Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Прокурор м. Тернополя в інтересах держави в особі Фінансового управління Тернопільської міської ради звернувся в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому, враховуючи подану заяву про збільшення розміру позовних вимог, просить стягнути солідарно 3879,96 грн., які були витрачені на лікування потерпілого від злочину, перерахувавши їх на користь місцевого бюджету. В судовому засіданні прокурор заявлені позовні вимоги підтримала, в їх обґрунтування зазначає, що потерпілий [PERSON] перебував з 03.11.2012р. по 26.11.2012р. на лікуванні в Тернопільській комунальній лікарні швидкої допомоги в травматичному відділенні від заподіяних травм [PERSON] та [PERSON], вина яких у вчинених кримінальних правопорушень доведена вироком Тернопільського міськрайонного суду, а тому в силу ст. 1206 ЦК України кошти, які потрачені на лікування [PERSON] повинні бути відшкодовані за рахунок відповідачів солідарно. Представник Фінансового управління в судовому засіданні позовні вимоги підтримує. В судове засідання відповідачі не з'явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомленні належним чином, в попередньому засіданні позовні вимоги не визнали. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнає, просить відмовити у їх задоволенні, оскільки вимоги щодо витрачення лікарнею 3879,96 грн. на лікування [PERSON] не підтверджено належними доказами, наданий розрахунок є необґрунтований, відповідачами були проплачені всі суми на лікування [PERSON] та на придбання медичних препаратів, шкода була відшкодована, претензій потерпілий до відповідачів не ставить. Суд, заслухавши пояснення представників сторін та доводи прокурора, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із таких міркувань. Вироком Тернопільського міськрайонного суду від 28.11.2013р. по кримінальному провадженню №607/1788/13-к [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК України. [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України. Судом при розгляді кримінального провадження встановлено, що в результаті побиття [PERSON] та [PERSON] потерпілого [PERSON] останньому було спричинено легкі тілесні ушкодження із короткочасним розладом здоров'я у вигляді садна в ділянці правої брови, синця повік правого ока, рани правової щоки та струсу головного мозку, а також тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді закритого перелому правої променевої кістки в дистальній (нижній) метаепіфізарній ділянці, в так званому типовому місці, та закритого перелому проксимального епіфізу (верхнього кінця) правої великогомілкової кістки в ділянці її бічного (латерального) виростка крововиливом у порожнину колінного суглобу (гемартрозом) і частковим ушкодженням зв'язок в ділянці його зовнішньої поверхні. Завдана шкода частково відшкодована. Крім цього, присуджено до солідарного стягнення із [PERSON] та [PERSON] 3151 грн. матеріальної шкоди та 1925 грн. моральної шкоди. Відповідно до інформації Тернопільської міської комунальної лікарні швидкої допомоги від 31.01.2014р. №135 вбачається, що [PERSON] знаходився на лікуванні в травматичному відділенні з 03.11.2012р. по 26.11.2012р. (23л/днів) із діагнозом множинна травма, закритий уламковий перелом латерального виростка правої великогомілкової кістки із зміщенням, закритий перелом правої променевої кістки із зміщенням, ЗЧТМ, струс головного мозку, садно голови. Також зазначено перелік медикаментів, затрачених лікувальним закладом на лікування [PERSON] Згідно розрахунку медичних препаратів - 100,83 грн., а також вартості одного ліжка/місця - 164,31 грн., всього затрачено на лікування [PERSON] 3879,96 грн. Як вбачається із поданого розрахунку фактичних витрат за листопад 2012 року Тернопільської міської комунальної лікарні швидкої допомоги вартість 1 ліжко/дня становить 164,31 грн. Даний розрахунок проводився на основі Постанови КМУ від 16.07.1993р. №545 «Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я та стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх виконання». Даним Порядок передбачено, що сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, праведних ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Тому, не заслуговують на увагу твердження відповідачів про невірний та необґрунтований розрахунок, оскільки даний розрахунок розроблений у відповідності з вимогами законодавства. У відповідності до пункту 3 Постанови Пленуму ВСУ №11 від 07.07.1995р. «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до вимог ст. 1206 ЦК України сума, витрачена на лікування потерпілого від злочину, підлягає стягненню на користь бюджету, з якого фінансується лікувальний заклад, в сумі фактичних витрат з винних осіб. Згідно п. 4 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року, кошти стягненні з винної особи зараховуються до відповідного бюджету. У відповідності до ст. 121 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді. Оскільки фінансування закладів охорони здоров'я, зокрема лікарні, здійснюється з Державного бюджету України, вбачаються порушення інтересів держави, а тому є підстави для звернення до суду в межах своєї компетенції, передбаченої ст. 121 Конституції України для захисту інтересів держави. За таких обставин, не приймаються до уваги посилання відповідачів та представника на ті обставини, що у [PERSON] під час розгляду кримінальної справи не було майнових претензій, матеріальна та моральна шкода відшкодована, [PERSON] та [PERSON] надавалися кошти на купівлю медичних препаратів та лікарських засобів, оскільки дані твердження відповідачів не підтвердженні доказами і в даному випадку заявлений позов про стягнення бюджетних коштів, потрачених лікувальним закладом на лікування потерпілого від злочину, вина відповідачів у якому була встановлена та доведена вироком Тернопільського міськрайонного суду від 28.11.2013р. Крім цього судом встановлено, що цивільний позов у кримінальному провадженні №607/1788/13-к про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] від злочину під час досудового слідства та судового розгляду не заявлявся. Станом на дату розгляду справи сторонами не подано і судом не здобуто доказів сплати відповідачами витрат, пов'язаних з лікуванням потерпілого від злочину, а тому що позовні вимоги підлягають до задоволення як такі, що підтвердженні матеріалами справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і не спростовані належними та допустимими доказами відповідачами. Згідно ст. 88 ЦПК України на користь Державного бюджету слід стягнути солідарно із відповідачів судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved