Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування. В позовній заяві зазначив, що 21.02.2014 року о 09 год. 00 хв. в м. Маріуполі з вини [PERSON], який керував автомобілем «ВАЗ-21061», державний номер 47059ЕВ, була скоєна дорожньо-транспортна пригода. Вина відповідача у скоєнні зазначеної ДТП підтверджується постановою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12.03.2014 року. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль «ДЖИЛІ», державний номер [NUMBER], який знаходився під керуванням [PERSON] Відповідно до автотоварознавчого дослідження, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «ДЖИЛІ», становить 22\~859,68 грн. Зазначена шкода винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. У зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності» 22.04.2014 р. позивач здійснив регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 19\~049,73 грн. Крім того, позивачем було понесені витрати на послуги аварійних комісарів у розмірі 758,00 грн. На даний час відповідач в добровільному порядку витрати не компенсував. Просив стягнути з відповідача в порядку регресу витрати, пов'язані з регламентною виплатою в розмірі 19\~049,73 коп., додатково понесені витрати на правову допомогу у розмірі 2\~000 грн., послуги аварійного комісара в розмірі 758,00 грн. та судовий збір у розмірі 1378,00 грн. Представник позивача надав до суду клопотання розгляд справи вести у його відсутність, в разі неявки відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні присутній не був з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв про розгляд справи у відсутності відповідача чи про відкладення розгляду справи від відповідача до суду не надходило. За таких обставин, з урахуванням думки представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив заочно розглянути справу у відсутності відповідача за наявними в справі доказами. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 21.02.2014 року о 09 год. 00 хв., керував транспортним засобом «ВАЗ-21061», державний номер 47059ЕВ, у Центральному (Жовтневому) районі міста Маріуполя, по вулиці Купріна, не був уважним, не дотримався безпечної дистанції та швидкості руху, скоїв зіткнення з автомобілем «ДЖИЛІ», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], в результаті чого сталась дорожньо-транспортна пригода. Згідно з ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постановою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 березня 2014 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 374 грн. Згідно зі звітом № 673(05)050314 від 18.03.2014р., калькуляцією/висновком вартості відновлювального ремонту від 05.03.2014р. вартість відновлюваного ремонту автомобіля «ДЖИЛІ», державний номер [NUMBER], складає 22\~859,68 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Статтею 1192 ЦК України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Підпунктом а) пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до абзацу другого п. 22.1 ст. 22 вищезазначеного Закону у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до пункту 9.5. статті 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розміри лімітів відповідальності страховика мають переглядатися Уповноваженим органом відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін. Так, розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 9 липня 2010 року N 566 «Про деякі питання здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено обов'язковий ліміт відповідальності страховика за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 50000 гривень на одного потерпілого. Згідно з платіжними дорученнями від 22 квітня 2014 року №6004 позивач сплатив потерпілій особі страхове відшкодування у розмірі 19\~049,73 грн. Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов'язок з відшкодування шкоди з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Статтею 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Тому, відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після проведення виплати на користь потерпілого у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача. Оскільки відповідач є винною особою у настанні страхового випадку, а МТСБУ відповідно до Закону здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, і не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то відповідно до ст.ст. 1166, 1188, ч. 1 ст. 1191 ЦК України та п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до [PERSON], а відповідач зобов'язаний сплатити МТСБУ страхове відшкодування в порядку регресу. \~Крім того, Моторним (транспортним) страховим бюро України понесені витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн. та витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 758,00 грн., які підтверджені документально і також підлягають стягненню з відповідача. Також на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved