Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Представник позивача Рибак А.М. звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору № LVH9GA0000000199 від 26 вересня 2008 року, Банк надав [PERSON] кредит в сумі 17 738, 95 доларів США з кінцевим строком повернення 26.09.2013 року зі сплатою процентної ставки у розмірі 15,00 % річних. В якості забезпечення виконання зобов'язань позичальника за Кредитним договором, між позивачем та [PERSON] було укладено договір іпотеки № LVH9GA0000000199 від 26 вересня 2008 року, предметом якого є житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 99.00 кв.м., житловою площею 41.60 кв.м. Відповідач порушує взяті на себе зобов'язання щодо строків сплати платежів за Кредитним договором, і станом на 30.01.2014 року допустив заборгованість в розмірі 262 615, 66 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 2 098 299.10 грн. і яка складається із: 172 580.21 доларів США - заборгованість за кредитом; 20 904.33 долари США - відсотків за користу-вання кредитом; 56 595.81 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором; та штрафів: 31.29. долар США (штраф фіксована частина) та 12 504.02 долар США (штраф процентна складова). У зв'язку з невиконанням позичальником вимог про повернення коштів Позивач звертається до суду з вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки. Представник позивача Рибак А.М. в судове засідання не з»явився, однак надіслав на адресу суду заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить справу слухати у його відсутності. Проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоч належним чином був повідомлений про місце та час слухання справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомив та не подав заяву про розгляд справи у його відсутності, що дає підстави згідно ст.. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує представник позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, заслухавши заяву представника позивача, дослідивши письмові докази по справі дав їм оцінку, і вважає, що заявлені вимоги є безпідставними. Судом встановлено, що у відповідності до кредитного договору № LVH9GA0000000199 від 26 вересня 2008 року, ПАТ КБ «ПриватБанк» надав [PERSON] кредит в сумі 17 738, 95 доларів США з кінцевим строком повернення 26.09.2013 року зі сплатою процентної ставки у розмірі 15,00 % річних. З метою забезпечення виконання зобов»язань, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № LVH9GA0000000199 від 26 вересня 2008 року, згідно якого відповідач надав у заставу належне йому згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.05.2001 рокумайно: житловий будинок загальною площею 99.00 м2 , житловою площею 41.60 м2, який розташований за адресою: [ADDRESS]. З матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 30.01.2014 року допустив заборгованість в розмірі 262 615, 66 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 2 098 299.10 грн. і яка складається із: 172 580.21 доларів США - заборгованість за кредитом; 20 904.33 долари США - відсотків за користування кредитом; 56 595.81 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором; та штрафів: 31.29. долар США (штраф фіксована частина) та 12 504.02 долар США (штраф процентна складова).. Листом від 21.12.2013 року банк попереджав відповідача про наявність простроченої заборгованості і реалізацію права позикодавця, передбаченого п. 18.13, п.24 Договору іпотеки, вимагаючи протягом 30-ти календарних днів сплатити поточну заборгованість іпотеки попереджаючи про відкликання усієї суми кредиту, в разі якщо вимоги не будуть задоволені. Однак вказані вимоги банку залишились без задоволення. Для належного виконання зобов'язань статтею 546 ЦК України передбачені такі види забезпечення виконання зобов'язання, як неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. Згідно зі ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Статтею 575 ЦК України передбачені окремі види застав: іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. За змістом частини 1 ст. 583 ЦК України та частини 2 ст. 11 Закону України «Про іпотеку» заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель). При цьому застава (іпотека) завжди є забезпеченням певного узгодженого із заставодавцем (іпотекодавцем) зобов'язання. Законодавством розрізняється застава (іпотека), надана боржником та застава (іпотека), надана третьою особою (майновим поручителем). Відповідно до ст. 590 ЦК України, ст. 33 Закону України «Про іпотеку» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Частиною 6 ст.3 Закону «Про іпотеку» встановлено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами. Відповідно до пункту 18.10 Договору іпотеки у разі невиконання Позичальником умов основного зобов'язання Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги у повному обсязі. 07.06.2014 р. набрав чинності прийнятий ВРУ 03.06.2014 р. Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Відповідно до п. 1.1 вказаного закону, протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно і загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Таким чином, оскільки вказаний закон є чинним, відповідач в судове засідання не з»явився на не надав згоду на звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок загальною площею 99.00 м2 , житловою площею 41.60 м2, який розташований за адресою: [ADDRESS], який згідно довідки Гніздичівської селищної Ради Жидачівського району Львівської області є місцем реєстрації та проживання відповідача, доказів про наявність іншого нерухомого майна у відповідача суду не подано, а тому суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати в користь позивача стягненню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed