Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

Представник позивача ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернувся до Мукачівського міськрайонного суду з позовом про стягнення з [PERSON] суму боргу в розмірі 27 594,90 гривень. Позов мотивує тим, що 03.09.2018 року між «ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та відповідачем було укладено договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунка у рамках зарплатного проекту № 8182635070БС/2018-08, згідно якого останньому було відкрито кредитну лінію з лімітом в сумі не більше 30 000,00 гривень, строком до 31.08.2020 року. Відповідно до п.6.3.2 Кредитного договору, дія кредитної лінії, позивачем може бути достроково припинена якщо протягом двох місяців постіль організація не проводить зарахування заробітної плати на картковий рахунок. З грудня 2018 року організація припинила зарахування коштів на рахунок відповідача у зв`язку з його звільненням. Позивач 01.02.2019 року направив відповідачу повідомлення про наявність простроченої заборгованості, а 07.02.2019 року - вимогу про погашення простроченої заборгованості. Претензія направлена 15.03.2019 року № 067-12/1-151, однак відповіді, або погашення боргу не отримано. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, не повернув кредит та нараховані відсотки у сумі 27 594,90 гривень, з яких: 24 955,83 гривень - основної суми боргу, 2 259,40 гривень - прострочені відсотки, 276,68 гривень - пеня за прострочення погашення основного боргу, 102,99 гривень - пеня за прострочення погашення відсотків. Відповідно до ч.2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.07.2019 року, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Копію ухвали про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження відповідач отримав 30.07.2019 року. Відповідач у наданий судом строк та станом на 15 жовтня 2019 року своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до переконання, про задоволення позову на підставі наступного. Судом встановлено, що згідно умов договору про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії за № 8182635070БС/2018-08 від 03.09.2018 року, [PERSON] в ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк в м.Ужгороді» було відкрито кредитну лінію в межах якої Банк надає [PERSON] кредит з лімітом у розмірі 30 000 гривень на строк до 31.08.2020 року для проведення операцій зі застосуванням картки. Відповідно до умов договору про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії за користування кредитом [PERSON] зобов`язаний сплачувати щомісячно проценти на рівні 28% річних, а у разі прострочення сплати заборгованості за кредитом та процентів за кредитом сплачувати пеню за кожен день прострочення. Фактичне надання Банком кредиту [PERSON] підтверджується банківською «поточною випискою за контрактом» за період з 03.09.2018 року по 26.04.2019 року. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК). Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно з нормою ст. 526 ЦКзобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним з видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Пунктами 2.3, 2.5 та 2.8. Договору про відкриття карткового рахунку та кредитної лінії передбачає, що дія кредитної лінії припиняється 31.08.2020 року. Дія кредитної лінії може бути припинена банком в односторонньому порядку. Про припинення дії кредитної лінії банк повідомляє клієнта шляхом подальшого надіслання йому відповідного письмового повідомлення. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено в ст.1050 ЦК. Якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК). Згідно з ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зазначені умови договору відповідачем належним чином виконані не були, внаслідок чого в нього перед банком станом на 26.04.2019 року виникла заборгованість у сумі 27 594,90 гривень, з яких: 24 955,83 гривень - основної суми боргу, 2 259,40 гривень - прострочені відсотки, 276,68 гривень - пеня за прострочення погашення основного боргу, 102,99 гривень - пеня за прострочення погашення відсотків. Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за кредитним договором розрахована обґрунтовано, відповідно до вимог кредитного договору, будь-яких заперечень з даного приводу від відповідача на адресу суду не надійшло. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий сторонами, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»), при цьому жодна із сторін не була поставлена судом у менш сприятливе становище, порівняно з іншою стороною, на чому наголошується у практиці Європейського суду з прав людини. Так, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» підлягають задоволенню. Судові витрати відповідно до ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача. Судом встановлено, що при подачі позовної заяви до суду, позивачем згідно з платіжним дорученням № 452116 від 14.05.2019 року сплачено судовий збір в сумі 1 921,00 гривень (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved