Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 7494 грн. 51 коп. в рахунок погашення заборгованості по оплаті за надані ним комунальні послуги, яка виникла в результаті невиконання останньою своїх обов'язків по сплаті наданих послуг за період часу з лютого 2007 року по серпень 2008 року, оскільки у добровільному порядку відповідач виниклу заборгованість не погашає. Разом з тим, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати в розмірі 229 грн. 40 коп. Представник позивача у судове засідання надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилась, але її представник надала письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності та застосувати до виниклих правовідносин строк позовної давності. Дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Так, відповідач зареєстрована у квартирі [ADDRESS] (а.с.3). Відповідач була споживачем комунальних послуг з опалення та гарячого водопостачання зазначеної квартири, які надавало Державне підприємство «Криворізька теплоцентраль» до серпня 2008 року, що підтверджується витягом з фінансово-лицьового рахунку (а.с.4). Згідно цього ж Витягу, станом на серпень 2008 року, з урахуванням початкового сальдо, заборгованість відповідача по оплаті за надані комунальні послуги з урахуванням їх часткової оплати склала 7494 грн. 51 коп. (а.с.4). Відповідно до ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Між тим, у відповідності до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач. Як убачається з матеріалів справи, у липні 2009 року позивач звертався до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача на свою користь 7494 грн. 51 коп. у рахунок погашення заборгованості по сплаті за комунальні послуги, який було скасовано за заявою відповідача 18.05.2010 року (а.с.5). Проте позивач звертався до суду не з позовом, а із заявою про видачу судового наказу, що не є тотожнім пред'явленню позову, а відтак обґрунтованою для стягнення сумою заборгованості буде сума в межах трьох років до часу пред'явлення даного позову, тобто за період з лютого 2010 року по лютий 2013 року. Відтак, визначена позивачем сума заборгованості за період з лютого 2007 року по серпень 2008 року перевищує загальну позовну давність, встановлену ст. 257 ЦК України в три роки. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Представник відповідача до винесення рішення у справі заявила про застосування до виниклих правовідносин позовної давності. Отже, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed