Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

Представник позивача Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості та просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за Кредитним договором №38 від 20.03.2007 року в сумі 4327,72 дол.США, в тому числі: заборгованість по кредиту в сумі 3670, 33 дол США; пеня за несвоєчасне погашення основного боргу в сумі 657, 39 дол.США.. В обґрунтування позову посилається на те, що між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», яке перейменовано на публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (надалі - АТ «Ощадбанк») та [PERSON] уклали 20.03.2007 року Кредитний договір №38 (надалі - Кредитний договір), згідно якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 29 700,00 дол. США зі сплатою 12,5% річних. На виконання п.1.3 Кредитного договору кредит надано одноразово - готівкою. Згідно п.1.6 Кредитного договору [PERSON] зобов`язався здійснювати погашення Кредиту рівними частинами в сумі 5 940,00 доларів США - до 20 березня 2008 року; до 20 березня 2009 року: до 20 березня 2010 року; до 20 березня 2011 року; до 20 березня 2012 року, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань. Останнє погашення Кредиту здійснити не пізніше 20 березня 2012 року. Відповідно до п.п.3.3.1 -3.3.2 Кредитного Договору, Позичальник зобов`язався належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання за цим договором, точно в строки обумовлені цим Договором повернути Кредит, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені цим договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по цьому Договору сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені цим Договором. Згідно п.3.3.2 Кредитного договору Позичальник (відповідач) зобов`язався відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов`язаннях, що випливають з цього Договору. Відповідно до п.3.2.2 Договору при виникненні простроченої заборгованості за Кредитом або процентами чи комісійними винагородами (у разі їх стягнення згідно умовами цього договору), а такса в інших випадках, передбачених цим договором, Банк має право вимагати від позичальник дострокового повернення кредиту сплати нарахованих процентів та інших платежів за цим договором та стягнути заборгованість за цим Договором в примусовому прядку, в тому числі, шляхом звернення к заставлене майно. В забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за Кредитним договором, між АТ «Ощадбанк» в особі - філії Тернопільське обласне управління та майновим поручителем Позичальник ТзОВ Агрофірма» Постолівська» укладено 20.03.2007 Договір застави №1. Предметом застави згідно Договору застави № 1 є трактор колісний, марки К-701, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , заводський № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , який належить заставодавцю на праві власності. 17.03.2011 року Банк звернувся з позовною заявою до господарського суду Тернопільської області про стягнення з ТзОВ «Агрофірма «Постолівська» заборгованості, шляхом звернення на предмет застави. 13 квітня 2011 року господарський суд Тернопільської області частково задоволив позов банку та постановив рішення про звернення стягнення на предмет застави для задоволення вимог банку в розмірі 23 688 дол США основного боргу. 1762,59 дол. США заборгованості по процентах, 1 грн пені за несвоєчасну сплату кредиту і 1 грн пені за несвоєчасну сплату процентів. На підставі даного рішення 26.04.2011 року видано наказ про примусове виконання рішення у справі №1/28/5022-432/2011, який декілька разів пред`являвся до примусового виконання в органи ДВС. 31.08.2017року державним виконавцем відділу ДВС Гусятинського районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54599927. Предмет застави було описано та передано на реалізацію через ДП «Сетам». 23.08.2018 року відбулися електронні торги, предмет застави трактор колісний марки К-701, 2006 року випуску, реєстраційний № [NUMBER] проданий. На користь Банку Гусятинським РВ ДВС перераховано кошти в сумі 2067,67 дол. США. Згідно п.4.2 Договору, Позичальник за порушення взятих на себе зобов`язань по поверненню основної суми Кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування Кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим Договором зобов`язується сплатити на користь Банку пеню в розмірі 0,03% від суми несплаченого платежу за кожний день прострочення. Згідно правової позиції Верховного суду України від 25.05.2016 р. у справі №6-157цс16, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до п.6.7 Кредитного договору сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст. 259 Цивільного кодексу України до 3 років для всіх грошових зобов`язань (в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми Кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені), що передбачені умовами цього договору. Відповідач [PERSON] не в повній мірі та несвоєчасно виконує взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором. 10.08.2018 року на адресу Відповідача надіслано вимогу про погашення заборгованості за Кредитним договором в сумі 6072,97 дол США у 30-денний термін з моменту отримання даної вимоги. [PERSON] залишив без відповіді та виконання, зазначену вимогу Банку. Станом на 17.09.2018 згідно розрахунку суми заборгованості за Кредитним договором № 38 від 20.03.2007 року заборгованість по тілу кредиту становить 3670,33 дол. США, що підтверджується випискою по рахунку 2203; сума пені за несвоєчасне погашення основного боргу за період з 17.09.2017 року по 17.09.2018 року становить 657, 39 дол. США, що підтверджується випискою по рахунку 8008. Останній платіж по кредиту проведено 17.10.2017 року в сумі 1000,00 дол. США. (а.с.2-3,т.1). Відповідач [PERSON] від імені якої дії представник адвокат Свірський Т.В. через канцелярію суду подав відзив на позов, в обґрунтування якого посилається на те, що стороною позивача на підтвердження того, що дані кошти надані відповідачу (квитанції про видачу готівки з каси банку, інших платіжних документів) не надано. Також Позивач зазначає, що 13 квітня 2011 року Господарський суд Тернопільської області постановив рішення про звернення стягнення на предмет застави для задоволення вимог банку в розмірі 23 688 дол. США основного боргу, 1762,59 дол. США заборгованості по процентах, 1 грн. пені за несвоєчасну сплату кредиту і 1 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів. Даним рішенням суду, на думку сторони відповідача, достроково стягнуто кредит. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог у. справі №1/28/5022- 432/2011 надав суду письмові повідомлення-вимогу №05-02/2056 від 13.10.2010р., №05-02/1821 від 09.09.2010р., №1902/2605 від 29.12.2010р.) про усунення порушень, попередження щодо дострокового стягнення кредиту відповідно до якої зобов`язав позичальника достроково погасити заборгованість перед банком в повному обсязі. На думку відповідача, вимогою про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом, пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевого строку виконання її умов. До позовної заяви, Позивач додає розрахунок суми заборгованості за кредитним договором №38 від 20.03.2007 року в якому зазначає, що відповідачем в період з 2008 по 2017 роки здійснювалось погашення кредиту у значних розмірах. Даний розрахунок не відповідає дійсності, оскільки заборгованість сплачувало на виконання вище згаданого рішення Господарського суду Тернопільської області TОB «Агрофірма «Постолівська», що підтверджується довідкою TOB «Агрофірма «Постолівська» (копія додається). Жодну іншу особу Відповідач не уповноважував представляти його у відносинах з Позивачем. Таким чином, Відповідачем взагалі не здійснювалось погашення кредиту, в тому числі протягом останніх 3 (трьох) років, а відповідно Банком пропущено строк позовної давності.(а.с.64-73,т.1). Представником Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» подано відповідь на відзив, в якому позивач виклав свої міркування та аргументи щодо наведених відповідачем заперечень та мотиви їх відхилення. (а.с.74-76,76-92). Представником відповідача адвокатом Свірським Т.В. подано заперечення на відповідь на відзив, в яких представник відповідача виклав свої міркування та аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень та тверджень. (а.с.208-209, т.1). Також стороною відповідача подано заяву про застосування строків позовної давності.(а.с.58-63, т.2), а стороною відповідача - заперечення на клопотання про застосування позовної давності. (а.с.107-110,т.2). 21 лютого 2019 року за клопотанням представника відповідача адвоката Свірського Т.О. в справі призначено судову почеркознавчу експертизу. (а.с.187-190, т.1). Ухвалою від 11 травня 2021 року, поновлено провадження у справі у звязку з надходженням до суду висновку експерта від 29.03.2021 №1534-1539/19-22 за результатами проведеної судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів. (а.с.41-43, т.2). 12.07.2021 року представником відповідача адвокатом Свірським Т.В. подано клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи, на вирішення якої просить поставити запитання чи виконані однією особою в графах «Підпис платника» підпис на заявах [PERSON] про переказ готівки. 22.07.2021 року стороною позивача подано заяву про збільшення позовних вимог, в обґрунтування якої позивач посилається на те, що відповідно до розрахунку заборгованості фізичної особи [PERSON] за кредитним договором № 38 від 20.03.2007 станом на 19.07.2021 розмір 3% річних по простроченому основному боргу становить - 341,47 дол. США. Ухвалою від 29.07.2021 року, відмовлено в прийнятті до розгляду та повернуто заявнику заяву акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» про збільшення розміру позовних вимог з додатками, відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Свірського Т.В. про призначення експертизи (а.с.85-88,т.2). В судовому засіданні представник позивача адвокат Данилевич А.Б. підтримала поданий позов з підстав, зазначених в позовній заяві. Представник відповідача адвокат Свірський Т.В. позову не визнав, з підстав зазначених у відзиві, заявивши про застосування строків позовної давності. Просить відмовити в позові. Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, їх представників, дослідивши докази, подані сторонами, а також письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», яке перейменовано на акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (надалі - АТ «Ощадбанк») та [PERSON] укладено 20.03.2007 року Кредитний договір №38 (надалі - Кредитний договір), згідно якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 29 700,00 дол. США зі сплатою 12,5 % річних. (а.с.4-7,т.1). На виконання п.1.3 Кредитного договору надання кредит надано одноразово - готівкою, що підтверджується заявою на видачу готівки від 20.03.2007 року. Згідно п.1.6 Кредитного договору [PERSON] зобов`язався здійснювати погашення Кредиту рівними частинами в сумі 5 940,00 доларів США - до 20 березня 2008 року; до 20 березня 2009 року: до 20 березня 2010 року; до 20 березня 2011 року; до 20 березня 2012 року, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань. Останнє погашення Кредиту здійснити не пізніше 20 березня 2012 року. В забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за Кредитним договором, між АТ «Ощадбанк» в особі - філії Тернопільське обласне управління та майновим поручителем Позичальник ТзОВ Агрофірма» Постолівська» укладено 20.03.2007 Договір застави №1. Предметом застави згідно Договору застави № 1 є трактор колісний, марки К-701, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , заводський № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , який належить заставодавцю на праві власності. (а.с.7-10, т.1). Відповідно до п.п.3.3.1 -3.3.2 Кредитного Договору, Позичальник зобов`язався належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання за цим договором, точно в строки обумовлені цим Договором повернути Кредит, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені цим договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по цьому Договору сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені цим Договором. Згідно п.3.3.2 Кредитного договору Позичальник (відповідач) зобов`язався відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов`язаннях, що випливають з цього Договору. Відповідно до п.3.2.2 Договору при виникненні простроченої заборгованості за Кредитом або процентами чи комісійними винагородами (у разі їх стягнення згідно умовами цього договору), а також в інших випадках, передбачених цим договором, Банк має право вимагати від позичальник дострокового повернення кредиту сплати нарахованих процентів та інших платежів за цим договором та стягнути заборгованість за цим Договором в примусовому прядку, в тому числі, шляхом звернення к заставлене майно. Згідно п.4.2 Договору, Позичальник за порушення взятих на себе зобов`язань по поверненню основної суми Кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування Кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим Договором зобов`язується сплатити на користь Банку пеню в розмірі 0,03% від суми несплаченого платежу за кожний день прострочення. Як встановлено, згідно письмового повідомлення-вимоги про дострокове повернення кредитних коштів від 29 грудня 2010 року кредитор змінив строк виконання відповідачем [PERSON] основного зобов`язання - не пізніше 20 березня 2012 року в сторону зменшення до 27 січня 2011 року. (а.с.64, т.2). Пред`явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором обумовлює зміну строку виконання зобов`язання та початок перебігу позовної давності. Отже, пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом та сплати усіх нарахувань за ним, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання. Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року в справі № 638/22416/14-ц (провадження № 61-3626св18), у постанові Верховного Суду від 05 червня 2019 року в справі № 610/1440/14-ц (провадження 61-18394св18), у постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року в справі № 1522/6244/12 (провадження № 61-8540св18). Такі висновки узгоджуються також із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18). Пунктом 6.7. Кредитного договору сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України до 3 років для всіх грошових зобов`язань позичальника (в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені, тощо), що передбачені умовами цього Договору. Згідно зі статтями 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права. Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Таким чином Банк міг пред`явити позов до боржника протягом трьох років, починаючи від дати невиконання боржником забезпеченого заставою зобов`язання (тридцять перший день після отримання вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі). Встановлено, що 17.03.2011 року Банк звернувся з позовною заявою до господарського суду Тернопільської області до ТзОВ «Агрофірма «Постолівська» про стягнення заборгованості, шляхом звернення на предмет застави. 13 квітня 2011 року господарський суд Тернопільської області ухвалив рішення про звернення стягнення на предмет застави трактор колісний марки К-701, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , заводський № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , який належить заставодавцю ТзОВ «Агрофірма «Постолівська» в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ВАТ «Державний ощадний банк» в розмірі 23 688 дол США основного боргу. 1762,59 дол. США заборгованості по процентах, 1 грн пені за несвоєчасну сплату кредиту і 1 грн пені за несвоєчасну сплату процентів. (а.с.11-14,т.1). На підставі даного рішення 26.04.2011 року видано наказ про примусове виконання рішення у справі №1/28/5022-432/2011, який декілька разів пред`являвся до примусового виконання в органи ДВС. 31.08.2017 року державним виконавцем відділу ДВС Гусятинського районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54599927. Предмет застави було описано та передано на реалізацію через ДП «Сетам». 23.08.2018 року відбулися електронні торги, предмет застави трактор колісний марки К-701, 2006 року випуску, реєстраційний № [NUMBER] проданий. На користь Банку Гусятинським РВ ДВС перераховано кошти в сумі 2067,67 дол. США. (а.с.15,т.1). Згідно розрахунку заборгованості за Договором №38 від 20.03.2007 року сума заборгованості станом на 17.09.2018 року становить 3670.33 доларів США, сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за період з 17.09.2017 року по 17.09.2018 року становить 657,39 доларів США. (а.с.17, 18-19, т.1). Відповідно до частини другої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Таким чином, позовна давність шляхом пред`явлення позову переривається саме на ту частину вимог (право на яку має позивач), що визначена ним у його позовній заяві. Що ж до вимог, які не охоплюються пред`явленим позовом, та до інших боржників, то позовна давність щодо них не переривається. За таких обставин, посилання сторони позивача нам те, що перебіг позовної давності щодо відповідача [PERSON] переривався та почався заново у звязку з предявленням позову 18 березня 2011 року до ТзОВ «Агрофірма «Постолівська» в господарський суд Тернопільської області є необгрунтованими. Також безпідставними є твердження позивача про те, що перебіг позовної давності перервався після закінчення строку, на який згідно ухвали господарського суду Тернопільської області від 09 квітня 2012 року в справі №1/28/5022-432/2011 було розстрочено за заявою ТзОВ «Агрофірма «Постолівська» виконання рішення господарського суду, тобто з жовтня 2014 року. Аналогічні висновки висвітлені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 523/10225/15-ц, які відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Статтею 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Сторона відповідача в заявах по суті просить застосувати строки позовної давності. Як встановлено, позов ПАТ «Державний ощадний банк України», який є предметом розгляду судом подано 04.10.2018 року. Верховним Судом України в постанові від 23 листопада 2016 року у справі №6-2104цс16 висловлену правову позицію, згідно якої початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд. У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, якщо такі дії вчинено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності. Враховуючи, що переривання перебігу позовної давності можливе лише в межах строку позовної давності, тому у даному випадку з`ясуванню підлягають обставини щодо переривання перебігу позовної давності у 3-х річний період. Позивачем на підтвердження переривання перебігу позовної давності, подано заяви, складені від імені [PERSON] на переказ готівки, отримувач Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк». (78-92, 149-181, т.1). Як слідує із змісту заяв по суті, сторона відповідача заперечує погашення [PERSON] заборгованості по кредиту та стверджує що її погашав заставодавець ТОВ «Агрофірма «Постолівська» на виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 13 квітня 2011 року. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] дав показання про те, що працював на посаді директора ТОВ «Агрофірма «Постолівська» до 2017 року. В 2006 році [PERSON] оформив на себе кредит для купівлі техніки. ТзОВ «Агрофірма «Постолівська» передала в заставу банку трактор колісний. Відповідно, всі періодичні платежі за [PERSON] без відому чи погодження останнього здійснювало ТОВ «Агрофірма «Постолівська». Гроші вносились готівкою в відділенні банку в м. Тернопіль. На заявах про переках готівки в графі Платник [PERSON] він проставляв свій підпис. Він розумів, що кредит потрібно погашати, оскільки знав про ризик відчуження заставленого майна, належного на праві власності ТзОВ «Агрофірма Постолівська», зокрема, трактора колісного. Додатково показав, що [PERSON] не уповноважував ні його, ні ТОВ «Агрофірма «Постолівська» здійснювати періодичні платежі по кредиту. Таких кредитів під заставу майна товариства було біля шести і він вносив платежі одночасно по всіх кредитах в один день. Зазначені обставини підтверджуються також довідкою ТОВ «Агрофірма «Постолівська» №14/13-18 від 14.12.2018 року про погашення кредитної заборгованості [PERSON] ТОВ «Агрофірма «Постолівська». (а.с.141, т.1). Як слідує із змісту довідки ТОВ «Агрофірма «Постолівська» №18 від 15.09.2019 року, згідно даних табелів обліку робочого часу [PERSON] відпрацював повні робочі дні (з 08.30 год. по 17.30 год.) в наступні дати: 14.04.2011р.; 26.05.2011р. 30.06.2011р.; 21.07.2011р.; 29.08.2011р.; 20.09.2011р; 24.10.2011р.; 25.11.2011р.; 14.12.2011р.; 16.01.2012р.; 13.02.2012р.; 12.03.2012р.; 26.04.2012р.; 24.05.2012р.; 26.06.2012р.; 31.08.2012р.; 25.09.2012р.; 01.11.2012р.; 12.07.2013р.; 27.03.2013; 30.04.2013р.; 03.06.2013р.; 27.06.2013р.; 06.08.2013р.; 03.03.2016; 14.03.2016р.; 24.03.2016р.; 31.03.2016р.; 20.04.2016р.; 29.04.2016р.; 09.06.2016р.; 10.06.2016р.; 02.08.2016р.; 29.08.2016р.; 19.08.2016р.; 19.09.2016р.; 30.09.2016р.; 03.10.2016р., 22.02.2017 р.;. 04.10.2017р.; 06.10.2017р.; 10.10.2017р.; 17.10.2017р. Протягом всього робочого дня (з 08.30 год. по 17.30 год.) в зазначені дати [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) перебував на території села Постолівка Гусятинського району Тернопільської області по місцю розташування підприємства та не міг, в силу особливостей режиму своєї роботи-, перебувати поза межами зазначеного населеного пункту.(а.с.65,т.2). Обставини погашення кредитної заборгованості [PERSON] ТОВ «Агрофірма «Постолівська» не заперечується також стороною позивача, що слідує із змісту заяв по суті, поданих представником АТ «Ощадбанк». (а.с.104, т.2). Також сторонами не заперечується факт перебування в провадженні Гусятинського районного суду 5 справ за позовами АТ «Ощадбанк» по аналогічних підставах та предмету позову. Як слідує із долучених представником відповідача розрахунків сум заборгованості, дати здійснення платежів по погашенню кредитів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] співпадають з датами здійснення платежів по погашенню кредиту [PERSON] в цій справі. (а.с.66-70,75-94 т.2). Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи документів від 29.03.2021 року №1534-1539/19-22, призначеної за клопотанням представника відповідача адвоката Свірського Т.О., підписи від імені [PERSON] на заявах на переказ готівки: від 26.04.2012; 24.05.2012; 26.06.2012; 30.07.2012; 31.08.2012; 25.09.2012; 01.03.2013; 27.03.2013; 30.04.2013; 03.06.2013; 27.06.2013; 06.08.2013; 03.03.2016; 14.03.2016; 24.03.2016; 31.03.2016; 20.04.2016; 29.04.2016 виконано рукописним способом, без попередньої підготовки до їх виконання та використання технічних засобів відтворення. Підписи від імені [PERSON] у заявах на переказ готівки: від 16.01.2012, від 13.02.2012, від 26.06.2012, 30.07.2012, 31.08.2012, 25.09.2012, 01.11.2012, 01.03.2013, 27.03.2013, 03.06.2013, 20.04.2016, 29.04.2016, 24.03.2016, 08.07.2016 та від 09.06.2016 виконано не [PERSON] , а іншою особою. Встановити, ким - [PERSON] чи іншою особою виконано підписи від імені [PERSON] у заявах на переказ готівки від від 03.03.2016 та від 31.03.2016 від 12.03.2012, 26.04.2012, 24.05.2012, 27.06.2013, 06.08.2013 та 14.03.2016, 05.07.2016, від 10.10.2017 не видалось можливим з причин, викладених у дослідницькій частині висновку. (а.