Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

Представник позивача підприємства електричних мереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» м. Маріуполя звернувся до Першотравневого районного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної працівником. В обґрунтування заяви зазначає, що з 11 липня 2013р. по 19 січня 2018 р. на підприємстві електричних мереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» м. Маріуполя працювала [PERSON] на посаді «комірник». 11 липня 2013р з нею укладено договір про повну матеріальну відповідальність № 1 від 11 липня 2013р. В жовтні 2017 - січні 2018р. на підприємстві проводилась інвентаризація, про що складено протокол інвентаризаційної комісії № 1 від 05.01.2018р. та протокол засідання робочої інвентаризаційної комісії № 1 від 15.01 2018р. В результаті інвентаризацій було виявлено недостачу майна, за збереження якого відповідала [PERSON] , в розмірі 4990,7 грн. На підставі викладеного просить суд стягнути з Відповідача на користь Позивача матеріальну шкоду в розмірі 4 990,73 грн. та сплачений судовий збір. Відповідачем було надано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого зазначає, що сторона відповідача не заперечує, що [PERSON] , яка займала посаду комірника ПЕМЗО «Міськсвітло», є матеріально-відповідальною особою, а її посадовими обов`язками, визначеними робочою інструкцією, передбачено обов`язок щодо збереження нею матеріальних цінностей. Відповідно до посилань, викладених у позовній заяві, в жовтні 2017 року-січні 2018 року на підприємстві проводилась інвентаризація, про що складено протокол інвентаризаційної комісії №1 від 05.01.2018 року та протокол засідання робочої інвентаризаційної комісії №1 від 15.01.2018 року. Згідно із позицією позивача, в результаті інвентаризації виявлено недостачу майна, за збереження якого відповідала [PERSON] на суму 4 990,73 грн. Так, порядок проведення щорічної інвентаризації на підприємстві встановлений Положенням про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 року. З огляду на норми діючого законодавства, яке регулює проведення інвентаризації на підприємстві, навіть при наявності нестачі запасів, виявленої при проведенні інвентаризації, уповноваженою комісією повинно бути складено відповідний протокол з подальшим вирішенням питання щодо покладенням матеріальної відповідальності на вину у нестачі особу. На переконання відповідача, із матеріалів, доданих до позовної заяви, взагалі не вбачається наявності недостачі у зазначеному розмірі та доказів причинно-наслідкового зв`язку між діями комірника [PERSON] та утворившоюся недостачею. Представником позивача було надано до суду відповідь на відзив, в якому зазначає, що вичерпний перелік посадових обов`язків позивача, було обумовлено інструкцією комірника (КП 9411) (із змінами внесеними 06.02.2017 року) до посадових обов`язків якого, зокрема, належало: забезпечення збереження складованих товарно-матеріальних цінностей, дотримання режиму зберігання, ведення обліку складських операцій (п. 2 розділу II Інструкції); забезпечення дотримання правил оформлення та здавання прибутково-видаткових документів, складання встановленої звітності (п. 3 розділу II Інструкції); забезпечення поставки товарів, оформлення необхідних документів, складанню розділу II Інструкції); здійснення прийому, зберігання, відпуску і застосування матеріальних цінностей виробництва, виконання робіт/послуг, а також ведення їх обліку (п. 14 розділу II Інструкції). Цією ж Інструкцією було передбачено і відповідальність відповідача зокрема за ненадання виконання або невиконання своїх посадових обов`язків. Крім того, відповідно до п. 10 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 13.07.1976 №4204 IX «Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність робітників і службовців шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації», затвердженого Законом СРСР від 1 № 4699-ІХ (далі - Положення) робітники і службовці несуть матеріальну відповідальність розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, в таких випадках коли між працівником і підприємством, установою, організацією від статті 11 цього Положення укладено письмовий договір про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших переданих йому для зберігання або для інших цілей. Зазначає, що з позивачкою було укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей і в даному випадку, на їх думку, [PERSON] необхідно притягнути до відповідальності за заподіяння з її вини шкоди підприємству відповідно до пп.1 п.10 вказаного Положення. Щодо розрахунку матеріального збитку, зазначає, що в матеріалах позовної заяви міститься Довідка про наявність збитку у сумі 4990.73 грн. (з урахуванням ПДВ), який завдала матеріально-відповідальна особа - комірник [PERSON] через нестачу товарно-матеріальних цінностей. Крім того, у матеріалах позовної заяви міститься Протокол інвентаризаційної комісії № 1 від 05.01.2018, в якому у колонці «Остаточні нестачі» у графі 17 «сума» у рядку «Разом» (після рядка 20) відображено нестачу у сумі 1567,46 грн. по матеріально відповідальній особі [PERSON] (рядки 1 +2 +3 +4 +5 +6+7+8). Так само у матеріалах позовної заяви міститься і Протокол засідання робочої інвентаризаційної комісії № 1 від 15.01.2018, в якому згідно із п.3 додатково зафіксовано нестачу у кількості 111,34 од. на суму 2591,48 грн. у матеріально-відповідальної особи [PERSON] . Вказану нестачу відображено в таблиці в графі «нестачі», колонка «Разом», колонка «сума,грн.» в рядку «Всього». Таким чином, якщо провести простий бухгалтерський розрахунок шляхом додавання цих двох сум та вирахування і додавання до отриманої суми податку на додану вартість (ПДВ) отримуємо суму завданої шкоди. 1567,46 грн. + 2591,48 грн. = 4158,94 грн. (сума шкоди без ПДВ) грн. х 20% = 831,78 грн. (ПДВ) грн. + 831,78 грн. = 4990,73 (сума шкоди з ПДВ). Додатково звертають увагу на те, що відповідно п. 13 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 13.07.1976 № 4204-ІХ «Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність робітників і службовців за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації», затвердженого Законом СРСР від 29.10.1976 № 4699-ІХ розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей. Отже, нестача товарно-матеріальних цінностей, виявлених робочою інвентаризаційною комісією Підприємства під час проведення річної інвентаризації була наслідком виконання позивачкою своїх посадових обов`язків і свідчила саме про вину [PERSON] утворенні цієї нестачі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повныстю, надав пояснення, аналогічні поясненням у позовній заяві та відповіді на відзив, просив суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, забезпечив явку представника. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, надав пояснення, аналогічні у відзиві на позовну заяву. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного. Відповідно до наказу про прийняття на роботу № 37-Л від 11 липня 2013 року Матеріалами справи засвідчується, що 11 липня 2013 року [PERSON] була прийнята на роботу в підприємство електричних мереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» м. Маріуполя на посаду комірника (а.с. 4). Матеріалами справи засвідчується, що 11 липня 2013 року між ПЕМЗО «Міськсвітло» м. Маріуполь з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони з метою збереження матеріальних цінностей, що належить ПЕМЗО «Міськсвітло» м. Маріуполь уклали Договір про повну матеріальну відповідальність (а.с. 7). Також, відповідно до п. 2 роздіду ІІ робочої інструкції комірника (КП 9411), комірник забезпечує збереженість складованих товарно-матеріальних цінностей, дотримання режимів зберігання, ведення звіту складських операцій (а.с. 8). Змінами та доповненнями до посадової інструкції комірника, затвердженої наказом від 08.05.2013 року було доповнено розділ 2 пунктом 14: «14. Здійснювати прийом, зберігання, відпуск і застосування матеріальних цінностей в процесі виробництва, виконання робіт/послуг, а також вести їх облік». Також, пункт 3 розділу 4 викладено в наступній редакції: «3. Несе матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження, за недостачу, ушкодження, псування ввірених Підприємством матеріальних цінностей в порядку, встановленому чинним законодавством України» (а.с. 11). Згідно акту прийому-передачі ТМЦ [PERSON] було прийнято матеріальні цінності (а.с. 156). Відповідно до протоколу інвентаризаційної комісії від 05.01.2018 року остаточна нестача [PERSON] становить 1567, 46 гривень (а.с. 13). Згідно протоколу засідання робочої інвентаризаційної комісії по ПЕМЗО «Міськсвітло» № 1 від 15.01.2018 року виявлено нестачу на суму 2591, 48 гривень, яку вирішено стягнути з матеріально-відповідальної особи - комірника [PERSON] (а.с. 15). 14.12.2017 року комісією ПЕМЗО «Міськсвітло» було складено акт у зв`язку з відмовою комірника [PERSON] від написання будь-яких пояснень по виведеним надлишкам та нестач в результаті інвентаризації від 06.12.2017 року (а.с. 8). Відповідно до довідки про наявність збитку, виданої головним бухгалтером ПЕМЗО «Міськсвітло», згідно протоколу інвентаризаційної комісії № 1 від 05.01.2018 року та протоколу робочої комісії № 15.01.2018 року була відображена нестача у бухгалтерському обліку на загальну суму 4990, 73 грн. з ПДВ по складу (матеріально-відповідальна особа - комірник [PERSON] ) (а.с. 19). Правові підстави та умови матеріальної відповідальності працівників за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації, визначені главою IX КЗпП України. Так, ч. 1 ч. 2 ст. 130 КЗпП України передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За загальним правилом за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку (ч. 1 ст. 132 КЗпП України). Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві (ч. 2 ст. 132 КЗпП України). Згідно зі ст. 133 КЗпП України, обмежену матеріальну відповідальність несуть: працівники - за зіпсуття або знищення через недбалість матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. В такому ж розмірі працівники несуть матеріальну відповідальність за зіпсуття або знищення через недбалість інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами працівникам, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям. Ст. 134 КЗпП України визначено випадки, за яких працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації. Такий вид матеріальної відповідальності покладається на працівників у разі, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 1351 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані; шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків; шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків; службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу; керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством. Письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України (ст. 1351 КЗпП України). Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року №14, розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі ст. 135-1 КЗпП України може бути укладено такий договір, та чи був він укладений. За відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладено лише обмежену матеріальну відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди. Перелік посад і робіт, що заміщаються чи виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску) перевезення або застосування в процесі виробництва, затверджено постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР по праці і соціальних питаннях, Секретаріату Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 28 грудня 1977 року №447/24 (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Держкомпраці СРСР та Секретаріату Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 14 вересня 1981 року №259/16-59) (далі - Перелік). Виконувана відповідачем робота відносилася до зазначеної в Переліку, між ним та підприємством 11 липня 2013 року з метою збереження матеріальних цінностей, що належить ПЕМЗО «Міськсвітло» було укладено Договір про повну матеріальну відповідальність (а.с. 7). Відповідач не забезпечив схоронність ввірених йому ПЕМЗО «Міськсвітло» матеріальних цінностей. Унаслідок протиправних, винних дій [PERSON] ПЕМЗО «Міськсвітло» спричинено збитки у розмірі 4990,73 грн. Згідно з положеннями ч. 5 ст. 130 КЗпП України працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. За згодою власника або уповноваженого ним органу працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене. Відповідач у добровільному порядку не відшкодував позивачеві заподіяні збитки. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність стягнути з [PERSON] на користь ПЕМЗО «Міськсвітло» збитки у сумі 4990,73 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір.

Outcome: approved