Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Прокурор Ічнянського району звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації до Ічнянської районної державної адміністрації, [PERSON] та третьої особи Ічнянського районного управління юстиції в Чернігівській області про визнання недійсними розпоряджень райдержадміністрації та договору оренди земельної ділянки. В позовній заяві вказав, що розпорядженням Ічнянської райдержадміністрації від 5.03.2014 року [PERSON] затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано в оренду земельну ділянку водного фонду площею 10.5730 га., в тому числі під ставками 7.5064 га. та пасовищами 3.0666 га., на території Ічнянської міської Ради для рибогосподарських потреб. На підставі даного розпорядження між райдержадміністрацією та [PERSON] укладено договір оренди вказаної земельної ділянки водного фонду на 49 років, який 29.09.2014 року зареєстрований у реєстраційній службі Ічнянського районного управління юстиції. Розпорядженням райдержадміністрації від27.06.2014 року №163 до розпорядження від 5.03.2014 року внесено зміни про те, що згідно договору оренди предметом оренди є водний об'єкт (став «Кірпічний») для рибогосподарських потреб, що знаходиться за межами м. Ічня Чернігівської області. В зв'язку з тим, що розпорядження адміністрації суперечить вимогам земельного та водного законодавства, просить суд визнати їх незаконними , а також визнати недійсним договір оренди земельної ділянки водного фонду з розташованим на ній водним об'єктом від 30.06.2014 року та скасувати рішення державного реєстратора від 29.09.2014 року про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки водного фонду. До участі у справі в якості третьої особи судом залучено Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України. В судовому засіданні представник прокуратури позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовільнити. Представник райдержадміністрації в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що власником земельної ділянки водного фонду яка передана в оренду відповідачу [PERSON] являється райдержадміністрація і питання про скасування права власності позивачем не ставиться. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що питання про передачу йому в оренду земельної ділянки вирішувалось державними органами, в тому числі на вищому рівні, а тому вважає, що порушень діючого законодавства не було допущено. Представник реєстраційної служби районного управління юстиції в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував вказуючи не те, що державна реєстрація права оренди земельної ділянки проведена Державною реєстраційною службою України і питання про скасування права власності на земельну ділянку за райдержадміністрацією не ставиться. Представник Департаменту державної реєстрації в судове засідання не з'явився. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що дійсно розпорядженням Ічнянської райдержадміністрації від 5.03.2014 року №52 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) громадянину [PERSON] для ведення рибогосподарських потреб в м. Ічня загальною площею 10.5730 га. в тому числі під ставками 7.5064 га., яка передана йому в оренду відповідно до договору від 30.06.2014 року (а.с.11-14). Розпорядженням райдержадміністрації №163 від 27.06.2014 року до вищевказаного розпорядження внесено зміни та встановлено орендну плату [PERSON] за використання водного об'єкту, який розташований за межами м. Ічня (став «Кірпічний»). Рішеннями Державної реєстраційної служби України від 11 липня 2014 року (а.с.53) та від 2 жовтня 2014 року (а.с.55) за Ічнянською райдержадміністрацією визнано право власності на земельну ділянку, а за суб'єктом [PERSON] зареєстровано право оренди земельної ділянки. Як вбачається з договору оренди (а.с.22-23) земельна ділянка з водним об'єктом ставком була передана в користування [PERSON] в липні 2002 року після чого виготовлялась технічна документація (а.с.17-22, 26-27, 56-77). Відповідно до ст.59, 122 ЗК України передбачено, що громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, а також озера, водосховища, інші водойми для рибогосподарських потреб. А районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування в межах населених пунктів для всіх потреб та за межами населених пунктів для ведення водного господарства. А тому, оскільки районна державна адміністрація являється органом виконавчої влади суд вважає, що відповідно до ст. 59 ЗК України вона мала право передавати на умовах оренди земельну ділянку водного фонду відповідачу [PERSON] для рибогосподарських потреб. Дійсно відповідно до п.5 ст.122 ЗК України встановлено, що обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району , або у випадках, коли районна адміністрація не утворена для всіх потреб. Однак суд не погоджується з заявленими вимогами, що позовна заява спрямована на захист державних інтересів Чернігівської обласної адміністрації, яка згідно діючого законодавства є розпорядником земель водного фонду для рибогосподарських потреб, що викликано необхідністю задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні питання розпорядження землями цієї категорії, оскільки ст.122 п.5 ЗК України чітко не визначена передача у користування земельних ділянок водного фонду для рибогосподарських потреб. Відповідно до ст..51 Водного кодексу України також не визначено, що право передачі земельних ділянок водного фонду на умовах оренди надано обласним державним адміністраціям. Крім того, як встановлено в судовому засіданні земельна ділянка водного фонду зареєстрована, як форма власності державна за Ічнянською райдержадміністрацією, а тому обласна державна адміністрація не може бути розпорядником вказаної земельної ділянки. В судовому засіданні встановлено, що 17.07.2002 року між [PERSON] та райдержадміністрацією укладений договір оренди спірної земельної ділянки, який зареєстровано в Ічнянському районному відділі земельних ресурсів. З метою продовження строку вищевказаного договору розпорядженням від 18.04.2012 року №122 (а.с.9) [PERSON] було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою для продовження договору оренди земельної ділянки водного фонду для риборозведення у межах території Ічнянської міської Ради. Відповідно до ст.. 764, 777 ЦК України встановлено, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Наймач, який належним чином виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору на новий строк. Умови договору найму на новий строк встановлюється за домовленістю сторін. В зв'язку з цим відповідно до ст..792 ЦК України відповідачем [PERSON] з відповідачем райдержадміністрацією і був укладений договір земельної ділянки водного фонду, а підстави для визнання правочину недійсним відповідно до ст. 203,215 ЦК України відсутні. Оскільки договір оренди земельної ділянки являється фактично продовженим і [PERSON] мав переважне право на укладення договору, а тому надання йому водного об'єкту у користування на земельних торгах у комплексі із земельною ділянкою є недоцільним, проведення яких крім того в 2002 році не було передбачено. Також суд вважає, що розпорядження райдержадміністрації являються ненормативними актами одноразового застосування та вичерпали свою дію у зв'язку з їх фактичним виконанням, оскільки спірна земельна ділянка зареєстрована на праві власності за райдержадміністрацією із розміщеним на ній водним об'єктом передана в оренду, а тому розпорядження не можуть бути скасовані чи змінені після їх виконання. Даний висновок узгоджується із рішенням Конституційного суду України від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 (Справа №1-9/2009). Крім того договір оренди земельної ділянки водного фонду був зареєстрований Державною реєстраційною службою України в м. Києві, яка перевіряє усі надані документи , перш ніж надати витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень. Державна реєстраційна служба України була єдиним органом до компетенції якої входить перевірка укладених договорів між сторонами цивільних правовідносин, і у разі невідповідності умов договору чинному законодавству чи відсутності повноважень у сторін на укладення договору, відмовляє у реєстрації договору. А тому зареєструвавши оспорюваний договір Державна реєстраційна служба згідно наданої компетенції, підтверджена повну його відповідність діючому законодавству України. В даному випадку прокурор має можливість звернутись до суду з адміністративним позовом про оскарження дій Служби щодо реєстрації договору і справа повинна розглядатись в порядку адміністративного судочинства. Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що в задоволенні позову прокурора Ічнянського району необхідно відмовити.

Outcome: dismissed