Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі по тексту - позивач, ПрАТ «СК «АХА Страхування») звернулось до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON].) про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.03.2015 між позивачем та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом №АІ/7531301 (далі по тексту - договір), за умовами якого була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача як водія автомобіля «Volvo S40», д.н.з. [NUMBER]. 26.06.2016 водій [PERSON], керуючи автомобілем «Volvo S40», д.н.з. [NUMBER], здійснив зіткнення з автомобілем «FORD FOCUS», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], в результаті чого було пошкоджено автомобіль «FORD FOCUS», д.н.з. [NUMBER]. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 17.07.2015 відповідача визнано винним у вчиненні вказаного ДТП, а ПрАТ «СК «АХА Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 8 373 грн., яке і просить стягнути з відповідача в порядку регресу. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та не заперечував проти заочного розгляду справи. Просив суд позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслав. Про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.03.2015 між позивачем та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом №АІ/7531301, за умовами якого була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача як водія автомобіля «Volvo S40», д.н.з. [NUMBER]. 26.06.2016 водій [PERSON], керуючи автомобілем «Volvo S40», д.н.з. [NUMBER], здійснив зіткнення з автомобілем «FORD FOCUS», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], в результаті чого було пошкоджено автомобіль «FORD FOCUS», д.н.з. [NUMBER] . Постановою Подільського районного суду м. Києва від 17.07.2015 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. ст. 124, 122-4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди втік з місця ДТП. Відповідно до страхового акту №VESKO22323 від 22.10.2015 року та розрахунку розміру страхового відшкодування пошкодженого ТЗ, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «FORD FOCUS», д.н.з. [NUMBER] становить 8 373 грн. Згідно з ст. 979 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. На підставі заяви страхової компанії потерпілого та, відповідно до страхового акту № VESKO22323 від 22.10.2015 року, розрахунків суми страхового відшкодування, ПрАТ «СК «АХА Страхування» здійснило страхове відшкодування у розмірі 8 373 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 202601 від 23.10.2015 року. За змістом ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. А згідно з ч. 1 ст. 1191 цього Кодексу особа, яка відшкодовувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Водночас, пунктом в ст. 38.1.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Враховуючи те, що відповідач порушив вимоги Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди залишив місце події, що встановлено постановою Подільського районного суду м. Києва від 17.07.2015 та відповідно до вимог ЦПК України не підлягає доказуванню, суд дійшов висновку, що до ПрАТ «СК «АХА Страхування» перейшло право вимоги до відповідача, як винної особи за завдані збитки, у розмірі виплаченого відшкодування. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 1 762 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved