Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» (далі - ПрАТ «ПРОСТО-страхування», позивач або страховик) звернулось до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 6 116,64 грн. в порядку регресу та вирішити питання про судові витрати, мотивуючи свої вимоги наступним. 27.05.2012 року ПрАТ «ПРОСТО-страхування» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Mercedes-Benz Sprinter» рік випуску 1999, реєстраційний номер (д.н.з.) [NUMBER] (поліс АВ № 6562101). 10.03.2013 року в м. Києві по вул. Здолбунівській відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю забезпеченого транспортного засобу, яким керував [PERSON], та автотранспортного засобу «ВАЗ» реєстраційний номер (д.н.з.) [NUMBER], що належить [PERSON], яким керував [PERSON], внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 17.05.2013 року винним у вчиненні вищезазначеної ДТП від 10.03.2013 року було визнано [PERSON] 08.07.2013 року власнику автомобіля «ВАЗ» реєстраційний номер (д.н.з.) [NUMBER] [PERSON] позивачем за наслідками проведеного страхового розслідування вищезазначеної ДТП було виплачено страхове відшкодування в розмірі 6 116,64 грн. (а.с.38) згідно розпорядження № 58651 від 05.07.2013 року (а.с.37). Позивач посилаючись на те, що всупереч п. п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до ДТП, невідкладно, але не пізніше 3 робочих днів з дня настання ДТП, письмово не надав страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу тощо, просить задовольнити свої позовні вимоги у повному обсязі (а.с.3-5). Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до положень ст. 74 ЦПК України (а.с.46-49, 51-54, 57-58, 61). Оскільки відповідач будучи належним чином повідомлений, неодноразово не з'являвся у судові засідання, інформацію щодо розгляду даної цивільної справи про відшкодування шкоди з [PERSON] за позовом Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» було розміщено останнім у газетах «Урядовий кур'єр» та «Хрещатик» (а.с.57, 58, 61). Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, окремо зазначив, що позовні вимоги підтримує та проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.59). 27.07.2015 року судом винесена ухвала про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ним позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В свою чергу, статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка в частині 1 вказує на підстави звільнення від доказування, зокрема, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, судом встановлено, що постановою Дарницького районного суду міста Києва від 17.05.2013 року [PERSON], [INFO], було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, а саме в тому, що 10.03.2013 року о 17 годині 05 хвилин на вул. Здолбунівська в м. Києві, керуючи автотранспортним засобом «Mercedes-Benz Sprinter» рік випуску 1999, реєстраційний номер (д.н.з.) [NUMBER], перед перестроюванням не впевнився в тому, що це буде безпечним, внаслідок чого допустив зіткнення із автотранспортним засобом «ВАЗ» реєстраційний номер (д.н.з.) [NUMBER], який належить [PERSON], яким керував [PERSON], що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів (а.с.12-17). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалена постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно довідки ДАІ Дарницького району у м. Києві від 10.03.2013 року автотранспортним засобом «ВАЗ» реєстраційний номер (д.н.з.) [NUMBER], під час вищезазначеної ДТП керував [PERSON], [INFO] (а.с.11). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON], [INFO], була забезпечена договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ / 6562101 від 27.05.2012 року, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Mercedes-Benz Sprinter» рік випуску 1999, реєстраційний номер (д.н.з.) [NUMBER]. Внаслідок зазначеного страхового випадку настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом). 12.03.2013 року [PERSON] звернувся до позивача (ПрАТ «ПРОСТО-страхування») із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку, надавши всі необхідні для виплати страхового відшкодування документи, в тому числі свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - «ВАЗ» реєстраційний номер (д.н.з.) [NUMBER], який на праві власності належить [PERSON] (а.с.7-10). Згідно звіту № 7359/58651 від 19.03.2013 року про оцінку транспортного засобу, складеного суб'єктом підприємницької діяльності ФОП «[PERSON]», вартість матеріального збитку, завданого власнику автотранспортного засобу «ВАЗ» реєстраційний номер (д.н.з.) [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП склала 7 339,97 грн. (а.с.13-17). 01.07.2013 року [PERSON] звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.34). 04.07.2013 року співробітниками ПрАТ «ПРОСТО-страхування» (експертом управління виплат) був складений розрахунок страхового відшкодування № 58651, що належить до виплати та складає 6 116,64 грн. Зокрема, позивачем було складено страховий акт № 58651 про визнання вищезазначеної ДТП страховим випадком і видано відповідне розпорядження (від 05.07.2013 року до страхового акту № 58651) про необхідність сплатити страхове відшкодування в розмірі 6 116,64 грн. (а.с.35-37). 08.07.2013 року згідно платіжного доручення № 19500 [PERSON], ІПН [NUMBER], згідно розпорядження № 58651 від 05.07.2013 року, було виплачено 6 116,64 грн. (а.с.38). Позивач помилково за вище встановлених судом обставин посилається на норми ст. 27 Закону України «Про страхування», якими передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Оскільки зазначеними положеннями регулюються відносини суброгації. В даному ж випадку позивач звертається до суду з позовними вимогами до відповідача в порядку регресу, які підпадають під регулювання ст. ст. 1191 ЦК України, а також ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-ІV). Роз`яснення про застосування вищезазначених понять також наведені у п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, згідно з яким при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика слід розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права, зокрема, ст. 1191 ЦК України, а також ст. 38 Закону України №1961-ІV, а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК і ст. 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. Відповідно до ст. ст. 1191, 1192 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закону№1961-ІV) встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов. Так, регресний позов подається до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він, зокрема, не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у статті 33 цього Закону №1961-ІV. Згідно п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, водій транспортного засобу причетний до ДТП письмово зобов'язаний надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Позивач зазначає, що відповідач, як водій забезпеченого транспортного засобу «Mercedes-Benz Sprinter» рік випуску 1999, реєстраційний номер (д.н.з.) [NUMBER], страхову компанію в передбачені законом строки не повідомив про ДТП, яке сталось 10.03.2013 року. Так, відповідач, як зазначалось судом вище, своїм правом з'явитись в судове засідання і спростувати або підтвердити доводи позивача не скористався, відтак суд, виходячи зі встановлених обставин справи, підтверджених належними та допустимими доказами по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі і з відповідача на користь позивача належить стягнути 6 116,64 грн. суми страхового відшкодування в порядку регресу. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved