Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з вказаним позовом про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову вказала наступне. [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Батько неповнолітньої [PERSON] помер. В актовому записі про народження [PERSON] відомості про батька записані згідно ч.1 ст.135 Сімейного Кодексу України. Відповідач життям дітей не цікавиться, не забезпечує їм належні умови виховання та розвитку, ніде не працює, зловживає спиртними напоями, веде антигромадський спосіб життя. З 2017 року діти проживають у бабусі в с.Кмитів. Тому представник позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно її дітей. В судове засідання представник позивача не з'явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила. Про розгляд справи повідомлялася належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Представник третьої особи - служби у справах дітей Коростишівської РДА в судове засідання не з'явилась. Подала до суду заяву, в якій просить проводити судовий розгляд без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. У відповідності до частини другої ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою сторін в судове засідання розгляд справи технічними засобами не фіксувався. Суд, вивчивши матеріали справи, заяви представника позивача, представника третьої особи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). Згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Мати дітей [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання дітей, не відвідує їх, не створює умов для належного духовного та фізичного розвитку, не піклується та не утримує належним чином, Згідно висновку опікунської ради Глибочицької сільської ради Житомирської області, який затверджений рішенням виконавчого комітету Глибочицької сільської ради за № 8 від 22.11.2018 року, визнано за доцільне позбавити батьківських прав відповідача щодо дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с.7-8). Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, встановленими законодавством. Вказані обставини свідчать про небажання відповідача виконувати батьківські обов'язки по відношенню до дітей, а тому суд вважає за необхідне позбавити її батьківських прав. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України, батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Пунктом 15 Постанови ПВСУ № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи те, що відповідач без поважних причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, дійсних намірів їх виконувати не проявляє, будь-яких дієвих заходів для створення умов для розвитку, життя та виховання дітей не вживає, позов підлягає задоволенню. Вирішити питання про стягнення судових витрат у відповідності до положень ст.141 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: approved