Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Представник позивачки звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб таким, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Свої вимоги мотивувала тим, що згідно договору дарування житлового будинку від 13 березня 2015 року їй належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 24 по вул. Данила Нечая в м. Козятині Вінницької області . До укладання договору дарування вона проживала в [INFO]. Після укладання договору переїхала мешкати до належного їй будинку. Відповідачі, які являються членами сім'ї попереднього власника, зареєстровані у вказаному будинку, однак не проживають в будинку з 17 березня 2014 року, оскільки з цього часу проживають в [INFO]. Реєстрація їх проживання у будинку перешкоджає їй у здійсненні права повного розпоряджання майном та завдає майнової шкоди , яка полягає в додаткових витратах на комунальні послуги і не має змоги отримати субсидію . Добровільно знятися з реєстрації відповідачі не хочуть . Представник відповідачки в судому засіданні підтримав обставини викладені в позові та просить задоволити позовні вимоги в повному обсязі . Відповідачка [PERSON], будучи належним чином повідомлена про день та час слухання справи, в судове засідання не зявилася без поважних причин. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про день та час слухання справи, в судове засідання не зявився без поважних причин. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши докази вважає, що необхідно відмовити в задоволенні позовних вимог. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування будинку від 30 березня 2015 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Козятинського районного державного нотаріального округу [PERSON], до позивачки перейшло право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 24 по вул. Данила Нечая в м. Козятині Вінницької області . Відповідно до акту по факту проживання від 12.05.2015 року (а.с.10), [PERSON], [PERSON] зареєстровані в [INFO], але з 17 березня 2014 року в будинку не проживають. Із оглянутої в судовому засіданні матеріалів цивільної справи №133/2589/14-ц вбачається, що 30.10.2014 року Козятинським міськрайонним судом було прийняте рішення по справі за позовом [PERSON], [PERSON], до [PERSON] про вселення [PERSON], [PERSON], в будинок №24 по вул. Д. Нечая в м. Козятині. Як видно із актів державного виконавця від 19.02.2015 року (а.с.30,31), рішення Козятинського міськрайонного суду від 30.10.2014 року про вселення [PERSON], [PERSON], в будинок №24 по вул. Д. Нечая в м. Козятині було виконано. Боржник [PERSON], добровільно допустив [PERSON], [PERSON], в будинок №24 по вул. Д. Нечая в м. Козятині для проживання. Частиною другою статті 405 ЦК України, на яку посилається представник позивачки передбачено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до частини другої ст.. 64 Житлового кодексу України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Із досліджених судом доказів вбачається, що відповідачі по справі до 13.02.2015 року з поважних причин не проживали у спірному будинку. Із повідомлення адресно-довідкового сектору ВГІРФО УМВС України у Вінницькій області [PERSON], зареєстрована в [INFO], а [PERSON], зареєстрований в [INFO]. Таким чином, з 13 лютого 2015 року відповідачі , у зв'язку з виконанням рішення суду, мали право на користування спірним будинком являючись членами сімї власника будинку і мали право на проживання в ньому. Також з матеріалів справи вбачається, що позивачкою не доведено факт не проживання відповідачів у спірному будинку без поважних причин, відповідачі почали проживати в будинку починаючи з часу виконання рішення суду, а саме 13.02.2015 року , яким їх вселено до будинку , тобто на момент звернення до суду -15.05.2015 року , відповідачі не проживали три місяці в спірному будинку, у зв'язку з чим у суду не має підстав для задоволення позову про визнання осіб такими , що втратили право користування житловим приміщенням , так як норма закріплена в ч 2 ст. 405 КК України передбачає відсутності члена сімї власника житла, відповідачі не являлись членами сім'ї, без поважних причин понад один . Відповідно до ст..7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні » зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою У зв'язку із цим, відповідно до ст. 16 ЦК України заяви про зняття особи з реєстрації за місцем проживання можливе при вирішенні спору про житлові права. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» питання про зняття з реєстрації особи за місцем проживання взаємопов'язане і залежить від вирішення питання про житлові права особи, які регулюються нормами житлового і цивільного законодавства, а тому дана вимога не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном . Відповідно до цієї статті, власник має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном. Предмет даного позову має становитиме вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом (виселення громадян з неправомірно займаних жилих приміщень власника). Таким чином представником позивачки не вірно вибраний спосіб захисту порушених прав, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed