Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом і просить стягнути із відповідача заборгованість за договором позики від 03 вересня 2018 року в розмірі 160000 грн. 00 коп. основного боргу, 6089 грн. 08 коп. інфляційного збільшення суми боргу, 2175 грн. 50 коп. трьох відсотків річних від простроченої суми. Також просить стягнути із відповідача судовий збір в розмірі 2523 грн. 97 коп. Посилається на те, що 03 вересня 2018 року між сторонами був укладений договір позики, відповідно до якого відповідачу було надано в борг грошові кошти в розмірі 160000 грн. 00 коп. на строк до 01 травня 2019 року. Відповідачем умови укладеного договору не виконувалися, кошти в касу не вносилися, внаслідок чого позивачем на адресу відповідача було направлене повідомлення про розірвання договору, укладеного між сторонами, та вимога про повернення всієї суми отриманих коштів. 22 липня 2019 року було відкрито провадження по даній справі, справу ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін та проведення судового засідання (т.1, а.с.33). 09 серпня 2019 року від представника відповідача Панченко Т.А. до суду надійшов відзив на позов (т.1, а.с.42-43), відповідно до якого вона просить відмовити в задоволенні позовних вимог, справу розглядати в порядку загального позовного провадження, надати відповідачу додатковий строк на звернення до суду із зустрічним позовом про визнання недійсним договору позики. Посилається на те, що відповідач був найманим працівником в ТОВ «С.К.С» в період із 13 лютого 2018 року по 28 грудня 2018 року. Грошові кошти, які просить стягнути позивач, частково були сумою недоїмки. В спосіб удаваної позики колишній роботодавець намагається покласти на відповідача майнову шкоду, завдану працівником. 29 серпня 2019 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив (т.1, а.с.48-51), відповідно до якої він просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, відповідачу відмовити у наданні додаткового строку для подання зустрічного позову. Посилається на те, що дійсно відповідач перебував у трудових відносинах із ТОВ «С.К.С» у 2018 року, що стало визначальним фактором при прийнятті рішення про надання йому коштів у безпроцентну позику. При укладенні договору позики волевиявлення сторін було вільним, відповідач підписав договір особисто, отримав кошти, майже рік ними користувався. Твердження представника відповідача, що сума боргу, на яку претендує позивач, була частково сумою недоїмки є безпідставним та необгрунтованим, поскільки у національному законодавстві недоїмкою є регуляторні акти у сфері, яка регулює нарахування та утримання єдиного соціального внеску на загальнобов`язкове державне соціальне страхування. Натомість у позивача ж відсутні борги за податками та зборами. Ухвалою від 02 жовтня 2019 року (т.1, а.с.60) заяву представника позивача Панченко Т.А. від 09 серпня 2019 року було залишено без задоволення. Постановлено розгляд даної цивільної справи продовжити за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. 28 жовтня 2019 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про зупинення провадження у справі до вирішення справи за його позовом до ТОВ «С.К.С» про визнання недійсним договору позики (т.1, а.с.62-68). Ухвалою від 28 жовтня 2019 року в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі було відмовлено в зв`язку із ненаданням доказів відкриття провадження у справі (т.1, а.с.69). 12 листопада 2019 року відповідач [PERSON] повторно звернувся до суду із клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення справи за його позовом до ТОВ «С.К.С» про визнання недійсним договору позики (т.1, а.с.74-76). Ухвалою від 14 листопада 2019 року (т.1, а.с.78) в задоволенні вищезазначеного клопотання було відмовлено. 23 січня 2020 року представником позивача Панченко Т.А. було подано заяву про відвід судді Керекези Я.І. (т.1, а.с.95-96), яку вона в подальшому відкликала та просила не розглядати ( т. 1 а.с. 245-246). 20 травня 2020 року представником позивача Панченко Т.А. подано заяву про залишення позову без розгляду (т.1, а.с.218-220) в зв`язку повторною неявкою належним чином повідомленого позивача та неповідомлення ним про причини неявки. Ухвалою від 15 червня 2020 року (т.1, а.с.249) в задоволенні вищезазначеної заяви було відмовлено. 07 липня 2020 року до суду від представника відповідача Панченко Т.А. надійшло клопотання про врегулювання спору за участю судді та про зупиненя провадження у справі (т.2, а.с.3-4). 07 липня 2020 року на адресу позивача був направлений лист про необхідність повідомлення про своє відношення до вищезазначеного клопотання, поскільки звернення із таким клопотанням можливе лише за спільною згодою сторін по справі (т.2, а.с.8). 17 липня 2020 року до суду надійшла заява від представника позивача про відмову у наданні згоди на врегулювання спору за участю судді. Ухвалою суду від 30 липня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання про врегулювання спору за участю судді ( т. 2 а.с. 15). В судове засідання представник позивача не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутності на підставі поданих доказів. Відповідач [PERSON] та його представник Панченко Т.А. в судове засідання 23 вересня 2020 року не з`явилися, повідомлені належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань не направляли. Судом встановлено наступне. 03 вересня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «С.К.С» та [PERSON] був укладений договір позики (т.1, а.с.9), відповідно до якого відповідач отримав грошову позику в розмірі 16000 грн. 00 коп. терміном до 01 травня 2019 року. Факт передачі відповідачу вищезазначених коштів підтверджується копіями видаткових касових ордерів від 03 вересня 2019 року, 04 вересня 2019 року, 05 вересня 2019 року та 06 вересня 2019 року (т.1, а.с.10-13) , відповідно до яких відповідачу були передані грошові кошти на суму 50000 грн. 00 коп., 50000 грн. 00 коп., 50000 грн. 00 коп. та 10000 грн. 00 коп. відповідно, всього на загальну суму 160000 грн. 00 коп. 17 січня 2019 року на адресу відповідача було направлене повідомлення про розірвання договору позики від 03 вересня 2018 року в зв`язку із порушення [PERSON] умов укладеного між сторонами договору. В даному повідомленні виставлена вимога про повернення всієї суми позики на протязі 30 днів з дня отримання даного повідомлення (а.с.17). Лист із даним повідомленням повернувся на адресу позивача з відміткою працівника поштового зв`язку «За закінченням встановленого строку зберігання» (т.1, а.с.19). Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені дані обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Позивачем [PERSON] та його представником Панченко Т.А. на підтвердження своїх заперечень проти позовних вимог подані наступні докази : - відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків № 383 від 05 серпня 2019 року(т.1, а.с.44, 130); - копія трудової книжки [PERSON] (т.1, а.с.125- 129); - історія по картковому рахунку з 26 вересня 2017 року по 31 грудня 2017 року (т.1, а.с.131); - історія по картковому рахунку з 01 січня 2018 року по 31 травня 2018 року (т.1, а.с.132); - історія по картковому рахунку з 01 червня 2018 року по 31 грудня 2018 року (т.1, а.с.133134); - історія по картковому рахунку з 01 січня 2019 року по 31 травня 2019 року (т.1, а.с.135); - виписки з особового рахунку з 01 вересня 2017 року по 02 серпня 2019 року (т.1, а.с.136-145); - копія повідомлення Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області № П-65/109/1010/25/01-19 від 21 серпня 2019 року (т.1, а.с.146); - копія ухвали Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2019 року (т.1, а.с.147-148); - витягу із сайту «Судова влада» (т.1, а.с.149); - копія скарги [PERSON] до Головного управління Держпраці Київської області з доказами її направлення адресату (т.1, а.с.150-151); - копія скарги [PERSON] до ДПІ у Святошинському районі м.Києва Головного управління ДФС України в м.Києві з доказами її направлення адресату (т.1, а.с.152-153); - відповідь Головного управління ДФС у м.Києві № 126-15-42-09-27 від 19 серпня 2019 року (т.1, а.с.154); - відповідь Головного управління Держпраці у Київській області № 4.4/2-Н384-1-4673 від 09 вересня 2019 року (т.1, а.с.155); - копія трудової книжки [PERSON] (т.1, а.с.156-157); - копія трудової книжки [PERSON] (т.1, а.с.158-164); - копія трудової книжки [PERSON] (т.1, а.с.165-169); - витяг із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «Л.К.О» та ТОВ «С.К.С» (т.1, а.с.170-199); - витяг із сайту «Судова влада» щодо судових справ за участю ТОВ «С.К.С» (т.1, а.с.200-207); - копія запитів адвоката Панченко Т.А. № 83 від 09 серпня 2019 року та № 20 від 10 лютого 2020 року до ТОВ «С.К.С» з доказами їх направлення адресату(т.1, а.с.208-212). Разом з тим, суд, оцінивши дані докази в їх сукупності, оцінивши їх належність, допустимість та достовірність, дійшов висновку, що вони не стосуються предмету спору та ніяким чином не спростовують факт укладення між сторонами договору позики. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами глав 48, 51, 71 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей. Згідно з вимогами ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.5.1 укладеного між сторонами договору Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю суму позики в строк, вказаний в п.4.1 цього Договору. Згідно п.4.1 Договору термін позики за цим договором встановлюється з дати підписання цього Договору до 01 травня 2019 року. Відповідно до п.5.2 Договору позика повертається Позичальником шляхом щомісячного, за виключенням місяця, в якому надається позика, внесення грошових коштів в касу Позикодавця. За погодженням сторін порядок повернення позики може бути змінений. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, оригінал розписки надано суду позивачем; в розписці зазначена сума позики та обов`язок повернути дані кошти; вимога про повернення коштів була пред`явлена відповідачу, станом на день винесення рішення пройшло більше тридцяти днів. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вищезазначеного Закону встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Отже позовні вимоги в частині стягнення з відповідача трьох процентів річних від простроченої суми та пені також підлягають задоволенню, оскільки їх стягнення передбачено законодавством України, розрахунок зроблений позивачем відповідно до вимог закону. Таким чином, позовні вимоги ТОВ «С.К.С» підлягають задоволенню в повному обсязі. В силу ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 526, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved