Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за кредитним договором, покликаючись на те, що 27 серпня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», від якого до позивача перейшло право вимоги, та відповідачем був укладений кредитний договір на суму 49700,00 доларів США, згідно якого відповідач [PERSON] зобов'язалася повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та графіком погашення кредиту. У порушення ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв'язку із порушеннями зобов'язань за договором позики відповідач має заборгованість 47860,26 доларів США, що становить 1034345,17 грн. за кредитом, 3012,01 доларів США, що становить 65094,88 грн. процентів за користування кредитом, 497,47 доларів США, що становить 10751,21 грн. пені. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено договір поруки між банком та [PERSON] №1301/0808/71-151-Р-1, відповідно до якого він на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язаннях відповідача [PERSON], які виникають з умов кредитного договору. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено договір поруки між банком та [PERSON] №1301/0808/71-151-Р-2, відповідно до якого він на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язаннях відповідача [PERSON], які виникають з умов кредитного договору. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено договір поруки між банком та [PERSON] №1301/0808/71-Р-3, відповідно до якого вона на добровільних засадах взяла на себе зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язаннях відповідача [PERSON], які виникають з умов кредитного договору. Просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь 1034345,17 грн. заборгованості за кредитом, 65094,88 грн. заборгованості по процентах, 10751,21 грн. пені та судові витрати у справі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися із зустрічним позовом про визнання кредитного договору недійсним, визнання недійсним договору іпотеки та визнання договорів поруки недійсними, покликаючись на те, що 27 серпня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір на суму 49700,00 доларів США та з метою забезпечення виконання кредитного договору 27 серпня 2008 року були укладені договори поруки між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON], [PERSON], [PERSON] Однак, вважають, що банком при укладенні кредитного договору порушено встановлені вимоги законодавства, оскільки перед укладенням кредитного договору банк не надав у письмовій формі повної інформації про умови кредитування та орієнтовану сукупну вартість кредиту. Також, банк не визначив порядок обчислення розміру щомісячного ануїтетного платежу та графік погашення кредиту та сплати відсотків містить лише останні чотири платежі. Крім того, банк в кредитному договорі не зазначив сукупну вартість кредиту та реальну процентну ставку, а згідно висновку експертного дослідження №43 від 18 грудня 2015 року реальна процентна ставка за кредитним договором становить 13,87%, що на 01,37% більше ніж передбачено умовами кредитного договору. Просять визнати недійсними кредитний договір №1301/0808/71-151 від 27 серпня 2008 року, укладений між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON], іпотечний договір від 27 серпня 2008 року, укладений між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON], договір поруки №1301/0808/71-151-Р-1 від 27 серпня 2008 року, договір поруки №1301/0808/71-151-Р-2 від 27 серпня 2008 року, договір поруки №1301/0808/71-151-Р-3 від 27 серпня 2008 року та судовий збір у справі. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, дала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просить позов задовольнити. Зустрічний позов вважає безпідставним, просить у його задоволенні відмовити, оскільки [PERSON] було ознайомлено з усіма умовами кредитного договору під час його підписання, надано позичальнику усю інформацію про умови кредитування та було обумовлено усі складові та порядок повернення кредитної заборгованості. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні первісний позов заперечила, оскільки наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором не підтверджує достовірність невиконаних зобов'язань позичальником, а також банком порушено строк для виконання вимоги кредитодавця. Крім того, вважає, що порука за даним договором припинена, оскільки на момент звернення позивача до суду закінчився строк, встановлений ч. 4 ст. 559 ЦК України, просить задовольнити зустрічну позовну заяву. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні первісного позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог, у задоволенні зустрічного позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог. Судом встановлено, що згідно кредитного договору №1301/0808/71-151 від 27 серпня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», від якого до позивача перейшло право вимоги за договором купівлі-продажу прав вимоги, та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір на суму 49700,00 доларів США строком до 26 серпня 2038 року, зі сплатою 12,50% за користування кредитом, згідно якого відповідач [PERSON] зобов'язалася повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та графіком погашення кредиту. З метою забезпечення виконання зобов'язання за даним кредитним договором [PERSON] згідно іпотечного договору від 27 серпня 2008 року передала в іпотеку квартиру [ADDRESS] /а.с. 75, 76/ Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У встановлені договором строки відповідач [PERSON] не виконала зобов'язання щодо повернення заборгованості та процентів за користування кредитними коштами. Згідно п. 3.7. кредитного договору №1301/0808/71-151 від 27 серпня 2008 року банк має право вимагати від позичальника виконання зобов'язання за цим договором, у тому числі, якщо позичальник не виконав у встановлені строки свої зобов'язання щодо своєчасної оплати ануїтетних платежів та сплати комісій. /а.с. 10 зворот./ Відповідно до абз. 2 ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції чинній на момент вимоги про дострокове повернення кредиту, якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність. Як вбачається із кредитного договору №1301/0808/71-151 від 27 серпня 2008 року, кредитні кошти призначені для здійснення позичальником розрахунків по договору купівлі-продажу квартири на вул. Каховській, 6/56 у м. Львові, та окрім того, такий кредит забезпечений іпотекою, а відтак банком порушено строк добровільного дострокового повернення кредиту відповідачем [PERSON] /а.с. 9, 75, 76/ Також, як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором №1301/0808/71-151 від 27 серпня 2008 року, з 27 серпня 2008 року по 18 червня 2012 року відсутні будь-які розрахунки заборгованості, оплати відповідачем [PERSON] будь-яких платежів згідно договору, а відтак, позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів проведення будь-яких розрахунків за даний період, врахування сплачених [PERSON] платежів та відповідно їх правильність. Окрім того, у судовому засіданні представник позивача не змогла пояснити суду чи враховано банком при розрахунку заборгованості за кредитним договором №1301/0808/71-151 від 27 серпня 2008 року квитанції, які містяться у матеріалах справи, №F20-659-3 від 20 січня 2009 року, № F20-658-74 від 20 серпня 2010 року, № F20-679-193 від 24 вересня 2009 року, № F20-679-194 від 24 вересня 2009 року. /а.с. 138-141/ На забезпечення виконання кредитного договору №1301/0808/71-151 від 27 серпня 2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №1301/0808/71-151-Р-1 від 27 серпня 2008 року, між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №1301/0808/71-151-Р-2 від 27 серпня 2008 року, між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №1301/0808/71-151-Р-3 від 27 серпня 2008 року, відповідно до якого поручитель взяв на себе зобов'язання перед позивачем відповідати по зобов'язаннях відповідача [PERSON], які виникають з умов кредитного договору. Згідно ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Однак, згідно п. 4 договору поруки №1301/0808/71-151-Р-1 від 27 серпня 2008 року, договору поруки №1301/0808/71-151-Р-2 від 27 серпня 2008 року, договору поруки №1301/0808/71-151-Р-3 від 27 серпня 2008 року у разі невиконання позичальником умов основного зобов'язання в строк, поручитель погашає суму кредиту, нараховані проценти та штрафні санкції за несвоєчасне повернення позичальником коштів, наданих в межах основного зобов'язання та процентів за користування кредитом за першою вимогою банку протягом 10 календарних днів з моменту отримання поручителем надісланої банком письмової заяви про невиконання позичальником своїх зобов'язань, передбачених основним зобов'язанням. /а.с. 16, 20, 23/ Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Проте, як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором №1301/0808/71-151 від 27 серпня 2008 року [PERSON] прострочила виконання зобов'язання у вересні 2014 року, однак позивач звернувся до поручителів [PERSON], [PERSON], [PERSON] лише 25 серпня 2015 року, що перевищує шестимісячний строк, встановлений ст. 559 ЦК України. Окрім того, згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. У відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» згідно зі статтею 217 ЦК правочин не може бути визнаний недійсним у цілому, якщо закону не відповідають лише його окремі частини й обставини справи свідчать про те, що він був би вчинений і без включення недійсної частини. У цьому разі відповідно до статті 217 ЦК суд може визнати недійсною частину правочину, з'ясувавши думку сторін правочину. Якщо у недійсній частині правочин був виконаний однією зі сторін, суд визначає наслідки його недійсності залежно від підстав, з яких він визнаний недійсним. Враховуючи наведене, суд вважає, що обставини, на які покликаються відповідачі у зустрічній позовній заяви, можуть слугувати підставами для визнання окремих частин кредитного договору №1301/0808/71-151 від 27 серпня 2008 року, договорів поруки №1301/0808/71-151-Р-1 від 27 серпня 2008 року, №1301/0808/71-151-Р-2 від 27 серпня 2008 року, №1301/0808/71-151-Р-3 від 27 серпня 2008 року, а не таких договорів у цілому, а відтак у задоволенні зустрічної позовної заяви слід відмовити за її безпідставністю. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги первісного позову не знайшли своє повне ствердження в судовому засіданні, а тому не підлягають до задоволення, а також суд вважає, що у задоволенні зустрічного позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Outcome: dismissed