Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №DNH4RR43850471 від 07.10.2006 року між банком та [PERSON],остання отримала кредит у розмірі 2162,00грн зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 0,12%на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення умов договору відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 17.11.2014 року склала 30528,16 грн, яка складається з: заборгованості по поверненню кредиту - 1611,31 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом - 9430,59грн; пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором - 19486,26грн.. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 5414,23 грн, яка була задоволена судовим наказом , виданого Лозівським міськрайонним судом Харківської області 26.02.2009 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ» ПРИВАТБАНК», тому різниця становить 25113,96грн, а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина)- 500грн, штраф (процентна складова)- 1255,70грн. В зв'язку з викладеним представник позивача звернувся до суду і просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ « ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 26869,3грн та судові витрати в сумі 268,70грн. 20.06.2017 року представник позивача надав заяву про зменшення розміру позовних вимог, посилаючись на те, що згідно відомостей ВДВС Лозівського МРУЮ примусове виконання рішення відбулося значно пізніше ніж постановлення судового наказу, а саме в період з 18.06.2012 року по 29.04.2013 року. Зобов»язання припиняється належним його виконанням. Оскільки фактично судовий наказ виконаний майже через 4 роки. Банк мав право нараховувати відсотки та пеню за весь час користування кредитними коштами відповідачем З урахуванням нового розрахунку, яким містить суми, що перераховувались ВДВС Лозівського МРУЮ до ПАТКБ « ПРИВАТБАНК» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором відповідач станом на 01.08.2016 року має заборгованість 33796,40 грн, яка складається з : заборгованість за кредитом - 0,00грн;заборгованість по процентам за користуванням кредитом - 5175,02грн; пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором - 28621,38грн, про що надав розрахунок заборгованості (а.с.63-65). Представник позивача у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав та прохав їх задовольнити в повному обсязі, при цьому пояснив,що судовий наказ було видано у 2009 році, а виконаний він був протягом 2012 - 2013 року. За весь цей час, а саме з 2009 року по 2013 рік відповідач користувалася кредитними коштами, а тому банк відповідно до умов договору за користування кредитними коштами має право нараховувати, як відсотки, так і пеню за невиконання зобов»язань. Тому, після отримання відомостей з ВДВС Лозівського МРУЮ банк розробив новий розрахунок з урахуванням сум, які були примусово стягнуті ВДВС Лозівського МРУЮ з [PERSON], тому згідно розрахунку заборгованість по відсоткам зменшилась до 5175,02 грн, по пені до 28621,38грн. При цьому представник позивача зауважив, що дійсно заборгованість по пені нарахована у розмірі 28621,38 грн, це фактично є не співрозмірним з тим обсягом заборгованості , яка існує по відсоткам. Тому, якщо суд застосує до пені норми ст..551 ЦК України та зменшить її розмір дощоміру відсотків, то банк проти цього не заперечуватиме. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме: не заперечувала проти стягнення з неї заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 5175,02грн та судових витрат у розмірі 268,70грн., та прохала застосувати при розгляді справи ст.551 ЦК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Матеріалами справи встановлено та даний факт підтвердили сторони в судовому засіданні, що 07.10.2006 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № DNH4RR43850471. Відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі2162,00грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (т.1а.с. 6). ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов'язків ЗАТ КБ «ПриватБанк», у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (т.1а.с. 15). 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (а.с. 12). Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з Заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам « Розстрочка» складає між нею і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві (т.1а.с.6). Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти ( щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Згідно ст.ст. 526-527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. В зв»язку з чим 26.02.2009 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за заявою ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ КБ « ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № DNH4RR43850471 від 07.10.2006 року в сумі 5414,23 грн (т.1а.с.4). Із копії листа відділу освіти Лозівської міської ради Харківської області та копії постанови державного виконавця Лозівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Харківській області про закінчення виконавчого провадження вбачається, що із заробітної плати [PERSON] утримано та перераховано в повному обсязі заборгованість по Приватбанку в сумі 5414,23грн; виконавчий збір в сумі 545,63грн; судовий збір в сумі 27,07грн; виконавчі дії в сумі - 19,23грн; витрати по справі в сумі 15,00грн(т.2 а.с.42,43). У зв'язку з погашенням вищевказаної суми відповідач станом на 01.08.2016 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 33796,40грн, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 0,00грн;заборгованість по процентам за користуванням кредитом - 5175,02грн; пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором - 28621,38грн, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.64-65). Згідно ст. 625 ЦПК України боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою /штрафом, пенею/ є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За розясненнями, які містяться в п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» істотними обставинами для застосування положень ч.3 ст.551 ЦК України можна вважати зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником, майновий стан сторін, не лише майнові, але і інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Згідно правової позиції ВСУ у справі № 6-100 цс14 (постанова від 03.09.2014 року), яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для судів, частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Положення статті 616 ЦК передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може. Як вбачається з матеріалів справи сума основного боргу відповідача за Договором складає 0,00 грн., а сума нарахованої пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором становить 28621,38,00 грн., дана заборгованість є не співрозмірною до заборгованості по кредиту, яка взагалі відсутня, тому суд приходить до висновку, що розмір неустойки (пені) підлягає зменшенню в порядку ч.3 ст. 551 ЦК України до розміру основного боргу за договором кредиту, тобто до 0,00грн. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, на які посилається відповідач, як на підставу своїх заперечень, оцінивши докази в їх сукупності, суд знаходить позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. На підставі ст.ст. 79, 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 268,70 грн..

Outcome: partial