Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] - адвокат Штендер М.В. звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що [PERSON] належала земельна ділянка (середня земельна частка) площею 2,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Довгомостиської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Судововишнянська міська рада Мостиського району Львівської області) відповідно до Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №12319, виданого 29.05.1997 року, зареєстрованого в Книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за №120. Вказує, що [INFO] померла спадкодавець [PERSON] , яка за життя своїм майном не розпорядилася, заповіту не склала. Стверджує, що позивачка [PERSON] є дочкою спадкодавця, котра у встановленому законом порядку прийняла дану спадщину, факт прийняття нею спадщини підтверджується спільним проживанням на час смерті разом із спадкодавцем. Зазначає, що через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на зазначену спірну землю (середню земельну частку) позивачка позбавлена можливості реалізувати та оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. З огляду на наведені обставини, просить суд ухвалити рішення, яким визнати за позивачкою [PERSON] право власності на спірну землю (середню земельну частку) площею 2,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Довгомостиської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Судововишнянська міська рада Мостиського району Львівської області) в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак в матеріалах справи міститься ордер про надання правової допомоги, згідно якого її інтереси представлятиме представник адвокат Штендер М.В. Також в матеріалах справи міститься заява адвоката Штендера М.В., в якій такий зазначає, що підтримує позовні вимоги своєї довірительки, просить розглядати справу за наявними матеріалами та без його (представника) участі. Представник відповідача - Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області в судове засідання не з`явився, проте подав заяву, в якій зазначив, що проти позову не заперечує та просить розглядати дану цивільну справу у його відсутності. Представник третьої особи - в.о. завідувача Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області в судове засідання не з`явився, проте надіслав заяву-повідомлення №01-16/759 від 02.12.2019р.; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 25.11.2019р. №58462800, з якої слідує, що спадкова справа після смерті [PERSON] , котра померла [INFO] , в нотаріальній конторі не заводилася; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 25.11.2019р. №58462810, з якої слідує, що спадкодавцем [PERSON] за життя заповіт не складався. Просив розглядати дану справу у його (представника) відсутності. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Судом встановлено, що [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] . До складу даної спадщини входить, в тому числі, право на землю (середню земельну частку) площею 2,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Довгомостиської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Судововишнянська міська рада Мостиського району Львівської області) відповідно до Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №12319, виданого 29.05.1997 року, зареєстрованого в Книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за №120. Позивачка [PERSON] є дочкою спадкодавця [PERSON] та у відповідності до вимог ст.1261 ЦК України спадкоємцем першої черги спадкування за законом. Згідно матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном не розпорядилася, заповіту не склала. У зв`язку з відсутністю заповіту спадкування здійснюється за законом. Як вбачається із довідки, виданої виконавчим комітетом Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області 02.05.2017 року за №1091, - [PERSON] , котра померла [INFO] , на час смерті була зареєстрована та проживала за адресою: с.Борятин Мостиського району Львівської області. На час смерті разом з нею за вказаною адресою проживала її дочка - позивачка [PERSON] . Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, позивачка [PERSON] не заявила про відмову від даної спадщини. Згідно повідомлення Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області від 02.12.2019р. за №01-16/759 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 25.11.2019р. №58462800 відомо, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа в нотаріальній конторі не заводилася. Тобто, в силу вимог ст.1261 та ч.3 ст.1268 ЦК України, позивачка [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті матері - спадкодавця [PERSON] . Інший спадкоємець першої черги спадкування за законом, - син спадкодавця [PERSON] у встановлений законом строк не вчинив жодних дій, які б свідчили про прийняття ним спадщини після смерті матері - [PERSON] , оскільки не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не подав у визначений законом строк до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. В той же час, через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спірну землю (середню земельну частку) позивачка [PERSON] не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у зв`язку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON] ; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 25.11.2019р. №58462800, з якої слідує, що спадкова справа після смерті [PERSON] , котра померла [INFO] , в нотаріальній конторі не заводилася; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 25.11.2019р. №58462810, з якої слідує, що спадкодавцем [PERSON] за життя заповіт не складався; копією довідки, виданої виконавчим комітетом Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області 02.05.2017 року за №1091, про склад сім`ї на час смерті [PERSON] , котра померла [INFO] ; копією довідки, виданої виконавчим комітетом Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області 30.06.2020р. за №02-18/862; копією Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №12319, виданого 29.05.1997 року, зареєстрованого в Книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за №120; копіями сторінок паспорта позивачки; іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст.1297 ЦК України). Оскільки у зв`язку з вищевикладеними обставинами питання про право позивача на спірне майно (земельну ділянку) не може бути вирішено в позасудовому порядку, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання за ним (позивачем) права на вищевказане майно. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положення ст.ст.81, 131 ЗК України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. З врахуванням викладеного, зокрема того, що судом достовірно встановлено, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем першої черги спадкування за законом спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця [PERSON] ; вона у передбачений законом спосіб (строк і порядок) прийняла дану спадщину; інших спадкоємців першої черги спадкування за законом, які б прийняли спадщину судом не встановлено; до складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить право на зазначену землю (середню земельну частку); право на спірну землю було посвідчене Сертифікатом на право приватної власності на землю (середню земельну частку), виданим і зареєстрованим у встановленому законом порядку, однак оригінал такого втрачено, суд приходить до висновку, що обраний позивачкою спосіб захисту своїх порушених прав як визнання за нею права власності на спадкове майно є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самих порушених прав позивачки, а тому може бути застосований судом. Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачкою [PERSON] права на спірну землю (середню земельну частку) в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , котра померла [INFO] .

Outcome: approved