Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Перша» (далі також ПрАТ «СК «Перша») звернулося до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути із відповідача на його користь страхове відшкодування у розмірі 48\~996,22 гривень та сплачений судовий збір у розмірі 2\~102 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що 05.06.2018 року о 07 год. 50 хв. по вул.Орельська, 14 у м.Львові [PERSON] керуючи автомобілем марки «ВАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] , проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну та, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності маневру, внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем «BMW X5», реєстраційний номер [NUMBER] , завдавши транспортним засобам технічних пошкоджень. Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 05.09.2018 року по справі №462/3451/18 винним у ДТП визнано [PERSON] . Оскільки, автомобіль «BMW X5», реєстраційний номер [NUMBER] , застрахований за договором добровільного комплексного страхування наземного транспорту в ПрАТ «СК «Перша», останньою було відшкодовано завдані збитки у розмірі 48\~996,22 грн. Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника автомобіля марки «ВАЗ», на момент ДТП у встановленому законодавством порядку застрахована не була, а відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 Закону «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке має страхувальник до особи, відповідальної за завдані збитки, тому [PERSON] зобов`язаний сплатити на користь ПрАТ «СК «Перша» суму страхового відшкодування 48\~996,22 гривень. Просить позов задоовлити. Ухвалою судді від 23.03.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати за участю учасників справи. Представник позивач в судове засідання не з`явився, разом тим 04.04.2021 року та 11.05.2021 року подав клопотання про заслухання справи у його відсутності, позов підтримує повністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення в разі відсутності відповідача, просить такий позов задовольнити. Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи та не подав відзив, тому на підставі ст.ст.223, 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), проти чого не заперечив позивач у своїх клопотаннях. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснюється. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 05.06.2018 року о 07 год. 50 хв. по вул.Орельська, 14 у м.Львові [PERSON] керуючи автомобілем марки «ВАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] , проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну та, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності маневру, внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем «BMW X5», реєстраційний номер [NUMBER] , завдавши транспортним засобам технічних пошкоджень. Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 05.09.2018 року по справі №462/3451/18 [PERSON] визнано винним у ДТП та вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП, накладено штраф у розмірі 340 гривень(а.с.7). Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, зібраними у справі доказами підтверджується наявність вини водія [PERSON] у завданні автомобілю «BMW X5» пошкоджень. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «ВАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] , на момент ДТП у встановленому законодавством порядку застрахована не була, що підтверджується даними перевірки полісу (а.с.16). На момент ДТП автомобіль «BMW X5», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , перебував у власності юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАНМАРГРУП», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с.12), та був застрахований у ПрАТ «СК «Перша» відповідно до договору добровільного комплексного страхування наземного транспорту, цивільної відповідальності експлуатанту наземного транспорту, водія та пасажирів від нещасного випадку від 06.03.2018 року №06-07.14.18.00040 (а.с.5). Наказом ТзОВ «ДАНМАРГРУП» від 23.06.2016 року №17/16 цей автомобіль закріплено за [PERSON] (а.с.9). Відповідно до страхового акта від 15 червня 2018 року №ТР-14-5056 (а.с.23) та розрахунку суми страхового відшкодування (а.с.24) сума страхового відшкодування становила 48\~996,22 гривень. На виконання умов договору добровільного страхування та згідно зі страховим актом №ТР-14-5056 ПрАТ «СК «Перша» сплатило страхове відшкодування у розмірі 48\~996,22 грн. Факт сплати підтверджується платіжним дорученням від 26 червня 2018 року №69401 (а.с.25). Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст.1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст.979 ЦК України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст.980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (ст.5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (п.6 ч.4 ст.6 Закону України «Про страхування»). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аналогічні положення містяться в частині першій статті 990 ЦК України. Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. Таким законом, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року по справі №280/1222/17 вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Під час застосування наведених норм права підлягає урахуванню правовий висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), відповідно до якого стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією (пункти 68-70). Враховуючи викладене, правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, є суброгацією. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до ПрАТ «СК «Перша» перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого страхового відшкодування у порядку суброгації. Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (ст.12 ЦПК України). Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням вищевказаного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд вважає, що для відшкодування шкоди наявні правові підстави, оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «ВАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] , на момент ДТП у встановленому законодавством порядку застрахована не була, страховик ПрАТ «СК «Перша» сплатив потерпілому у дорожньо-транспортній пригоді особі страхове відшкодування, а тому відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» має право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки, отже, наявні підстави для задоволення позовних вимог. Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат, так як позов задоволено в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення, понесені останнім судові витрати в розмірі 2\~102\~гривеньсудового збору.

Outcome: approved