Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Прокурор Дергачівського району Харківської області в інтересах держави звернувся до [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Галлан ЛТД» про визнання недійсним договору та припинення права власності. До суду надійшло клопотання [PERSON] про залишення позовної заяви без руху, посилаючись на те, що провадження у справі було відкрито помилково, оскільки позовна заява прокурора не відповідає вимогам закону та підлягає залишенню без руху. В клопотання вказано, що при подачі позовної заяви прокурор керувався положеннями ст. 121 Конституції України та статтею 36-1 Закону України «Про прокуратуру». У відповідності до п.2 ч.1 ст.121 Конституції України, на прокуратуру України покладено в тому числі: «представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом». Частина 3 статті 36-1 Закону України «Про прокуратуру» вказує на підставу для представництва в суді інтересів держави, якою можуть бути наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. Частина 5 вказаної статті повязує виникнення права прокурора на звернення до суду саме з наявністю підстав для представництва, в тому числі закріпленими у ч.3 вказаної статті. Наступна частина 6 цієї ж статті зобовязує прокурора: «Обираючи форму представництва, передбачену частиною пятою цієї статті, прокурор визначає. в чому полягає порушення або загроза порушення інтересів держави чи громадянина, обґрунтовує необхідність їх захисту». Абзац 2 частини 2 статті 45 ЦПК України закріплює, що: «Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача». Як вказано у позовній заяві, вона подана в інтересах держави, з приводу визнання недійсним договору купівлі-продажу та припинення його права приватної власності. Як вбачається із позовної заяви, прокурор Дергачівського району Харківської області просить припинити його право приватної власності та фактично залишити майно безхазяйним. Право власності держави не зачіпається жодним чином. Посилання прокурора Дергачівського району Харківської області як на підставу для обґрунтування свого права на подачу позовної заяви на рішення Конституційного суду України № З-рп/99 від 08.04.1999 року щодо офіційного тлумачення положень ст.2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді). З цього приводу звертає увагу суду на те, що: Арбітражних судів зараз в Україні не існує, і якщо прокурор бажає звернутися саме до Арбітражного суду, то це просто неможливо, з огляду на положення закону України «Про судоустрій і статус суддів». Правонаступником системи Арбітражних судів України є Господарські суди України, які зараз діють на підставі Господарського процесуального кодексу України. Дергачівський районний суд Харківської області є судом загальної юрисдикції та розглядає справи в порядку цивільного судочинства за правилами Цивільного процесуального кодексу України. Будь-який порядок та будь-які підставі, встановлені у іншому процесуальному кодексі не діють у цивільному процесі. В порушення норм матеріального і процесуального права прокурор, який звернувся за захистом інтересів держави, у своїй позовній заяві не вказав, в чому конкретно полягає державний інтерес, ким, коли та як він порушений, та не обґрунтував необхідність його захисту. Таким чином, подана прокурором Дергачівського району Харківської області позовна заява не відповідає вимогам закону та на підставі ч.1 ст.121 та ч.4 ст.119 ЦПК України підлягає залишенню без руху. Аналогічним чином надане розяснення Вищим адміністративним судом України у інформаційному листі № 1237/12/13-13 від 11.09.2013 року про питання, повязані із застосуванням положень Закону України «Про прокуратуру», розяснюючи судам України, що відсутність у позовній заяві інформації про зміст порушення інтересів держави, є недоліком позовної заяви та підставою для залишення такої позовної заяви без руху. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] наполягає на задоволення клопотання. Прокурор просить в заявленому клопотання необхідно відмовити у звязку з тим, що позов поданий відповідно до діючого законодавства і в позові наведені обґрунтування такого звернення до суду як позивача. Суд вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає в задоволенні клопотання необхідно відмовити з наступних підстав. Прокурор Дергачівського району Харківської області в інтересах держави звернувся до суду з позовом до [PERSON] і ТОВ «Галант ЛТД» про визнання недійсним договору купівлі продажу від 19.11.2010 року гуртожитку, що знаходиться за адресою м. Дергачі вул. Центральна-18 Харківської області між [PERSON]Мю то ТОВ «Галант ЛТД» та припинення права власності. Відповідно до ч. 2 ст. 45 ЦПК України, з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. При цьому прокурор повинен надати суду документи, які підтверджують неможливість громадянина самостійно здійснювати представництво своїх інтересів. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Нижченаведені обставини свідчать про те, що на даний момент не існує органу чи установи в інтересах якої прокурор міг би звернутися до суду із позовом про захист прав. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про прокуратуру» при виявленні порушень закону прокурор у межах своєї компетенції має право звертатись до суду в передбачених законом випадках. Згідно зі ст. 36-1 даного Закону представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом, однією з форм представництва є звернення до суду з позовами або заявами. Підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень державних інтересів. Із наведених норм вбачається, що право прокурора подати позов в інтересах держави не пов'язане з наявністю відповідного письмового звернення органу влади чи місцевого самоврядування до органів прокуратури про виявлене правопорушення. Для цього достатньо встановити, що порушено державні інтереси, за захистом яких прокурор звертається до суду. Крім того, судом встановлено, що даний спір виник внаслідок порушення державного інтересу, зокрема, щодо дотримання встановленого порядку розпорядження обєктами комунальної власності і спір стосується обєкту зі спеціальним статусом та особливим соціальним значенням - гуртожитку, у якому проживають та зареєстровані 48 осіб.

Outcome: dismissed