Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія» (далі - позивач) звернулось до Ровеньківського міського суду Луганської області з позовом про стягнення з [PERSON] (далі - відповідач) 15 219,15 грн. заборгованості. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 20.06.2008 року між Акціонерним банком «Український бізнес банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № АПР20393 за яким позичальник отримав кредит в сумі 18 123,87 грн. на строк до 20.06.2010 року зі сплатою 27 відсотків річних за користування кредитом. Цього ж дня (20.06.2008 року), відповідач, на виконання п.2.2.6 кредитного договору, уклав з Акціонерним товариством закритого типу «Українська страхова компанія» (змінено на Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія») договір добровільного страхування відповідальності позичальника за непогашення кредиту № 021261. Предметом договору страхування є майнові інтереси страхувальника пов'язані з невиконанням чи неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором № АПР20393 від 20.06.2008 року. Вигодонабувачем за договором страхування є Акціонерний банк «Український бізнес банк» (змінено на Публічне акціонерне товариство «Укрбізнесбанк»). Після закінчення терміну повернення кредиту, відповідач не виконав своїх зобов'язань перед банком внаслідок чого виникла заборгованість по кредиту і відсотках за використання кредиту в сумі 13 947,17 грн. У зв'язку з настанням страхового випадку, позивач погасив заборгованість позичальника перед банком в повному обсязі. Після сплати страхового відшкодування позивач, на підставі п.5.4 договору добровільного страхування №021261, набув права вимоги до відповідача в межах сплаченої суми. Оскільки [PERSON] ухиляється від відшкодування коштів, позивач змушений звернутися до суду з вимогою про стягнення з відповідача коштів в сумі 13 947,17 грн. Крім цього, позивач просить суд стягнути з відповідача 1271,98 грн. - 3 % річних та судові витрати в сумі 379,40 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, будь - яких пояснень по справі від останнього на адресу суду не надходило. Відповідно до частини першої статті 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. 20.06.2008 року між Акціонерним банком «Український бізнес банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № АПР20393 (далі - Договір № АПР20393) за яким позичальник отримав кредит в сумі 18 123,87 грн. на строк до 20.06.2010 року зі сплатою 27 відсотків річних за користування кредитом. Відповідно до пункту 2.2.6 Договору № АПР20393, позичальник зобов'язується застрахувати свою відповідальність за непогашення (неналежне погашення) своїх зобов'язань по даному договору, шляхом укладення договору добровільного страхування відповідальності позичальника за непогашення кредиту з Акціонерним товариством закритого типу «Українська страхова компанія». 20.06.2008 року [PERSON] уклав з Акціонерним товариством закритого типу «Українська страхова компанія» (змінено на Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія») договір добровільного страхування відповідальності позичальника за непогашення кредиту № 021261 (далі - Договір № 021261). Згідно пункту 1 Договору № 021261, предметом договору страхування є майнові інтереси страхувальника пов'язані з невиконанням чи неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором № АПР20393 від 20.06.2008 року. Відповідно до умов Договору № 021261, вигодонабувачем за договором страхування значиться Акціонерний банк «Український бізнес банк» (змінено на Публічне акціонерне товариство «Укрбізнесбанк»). Після закінчення терміну повернення кредиту - 20.06.2010 року, відповідач не виконав своїх зобов'язань перед банком внаслідок чого виникла заборгованість по кредиту і відсотках за використання кредитом в сумі 13 947,17 грн. Пунктом 2.1 Договору № 021261 передбачено, що страховим випадком за цим договором є факт невиконання (неналежного виконання) позичальником своїх обов'язків перед кредитором, що передбачені кредитним договором. Відповідальність страховика за страховим випадком виникає у разі якщо кредитор не одержав в обумовлений кредитним договором останній за графіком платіж протягом 3 днів після настання строку сплати останнього платежу передбаченого кредитним договором. У зв'язку з настанням страхового випадку, позивач виплатив страхову виплату вигодо набувачу, а саме, погасив заборгованість позичальника перед банком в повному обсязі, що стверджується довідкою від 10.10.2012 року (а.с. 8). Відповідно до пункту 5.4 Договору № 021261, після сплати страхового відшкодування до страховика переходить у межах сплаченої суми право вимоги, які кредитор має по відношенню до осіб, які несуть відповідальність за заподіяні збитки. Таким чином, виконавши зобов'язання позичальника по Договору № АПР20393, позивач набув права вимоги до [PERSON] в сумі 13 947,17 грн. З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків. Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит сплативши проценти. За своєю правовою природою укладений між Акціонерним банком «Український бізнес банк» та [PERSON] договір № АПР20393 є кредитним договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не виконав грошового зобов'язання перед банком за договором № АПР20393, у зв'язку з чим настав страховий випадок передбачений умовами Договору № 021261. Так, згідно ст. 16 Закону України «Про страхування» (далі - Закон), договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Страховим випадом є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі (ст. 8 Закону). Статтею 9 Закону передбачено, що страховим відшкодуванням є страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Відповідно до ст. 4 Закону предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов'язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності). Суд приходить до висновку, що укладений між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія» договір № 021261 за своєю правовою природою є договором добровільного страхування відповідальності перед третіми особами. Згідно ст. 27 Закону до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь коштів в сумі 13 947,17 грн. є обґрунтованою у зв'язку з чим підлягає задоволенню. Щодо вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних (за період з 27.08.2010 року по 27.10.2013 року) в сумі 1 271,98 грн., слід зазначити наступне. Відповідно до ч.2 статті 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так як відповідач прострочив виконання своїх зобов'язань перед позивачем, суд вважає, що заявлена вимога є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до квитанцій, що є у матеріалах справи, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 229,40 грн. (а.с.-1, 2), а також, поніс інші витрати, що пов'язані з розглядом справи (публікація в пресі оголошення про виклик відповідача) в сумі 150,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved