Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором кредиту, посилаючись на те, що [PERSON] (далі - відповідачка) звернулась до ПАТ «Альфа Банк» з заявою «на отримання кредиту», та надала всі необхідні для отримання кредиту документи. ПАТ «Альфа Банк» розглянувши заяву відповідачки, та надані до неї документи, прийняв позитивне рішення про надання кредиту. Як результат, між ПАТ «Альфа Банк» та Відповідачкою було укладено Договір кредиту № 401103497 від 26.12.2011 року. Згідно з умовами Договору кредиту № 401103497 від 26.12.2011 року, ПАТ «Альфа Банк» надав Відповідачці кредит на принципах поворотності, платності, строковості, у вигляді відновлювальної кредитної лінії у сумі - 8587,45 грн.(вісім тисяч п'ятсот вісімдесят сім гривень сорок п'ять копійок), з кінцевим строком погашення до 27.12.2013 року. Відповідачка виконувала взяті на себе зобов'язання з істотним порушенням умов Договору кредиту, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості за Договором кредиту № 401103497 від 26.12.2011 року. В наслідок істотних порушень відповідачкою зобов'язань за Договором кредиту, ПАТ «Альфа Банк» визнав строк повного повернення кредиту таким що настав, та розпочав процедуру досудового врегулювання проблемної заборгованості, здійснюючі телефонні дзвінки, письмові повідомлення про необхідність сплати простроченої заборгованості. Але вимоги ПАТ «Альфа Банк», щодо погашення простроченої заборгованості за Договором кредиту № 401103497 від 26.12.2011 року, ПАТ «Альфа Банк», відповідачкою були проігноровані, а прострочена заборгованість не сплачена. 23.12.2013 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 2013-1, відповідно до умов якого ПАТ «Альфа Банк» відступив на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» своє право вимоги заборгованості за Договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 401103497 від 26.12.2011 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Альфа Банк», прострочена заборгованість за яким станом на 23.12.2013 року складала: прострочена заборгованість по тілу кредит - 8062,88 грн.(вісім тисяч п'ятсот вісімдесят сім гривень сорок п'ять копійок); прострочені відсотки за користування кредитом - 0,97 грн.(дев'яносто сім копійок); прострочена комісія - 1615,38 грн.(одна тисяча шістсот п'ятнадцять гривень тридцять вісім копійок); пеня - 5400 грн.(п'ять тисяч чотириста гривень) Разом: 15079,23 грн.(п'ятнадцять тисяч сімдесят дев'ять гривень двадцять три копійки). Відповідно до договору факторингу № 2013-1 від 23.12.2013 року, укладеного між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна», ТОВ «Росвен Інвест Україна» набув статус Нового кредитора за Договором кредиту № 401103497 від 26.12.2011. укладеного між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON]. Станом на 23.12.2013 року прострочена заборгованість за Договором кредиту № 401103497 від 26.12.2011 року, складала: 15079,23 грн.( п'ятнадцять тисяч сімдесят дев'ять гривень двадцять три копійки). Таким чином, несплачена заборгованість за Договором кредиту № 401103497 від 26.12.2011 року, станом на дату складання даної позовної заяви, складає: 15079,23 грн. ( п'ятнадцять тисяч сімдесят дев'ять гривень двадцять три копійки). З метою вирішення питання, щодо сплати відповідачкою простроченої заборгованості за Договором кредиту № 401103497 від 26.12.2011 року, позивач неодноразово телефонував та надсилав повідомлення з проханням здійснити оплату заборгованості, а також надіслав відповідачці «Вимогу про погашення простроченої заборгованості». Відповідачка всі звернення проігнорувала, вимогу не задовольнила, погашення простроченої заборгованості не здійснила, чим грубо порушила права позивача. Представник позивача у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву у якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на їх задоволені наполягає, просить справу розглянути у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, про дату слухання справи була повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання повістки, заяв про відкладення розгляду справи не надавала, про причини неявки не повідомляла, тому суд визнає її неявку з неповажних причин, у зв'язку з чим відповідно до вимог ст.224 ЦПК України 29 березня 2016 року судом було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України - у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу. Дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ст. 60 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ст. 11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитом підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Судом встановлено, що дійсно між ПАТ «Альфа Банк» та відповідачкою було укладено Договір кредиту № 401103497 від 26.12.2011 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи. Згідно з умовами Договору кредиту № 401103497 від 26.12.2011 року, ПАТ «Альфа Банк» надав Відповідачці кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії у сумі - 8587,45 грн.(вісім тисяч п'ятсот вісімдесят сім гривень сорок п'ять копійок), з кінцевим строком погашення до 27.12.2013 року. Відповідачка виконувала взяті на себе зобов'язання з істотним порушенням умов Договору кредиту, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості за Договором кредиту № 401103497 від 26.12.2011 року, що підтверджується розрахунком заборгованості за даним кредитом. 23.12.2013 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 2013-1, відповідно до умов якого ПАТ «Альфа Банк» відступив на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна», своє право вимоги заборгованості за Договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 401103497 від 26.12.2011 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Альфа Банк», що підтверджується Витягом з реєстру передачі справ за даним Договором факторингу. За змістом частини 1 статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно п.2.1 Договору факторингу №2013/1 від 23.12.2013р. за цим Договором ПАТ «Альфа-Банк» (надалі клієнт) зобов'язується передати у власність ТОВ «Росвен Інвест Україна» (надалі Фактор), а Фактор - прийняти Права Вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором. Згідно п.2.2. право вимоги, що відступається згідно даного Договору включає суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за Основними договорами, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до договору факторингу № 2013-1 від 23.12.2013 року, укладеного між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна», ТОВ «Росвен Інвест Україна» набув статус нового кредитора за Договором кредиту № 401103497 від 26.12.2011. укладеного між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON]. 29.05.2015 року позивачем було направлено вимогу про погашення простроченої заборгованості до відповідачки, в якій визначено грошову вимогу, названий фактор, якому має бути здійсненій платіж та зазначений граничний строк виконання вимоги, що підтверджується Вимогою про погашення простроченої заборгованості від 29.05.2015 за вих. №2-5881. Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Станом на 23.12.2013 року прострочена заборгованість за Договором кредиту № 401103497 від 26.12.2011 року, складала: 15079,23 грн., включаючи: прострочену заборгованість по тілу кредит - 8062,88 грн.(вісім тисяч п'ятсот вісімдесят сім гривень сорок п'ять копійок); прострочені відсотки за користування кредитом - 0,97 грн.(дев'яносто сім копійок); прострочену комісія - 1615,38 грн.(одна тисяча шістсот п'ятнадцять гривень тридцять вісім копійок); пеню - 5400 грн.(п'ять тисяч чотириста гривень). Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У даній справі суд встановивши, що Загальні умови споживчого кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», пунктом 13 б яких установлено обов'язок по сплаті штрафних санкцій позичальником не містять підпису відповідача, у кредитному договорі № 401103497 про домовленість сторін щодо стягнення з позичальника штрафних санкцій не вказано. Приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку, що стягнення з відповідачки пені, яка відповідно до розрахунку заборгованості по даному кредиту відноситься до штрафних санкцій не має правових підстав, отже заява в даній частині позовних вимог не підлягає задоволенню. Таким чином, не сплачена заборгованість за Договором кредиту № 401103497 від 26.12.2011 року, станом на дату складання даної позовної заяви, складає 9 679, 23 грн.(дев'ять тисяч шістсот сімдесят дев'ять гривень двадцять три копійки), що включає: прострочену заборгованість по тілу кредит - 8062,88 грн.(вісім тисяч п'ятсот вісімдесят сім гривень сорок п'ять копійок); прострочені відсотки за користування кредитом - 0,97 грн.(дев'яносто сім копійок); прострочену комісія - 1615,38 грн.(одна тисяча шістсот п'ятнадцять гривень тридцять вісім копійок); Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, суд виходив з такого. Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику у строк - та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов. визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), згідно з ст. 514 вказаного кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. В судовому засіданні встановлено, що між Відповідачкою та Позивачем склалися договірні відносини, свої зобов'язання Відповідачка перед Позивачем порушила, та Позивачем доведено в судовому засіданні право на позовні вимоги та порушення своїх прав. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до матеріалів справи позивачем при подачі позову сплачено судовий збір за розгляд справи у розмірі 243,60 грн.(двісті сорок три гривні шістдесят копійок) , що підтверджується платіжним дорученням, доданим до матеріалів справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати: судовий збір в розмірі 243,60 грн.( двісті сорок три гривні шістдесят копійок) понесені позивачем при звернені до суду з даним позовом, що підтверджується платіжним дорученням. Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилався позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України.

Outcome: partial