Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Представник позивача, який діє в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] в м.Коростишів Коростишівського району, Житомирської області помер батько позивача, [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) розміром 3,46 в умовних кадастрових гектарах в землі, яка перебувала в колективній власності ВАТ «Топорівське» с. Топори, Ружинського району, Житомирської області, яку померлий [PERSON] отримав у спадок від своєї дружини [PERSON] , яка померла [INFO] , яка в свою чергу дану земельну частку (пай) отримала у спадок після смерті свого брата [PERSON] , який помер [INFO] , але не оформила своїх спадкових прав. Позивачка спадщину батька прийняла, та частково оформив свої спадкові права. Однак постановою державного нотаріуса Ружинської державної нотаріальної контори від 30.01.2021 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай)м розміром 3,46 в умовних кадастрових гектарах в землі, яка перебувала в колективній власності ВАТ «Топорівське» с. Топори, Ружинського району, Житомирської області, яка відповідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0209809 виданого на підставі розпорядження Ружинської районної державної адміністрації від 23.05.1997 року №186 належала [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. В суд сторони не з`явились, подали заяви, в яких просять справу слухати у їх відсутність, позивач та його представник позовні вимоги підтримує, відповідач Ружинська селищна рада Бердичівського району, Житомирської області позовні вимоги визнають і не заперечують проти їх задоволення. Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши та оглянувши матеріали справи, встановив, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що позивач є спадкоємицею по закону майна [PERSON] , який помер , [INFO] в м.Коростишів Коростишівського району, Житомирської області, що стверджується: - паспортом громадянина України серії [NUMBER] виданого 09.07.1997 року Ружинським РВ УМВС України в Житомирській області на ім`я [PERSON] (а.с.4); - свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 20.05.2017 року Коростишівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (Повторно) (а.с.56) ; - витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, щодо підтвердження дошлюбного прізвища сформованого 20.05.2017 року Коростишівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (а.с.57) - свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 01.12.2020 року , Ружинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (а.с.6); - свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 10.12.1999 року , Топорівською сільською радою Ружинського району Житомирської області (а.с.7); - свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18.08.2000 року виданого завідуючим Ружинської державної нотаріальної контори та внесеного до реєстру за №1778 (а.с.8): -свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15.05.2019 року виданого державним нотарусом Ружинської державної нотаріальної контори та внесеного до реєстру за №460 (а.с.9): - рішенням Ружинського районного суду Житмоирської області від 01.03.2018 року (а.с.13); Статтею 524 ЦК УРСР ( який діяв на час відкриття спадщини [PERSON] , [PERSON] ) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємцями першої черги за законом є, зокрема, діти спадкодавця, що передбачено ст.529 ЦК УРСР. Відповідно ст530 ЦК УРСР у другу чергу спадкоємців за законом при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Відповідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру (садкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину наданого державним нотаріусом Ружинської державної нотаріальної контори вбачається, що спадкова справ після смерті відносно майна померлого [INFO] [PERSON] не заводилася, та ніхто із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався (а.с.40-42). За життя [PERSON] належало право на земельну частку (пай) по реформованому ВАТ «Топорівське» с.Топори, Ружинського району, Житомирської області. Відповідно повідомлення Відділу у Ружинському районі Головного управління Дергеокадастру у Житомирській області №29-6-0.34-155/120 -20 від 08.12.2020 року, сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЖТ №0209809, був виданий на ім`я [PERSON] відповідно розпорядження Ружинської районної державної адміністрації від 23.05.1997 року №186 бувшого реформованого ВАТ «Топорівське» с.Топорі, Ружинського району, Житомирської області, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Ружинською райдержадміністрацією за №159 від 20.06.1997 р. (а.с.10). Відповідно довідки Виконавчого комітету Ружинської селищної ради Житомирської області №409 від 11.11.2021 року вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] прийняла спадщину та вступила в фактичне володіння спадковим майном (обробляла земельну ділянку, доглядала за житловим будинком) після смерті свого брата [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] (а.с.107). Пунктом 1 частини 1 статті 549 ЦК УРСР передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, дії [PERSON] , з доглядом за домоволодінням, обробкою присадибної земельної ділянки, свідчать про прийняття нею спадщини після смерті своєї брата [PERSON] . Як вбачається з спадкової справи №695 заведеної 18.08.2000 року державним нотаріусом Ружинської державної нотаріальної контори щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , [PERSON] є спадкоємцем майна померлої дружини та у встановлений законодавством строк прийняв її спадщину, частково оформив свої спадкові права (а.с.84-96). Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно ж п.5 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Статтею 2 вищевказаного Закону передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай), є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до пункту 3.5.Листа Вищого спеціалізованого суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 - спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Абзацами 17 та 18 пункту 3.5. вищевказаного Листа ВССУ передбачено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Статтею 1216 ЦК України, який діяв на час смерті батька позивачки та діє на даний час, передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України) У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки ( ст. 1261 ЦК України). Тобто, до складу спадщини [PERSON] входить і право на земельну частку(пай) розміром 3.46 в умовних кадастрових гектара в земля, яка перебувала в колективній власності ВАТ «ім.Топорівське» с.Топорі Ружинського району Житомирської області, яке належало спадкодавцю [PERSON] , і таким чином позивачка, як спадкоємець свого батька, набула вказане право в порядку спадкування за законом. Визнання права на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно спадкової справи №47/2019, заведеної 01.03.2019 року державним нотаріусом Ружинської державної нотаріальної контори, щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , позивачка є спадкоємцем майна померлого та у встановлений законодавством строк прийняв його спадщину, та частково оформив свої спадкові права (а.с.47-84). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.012021 року, позивачу, державним нотаріусом Ружинської державної нотаріальної контори відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), що перебуває в ВАТ «Топорівське» с.Топори Ружинського району Житмоирської області, після смерті [PERSON] який помер [INFO] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищезазначене спадкове майно. (а.с.12). Таким чином, судом встановлено, що до позивача перейшло право спадкодавця на спадкового майна, зокрема і на зазначену земельну частку (пай). На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що право позивачки на прийняття спадщини реалізоване, але мають місце труднощі здійснення процедури реєстрації успадкованого майна, що виникли не з її вини. Перешкодою для оформлення спадкових прав у позивачки є неотримання спадкодавцем за свого життя правовстановлюючого документа, хоча право [PERSON] на вказану земельну частку (пай) ніким не оспорюється, а тому зазначене не може бути підставою для позбавлення спадкоємців права на спадщину. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З врахуванням вказаного, позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. Оскільки, відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги повністю, а суд,

Outcome: approved