с.21-39, т.2). Суд вважає, що висновки експерта в частині неможливості визначення того, чи Відповідачем чи іншою особою виконано підписи на окремих заявах на переказ готівки, оскільки ці підписи є неспівставними з оригінальними підписами Відповідача, які надані для порівняння експерту, не суперечать іншим доказам в справі та не спростовують доводів сторони відповідача про те, що ці заяви не підписувались [PERSON] . Суд вважає, що надані стороною відповідача докази у свїй сукупності є достатніми для висновку про те, що періодичні платежі з погашення заборгованості по кредиту відповідачем [PERSON] не здійснювались. Також судом не встановлено, що боржник [PERSON] уповноважував та покладав обовязки на ТОВ «Агрофірма «Постолівська» щодо внесення щомісячних платежів від його імені. Так, відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, якщо такі дії вчинено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором, у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності. Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 квітня 2018 року в справі № 127/5540/16-ц. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено, позивач звернувся до суду зі спливом позовної давності, про застосування якої заявив відповідач, і належних доказів, які б свідчили про її переривання, зокрема, погашення боргу відповідачем особисто або через уповноваженого нею представника, не надав, оскільки внесення коштів на погашення заборгованості за кредитним договором протягом 2011-2018 років здійснювалось директором ТОВ «Агрофірма «Постолівська», як заставодавцем, з метою недопущення звернення стягнення на власне майно. З наведених вище підстав перебіг позовної давності не переривався. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 30 вересня 2020 року в справі справа № 607/10847/16-ц. Посилання сторони позивача на те, що відповідач за власним волевиявленням визначився та надав право заставодавцю виконувати за нього кредитні зобов`язання, суд до уваги не приймає, оскільки вчинення таких дій на виконання зобов`язань боржника, не може вважатися дією, що перериває перебіг позовної давності, оскільки такі дії вчинено не уповноваженою на це особою, тобто не особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності. (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 квітня 2018 року в справі № 127/5540/16-ц). Твердження позивача про те, що перебіг позовної давності переривався у зв`язку з зверненням [PERSON] до начальника філії Тернопільського управління АТ «Ощадбанк» з заявою-зобовязанням про погашення боргу до 30.08.2017 року від 28.10.2016 року (а.с.118, т.2) є необґрунтованими, оскільки переривання позовної давності поза її межами не відбувається. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 24 квітня 2019 року в справі № 569/8314/14-ц. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що АТ «Ощадбанк» звернувся до суду зі спливом позовної давності, а тому відповідно до положень ст. 267 ЦК України в задоволенні позову про стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 3670,33 долари США, слід відмовити. Щодо вимог про стягнення пені за несвоєчасне погашення основного боргу в сумі 657,39 доларів США, суд приходить до наступного. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Судом встановлено, що, пред`явивши у березня 2011 року позов про звернення стягнення на предмет застави в рахунок дострокового погашення заборгованості за кредитом, відсотками за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) зроблено висновок про те, що позовна давність може бути застосована лише щодо вимог про захист прав або інтересів. Оскільки після спливу строку кредитування або пред`явлення вимоги про дострокове виконання основного зобов`язання в порядку частини другої статті 1050 ЦК України у позивача було відсутнє право нараховувати проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, то вимоги про стягнення таких процентів і неустойки є необґрунтованими. Тому відсутні правові підстави для застосування позовної давності до спірних правовідносин в частині про стягнення нарахованих процентів та неустойки після закінчення строку кредитування. Аналогічні висновки містяться в постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 18 березня 2020 року в справі № 265/4443/16-ц. А тому в задоволенні позоу в цій частині слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed