Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

Представник позивачки звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання права особистої приватної власності на квартиру №110 по вул.Набережна ім.Стефаника, 38 в м.Івано-Франківську. Позов мотивовано тим, що 23.11.1999 р.між сторонами було укладено шлюб, а рішенням Івано-Франківського міського суду від 29.03.2005року шлюб розірвано. За час перебування у шлюбі позивачем придбано квартиру №110 по вул. Набережна ім. Стефаника в будинку №38 на підставі договору купівлі-продажу від 15.04.2003року, вартість квартири склала 10 303 грн., яка ним і була сплачена. Дана квартира була придбана за кошти, які позивачка отримала від [PERSON], [PERSON] і [PERSON], яким вона продала 1/2 частину своєї квартири №16 по вул. Набережна ім.. Стефаника в будинку №28, яку позивач набула у власність в процесі приватизації житлового фонду в 1993році, тобто ще до шлюбу. Оскільки квартира придбана за особисті кошти позивач, остання вважає, що вказана квартира не може вважатися обєктом спільної сумісної власності подружжя на момент придбання , а є її особистою приватною власністю , тому просить суд визнати за нею право особистої приватної власності на квартиру №110 по вул. Набережна ім.. Стефаника в будинку №38. Позивач в судове засідання не з'явився, однак представник позивача подав заяву, в якій просив суд справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчить конверт з рекомендованим повідомленняя про вручення поштового відправлення, який повернувся на адресу суду з відміткою поштового органу за закінченням терміну зберігання, а також повідомлявся через засоби масової інформації, а тому суд згідно вимог ст.280 ЦПК України проводить розгляд справи в заочному порядку. Відповідно до ч.5 ст.223 ЦПК України, суд може розглянути справу за відсутності позивача, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, аж за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно роз'яснень, викладених в абзаці 1 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясувати джерело і час його придбання. В абзаці 2 п. 24 цієї Постанови зазначено, що не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 23.11.1999 р. зареєстровано шлюб, а рішенням Івано-Франківського міського суду від 29.03.2005року шлюб між сторонами розірвано. За час перебування у шлюбі позивачем придбано квартиру №110 по вул. Набережна ім. Стефаника в будинку №38 на підставі договору купівлі-продажу від 15.04.2003року, вартість квартири склала 10 303 грн., яка ним і була сплачена. Дана квартира була придбана за кошти, які позивачка отримала від [PERSON], [PERSON] і [PERSON], яким вона продала 1/2 частину своєї квартири №16 по вул. Набережна ім.. Стефаника в будинку №28, яку позивач набула у власність в процесі приватизації житлового фонду в 1993році, тобто ще до шлюбу.Даний договір було нотаріально посвідчено приватним нотаріусом [PERSON] Івано-Франківського місього нотаріального округу, копія даного договору міститься в матеріалах справи . Враховуючи вище наведене, суд вважає, що необхідно визнати за позивачкою право особистої приватної власності на спірну квартиру №110 по вул. Набережна ім.. Стефаника в будинку №38, а також з відповідача мають бути стягнуті судові витрати по справі на користь позивачки 1367,00 грн. сума судового збору, сплаченого нею при зверненні до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved