Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Українське Дунайське пароплавство» (далі: УДП) звернулося до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON]про стягнення матеріального збитку через нестачу майна. У подальшому позивач УДП позовні вимоги уточнило (а.с.171-172), просило стягнути з відповідачів по 750грн. з кожного витрат на проведення незалежної оцінки та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги, дала пояснення, що в ході проведення перевірки в лютому березні місяцях 2016 року була виявлена нестача товарно-матеріальних цінностей, які були ввірені відповідачам на суму 13130грн. 90коп. Для встановлення вартості майна УДП звернулося до ТОВ «Експерт-Текнор» для проведення незалежної оцінки майна. Вартість оцінки склала 1500грн. Потім УДП звернулося до суду з позовом до відповідачів, але вже після цього 23 червня 2017 року комісією УДП було встановлено, що всі товарно-матеріальні цінності повернуті на штатні місця та списані в установленому порядку. Тому позивач просить стягнути з відповідачів лише судові витрати вартість оцінки та суму сплаченого судового збору. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, дали пояснення, що відповідачі працює у позивача, але ніякої шкоди як працівники підприємству не завдавали, що відразу, ще в березні 2016 року повідомляли, що ніякої нестачі немає, але УДП звернулося до суду і тільки після цього встановили відсутність нестачі, вони особисто ніякої шкоди УДП не завдали. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Перевіривши матеріали справи, вислухавши осіб, що беруть участь у справі, суд вважає позов не обґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню. Згідно до ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику, а також за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності. Відповідальність за не одержаний підприємством, установою, організацією прибуток може бути покладена лише на працівників, що є посадовими особами. Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. За згодою власника або уповноваженого ним органу працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене. Відповідно до ст.134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до\~статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; 2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; 3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; 4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані; 5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; 6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків; 7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов'язків; 8) службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу; 9) керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством. В судовому засіданні встановлено, що факт наявності нестачі встановлений висновком фахівця з організації майнової та особистої безпеки від 7 березня 2016 року (а.с.6,7) на підставі рапорту капітану теплохода «Капітан Кюселінг» від 1 лютого 2016 року (а.с.20). При цьому ніякої інвентаризації не проводилось, доказів, що цінності передавалися відповідачам під звіт немає. Висновком товариства з обмеженою відповідальністю «Експерт-Текнор» встановлена оцінка рухомого майна, що зникло з теплохода «Капітан Кюселінг» на суму 13130грн. 90коп. (а.с.52,53). За проведену оцінку УДП сплатило 1500грн. (а.с.51) Згідно до довідки про комісійну перевірку майна від 23 червня 2017 року (а.с.173,174) майно, що вважалося зниклим або не рахується за обліками, або списане ще до звернення УДП до суду з позовом до відповідачів. Згідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач не надав суду жодного доказу належного та допустимого у відповідності до ст.ст.57,58 ЦПК України в підтвердження того, що відповідачі завдали або колись завдавали шкоду УДП через нестачу товарно-матеріальних цінностей. Порядок відшкодування судових витрат встановлений главою 8 ЦПК України. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідно до ст.86 ЦПК України витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів, найманням ними житла, а також проведенням судових експертиз, несе сторона, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучення спеціаліста, перекладача та проведення судової експертизи. Кошти на оплату судової експертизи вносяться стороною, яка заявила клопотання про проведення експертизи. Якщо клопотання про проведення експертизи заявлено обома сторонами, витрати на її оплату несуть обидві сторони порівну. У разі неоплати судової експертизи у встановлений судом строк суд скасовує ухвалу про призначення судової експертизи. Добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять свідкам, спеціалістам, перекладачам, експертам сплачуються стороною, не на користь якої ухвалено судове рішення. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. У такому самому порядку компенсуються витрати на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача. Але ніякої судової експертизи по справі не проводилось. Відповідно до ст.88 ЦПК Українистороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно до ст.89 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. Зважаючи на те, що судом експертиза не призначалася, позивач відмовився від матеріальних вимог до відповідачів не унаслідок задоволення їх відповідачами після предявлення позову, а внаслідок самостійного встановлення позивачем відсутності нестачі товарно-матеріальних цінностей, підстав, передбачених законом, для відшкодування судових витрат (оплата проведення оцінки та оплата судового збору) позивачу за рахунок відповідачів немає. За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги УДП не обґрунтовані, не базуються на нормах закону, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed