Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Український страховий стандарт» (далі - позивач, ПрАТ «СК «Український страховий стандарт») звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON]) про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 4 909,24 грн. та . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 20.04.2017 року в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ssang Yong», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «Lexus РХ300», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Транспортний засіб «Ssang Yong» модель «Kyron», д.н.з. [NUMBER], було застраховано у позивача відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту, цивільно-правової відповідальності та від нещасного випадку на транспорті № 0105-0104-0802 від 22.09.2016 року. В результаті ДТП було пошкоджено забезпечений транспортний засіб «Ssang Yong», д.н.з. [NUMBER]. 24.04.2017 року страхувальник звернувся до позивача з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, надавши всі необхідні документи. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.06.2017 року відповідача було визнано винним у вчиненні зазначеного ДТП. 22.08.2017 року позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 4 909,24 грн. Отже, до позивача перейшло право вимоги до відповідача в порядку регресу. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.08.2018 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами відкрито провадження у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу та роз'яснено відповідачу право надати у п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали надати відзив на позовну заяву. Як визначено у ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд може зобов'язати державний орган чи орган місцевого самоврядування подати відповідну заяву по суті справи (крім позовної заяви). Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Як визначено у ч. 4 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Оскільки, як вбачається із матеріалів позовної заяви, судові документи відповідачу не були врученні та конверт було повернуто за зворотною адресою з відміткою про інші причини, то в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. Так, відповідач одержала копію ухвали та копію позовної заяви з додатками, проте, правом на надання відзиву на позовну заяву не скористалася. За таких обставин, суд ухвалив розглядати справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, про що зазначено у позовній заяві. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 20.04.2017 року в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ssang Yong», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «Lexus РХ300», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.06.2017 року у справі №752/8868/17 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль марки «Ssang Yong», д.н.з. [NUMBER], власником якого є [PERSON] цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» на підставі Договору добровільного страхування № 0105-0104-0802 від 22.09.2016 року. 24.04.2017 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. 22.08.2017 року ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» було складено страховий акт №7975 та розрахунок суми страхового відшкодування. Також, 22.08.2017 року позивачем на виконання умов Договору добровільного страхування № 0105-0104-0802 від 22.09.2016 року, страхового акта №7975 від 22.08.2017 року було здійснено [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 4 909,24 грн., що підтверджується платіжним дорученням №9233 від 22.08.2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як визначено у п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У ч. 1 ст. 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі. За умовами ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, аналізуючи викладене, враховуючи, що ПАТ «СК «Український страховий стандарт» виплатило страхове відшкодування в розмірі 4 909,24 грн. за наслідками заподіяння шкоди відповідачем, до позивача перейшло право вимоги. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України, на підтвердження відшкодування позивачеві завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди відповідач не надав. Оскільки, ПАТ «СК «Український страховий стандарт» виплатило страхове відшкодування в розмірі 4 909,24 грн. за наслідками заподіяння шкоди відповідачем, позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] грошових коштів в порядку регресу є обґрунтованими та підлягають задоволенню Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Так, позивачем понесені в якості судових витрат лише витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №8755 від 04.04.2018 року. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1 762,00 грн. у відшкодування судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved