управління земельних відносин міської ради було проведено додаткову перевірку за вказаною адресою та вдруге складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, за яким встановлено, що вимоги вказівки від 15 жовтня 2014 року відповідачкою не виконано. Самовільно зайняту земельну ділянку останньою не звільнено та не приведено у придатний до використання стан. 13 липня 2015 року спеціалістами відділу землеустрою та охорони земель управління земельних відносин міської ради було проведено додаткову перевірку за вказаною адресою та втретє складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, за яким було встановлено, що вимоги вказівки від 15 жовтня 2014 року [PERSON] не виконано. Додавав, що позивачем рішення про передачу у власність та/або надання у користування відповідачу вказаної земельної ділянки за наведеною вище адресою та для вказаних цілей не приймалось, правовстановлюючі документи на земельну ділянку у відповідача відсутні, а добровільно самовільно зайняту земельну ділянку відповідач не звільняє, чим порушує права територіальної громади міста Маріуполя. На підставі переліченого просив суд зобов'язати [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку із земель житлової та громадської забудови загальною площею 0,0008 га, зайняту під розміщення торгівельного павільйону біля перехрестя пр. Перемоги та пр. Ленінградського в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя, та привести її у придатний до використання стан шляхом демонтажу торгівельного павільйону. Також просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору. Представник Маріупольської міської ради, яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву з проханням вирішити справу за його відсутності, наполягаючи при цьому на задоволенні заявлених позовних вимог та не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з'явилась повторно за невідомих суду причин, будучи про час та місце розгляду справи повідомленою належним чином, не надавши суду заяву з проханням вирішити спір у її відсутність. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 169, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 142 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім іншого, належить земля, що є у власності територіальних громад, управління якою вона здійснює. За п. п. «Б» та «В» ч. 1 ст. 12 ЗК України до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, а також передача земельних ділянок у власність громадян та юридичних осіб. Відповідно ч. 1 ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. На підставі ч. 2 ст. 83 ЗК України в комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування. Згідно ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. За ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки є будь-якими діями, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. На підставі ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. За ст. 387 ЦК України власник має право на витребування свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно до п. «Б» ч. 1 ст. 211 ЗК України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок. Відповідно ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 15 жовтня 2014 року відділом землеустрою та охорони земель управління земельних відносин Маріупольської міської ради в присутності [PERSON], яка мешкає [ADDRESS], було встановлено, що остання самовільно зайняла та використовує земельну ділянку площею 0,000828 га із земель житлової та громадської забудови поблизу ринку «Сонячний» на перехресті пр. Перемоги та пр. Ленінградського в м. Маріуполі, під розміщення торгівельного об'єкту у порушення земельного законодавства України (а. с. 6). На підставі виявленого порушення відповідачкою норм земельного законодавства було винесено вказівку (попередження) № 218/2014 від 15 жовтня 2014 року про необхідність усунення виявлених за актом від 15 жовтня 2014 року порушень, яка була видана [PERSON], яку було зобов'язано усунути вказані порушення земельного законодавства у 12-денний строк (а. с. 7). Натомість перевіркою від 28 жовтня 2014 року дотримання вимог земельного законодавства відділом землеустрою та охорони земель управління земельних відносин Маріупольської міської ради на підставі вкладеного акту від 28 жовтня 2014 року було виявлено, що [PERSON] вимоги вказівки (попередження) від 15 жовтня 2014 року № 218/14 не виконала, оскільки земельна ділянка на перехресті пр. Перемоги та пр. Ленінградського в м. Маріуполі площею 0,000828 га не звільнена та до придатного для використання стану не приведена (а. с. 8). Також перевіркою від 13 липня 2015 року дотримання вимог земельного законодавства відділом землеустрою та охорони земель управління земельних відносин Маріупольської міської ради на підставі вкладеного акту від 13 липня 2014 року було виявлено, що [PERSON] вимоги вказівки (попередження) від 15 жовтня 2014 року № 218/14 не виконала, оскільки земельна ділянка на перехресті пр. Перемоги та пр. Ленінградського в м. Маріуполі площею 0,0008 га не звільнена та до придатного для використання стану не приведена (а. с. 9). В судовому засіданні таким чином було встановлено, що на момент розгляду справи суду не було надано відповідачкою жодних правовстановлюючих документів на земельну ділянку площею 0,0008 га, розташованої біля ринку «Сонячний» на перехресті пр. Перемоги та пр. Ленінградського в м. Маріуполі, щодо якої виник спір. З наданих суду доказів вбачається, що у порушення норм земельного законодавства вказана земельна ділянка із земель житлової та громадської забудови, розташована біля ринку «Сонячний», самовільно зайнята та використовується під розміщення торгівельного об'єкту в порушення земельного законодавства за відсутності правовстановлюючих документів на право власності або право користування нею. Таким чином, оскільки виявлення порушення норм земельного законодавства відбулось 15 жовтня 2014 року в присутності [PERSON], якій під розпис було вручено як акт про виявлене порушення, так й попередження про необхідність усунути таке порушення в 12-денний строк, то суд дійшов висновку, що при вирішенні справи було доведено наявність відповідальності [PERSON] щодо необхідності усунення порушення земельного законодавства відносно земельної ділянки площею 0,0008 га, розташованої біля ринку «Сонячний» на перехресті пр. Перемоги та пр. Ленінградського в м. Маріуполі. На підставі наведеного позовні вимоги Маріупольської міської ради підлягають задоволенню шляхом зобов'язання відповідачки звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0008 га, на якій розміщено торгівельний об'єкт, та яка розташована по пр. Перемоги в м. Маріуполі на перехресті із пр. Ленінградським біля ринку «Сонячний», з приведенням земельної ділянки в придатний для використання стан, в тому числі із знесенням торгівельного об'єкту. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судові витрати в сумі 243,60 грн., понесені Маріупольською міською радою при зверненні до суду із вказаним позовом.

Outcome: approved