Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, яким просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 05.05.1999 року між сторонами на товарній біржі «Українська». Позов обґрунтовує наступним. Позивачем з відповідачами 05 травня 1999 року був укладений договір купівлі-продажу квартири розташованої за адресою [ADDRESS]. Даний договір купівлі-продажу було укладено на товарній біржі «Українська» 05.05.1999 року, реєстраційний номер 48599 і зареєстрований в КП «Абріс» (Токмацьке бюро технічної інвентаризації) за реєстраційним номером 8348, про що видане реєстраційне посвідчення. Позивачем були виконані всі умови договору-купівлі продажу, він прийняв у своє володіння квартиру, сплатив обумовлену договором її вартість та зареєстрував своє право власності на квартиру в Токмацькому БТІ. З боку відповідачів (продавців) теж було виконано всі умови договору купівлі-продажу. З моменту купівлі-продажу зазначеної квартири, а саме з 05.05.1999 року по теперішній час він постійно утримує квартиру, сплачує, за неї комунальні послуги. В зв'язку з сімейними обставинами у нього виникла необхідність продати належну йому квартиру. З метою оформлення договору купівлі-продажу він звернулася до державної нотаріальної контори, де нотаріусом усно було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з причин недійсності біржової угоди купівлі-продажу. Зареєстрований товарною біржою «Українська» договір купівлі-продажу вважається недійсним як такий, що не відповідає вимогам ст.ст.655, 657 Цивільного кодексу України, так як у встановленому законом порядку нотаріально не посвідчений. Відповідно до ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На сьогоднішній день позивач не має можливості повноцінно, як власник квартири володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, таким чином змушений звертатися до суду. На час укладення договору купівлі-продажу нерухомості БТІ визнало законність вчиненого правочину та зареєструвало за позивачем право власності на зазначену вище квартиру на підставі вказаного договору. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі- продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Усі умови визначені в цій статті позивачем та відповідачами виконані, тобто відповідачі передали позивачу у власність квартиру, він її прийняв та сплатив за неї визначену грошову суму. Усі істотні умови договору купівлі ~ продажу були погоджені сторонами Цією квартирою позивач володіє з моменту її купівлі у відповідачів з 05.05.1999 року. Працівники Товарної біржі «Українська», на якій було укладено спірний договір, не надали юридичної інформації щодо існуючої заборони посвідчення договорів відчуження квартир на Товарній біржі і обов'язкового нотаріального оформлення такої угоди. Крім того, позивач безперешкодно зареєстрував своє право власності в Токмацькому БТІ, і там теж не повідомили про можливу недійсність такого правочину. В зв'язку з тим, що відповідачі не мали багато часу на оформлення угоди в нотаріальній конторі, вони звернулися до представників товарної біржі «Українська», де пояснили, що ці угоди повністю відповідають нормам чинного законодавства. Переоформити договір в нотаріальній конторі на сьогоднішній день не можливо, тому позивач змушений звернутися до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов та обставини, якими він обґрунтований, підтримала. Відповідачі в судове засідання не зявились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов визнали. Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 05.05.1999 року між сторонами був укладений договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу зареєстрований товарною біржою «Українська» 05.05.1999 року за реєстраційним №48599. Зазначені обставини підтверджуються копією договору купівлі-продажу нерухомості. Право власності на квартиру, визначену договором купівлі-продажу нерухомості, зареєстроване на позивача на підставі того ж договору КП «Абрис» за реєстраційним №8348, що підтверджується реєстраційним посвідченням. Позивач вирішив продати вище вказану квартиру та з метою оформлення договору купівлі-продажу звернулася до нотаріальної контори, де нотаріусом усно було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з причин недійсності біржової угоди купівлі-продажу. Зазначені обставини сторони не оспорюють. За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, з наступних підстав. Суд встановив, що договір купівлі-продажу нерухомості від 05.05.1999 року, в порушення правових норм ст.227 Цивільного кодексу Української РСР, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, не посвідчений нотаріально, що що тягне за собою недійсність договору. Але в той же час, ч.2 ст.220 ЦК України визначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Суд встановив, що сторони домовились щодо всіх істотних умов договору та виконали договір повністю, що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомості та реєстраційним посвідченням. Але обидві сторони ухилились від його нотаріального посвідчення із-за юридичної необізнаності з вимогами діючого на час укладення договору законодавства. Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне визнати спірний договір дійсним, з метою захисту права власності позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved