Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-10 00:00:00

Представник товариства з обмеженою відповідальністю Інтеркеш Україна (далі ТОВ Інтеркеш Україна) звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилається на те, що 09 березня 2019 року між ТОВ «Інтеркеш Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 8-26164, відповідно до якого відповідач отримала грошові кошти в розмірі 15000,00 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 127,75 % відсотків річних,тип процентної ставки - фіксована. Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджено її підписом на кредитному договорі та видатковому касовому ордері від 09 березня 2019 року. Згідно з умовами договору, кредитні кошти відповідачу було надано строком на 12 місяців з кінцевим строком повернення 08 березня 2020 року. Проте відповідач порушує умови договору, в добровільному порядку не повертає кошти згідно умов договору, у зв`язку з невиконанням зобовязання станом на 22 липня 2020 року заборгованість складає 30706,58 гривень, які просить стягнути з відповідача та судові витрати по справі, а саме судовий збір в розмірі 2102,00,00 гривень. Представник ТОВ «Інтеркеш Україна» надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задоволити (а. с. 31-33). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином за місцем реєстрації (а.с. 30, 35), про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи без її участі чи відзиву на позов від неї не надходило. У звязку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що між сторонами існують правовідносини, які повинні регулюватися нормами зобовязального права. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Судом встановлено, що [PERSON] 08 березня 2019 року звернулася до ТОВ Інтеркеш Україна з заявою № 8-26164 щодо отримання кредиту в розмірі 15000,00 гривень для власного користування (а.с. 9). 09 березня 2019 року між ТОВ «Інтеркеш Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 8-26164, відповідно до якого відповідач отримала грошові кошти в розмірі 15000,00 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 127,75 % річних на дванадцять місяців. Строк дії договору з 09 березня 2019 року по 08 березня 2020 року (а. с. 10-11). Видатковим касовим ордером від 09 березня 2020 року стверджується, що [PERSON] було видано кредитні кошти в розмірі 15000,00 гривень (а.с. 11). Згідно п.2.2.2 договору позичальник зобовязується погашати кредит та сплачувати проценти в порядку визначеному цим Договором. Відповідно до Довідки-розрахунку заборогованості №8-26164 від 09.03.2019 року станом на 22 липня 2020 року заборгованість [PERSON] складає 30706,58 гривень та складається з тіла кредиту в розмірі 9461,68 гривень; нараховані відсотки в розмірі 8644,31 гривень; нарахована пеня в розмірі 12600,59 гривень (а. с. 17-22). Відповідачу неодноразово надсилалися досудові вимоги про добровільне погашення заборгованості за кредитним договором № 26164 від 09 березня 2019 року (а.с. 15, 16). Відповідно до вимог ст. ст. 526,530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, тобто відповідно до умов договору у вказаний у договорі строк. Згідно ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. ТОВ Інтеркеш Україна свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши [PERSON] кредитні кошти, у встановленому договором розмірі, однак відповідач від виконання своїх зобов`язань ухиляється. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання відповідно до статті 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що позов про стягнення з [PERSON] заборгованості по кредитному договору №8-26164 від 09 березня 2019 року в розмірі 30706,58 гривень необхідно задовольнити. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2102,00 грн. (квитанція №ПН 2991580 від 23.07.2020 року ), а тому підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved