Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № [NUMBER] від 11.12.2013 року у розмірі 33 899,15 гривень (тридцять три тисячі вісімсот дев*яносто дев*ять) гривень 15 копійок та суму судового збору у розмірі 1 218,00 гривень. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач, посилається на те, що між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №2007191496 від 11.12.2013 року, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 25 290,00 грн. строком 36 місяці на придбання товару зі сплатою 0,01 відсотків річних, з кінцевим терміном повернення 11.12.2016 року. Проте, в порушення прийнятих на себе зобовязань за цим договором, відповідач, [PERSON] допустив порушення строків погашення заборгованості, тому повинен відшкодувати банку загальну заборгованість за кредитом, прострочену заборгованість по відсоткам, комісію за пропуск платежів у загальному розмірі 33 899,15 гривень. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь судовий збір в розмірі 1 218,00 гривень. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника банку, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надавав. Відповідно до ст. 224 ч.1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з неявкою повідомленого належним чином відповідача, врахувавши позицію позивача, суд вважає за можливе, розглядати справу в заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 18.12.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу № 18/12/2013, згідно якого ПАТ «ОТП Банк» відступив, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняв права вимоги за кредитним договором № [NUMBER] від 24.01.2013 року. Таким чином, до позивача перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до [PERSON] за кредитним договором. 11.12.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №2007191496, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 25 290,00 грн. строком 36 місяці на придбання товару зі сплатою 0,01 відсотків річних, з кінцевим терміном повернення 11.12.2016 року. Враховуючи, що до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги за даним кредитним договором №2007191496 від 11.12.2013 року, позивач звернувся до суду з вказаними вимогами. Згідно умов укладеного договору Договір складається з Заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. \~ Ч. 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у забовязанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. В звязку з тим, що відповідач не виконав взяті на себе зобовязання за кредитним договором, станом на 25.08.2015 року має заборгованість - 33 899,15 гривень, яка складається з наступного: 25 290,00гривень залишок заборгованості за кредитом; 2,63 гривень - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 8 606,52 гривень комісія за РО. Таким чином, відповідач в односторонньому порядку відмовилась від виконання зобовязань за кредитним договором №2007191496 від 11.12.2013 року в частині погашення основного боргу і сплати нарахованих відсотків, комісії у встановлені договором строки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання повинне виконуватися належним чином згідно умов договору і вимог Цивільного кодексу України. Прийняті на себе зобовязання по договору не були виконані відповідачем. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У порушення умов вищевказаного кредитного договору, а також ст.ст. 509, 1054 ЦК України, відповідач прийнятих на себе кредитних зобовязань, у частині своєчасного погашення заборгованості за кредитом і нарахованими по ньому відсотками не виконав. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, боржник, що не повернув вчасно кредитні кошти, зобовязаний сплатити кредитору неустойку. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобовязань. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу за весь час прострочення суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст.ст. 1054, 1050 ЦК України у разі невиконання прийнятих на себе зобовязань позичальником банк отримує право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другою сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До судових витрат згідно зі ст. 79 ЦПК України відносяться судовий збір та витрати, пов'язані з розглядом справи, зокрема, витрати на інформаційно-технічне забезпечення; витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи. Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок невиконання відповідачем кредитного договору позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 218,00 гривень. Суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню, так як не одержання прибутку банку від виконання банківських операцій може призвести до порушення фінансового стану установи, а відтак до зменшення надходжень до бюджету в якості платежів та податків, що негативно вплине на можливість кредитування вітчизняного виробника, розвитку ощадної справи, всебічного банківського обслуговування юридичних та фізичних осіб.

Outcome: approved