Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернувся до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості з [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтував наступним. Відповідно до укладеного договору № б/н від 07.12.2010 року, [PERSON] (далі - Відповідач) отримав кредит у розмірі 0,00 гривень (з подальшим його збільшенням до 5.000,00 грн.) у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається із Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. У порушення умов договору, Відповідач зобов'язання за вказаним вище договором належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 31.01.2013 року склала 11.976,90 грн. Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд стягнути вищевказану кредитну заборгованість. В судове засідання відповідач не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений (ч. 5 ст. 74 ЦПК України), про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. Представник позивача, до суду, до судового засідання надала заяву, в якій просила розглядати справу в її відсутність заочно, викладене в позовній заяві підтримує в повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Частиною 2 ст. 197 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо взаємовідносин сторін, а також маючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд вважає можливим заочно розглядати справу у відсутності належно повідомленого відповідача без фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом. Суд, дослідивши матеріали справи, наявні у справі докази, дійшов висновку про можливість задоволення позову, виходячи із нижче викладених підстав. Як випливає з матеріалів справи, відповідно до укладеного договору № б/н від 07.12.2010 року, [PERSON] (далі - Відповідач) отримав кредит у розмірі 0,00 гривень (з подальшим його збільшенням до 5.000,00 грн.) у вигляд встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається із Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України. Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Згідно статей 526-527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору, Відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконав. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, [PERSON] станом на 31.10.2013 року має заборгованість перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у розмірі 11.976,90 грн., яка складається з наступного: - 4.992,00 (чотири тисячі дев'ятсот дев'яносто дві) гривні - заборгованості за кредитом; - 4.340 (чотири тисячі триста сорок) гривень 22 (двадцять дві) копійки - заборгованості по процентам за користування кредитом; - 1.598 (одна тисячі п'ятсот дев'яносто вісім) гривень 16 (шістнадцять) копійок - заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 1.1.5.32 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 (п'ятсот) гривень - штрафу (фіксована частина); - 546 (п'ятсот сорок шість) гривень 52 (п?ятдесят дві) копійки - штрафу (процентна складова). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених містом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, а також на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п.1.1.5.32 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісії. Також ч. 1 ст. 1054 ЦК України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК У країни, судові витрати складаються з судового боргу та витрат, пов'язаних з розглядом справи. На підставі ст. ст. 526-527, 530, 610, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 3-4, 6-8, 10-11, 15, 59-60, 79, 88, 109, 208-209, 212-215, 218, 224-226, 294 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved