Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

Приватне підприємство «Лаванда» в особі директора [PERSON] (надалі Позивач) звернулось до суду з позовними вимогами, якими просить стягнути з [PERSON] (надалі Відповідач) на користь позивача заборгованість по сплаті орендної плати за користування земельною ділянкою в розмірі 1500 гривень, мотивуючи тим, що 01 січня 2017 року між сторонами був укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,44 га, яка належить позивачу згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-ОД № 000480 від 18 жовтня 2001 року. Пунктом 4 вказаного договору відповідач зобовязався сплачувати позивачу оренду плату за користування земельною ділянкою у розмірі 500,00 гривень щомісячно. Однак з травня 2017 року відповідач [PERSON] перестав сплачувати орендну плату, пославшись на те, що позивач не мала повноважень укладати договір оренди земельної ділянки від 01.01.2017 року, оскільки вона як директор ПП «Лаванда» не зареєстрована у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. На теперішній час заборгованість за несплату орендної плати складає 1500 гривень. У звязку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь оренду плату за користування земельною ділянкою в сумі 1500 гривень. Крім цього, позивач в судовому порядку просить зобовязати державного реєстратора Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис про призначення директором Приватного підприємства «Лаванда» [PERSON] відповідно до наказу № 1 від 28.03.2008 року. В судове засідання представник позивача не зявилась, надала через канцелярію суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та наполягає на його задоволенні, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Представник третьої особи Тарутинської РДА [PERSON] також не заперечував проти позову та надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач двічі в судове засідання не з'явився. Причини не явки суду не відомі, про день та час слухання справи повідомлений належним чином про що свідчать повідомлення про отримання ним поштових відправлень. Таким чином, відповідно та в порядку ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів та згоди позивача. В зв'язку з цим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі доказів наданих в матеріалах справи. Так, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом. Враховуючи те, що у справі, яка розглядається, спірні правовідносини повязані із невиконанням, на думку позивача, умов цивільно-правової угоди, суд дійшов висновку, що спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК (за правовою позицією спільного засідання Судових палат ВСУ від 14 червня 2016 року у справі № 21-41а16). Згідно наданих доказів ПП «Лаванда» належить земельна ділянка площею 0,44 га, яка розташована на території Тарутинської селищної ради Одеської області, передана для комерційного використання на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ -ОД № 000480 виданого 18 жовтня 2001 року Тарутинською селищною Радою народних депутатів, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 7 (а.с. 7-8). 01.01.2017 року між ПрАТ «Лаванда» в особі директора [PERSON] та [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки № 1 (а.с.9-11). Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані нормами Цивільного кодексу України щодо загальних положень про договір, Земельного кодексу України, а також Законом України «Про оренду землі». Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Спір між сторонами виник з приводу порушення істотних умов договору, зокрема щодо несплати орендарем орендної плати. Відповідно до частин першої та другої статті 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Пунктами 3, 4 договору оренди земельної ділянки від 01.01.2017 року, передбачено, що строк дії договору складає 1 рік і може бути продовжений на новий строк; орендна плата за земельну ділянку проводиться «орендарем» у формі та розмірі 500 гривень 30 числа кожного місяця. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону «Про оренду землі» орендодавець, зокрема, має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Як встановлено судом заборгованість по сплаті орендної плати за останні три місяці користування земельною ділянкою становить 1500,00 гривень. Враховуючи, що орендарем не сплачена орендна плата за користування земельною ділянкою, суд дійшов до висновку про стягнення заборгованості по сплаті орендної плати в розмірі 1500 гривень. Щодо позовних вимог позивача про зобовязання державного реєстратора Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис про призначення директором Приватного підприємства «Лаванда» [PERSON] відповідно до наказу №1 від 28.03.2008 року, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу № 1 від 28 березня 2008 року позивач [PERSON] виконує обовязки директора ПП «Лаванда» (а.с. 12). Відповідно до довідки від 29.08.2017 року № 931 позивачем з 2010 року надавалася звітність щодо фінансово-господарської діяльності ПП «Лаванда» до Тарутинського відділення Арцизької ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області за підписом керівника [PERSON] (а.с. 34). Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» державна реєстрація - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту, зокрема зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом. Згідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру. Статтею 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» встановлено виключний перелік відомостей що містяться в Єдиному державному реєстрі про юридичну особу. Відомості про керівника юридичної особи є обов'язковими для внесення в Єдиний державний реєстр. Враховуючи те, що позивача 28.03.2008 року на підставі наказу № 1 засновника ПП «Лаванда» було призначено на посаду директора підприємства, яка до теперішнього часу породжує виконувати обов'язки директора та займається поточною діяльністю підприємства, поданням звітності щодо фінансово-господарської діяльності підприємства, суд доходить висновку про зобовязання державного реєстратора внести в Єдиний державний реєстр відомості про керівника Приватного підприємства «Лаванда». Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача [PERSON] необхідно стягнути судові витрати в розмірі 1600 гривень. Враховуючи викладене,

Outcome: approved