Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Прокурор м. Рівне звернувся з позовом в інтересах держави в особі Фінансового управління Рівненської районної державної адміністрації до [PERSON] про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. В обґрунтування позову вказує, що вироком Рівненського міського суду від 11 лютого 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. Вироком суду встановлено, що відповідач завдав потерпілій [PERSON] тілесні ушкодження, у зв'язку з чим остання перебувала на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Центральної районної лікарні з 23 квітня 2014 року по 29 квітня 2014 року, що складає 6 ліжко-днів. Посилаючись на те, що Рівненська ЦРЛ, фінансується за рахунок коштів районного бюджету Фінансового управління Рівненської районної державної адміністрації, прокурор просить стягнути із [PERSON] витрати на стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] в сумі 1610 грн. 04 коп. та судові витрати по справі. Прокурор Колесник К.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з підстав викладених в позовній заяві, просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти задоволення позову. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. Судом встановлено, що вироком Рівненського міського суду від 11 лютого 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. Вироком суду встановлено, що відповідач завдав потерпілій [PERSON] тілесні ушкодження, у зв'язку з чим остання перебувала на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Центральної районної лікарні. Відповідно до ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Згідно ч.3 вказаної статті, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності або у власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», зазначено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням ліжко-днів, проведених у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Згідно розрахунку вартості лікування № 318 від 03 квітня 2015 року [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Рівненської ЦРЛ з 23 квітня 2014 року по 29 квітня 2014 року, що складає 6 ліжко-днів, сума витрат на лікування хворої становить 1610 грн. 04 коп. На підставі викладеного, суд вважає, що прокурором належними та допустимими доказами доведено наявність витрат на лікування потерпілої від злочину, а отже, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Як слідує з ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 243 грн.60 коп.

Outcome: approved