Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення в порядку регресу витрат понесених у результаті виплати страхового відшкодування в розмірі 5700,61 грн., судового збору в розмірі 243,60 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 1500,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 17.01.2012 року на перехресті вул. Чехова-Пекарська в м. Львові з вини відповідача, який керував автомобілем [NUMBER] мало місце ДТП, в результаті чого був пошкоджений автомобіль [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Відповідно до висновку №14 експертного автотоварознавчого дослідження від 30.01.2012 року, складеного спеціалістом [PERSON], вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «ВАЗ-210930», становить 6840,73 грн. Така шкода особисто відповідачем відшкодована не була, і оскільки останній не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, на підставі заяви потерпілого така шкода в розмірі 5700,61 грн., була відшкодована позивачем згідно з платіжним дорученням від 19.11.2012 року за №4456. За таких обставин, набувши право регресної вимоги до особи, яка винна в заподіянні шкоди, 22.10.2012 року на адресу відповідача було скеровано вимогу про відшкодування понесених втрат, однак така залишилася проігнорованою. Оскільки відповідач, згідно з вимогами чинного законодавства несе обов'язок відшкодувати МТСБУ сплачене страхове відшкодування, таку суму шкоди просить стягнути з нього в примусовому порядку. Крім цього, просить стягнути з відповідача 243,60 грн. судового збору та 1500,00 грн. витрат на правову допомогу. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку через оголошення у пресі, причин неявки суду не повідомив. Тому суд вважає, що у відповідності до ст.224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, слід розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши заочне рішення. Перевіривши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.01.2012 року о 22:30 год. на перехресті вул. Чехова-Пекарська в м. Львові мала місце ДТП за участю транспортного засобу «Мазда 323», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобілю [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого автомобілі отримали технічні пошкодження. Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 14.02.2012 року (а.с.3) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124, ст.130 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на два роки. Відповідно до ч. 4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з позовної заяви, на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власником автомобіля [NUMBER] застрахована не була. Відповідно до положень п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно з висновком №14 експертного автотоварознавчого дослідження від 30.01.2012 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобілю [NUMBER], становить 6840,73 грн. (а.с.6-8). Як вбачається із копії платіжного доручення №4456 від 19.11.2012 року (а.с.10) МТСБ України здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому [PERSON] в розмірі 5700,61 грн. Відповідно до п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Оскільки позивачем здійснено регламентну виплату потерпілій стороні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, і така сталася з вини відповідача як водія транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, і на вимогу позивача від 22.10.2012 року (а.с.11) добровільно не компенсував понесені позивачем витрати, а тому суд вважає, що в цій частині позов слід задовольнити та стягнути в порядку регресу із відповідача в користь позивача понесені ним витрати на виплату страхового відшкодування в розмірі 5700,61 грн. При цьому, у відповідності до вимог ч. 1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем та документально підтверджені (а.с.3) судові витрати по справі, що становлять 243,60 грн. судового збору. Разом з тим, суд вважає необґрунтованою вимогу позивача про стягнення з відповідача 1500,00 грн. витрат на правову допомогу, оскільки в матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження понесення позивачем цих судових витрат. Крім того, відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Однак, в матеріалах справи відсутній розрахунок вартості робіт, не вказано час затрачений для надання правової допомоги, що позбавляє суд можливості встановити чи понесені позивачем витрати не перевищують граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, встановлених вищевказаним законом.

Outcome: approved