Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

Представник позивачів - адвокат Штендер М.В. звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що після смерті [PERSON] , котра померла [INFO] , залишилося спадкове майно, а саме земельна ділянка площею 1,29939 га, кадастровий номер [NUMBER] , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Липниківської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого 18.11.2003р.; земельна ділянка площею 0,86573 га, кадастровий номер [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Липниківської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого 18.11.2004р.; та земельна ділянка площею 0,61384 га, кадастровий номер [NUMBER] , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Липниківської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого 18.11.2003р. Зазначає, що [PERSON] за життя склала заповіт, яким все своє майно заповіла своїй внучці [PERSON] (дружині позивача [PERSON] , матері позивачів [PERSON] та [PERSON] ). Вказав, що [PERSON] у встановлені законом строки прийняла спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] , однак за життя належним чином не оформила право власності на спірні земельні ділянки на себе в порядку спадкування за заповітом. Вказав, що [INFO] померла спадкодавець [PERSON] , яка за життя своїм спадковим майном не розпорядилася. До складу спадщини входять вищевказані земельні ділянки, які остання фактично успадкувала після смерті [PERSON] Стверджує, що саме позивачі, як спадкоємці першої черги спадкування за законом прийняли спадщину після смерті своєї дружини та матері [PERSON] , так як проживали з останньою на час смерті, однак через відсутність належним чином оформлених правовстановлюючих документів на право власності на вищезазначені земельні ділянки, вони позбавлені можливості реалізувати та оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. З огляду на наведені обставини, просить суд ухвалити рішення, яким визнати за позивачами право власності по 1/3 частці за кожним на спірні земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , котра померла [INFO] . Позивачі [PERSON] , який діє в своїх інтересах та діє як законний представник від імені та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак в матеріалах справи міститься Ордер про надання правової допомоги, згідно якого їх інтереси представлятиме представник - адвокат Штендер М.В. Також в матеріалах справи міститься заява адвоката Штендера М.В., в якій такий зазначає, що підтримує позовні вимоги своїх довірителів, просить розглядати справу за наявними матеріалами та без його (представника) участі. Представник відповідача - Мостиської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, проте подав заяву, в якій зазначив, що позов визнає та просить справу слухати у його відсутності. Представник третьої особи - в.о. завідувача Мостиської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, проте надіслав заяву-повідомлення №01-16/30 та копію сторінок спадкової справи №382/08, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а також інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 14.01.2019р. №54731072, з якої слідує, що спадкова справа після смерті [PERSON] , котра померла [INFO] знаходиться в приватного нотаріуса Яксманицького Р.С. Просив слухати дану справу у його (представника) відсутності. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Судом встановлено, що [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] . До складу спадщини [PERSON] входять: земельна ділянка площею 1,29939 га, кадастровий номер [NUMBER] , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Липниківської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого 18.11.2003р.; земельна ділянка площею 0,86573 га, кадастровий номер [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Липниківської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого 18.11.2004р.; земельна ділянка площею 0,61384 га, кадастровий номер [NUMBER] , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Липниківської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого 18.11.2003р. Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном розпорядилася, а саме 29.01.2007 року склала заповіт, яким усе своє майно заповіла своїй внучці - [PERSON] . Даний заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі (заповіти/спадкові договори) за № 8. Саме внучка спадкодавця [PERSON] - [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, вважається такою, що вчинила дії, спрямовані на прийняття нею вказаної спадщини. Як убачається з матеріалів справи, зокрема копій сторінок спадкової справи №382/08, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , слідує, що саме [PERSON] у встановлений законом строк звернулась в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті своєї бабусі [PERSON] . Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, [PERSON] не заявила про відмову від даної спадщини. Тобто, в силу ст.1269 ЦК України, [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті спадкодавця [PERSON] Інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку в спадщині спадкодавця [PERSON] і які б прийняли спадщину, судом не встановлено. Підсумовуючи вищевказане, суд вважає, що належні спадкодавцю [PERSON] спірні земельні ділянки успадкувала саме [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина внаслідок смерті [PERSON] . До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входять зазначені вище земельні ділянки, які вона успадкувала після смерті своєї бабусі [PERSON] . Як вбачається із матеріалів справи, в тому числі спадкової справи №144/2018, заведеної після смерті [PERSON] , спадкодавець за життя своїм майном не розпорядилася, заповіту не склала. У зв`язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом. Позивач [PERSON] є чоловіком спадкодавця [PERSON] , а позивачі [PERSON] та [PERSON] є дітьми спадкодавця [PERSON] та у відповідності до вимог ст.1261 ЦК України - спадкоємцями першої черги спадкування за законом спадщини, що відкрилась внаслідок її смерті. Як убачається з матеріалів справи, зокрема довідки виданої виконавчим комітетом Гостинцівської сільської ради Мостиського району Львівської області за № 511 від 20.03.2018 року, [PERSON] , яка померла [INFO] , на час смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . На час смерті [PERSON] разом з нею за вказаною адресою постійно проживали її чоловік - [PERSON] та діти - [PERSON] та [PERSON] , тобто позивачі у справі. Крім того, останні у встановлений законом шестимісячний строк звернулись у нотаріальну контору із заявами про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] , що підтверджується наданими приватним нотаріусом Мостиського районного нотаріального округу Яксманицьким Р.С. копіями сторінок спадкової справи №144/2018, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, позивачі не заявили про відмову від даної спадщини. Тобто, в силу ст.1269 ЦК України, позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вважаються такими, що прийняли спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] та останнім видані Свідоцтва про право на спадщину за законом на частину (кожному на 1/3 частку) спадкового майна, зокрема на частку земельної ділянки площею 0,1793га, яка розташована по [ADDRESS] та призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а також на частку житлового будинку [ADDRESS] , що належали спадкодавцю [PERSON] на підставі правовстановлюючих документів. Інші спадкоємці першої черги спадкування за законом - [PERSON] та [PERSON] у встановлений законом строк відмовились від прийняття спадщини після смерті [PERSON] В той же час, через відсутність правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки, виданих на ім`я [PERSON] , позивачі не можуть в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у зв`язку із чим звернулися до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копіями Державних актів про право власності на спірні земельні ділянки, виданих на ім`я [PERSON] ; копіями свідоцтва про смерть та заповіту [PERSON] ; копією довідки виконкому Гостинцівської сільської ради за № 212 від 22.02.2012р. про склад сім`ї спадкодавця [PERSON] на час її смерті; копіями сторінок із спадкової справи №382/08, заведеної після смерті спадкодавця [PERSON] ; копією свідоцтва про смерть [PERSON] ; копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстру спадкової справи після смерті [PERSON] ; копією довідки, виданої виконкомом Гостинцівської сільської ради за № 511 від 20.03.2018р. про склад сім`ї спадкодавця [PERSON] на час її смерті.; листом-повідомленням з Мостиської державної нотаріальної контори від 16.01.2019р. №01-16/30; копіями сторінок із спадкової справи №144/2018, заведеної після смерті спадкодавця [PERSON] ; копіями свідоцтв про народження, одруження, паспортів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , позивачів по справі; іншими матеріалами у справі. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня особа вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених ч.ч.2-4 ст.1273 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст.1297 ЦК України). Оскільки у зв`язку з вищевикладеними обставинами питання про право позивачів на спірне майно (земельні ділянки) не може бути вирішено в позасудовому порядку, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання за ними (позивачами) права власності на вищевказане майно. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положення ст.ст.81, 131 ЗК України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. З врахуванням викладеного, зокрема того, що судом достовірно встановлено, що позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги спадкування за законом спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця [PERSON] ; вони у передбачений законом спосіб (строк і порядок) прийняли дану спадщину; до складу спадщини спадкодавця [PERSON] входять зазначені вище спірні земельні ділянки, які вона успадкувала в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі [PERSON] ; право власності [PERSON] на спірні земельні ділянки було посвідчене Державними актами, виданими і зареєстрованими у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку, що обраний позивачами спосіб захисту своїх порушених прав як визнання за ними права власності на спадкове майно є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самих порушених прав позивачів, а тому може бути застосований судом. Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачами права власності по 1/3 частці за кожним на спірні земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved