Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, та просив стягнути солідарно на свою користь заборгованість за користування кредитними коштами у розмірі 467 980,76 грн та судові витрати. В обґрунтуванні позову зазначив, що 12.04.2013 між ПАТ «ВТБ Банк» (позивач) та [PERSON] (відповідач 1) був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 250 000,00 грн зі строком погашення кредиту до 12.04.2017, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 24 % річних, а позичальник зобов'язувався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним Кредитним договором 12.04.2013 між позивачем та [PERSON] (відповідач 2) було укладено договір поруки. Проте взятих на себе зобов'язань відповідачі належним чином не виконували. Внаслідок чого станом на 08.07.2014 утворилась заборгованість у розмірі 467 980,76 грн, з яких: 184 473,16 - сума поточної заборгованості за кредитом; 48 093,54 - прострочена заборгованість за кредитом; 4 777,52 - інфляційні втрати, нараховані у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту; 733,12 - 3% річних, нараховані у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту; 41 137,66 - прострочена заборгованість за відсотками; 572,47 - 3% річних нараховані у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо сплати відсотків; 3 878,10 грн - інфляційні втрати нараховані у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо сплати відсотків; 3 667,13 - сума заборгованості за відсотками за період з 28.10.2014 по 20.11.2014 рр.; 50 700,00 - прострочена заборгованість по сплаті комісії; 4 225,00 - поточна заборгованість по сплаті комісії; 48 946,63 - сума пені в розмірі 0,5 за кожен день прострочення сплати комісії; 76 776,43 - сума пені, нарахована у зв'язку з несвоєчасною сплатою відсотків по тілу кредиту в розмірі 0,5 за кожен день прострочення платежу. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 12 квітня 2013 року між позивачем та відповідачем 1 був укладений кредитний договір № R53700410230B, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 250 000,00 грн зі строком погашення кредиту до 12.04.2017, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 24 % річних (а.с.12-14). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивач відповідно до умов договору виконав взяті на себе зобов'язання у повному обсязі, а саме надав відповідачу 1 кредитні кошти (кредит) в розмірі 250 000,00 грн, що підтверджується меморіальним ордером № 19111 від 12.04.2013 року (а.с.24). Відповідач належним чином свої зобов'язання за вищезазначеним договором не виконував, у зв'язку з чим у перед позивачем утворилась заборгованість станом на 08.07.2014 у розмірі 467 980,76 грн, з яких: 184 473,16 - сума поточної заборгованості за кредитом; 48 093,54 - прострочена заборгованість за кредитом; 4 777,52 - інфляційні втрати, нараховані у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту; 733,12 - 3% річних, нараховані у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту; 41 137,66 - прострочена заборгованість за відсотками; 572,47 - 3% річних нараховані у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо сплати відсотків; 3 878,10 грн - інфляційні втрати нараховані у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо сплати відсотків; 3 667,13 - сума заборгованості за відсотками за період з 28.10.2014 по 20.11.2014 рр.; 50 700,00 - прострочена заборгованість по сплаті комісії; 4 225,00 - поточна заборгованість по сплаті комісії; 48 946,63 - сума пені в розмірі 0,5 за кожен день прострочення сплати комісії; 76 776,43 - сума пені, нарахована у зв'язку з несвоєчасною сплатою відсотків по тілу кредиту в розмірі 0,5 за кожен день прострочення платежу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним вище Кредитним договором, 12.04.2013 між позивачем та відповідачем 2 було укладено договір поруки № R53700410230B-П1 (а.с.25-27). Згідно ч.1 ст.553 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з цих окремо, солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Беручи до уваги наведене, та те що відповідачі належним чином не виконували свої зобов'язання згідно вищезазначених договорів, суд доходить висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості необхідно задовольнити. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь позивача судові витрати в сумі 1 827,00 грн, та з [PERSON] на користь позивача судові витрати в сумі 1 827,00 грн. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 526, 543, 553, 554, 611, 625, 1054 ЦК України, та

Outcome: approved