Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за позивачем право власності після смерті [INFO] [PERSON] на земельні ділянки, вказані у заповіті від 28.11.1997 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті матері позивача відкрилась спадщина, до складу якої входять земельні ділянки отримані спадкодавцем у власність внаслідок розпаювання земель колективного сільськогосподарського підприємства імені Орджонікідзе з місцем розташування в с. Лемешівка. Являючись спадкоємцем за заповітом, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на ці земельні ділянки в нотаріальній конторі через недоліки, допущені при оформленні державного акту, а також в зв'язку з тим, що у заповіті йдеться про сертифікат на земельну частку (пай) площею 6,03 га, а за життя спадкодавця такий сертифікат нею був замінений на державний акт, що потребуває тлумаченню заповіта у судовому порядку. Сторони у судове засідання не з'явились. Позивач та його представник заявили письмове клопотання про розгляд справи без участі позивача і представника на підставі наявних у справі письмових доказів і документів (а.с.29), вимоги позову підтримують і наполягають на його задоволенні. Представник відповідача Лемешівської сільської ради проти задоволення позовних вимог не заперечує, Лемешівський сільський голова клопоче про розгляд справи без участі представника сільської ради (а.с.39). Представник відповідача Городнянської районної державної адміністрації проти задоволення позовних вимог не заперечує, клопоче про розгляд справи без його участі (а.с.30). Треті особи вираженої згоди на участь у судовому засіданні не надали. У відповідності до реч.2 ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши усі наявні матеріали справи, встановивши наявність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З оглянутого в судовому засіданні свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.6) встановлено, що [INFO] у віці 80 років померла [PERSON] про що 30 січня 2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городнянського районного управління юстиції у Чернігівській області (а.с.6). За свого життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 28.11.1997 року секретарем виконкому Лемешівської сільської ради, Городнянського району, Чернігівської області (а.с.7), згідно належні на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0076251, виданого Городнянською районною державної адміністрацією Чернігівської області 20 серпня 1996 року, право на земельну частку (пай) площею 6,03 га на території Лемешівської сільської ради заповіла [PERSON] (позивачу). Ще за свого життя [PERSON] замінила згаданий сертифікат на державний акт серії ЯГ № 840057, 839800 (.а.с.9,10). Перешкодою в отриманні позивачем в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на згадані в позові земельні ділянки, став той факт, що нотаріус не уповноважений широко тлумачити заповіт. Зіставивши усі дані, що випливають із документів наданих сторонами, з'ясувавши правовідносини, визначившись з правовою нормою, що підлягає застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. Суд враховує положення ст.ст.81,131 ЗК України, згідно яких громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі договорів купівлі-продажу, міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Як вбачається із положень ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві і не припинились внаслідок його смерті. Таким чином, не виникає сумніву, що спадкодавець заповіла позивачу земельні ділянки, які є предметом позову. Таким чином, досліджені документи не спростовують правомірності висунутих вимог. Згідно до статтей 1223,1268 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадшини. Спадкоємець за заповітом має право прийняти або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З досліджених в судовому засіданні матеріалів спадкової справи (а.с. 40-48) вбачається, що позивач прийняв спадщину після смерті [INFO] [PERSON] згідно заповіту, посвідченого 28.11.1997 року секретарем виконкому Лемешівської сільради, Городнянського району, Чернігівської області за реєстровим номером 67. Інший спадкоємець, який має право на обов'язкову частку у спадщині [PERSON] із заявою про намір прийняти спадщину до нотаріуса не звертався. Тож, права належні спадкодавцю можливо перевести на спадкоємця-позивача. При цьому суд враховує положення статті 1225 ЦК України, у відповідності з яким право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. На підставі викладеного,

Outcome: approved