Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

Представник позивачки адвокат Сумцов Є.С. у серпні 2021 року звернувся до суду із указаним позовом в інтересах [PERSON] , який мотивував тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, на все належне їй майно, у тому числі на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , але державний акт на яку не було отримано. Позивачка є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , прийняла спадщину після її смерті та отримала у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Разом із тим, нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, яка розташована за вищевказаною адресою у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Зазначена земельна ділянка була передана у приватну власність [PERSON] , на підставі рішення виконавчого комітету Тростянецької міської Ради народних депутатів Сумської області №11 від 19.01.1994 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам», однак нею не було здійснено державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку та не було отримано державний акт на право власності. З огляду на викладене, щоб завершити процедуру приватизації земельної ділянки та отримати на своє ім`я правовстановлюючий документ на земельну ділянку позивачка вимушена звернутися до суду. Посилаючись на указані обставини, представник позивачки просить суд визнати за, [PERSON] право на завершення приватизації та отримання на своє ім`я правовстановлюючого документа на земельну ділянку орієнтовною площею 1000 кв.м, яка передана у приватну власність [PERSON] рішенням виконавчого комітету Тростянецької міської Ради народних депутатів за № 11 від 19.11.1994 та розташована за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Тростянець Сумської області. Ухвалою суду від 28.08.2021 було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 27.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, але представник позивача подав заяву у якій просив суд справу розглянути без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача також у судове засідання не з`явився та подав заяву, у якій просить суд справу розглядати без його участі, відзив на позовну заяву не має наміру подавати, щодо вирішення спору покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані із спадковими спорами, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом установлено, що [INFO] у м. Тростянець Сумської області померла [PERSON] (а.с. 11). Після смерті [PERSON] , позивачка прийняли спадщину та 16.08.2012 отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке було видано державним нотаріусом Тростянецької районної державної нотаріальної контори Сумської області Гребіником О.Д. на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , та зареєструвала своє право власності (а. с. 6-8). Разом із тим, постановою державного нотаріуса Тростянецької районної державної нотаріальної контори Воропая В. В. від 31.05.2018 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а. с. 5). Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ураховуючи, що державним нотаріусом відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат» було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, позивачка обґрунтовано звернулася до суду. Відповідно до повідомлення та Інформаційної довідки із Спадкового реєстру № 66646966 від 29.09.2021, наданих державним нотаріусом Тростянецької районної державної нотаріальної контори Воропай В. В., після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведена спадкова справа за № 332/2011, де є заяви про прийняття спадщини від імені [PERSON] . 16.08.2012 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім`я [PERSON] на житловий будинок, що розташований у [ADDRESS] . Із заповіту посвідченого 14.07.1981 державним нотаріусом Тростянецької районної державної нотаріальної контори Мельником Г.К. вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким усе своє майно заповіла [PERSON] (а.с. 27). Суд поза розумним сумнівом доходить висновку про те, що саме позивачка є спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] , а помилка у написанні прізвища позивачки у заповіті пов`язана з неправильним перекладом прізвища останньої з російської на українську мови, оскільки згідно свідоцтва про народження, записи у якому зроблені виключно російською мовою, прізвище позивачки значиться « [PERSON] ». Також у паспорті громадянина України прізвище позивачки російською мовою зазначено як « [PERSON] », однак українською мовою у паспорті прізвище позивачки зазначено як « [PERSON] ». Отже, позивачка [PERSON] прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , а інших спадкоємців, крім позивачки, які б прийняли спадщину після її смерті судом не встановлено. Відповідно до частини 1 статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із частиною 1 статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (частина 1 статті 1218 ЦК України). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. З архівного витягу виданого архівним відділом Охтирської районної державної адміністрації від 06.08.2021 №01-28/193 вбачається, що рішенням виконавчого комітету Тростянецької міської Ради народних депутатів № 11 від 19.01.1994 [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарчих будівель у розмірі 1000 кв.м,яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 9). Згідно повідомлення наданого відділом № 3 Управління в Охтирському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 27.08.2021 №187/54-21 у електронній базі та книгах реєстрації державних актів на право приватної власності на землю, на право власності на земельну ділянку, на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] факту реєстрації документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку не встановлено (а. с. 10). Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідно до частини 1 статті 126 Земельного кодексу України в редакції, яка діяла до 01 січня 2013 року, документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт на право власності. Земельний кодекс України у редакції чинній до 01 січня 2013 року, установлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано-право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком установлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 14-652цс18. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] , прийнявши спадщину після смерті [PERSON] набула право на спадкування усіх її прав та обов`язків, що належали останній, включно із правом на завершення приватизації земельної ділянки розташованої за адресою: [ADDRESS] , однак через відсутність правовстановлюючого документа позивачка, згідно з положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат», не одержала у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, тому захищаючи охоронювані законом права позивачки, таке право у порядку спадкування за заповітом слід визнати за нею рішенням суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved