Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

Прокурор Старосинявського району звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Хмельницької обласної ради до [PERSON], за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача - Хмельницької обласної лікарні, про стягнення витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, в сумі 2438,26 грн. На обґрунтування своїх вимог прокурор зазначив, що [PERSON] 07 лютого 2013 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, в результаті якого [PERSON] отримав тілесні ушкодження, у зв'язку з чим [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в очному відділенні Хмельницької обласної лікарні з 08.02.13 по 19.02.13 і на лікування хворого витрачено 2 438,26 гривень. А тому прокурор, посилаючись на ст.ст.1191, 1269 ЦК України, просить стягнути з відповідача понесені витрати Хмельницькою обласною лікарнею у вказаних сумах. Прокурор в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у ньому. Представники Хмельницької обласної ради та Хмельницької обласної лікарні в судове засідання не з'явились, проте надали заяви про підтримання вимог прокурора та розгляд справи за відсутності їх представників. Відповідач [PERSON], який у встановленому порядку оповіщений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася повторно. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення прокурора та перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом об'єктивно встановлено, що 07 лютого 2013 року близько 03 год. 20 хв. [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння у приміщенні кафе-бару ПП [PERSON] по [ADDRESS], втрутився у сварку між відвідувачами та розпочав бійку, в ході якої безпідставно наніс [PERSON] один удар кулаком правої руки в область тулуба, від якого потерпілий впав на підлогу, та в цей час обвинувачений наніс йому ще один удар правою ногою в область голови. Внаслідок цього потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді тупої травми правого ока з його контузією важкого ступеня, що супроводжувалось утворенням крововиливу правої навколоочної ділянки обличчя, крововиливу під кон'юнктиву правого ока, розривом судинної оболонки та розвитком крововиливу під сітківкою правого ока в макулярній ділянці - центральній частині сітківки, з падінням зору правим оком від 1,0 до 0,2 (без можливості корегування), які за своїм характером згідно висновку експерта №1050 від 23.08.2013 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров'я та стійку втрату працездатності менш ніж на третину. У зв'язку з наведеним вироком Старосинявського районного суду від 19.11.2013 року, який набрав законну силу, [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, та призначено йому покарання у вигляді одного року обмеження волі із звільненням його від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. Згідно довідки Хмельницької обласної лікарні від 11.11.2014 №113 [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в очному відділені з 08.02.2013 р. по 19.02.2013 р. і на лікування хворого витрачено 2 438,26 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 1191 ЦК України Держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Згідно ч.ч. 1, 3 ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Матеріали справи підтверджено, що потерпілим у кримінальному провадженні був визнаний [PERSON], на лікування якого закладом охорони здоров'я витрачено 2 438,26 грн., а тому з відповідача - [PERSON], якого вироком Старосинявського районного суду від 26.05.2014 року було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на користь держави в особі Хмельницької обласної ради, слід стягнути витрати на стаціонарне лікування потерпілого в сумі 2438,26 грн.. На підставі ст.ст. 1191, 1206 ЦК України,

Outcome: approved