Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Представник позивача Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором банківського рахунку [NUMBER] від 02.11.2006 року та додатковим договором до нього від 02.07.2007 року в розмірі 17394,62 гривні. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача вказав, що 02 липня 2007 року між позивачем та відповідачем укладено додатковий договір до договору банківського рахунку (надалі - карткові рахунки) № [NUMBER] (надалі - Договір), згідно з яким відповідачу було надано грошові кошти для здійснення операцій з використанням платіжних карток на загальну суму 8755,00 гривень на весь строк дії платіжної картки, але не пізніше наступного робочого дня, що передує дню звільнення з ЗАТ «СК - Інпро». Однак, відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, порушує договір в частині своєчасного виконання боргового зобов'язання. Загальна сума заборгованості грошового зобов'язання [PERSON] за кредитним договором від 02.07.2007 року станом на 01.08.2013 року складає 17394,62 грн., з яких: - 8728,54 грн. - неповернута сума кредиту; - 3913,78 грн. - прострочені відсотки; - 1788,08 грн. - прострочена сума комісії за адміністрування кредиту; - 2964,22 грн. - сума пені. Представник позивача, який діє на підставі довіреності Семенов К.П. в судове засідання з'явився, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, надав до суду заяву про можливість ухвалення заочного рішення (а.с.33). Відповідач [PERSON] повторно до судового засідання не з'явилась, хоча і була повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить телефонограма, зареєстрована в єдиному журналі телефонограм Куйбишевського районного суду м. Донецька за №195, жодних поважних причин своєї неявки до суду не надала, суд ухвалив відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст. 213 ч.3 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. З матеріалів цивільної справи вбачається, що 02.11.2006 року між ВАТ «Кредобанк», правонаступником якого є позивач ПАТ «Кредобанк», та відповідачем [PERSON] було укладено Договір банківського рахунку [NUMBER], згідно з п. 1.1. якого банк відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER] та зобов'язався надавати послуги по веденню даного карткового рахунку, виготовлення банківської платіжної картки, надання короткострокових кредитів в межах встановленого банком кредитного ліміту. Згідно п. 3.5. даного договору 02.07.2007 року між ВАТ «Кредобанк» та відповідачем [PERSON] було укладено Додатковий договір до договору банківського рахунку від 02.11.2006 року, згідно якого банк зобов'язався надати відповідачу грошові кошти (кредит) для здійснення операції з використання платіжних карток у розмірах та на умовах обумовлених даним договором, а клієнт зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 2.1. даного Додаткового договору кредитний ліміт було встановлено в розмірі 8755,00 грн. на весь строк дії платіжної картки, яка видана на підставі договору банківського рахунку від 02.11.2006 року, але не більше строку перебування відповідача у трудових відносинах з ЗАТ «СК - Інпро». Згідно п. 2.3 Договору, датою видачі кредиту вважається день списання Клієнтом кредитного ліміту або його частки з карткового рахунку, вказаного в п. 2.1 Договору банківського рахунку [NUMBER] від 02.11.2006 року. Факт отримання відповідачем грошових коштів в розмірі 8728,54 грн. підтверджується меморіальним ордером №32048359 від 03.12.2012 року (а.с.26). Таким чином позивач свої обов'язки за Додатковим договором до договору банківського рахунку № [NUMBER] від 02.11.2006 року виконав належним чином. У відповідності до п. 4.1. Додаткового договору клієнт зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі до кінця строку дії банківської платіжної картки, яка видана на підставі договору банківського рахунку від 02.11.2006 року, але не пізніше наступного робочого дня, що передує дню звільнення з організації, виконати свої зобов'язання по сплаті процентів за користування кредитом і поверненню отриманих кредитів. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. В ході судового розгляду судом було встановлено той факт, що станом на 01.08.2013 року за відповідачем [PERSON] перед ПАТ «Кредобанк» існує заборгованість по кредиту в розмірі 17394,62 грн., що стверджується наявним у матеріалах справи розрахунком суми позову про стягнення заборгованості по кредитному ліміту (а.с.7). Так, у відповідності до ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від боржника процентів від суми кредиту, якщо інше не встановлено законом. Згідно з п. 3.1. Додаткового договору до договору банківського рахунку від 02.11.2006 року за користування кредитом відповідач зобов'язаний сплатити позивачу процентну ставку визначену тарифами банку, яка відповідно до п. 3.3 зазначеного Договору сплачується щомісячно при поступленні коштів на рахунок, але не пізніше останнього робочого дня місяця за який нараховані проценти. Тому, згідно розрахунку, заборгованість відповідача зі сплати процентів за користування кредитними коштами за Додатковим договором від 02.07.2007 року становить 3913,78 грн. Крім того згідно п. 5.1 договору за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань відповідач зобов'язаний сплатити позивачу пеню за кожен день прострочки у розмірі подвійної процентної ставки вказаної у п. 3.1 договору. Відповідно до ч. 4 ст. 631 ЦК України встановлено, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач має право на одержання пені, яка згідно розрахунку заборгованості становить 2964,22 грн. та розрахована за період з 02.08.2012 року по 01.08.2013 року (а.с.8). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Наведені положення узгоджуються з пунктом 4.9 Договору, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів у випадках, передбачених п. 2.5 Договору, зокрема невиконання Клієнтом зобов'язань, передбачених цим договором. Так, 01.10.2013 року представником ПАТ «Кредобанк» на адресу відповідача було надіслано вимогу про дострокове погашення заборгованості в розмірі 14430,40 грн. (а.с.11). Таким чином, на підставі вище наведеного, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до переконливого висновку, що позов є підставним, підлягає до задоволення, оскільки представником позивача доведено факт неналежного виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань згідно Додаткового договору від 02.07.2007 року до договору банківського рахунку, внаслідок чого станом на 01.08.2013 року утворилась заборгованість перед відповідачем ПАТ «Кредобанк» у розмірі 17394,62 грн. з яких: 8728,54 грн. - неповернута сума кредиту; 3913,78 грн. - прострочені відсотки; 1788,08 - прострочена сума комісії за адміністрування кредиту; 2964,22 грн. - пеня. Також, згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved