Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

Представник позивача звернувся з вказаним позовом до відповідачів, в обґрунтування якого покликався на те, що між ТзОВ «ПростоФінанс» (правонаступник ТзОВ «Кредитні ініціативи») та [PERSON] 26.12.2007р. було укладено кредитний договір № 08003355988, відповідно до умов якого товариство надало позичальнику кредит в сумі 37961грн. строком до 10.01.2013р. для придбання автотранспортного засобу марки Daewoo ZAZ, при цьому плата за користування кредитом склала 12,5% від непогашеної суми кредиту. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позичальник передав товариству придбаний автомобіль в заставу, що підтверджується договором застави автотранспортного засобу № 08003355988 від 26.12.2007р. Позичальник зобов'язувався повертати кредит частинами у сумі не менш ніж 892грн. не пізніше 10 числа кожного місяця, починаючи з 02.10.2008р. В порушення умов кредитного договору, обов'язки за вказаним договором виконувались неналежним чином, а саме останній платіж був здійснений 17.06.2008р., а в подальшому позичальником не сплачувались суми обов'язкових платежів та суми процентів за користування кредитом. Згідно з п.7.2 договору, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником грошових зобов'язань щодо сплати щомісячних платежів, позичальник сплачує товариству неустойку (штраф) в розмірі 20% від повної суми щомісячного платежу, зобов'язання по сплаті якого порушено позичальником. Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором від 26.12.2007р. № 08003355988 складає 22232,85грн., з яких: 14204,85грн. - залишок кредиту станом на 10.03.2009р.; 8028грн. - прострочена заборгованість за щомісячними платежами. Однак позичальник [PERSON] помер [INFO]. З метою виявлення кола спадкоємців, товариством було направлено до Івано-Франківського обласного управління юстиції вимогу кредитора про суму заборгованості за кредитним договором померлого [PERSON] У зв'язку з неотриманням відповіді на вказані листи до Першої Івано-Франківської міської державної нотаріальної контори була направлена повторна вимога кредитора, та листом завідувача державної нотаріальної контори Андрусяк К.Ф. повідомлено про факт видачі 06.05.2009р. Свідоцтва про право на спадщину на страхове відшкодування на підставі договору обов'язкового страхування цивільної правової відповідальності транспортних засобів Тернопільським міським відділенням НАСК «Оранта» в розмірі 35000грн. за пошкоджений автомобіль на ім'я дружини померлого - [PERSON] та сина померлого [PERSON] 26.11.2011р. та 02.11.2011р. [PERSON] та [PERSON] були направлені вимоги про сплату суми боргу за кредитним договором, вказані вимоги були вручені адресатам, проте платежі в рахунок погашення вказаної заборгованості на даний час не здійснені. Тому позивач просить суд стягнути з відповідачів вказану суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача - Ємчук А.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, покликаючись на викладені в заяві обставини, просив позов задоволити. Відповідач [PERSON] та її представник - [PERSON], а також відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов заперечили, покликаючись на письмово викладені (а.с.84-85,97-98,193-196,204 т.1) обставини, просили застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача НАСК «Оранта» - Стефанишин П.В. в судовому засіданні позов заперечив, просив у такому відмовити у зв'язку з його безпідставністю та спливом позовної давності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ВАТ УСК «Дженерал Гарант» в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Заслухавши представника позивача, відповідача [PERSON] та її представника, відповідача [PERSON] та представника третьої особи, дослідивши докази у справі, суд вважає наступне. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 26.12.2007р. між ТзОВ «ПростоФінанс» (правонаступник ТзОВ «Кредитні ініціативи») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 08003355988 (а.с.18-23,24-25 т.1), відповідно до умов якого Товариство надало позичальнику кредит в сумі 37961грн. терміном до 10.01.2013р. Цільове призначення кредиту: для оплати позичальником автотранспортного засобу: марки FUKA0001_Daewoo_ZAZ_Zaporog, модель [NUMBER], рік випуску 2007, об'єм двигуна 1500, шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], серія та номер свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], придбаного позичальником у ВАТ «Ів.-Франківськ-Авто». Того ж дня укладено договір застави автотранспортного засобу № 08003355988 від 26.12.2007р. (а.с.26-30, 31 т.1). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) зобов'язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Однак [INFO]. позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 06.06.2008р. (а.с.17, 197 т.1). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст. 1282 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Як вбачається з договору № 513Ю/507/07 добровільного страхування автотранспорту від 26.12.2007р. та страхового полісу №0123099 від 26.12.2007р. (а.с.153,154-163 т.1) [PERSON] застрахував транспортний засіб Деу Ланос у ВАТ УСК «Дженералі Гарант». Відповідно до страхового акту № 202/520/09-06-08 НАСК «Оранта» від 08.05.2009р. (а.с.179 т.1), свідоцтва про право на спадщину (а.с.180 т.1) та платіжних доручень (а.с.181,182 т.1) [PERSON] та [PERSON], як спадкоємцям після смерті останнього, виплачено страхове відшкодування в сумі 35000грн. (по 17500грн. кожному). Дані обставини сторонами не заперечені, визнані, а відтак згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. З наведеного слідує, що відповідачі успадкували страхове відшкодування (на загальних підставах), що не перевищує розміру заборгованості позичальника, який згідно розрахунку боргу (а.с.5-6 т.1) становить 22232,85грн., з яких: 14204,85грн. - залишок кредиту станом на 10.03.2009р.; 8028грн. - прострочена заборгованість за щомісячними платежами. Доказів протилежного відповідачами не подано. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відтак, оцінюючи зібрані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими. Однак, відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, а згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Ст. 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Так, згідно з ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, а кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені ч. 2 і 3 цієї статті, позбавляється права вимоги. Ч. 1 ст. 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а згідно з ч. 2 даної статі - часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Як вбачається із заяви [PERSON] від 23.06.2008р. обов'язок щодо повідомлення кредитора спадкодавця про відкриття спадщини нею було виконано, позивачу - ТзОВ «ПростоФінанс» надіслано повідомлено про те, що [INFO]. внаслідок ДТП загинув її чоловік [PERSON], який отримав кредит у вказаному товаристві на придбання автомобіля DAEWOO Lanos відповідно до укладеного 26.12.2007р. кредитного договору № 08003355988, що в свою чергу підтверджується повідомленням про вручення 02.07.2008р. адресату (а.с.86,87 т.1). З позовом представник позивача звернувся лише 18.01.2012р. (згідно штампу на конверті про відправлення), тим самим пропустивши вказаний вище встановлений законодавцем шестимісячний строк, який на думку суду слід відраховувати від 02.07.2008р. - дня, коли він дізнався від [PERSON] про відкриття спадщини ([INFO].). Відповідно до ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. [PERSON] подала заяву про застосування спливу позовної давності (а.с.204 т.1), вимоги якої разом з своїм представником та відповідачем [PERSON] в судовому засіданні підтримали. При цьому поважності причин пропущення позовної давності представником позивача не наведено, оскільки останній вважає такий не пропущеним. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що позивач в силу ч. 4 ст. 1281 ЦК України позбавлений права вимоги до відповідачів, а відтак сплив позовної давності, про застосування якої останніми заявлено у спорі, є підставою для відмови у позові. Судові витрати суд розподілив відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed