Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, збільшивши в ході розгляду справи розмір позовних вимог, просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 17145,24 гривень, а також суму сплаченого судового збору у розмірі 243,60 гривень, посилаючись на те, що відповідачі споживають електричну енергію за адресою: [ADDRESS] для власних потреб, згідно договору найму житла та повинні здійснювати розрахунки з енергопостачальником за спожиту електроенергію за обумовленим тарифам (цінах) в передбачений термін. Представник позивача обґрунтовує позов тим, що, відповідно до пункту 42 Правил користування електричною енергією для населення, споживачі електричної енергії зобов'язані: дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору, забезпечувати технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів,забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них уразі розміщення приладу обліку в квартирі або на іншому об'єкті споживача, оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та ПКЕЕН, надавати розрахункові документи на вимогу представників енергопостачальника для перевірки правильності оплати та відповідності записів у них показанням приладу обліку та інше. Пунктом 19 Правил передбачено, що розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Відповідно до загальних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною чи гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезенням побутових відходів в порядку, встановленому законом. Крім того, Закон України «Про електронерегетику» регулює відносини пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням електричної та теплової енергії. Так згідно з особовим рахунком споживача [NUMBER] відповідно до показань електролічильника № 09666 за розрахунковий період з 16.03.2009 року по 12.11.2010 року, згідно розрахунку заборгованості споживачами було використано електричної енергії в загальні кількості 18810 кВт. Год. на суму 4582,12 гривень, за розрахунковий період з 12.11.2010 року по 15.09.2013 року згідно розрахунку заборгованості за спожиту електричну енергію споживачами було використано електричної енергії в загальній кількості 27827 кВт./год. на суму 9759,35 гривень, за розрахунковий період з 15.09.2013 року по 18.05.2014 року споживачами було використано електричної енергії в загальній кількості -7688 кВт./год. на суму - 3085,85 гривень. За вказаний період відповідачами було сплачено суму у розмірі - 366,52 гривні, тому загальна сума боргу за вказаний період з 16.03.2009 року по 18.05.2014 року складає - 17145,24 гривні. Оскільки відповідачі у добровільному порядку сплатити заборгованість за спожиту електричну енергію відмовляються, представник ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» вимушений звернутися з наступним позовом до суду. Представник Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та просила стягнути з відповідачів солідарно вартість спожитої електричної енергії у розмірі 17145,24 гривні, а також суму сплаченого судового збору у розмірі 243,60 гривень. Відповідач [PERSON], яка в суді представляла також і інтереси [PERSON], водному із судових засідань позов визнавала частково, проте не вказуючи яку саме суму боргу відповідачі згодні виплатити. Будучи присутніми в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON], позов не визнавали в повному обсязі, обґрунтовуючи тим, що [PERSON] з 25.07.2006 року працює суддею Іванівського районного суду Одеської області, а тому відповідно до п.9 статті 44Закону України «Про статус суддів», ст.47 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 2354 від 07.07.2010 року має право на 50% знижку щодо оплати будь-яких комунальних послуг. Далі відповідачі вказували, що договірні відносини між [PERSON] та позивачем з приводу користування електричною енергією у квартирі [ADDRESS], виникли тільки на підставі договору [NUMBER] від 01.03.2014 року, умови договору від 01.03.2014 року належним чином виконуються [PERSON], що підтверджується квитанціями про сплату вартості спожитої електроенергії. Відповідачі звертали увагу суду, що до 01.03.2014 року рахунки за спожиту електричну енергію пред'являлися позивачем до [PERSON], яка не є членом їхньої сім'ї. Відповідачі не укладали з позивачем будь-яких угод щодо переведення на них боргу за спожиту електричну енергію, який рахувався за [PERSON] по особовому рахунку 0300/847408. Враховуючи вищевикладене вважали, що позов не може бути задоволено. В судове засідання 06.11.2014 року відповідачі не з'явилися, з'явився їх представник [PERSON], за клопотанням представника позивача в судовому засіданні була оголошена перерва до 09.12.2014 року. В судове засідання призначене до розгляду на 09.12.2014 року відповідачі та їхній представник не з'явилися, заяву про перенесення судового засідання до суду не надали. Суд, вислухавши представників позивача, відповідачів, надавши оцінку поданим доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що ПАТ «Одесаобленерго» постачає електричну енергію за адресою: [ADDRESS] згідно особового рахунку [NUMBER]. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.05.2005 року власником квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON]. 15.01.2009 року між власником житла - [PERSON] та відповідачами укладено договір найму житла, згідно з п.3.1,3.2. розділу 3 якого, передбачено порядок та умови сплати комунальних та інших послуг, а саме, що комунальні послуги оплачуються користувачами житла самостійно. Проаналізувавши договір найму житла від 15.01.2009 року, суд прийшов до висновку, що відповідачі споживають електричну енергію за адресою: [ADDRESS] для власних потреб згідно договору найму житла та повинні здійснювати розрахунки з енергопостачальником за спожиту енергію по обумовлених тарифам ( цінах) в передбачений термін. Згідно з пунктом 1 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357 ці Правила регулюють відносини між громадянами та енергопостачальниками. Відповідно до пункту 42 Правил користування електричною енергією для населення, споживачі електричної енергії зобов'язані: дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору, забезпечувати технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів,забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них уразі розміщення приладу обліку в квартирі або на іншому об'єкті споживача, оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та ПКЕЕН, надавати розрахункові документи на вимогу представників енергопостачальника для перевірки правильності оплати та відповідності записів у них показанням приладу обліку та інше. Пунктом 19 Правил передбачено, що розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Відповідно до загальних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною чи гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезенням побутових відходів в порядку, встановленому законом. Закон України «Про електронерегетику» регулює відносини пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням електричної та теплової енергії. З цих підстав суд приходить до висновку, що енергопостачання це послуга в результаті якої споживач отримує електричну енергію. Як вбачається з особового рахунку споживача [NUMBER] відповідно до показань електролічильника № 09666 за розрахунковий період з 12.11.2010 року по 15.09.2013 року згідно розрахунку заборгованості за спожиту електричну енергію споживачами було використано електричної енергії в загальній кількості 27827 кВт./год. на суму 9759,35 гривень. В судовому засіданні встановлено, що 24.04.2012 року ПАТ «Одесаобленерго» Південний РЕМ звернулося до Малиновського районного суду м. Одеси з заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS], заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 8071,66 гривень та понесених судових витрат. 27.04.2012 року суддею Малиновського районного суду міста Одеси винесено судовий наказ по справі № 1519/7373/2012 про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиту електричну енергію. 17.10.2012 року ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси скасовано судовий наказ про стягнення зазначеної заборгованості за заявою споживача [PERSON] з в'язку з відсутністю договору про надання послуг з електропостачання та наявністю спору про право між сторонами. В ході розгляду даної справи 26.08.2014 року представником позивача була подана заява про уточнення позовних вимог, в якій позивач збільшив розмір позовних вимог та просив стягнути з відповідачів по справі солідарно заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 17145,24 гривні та судовий збір в розмірі 243,60 гривень. Для підтвердження збільшених позовних вимог представником позивача наданий до суду розрахунок заборгованості за спожиту електричну енергію складений 11.07.2014 року у відношенні абонента [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Згідно з даним розрахунком за період з 16.03.2009 року по 12.11.2010 року кількість спожитої енергії відповідача складає18810 кВт./год., відповідно до тарифу 0,2436 до сплати підлягає сума - 4582,12 гривень; за період з 15.09.2013 року по 18.05.2014 року кількість спожитої енергії складає (1200+5224+1264 кВт./год = 7688 кВт./год.), із застосуванням різних тарифів за різні періоди (0,2802; 0,3648; 0,9576), з врахуванням частково сплаченої відповідачами суми за цей період у розмірі - 366,52 гривні, загальна сума заборгованості за період з 16.03.2009 року по 12.11.2010 року та за період з 15.09.2013 року по 18.05.2014 року становить - 7385, 89 гривень. Проаналізувавши розрахунок заборгованості за період з 12.11.2010 року по 15.09.2013 року, згідно з яким відповідачами було використано електричну енергію в загальній кількості 27827 кВт./год. на суму 9759,35 гривень та з врахуванням дослідженого вище розрахунку складеного за період з 16.03.2009 року по 12.11.2010 року, та за період з 15.09.2013 року по 18.05.2014 року загальна сума заборгованості відповідачів за використання електричної енергії за період з 16.03.2009 року по 18.05.2014 року складає суму - 17145,24 гривні (9759,53 гривень + 7385,89 гривень), яка підлягає стягненню з відповідачів [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку. В ході судового розгляду стороною відповідачів не оспорювалися показання електролічильника та кількість використаної електричної енергії за досліджені періоди - (27827 кВт./год. та 26498 кВт. Год.) Відповідачами заперечується нарахування повної сплати за спожиту електроенергію, так як вони вважають, що мають право на 50% знижку у відповідності до Законів України «Про статус суддів» та Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 року. Стосовно заперечень сторони відповідачів та обґрунтованості часткового задоволення позову із застосуванням вимог Законів України «Про статус суддів» та Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 року, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до вимог п.9 статті 44 Закону України «Про статус суддів» суддя має право на 50% знижку плати за займане ним та членами його сім'ї житло, комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична та теплова енергія, установка та користування індивідуальним домашнім телефоном). Разом з тим, задовольняючи позов щодо стягнення плати за користування електричною енергією, суд враховує, що відповідно до Законів України про Державний бюджет України на відповідні роки витрати на безоплатне матеріальне та побутове забезпечення, на яке згідно із законами України мають право окремі категорії працівників бюджетних установ, здійснюється за рахунок коштів і в межах бюджетних асигнувань на утримання цих установ. Відповідачами не було надано доказів звернення до бухгалтерії установи, в якій він працює, про відшкодування витрат на безоплатне матеріальне й побутове забезпечення за рахунок коштів установи, як це передбачено Порядком надання пільг, компенсацій і гарантій працівникам бюджетних установ, військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2003 року № 426, а тому не вбачається підстав для часткового задоволення позову. Крім того, при прийнятті рішення по даній справі судом враховується, що період за який частково утворилася заборгованість за надання послуг за користування електричною енергією, розпочався з 12.11.2010 року, тобто після набрання чинності Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 року. Судом враховуються надані стороною відповідачів ухвала Вищого адміністративного суду України про зупинення провадження за заявою [PERSON] про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Вищого адміністративного суду України від 15 вересня 2011 року у справі № П/9991/335/11 за позовом [PERSON] до Вищої Ради юстиції, Президента України про визнання незаконними і скасування рішення та указу про звільнення з посади судді Іванівського районного суду Одеської області за порушення присяги. Проаналізувавши вищезазначені нормативно-правові акти та документи, суд вважає, що відповідачі на час розгляду даної справи не є суб'єктами до яких мають застосовуватися вимоги Закону України «Про статус суддів» та Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 року, тому задовольняє позов в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. До судових витрат згідно зі ст.79 ЦПК України відносяться судовий збір та витрати, пов'язані з розглядом справи.

Outcome: approved