Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Представник позивачів [PERSON] , [PERSON] звернувся до суду з позовом до Київської міської ради про призначення додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON] - мати позивача [PERSON] та баба позивачки [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис № 1343). Протягом шести місяців заяви про прийняття спадщини позивачами подано не було, оскільки позивач [PERSON] внаслідок захворювання фактично припинив соціальні стосунки , а позивач [PERSON] дізналася про спадкове майно лише в червні 2016 року. Позивачі в судове засідання не з'явилися. Представником позивачів до суд подано заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти винесення заочного рішенню суду не заперечив. Представник відповідача Київська міська рада повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. У відповідності до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] про що свідчить свідоцтво про смерть видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис № 1343), Серія [NUMBER]. Позивач [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Позивач [PERSON] є онукою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Протягом шести місяців заяви про прийняття спадщини позивачами подано не було, оскільки позивач [PERSON] внаслідок захворювання фактично припинив соціальні стосунки , а позивач [PERSON] дізналася про спадкове майно лише в червні 2016 року. Відповідно до пункту другого частини першої ст. 3 Цивільного кодексу України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. (ч.1 та 2 ст. 321 Цивільного кодексу України). Так, позови про визнання права власності спрямовані на усунення перешкод у здійсненні власником свого права і виключення домагань на приналежне власнику майно за допомогою підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 1220 ЦК України Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Якщо протягом однієї доби померли особи, які могли б спадкувати одна після одної, спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з них. Якщо кілька осіб, які могли б спадкувати одна після одної, померли під час спільної для них небезпеки (стихійного лиха, аварії, катастрофи тощо), припускається, що вони померли одночасно. У цьому випадку спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з цих осіб. Згідно зі ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1297 ЦК України обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про призначення додаткового строку для прийняття спадщини, підлягає до задоволення, оскільки позивач [PERSON] будучи сином померлої [PERSON] , а позивач [PERSON] будучи онукою померлої , є спадкоємцями і мають право прийняти спадщину або не прийняти її, як це передбачено ч. 1 ст. 1268 ЦК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved