Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Прокурор Ємільчинського району звернувся до суду з вищенаведеним позовом. В позові вказав, рішенням 11 сесії V скликання Підлубівської сільської ради Ємільчинського району від 07.07.2007 року, надано дозвіл [PERSON] на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,04 га в межах населеного пункту с. Підлуби, Ємільчинського району Житомирської області, для підприємницької діяльності. 26.01.2015 року між Підлубівською сільською радою Ємільчинського району та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 363 кв. м. на один рік з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року. Кадастровий номер земельної ділянки в договорі оренди не зазначено. Рішенням 40 сесії VI скликання Підлубівської сільської ради Ємільчинського району від 17.03.2015 року № 300 затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що розташована в межах населеного пункту с. Підлуби, загальною площею 0,0363 га, для будівництва і обслуговування будівель торгівлі (кадастровий номер [NUMBER]). Вказаній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер [NUMBER], згідно проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що надається в користування на умовах оренди громадянину [PERSON], загальною площею 0,0363 га, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, та розташована в [ADDRESS]. Земельну ділянку зареєстровано в базі національної кадастрової системи 02.03.2015 року, форма власності - комунальна. Позивач вважає, що вищезазначений договір оренди землі укладено всупереч вимог закону, оскільки договір оренди землі від 26.01.2015 року укладено без рішення сесії Підлубівської сільської ради Ємільчинського району про передачу [PERSON] земельної ділянки в оренду. На час укладення договору оренди земельній ділянці не було присвоєно кадастрового номеру, тобто земельна ділянка не була сформована як об'єкт цивільних прав згідно вимог ч. 4 ст. 791 Земельного кодексу України. Крім того, в ст. 15 Закону України «Про оренду землі» (станом на час укладення спірного договору) визначено істотні умови договору оренди землі, серед яких зазначено: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди. Частиною другою ст. 15 Закону України «Про оренду землі» установлено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону. Оскільки в спірному договорі оренди відсутні відомості про кадастровий номер земельної ділянки (на час укладення договору земельна ділянка ще не була сформована), відсутні умови збереження стану об'єкта оренди, які визначені законом як істотні умови договору оренди землі, то такий договір підлягає визнанню недійсним за правилами ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі». Позивач вказує на те, що підставою недійсності правочину, у відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 6 ЦК України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. При укладанні спірного договору сторонами не було дотримано вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України, якою передбачено, що зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України та іншим актам законодавства. Відповідно до ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Інформаційна довідка Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджує, що право оренди земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] не зареєстровано. Тобто, право оренди щодо вказаної земельної ділянки на підставі оспорюваного договору [PERSON] на даний час не набуто. Прокурор Ємільчинського району просить суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 26.01.2015 року. В судовому засіданні прокурор прокуратури Ємільчинського району позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі на попередньому судовому засіданні, зіславшись на обставини викладені в позовній заяви та матеріали додані до цивільної справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання, надіслав до суду заяву та просив провести розгляд цивільної справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник Підлубівської сільської ради, Ємільчинського району Житомирської області, позов визнав та не заперечив його задоволенню. Суд, вислухавши пояснення прокурора прокуратури Ємільчинського району - позивача по цивільній справі, представника Підлубівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Рішенням 11 сесії V скликання Підлубівської сільської ради Ємільчинського району від 07.07.2007 року, надано дозвіл [PERSON] на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,04 га в межах населеного пункту с. Підлуби, Ємільчинського району Житомирської області, для підприємницької діяльності (а.с. 6). 26.01.2015 року між Підлубівською сільською радою Ємільчинського району та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 363 кв. м. на один рік з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року (а.с. 10-13). Кадастровий номер земельної ділянки в договорі оренди не зазначено. Рішенням 40 сесії VI скликання Підлубівської сільської ради Ємільчинського району від 17.03.2015 року № 300 затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що розташована в межах населеного пункту с. Підлуби, загальною площею 0,0363 га, для будівництва і обслуговування будівель торгівлі (кадастровий номер [NUMBER]) (а.с. 7). Вказаній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер [NUMBER], згідно проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що надається в користування на умовах оренди громадянину [PERSON], загальною площею 0,0363 га, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, та розташована в [ADDRESS]. Земельну ділянку зареєстровано в базі національної кадастрової системи 02.03.2015 року, форма власності - комунальна (а.с. 9). Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності наділені відповідні сільські, селищні та міські ради. Частиною першою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Згідно положення ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Договір оренди землі від 26.01.2015 року укладено без відповідного рішення сесії Підлубівської сільської ради Ємільчинського району про передачу [PERSON] земельної ділянки в оренду. На час укладення договору оренди земельні ділянці не було присвоєно кадастрового номеру, тобто остання не була сформована як об'єкт цивільних прав згідно вимог ч. 4 ст. 791 Земельного кодексу України. Крім того, в ст. 15 Закону України «Про оренду землі» (станом на час укладення спірного договору) визначено істотні умови договору оренди землі, серед яких зазначено: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди. Частиною другою вказаної статті передбачено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону. Оскільки в спірному договорі оренди відсутні відомості про кадастровий номер земельної ділянки (на час укладення договору земельна ділянка ще не була сформована), відсутні умови збереження стану об'єкта оренди, які визначені законом як істотні умови договору оренди землі, то такий договорів підлягає визнанню недійсним за правилами ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі». Підставою недійсності правочину, у відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 6 ЦК України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. При укладанні спірного договору сторонами не було дотримано вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України, якою передбачено, що зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України та іншим актам законодавства. Відповідно до ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право оренди щодо земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] не зареєстровано (а.с. 9). Тобто, право оренди щодо вказаної земельної ділянки на підставі оспорюваного договору [PERSON] на даний час не набуто. Визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує будь - чиїх прав та охоронюваних законом інтересів. Отже, враховуючи вищенаведене суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню. Позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 11 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції закону станом на 14.07.2015 року), тому та у відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь держави судовий збір, якій відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про судовий збір» (в редакції закону станом на 14.07.2015 року) становить 243,60 грн. Враховуючи вищезазначене та на підставі ст. 12, 124, 125, 126 ЗК України, ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 15 Закону України «Про оренду землі»,

Outcome: approved