Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за Кредитним договором №5751525188 від 07.12.2016 року у розмірі 76933 грн. 82 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07.12.2016 року [PERSON] подала до ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» заяву про приєднання до умов отримання кредиту та інших послуг та Заяву №5751525188 від 07.12.2016 року на отримання кредиту, підписанням якої підтвердила згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг становить кредитний договір, а також отримала примірник Кредитного договору та погодила отримати шляхом роздрукування з вебсайту кредитодавця умови отримання кредитів. 30.07.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення прав вимоги №20180730, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло право грошової вимоги до боржників за Кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, у тому числі й до відповідача. Так, [PERSON] має непогашену заборгованість в сумі 76933 грн. 82 коп. Разом з тим, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати у розмірі 1921 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності, а в разі неявки відповідача ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, будучи повідомленою про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явилась, представник відповідача надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та її представника. Крім того, представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач не визнає тарифи та умови, надані представником позивача, оскільки вона їх не підписувала та має сумніви, що саме ці умови діяли під час отримання нею кредиту. Також підписана відповідачем заява не містить такої складової кредитних зобов`язань як плата за управління кредитом, тому відповідач вважає, що вона не має обов`язку сплачувати ці кошти. Разом з тим, відповідач заперечує, що отримала кредит саме у розмірі 42522 грн. 77 коп., як то зазначає позивач. Крім того, відповідач зауважила, що не підписувала окремого договору щодо збільшення строку позовної давності до 10 років, у зв`язку із чим просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності до вимог про стягнення пені. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. \~Так,\~07.12.2016\~року відповідач\~стала клієнтом\~ТОВ «Фінансова\~компанія «Центр\~фінансових рішень»\~підписавши Заяву\~№5751525188\~від 07.12.2016\~року на\~отримання кредиту,\~згідно умов\~якої відповідачу\~було надано\~кредит у\~розмірі 42522\~грн.\~77\~коп.\~строком на\~48\~місяців зі\~сплатою відсотків\~за користування\~кредитом у\~розмірі та\~на умовах\~визначених укладеним\~договором,\~а відповідач\~зобов`язалась своєчасно\~та в\~повному обсязі\~повернути кредитні\~кошти та\~сплачувати відсотки(а.с.5-7,13-15). У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530, 610 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобов`язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. 30.07.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір відступлення прав вимоги №20180730, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло права грошової вимоги до боржників за Кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, у тому числі до [PERSON] . При цьому згідно Витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №20180730 від 30.07.2018 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло права грошової вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №5751525188 від 07.12.2016 року на загальну суму 76933 грн. 82 коп., з яких: 39871 грн. 67 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 6105 грн. 55 коп. сума заборгованості за відсотками; 20784 грн. 77 коп. сума заборгованості за платою за управління кредитом; 10171 грн. 83 коп. сума заборгованості за пенею (а.с.20-23). Відповідача було письмово повідомлено про відступлення права вимоги (а.с.18,19). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що відповідач у порушення зазначених норм закону та умов Кредитного договору свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 30.07.2018 року утворилась заборгованість у розмірі 76933 грн. 82 коп., яка складається з наступного: 39871 грн. 67 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 6105 грн. 55 коп. сума заборгованості за відсотками; 20784 грн. 77 коп. сума заборгованості за платою за управління кредитом; 10171 грн. 83 коп. сума заборгованості за пенею (а.с.16,17). У відповідності до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. При цьому, суд не бере до уваги заперечення відповідача щодо не отримання кредиту у розмірі 42522 грн. 77 коп., оскільки у заяві №5751525188 від 07.12.2016 року на отримання кредиту сума кредиту зазначена саме як 42522 грн. 77 коп., та на підтвердження отримання кредиту саме у зазначеному розмірі міститься підпис відповідача. Факт підписання заяви відповідачем не оскаржується. Крім того, вказана заява, містить доручення відповідача на перерахування отримуваного кредиту на рахунки інших фінансових установ. Суми, реквізити фінансових установ та призначення переказу посвідчені підписом відповідача. Таким чином суд приходить до висновку про отримання відповідачем кредитних коштів у обумовленому заявою на отримання кредиту розмірі, та обізнаність відповідача про призначення даного кредиту, а саме переказ коштів на рахунки інших фінансових установ. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за платою за управління кредитом у розмірі 20784 грн. 77 коп., як складової загальної суми боргу, суд зазначає наступне. Статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»\~визначено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених\~постановою правління НБУ від 10.05.2007 року №168, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Так, у підписаній сторонами заяві №5751525188 від 07.12.2016 року на отримання кредиту, відсутні умови договору про плату за управління кредитом, її розміру, порядку нарахування та сплати, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відсутність у відповідача обов`язку здійснення такої плати, відтак сума заборгованості за платою за управління кредитом у розмірі 20784 грн. 77 коп. стягненню не підлягає. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за пенею, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 2\~ст. 638 ЦК України\~договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Так позивач у позовній заяві зазначає про подання відповідачем до ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» Заяви про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», при цьому не надає до суду у якості доказу вищевказаної заяви. При цьому матеріали справи містять самі Умови отримання кредитів та інших послуг в редакції від 30.03.2015 року, проте відсутні підтвердження, що саме ці Умови діяли на момент підписання Заяви на отримання кредиту, саме ці Умови\~розуміла відповідач та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи Заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень». Крім того, роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити зміни в Умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у\~постанові Верховного Суду України\~від 11.03.2015 року (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови, що розміщені на офіційному сайті позивача могли змінюватись позивачем, а надана позивачем копія не містить підпису відповідача на підтвердження прийняття нею запропонованих умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Вказане узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі №342/180/17. Таким чином, посилання позивача на п. 7.2 Умов отримання кредитів та інших послуг ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», яким встановлено що до вимог, які виникають з кредитного договору або у зв`язку з ним, застосовується позовна давність у десять років, суд до уваги не бере. Разом з тим, згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. \~Пунктом 1\~ч.\~2\~ст.\~258\~ЦК України\~передбачено,\~що позовна\~давність в\~один рік\~застосовується,\~зокрема,\~до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Так, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені розпочався з 21.04.2017 року та відповідно закінчився 21.04.2018 року, проте із позовною заявою позивач звернувся до суду 01.04.2019 року. Частиною 1 ст. 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Проте такий договір між сторонами не укладався. Відтак суд вважає, що до вимог про стягнення з відповідача на користь позивача належить застосувати передбачену законом скорочену позовну давність в один рік. Згідно ч.ч. 3,4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Отже, враховуючи викладене, суд уважає, що строк позовної давності щодо вимоги про стягнення суми заборгованості за пенею, як складової загальної заборгованості, сплив, відтак у стягненні заборгованості за пенею належить відмовити. \~ \~ \~ \~Таким чином, виходячи з викладеного, суд уважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за Кредитним договором №5751525188 від 07.12.2016 року у розмірі 45977 грн. 22 коп. з яких: 39871 грн. 67 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 6105 грн. 55 коп. сума заборгованості за відсотками. Також, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1148 грн. 03 коп. пропорційно розміру задоволених позовних вимог (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: partial