Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Володарка» 04.07.2017 року звернулось до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за користування житловим приміщенням та житлово-комунальні послуги. Позов мотивований тим, що в гуртожитку [PERSON] «Володарка», розташованому в м. Вінниця, просп. Коцюбинського, 41, в кімнаті №27 зареєстровані та проживають квартиронаймачі [PERSON] та [PERSON] На усіх мешканців, які проживають у гуртожитку та користуються комунальними послугами, відкриваються особові рахунки. Розрахунок вартості проживання в гуртожитку здійснюється виходячи із фактичних витрат з утримання гуртожитку та надання товариством послуг з водопостачання, водовідведення, теплопостачання, газопостачання, гарячої води та електроенергії на підставі калькуляції визначення вартості проживання за 1 ліжко/місце. Нарахування плати за проживання в гуртожитку проводиться у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1996 року №1548 «Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін тарифів)», розпорядження Вінницької обласної державної адміністрації №231 від 22.06.2009 року «Про встановлення граничного розміру плати за проживання в гуртожитках» та розпорядження Вінницької обласної державної адміністрації №761 від 15.12.2014 року «Про внесення змін до розпорядження Вінницької обласної державної адміністрації №231 від 22.06.2009 року». Відповідачі в порушення вимог ЖК не сплачують щомісячної плати за користування житловим приміщенням та за надані товариством комунальні послуги, в звязку з чим за період з 1 червня 2014 року до 31 травня 2017 року утворився борг в сумі 12 870,00 гривень. Добровільно погасити заборгованість та сплачувати поточні платежі відповідачі відмовляються. Вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості за користування житловим приміщенням та житлово-комунальні послуги до відповідачів, в якому позивач просить стягнути із відповідачів заборгованість за користування житловим приміщенням та житлово-комунальні послуги в гуртожитку по просп. Коцюбинського, 41, м. Вінниця в сумі по 6\~435,00 грн. з кожного, а також судовий збір в сумі 1\~600 грн. В\~судовому засіданні представник позивача [PERSON] «Володарка» [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просил суд позов задовольнити з підстав, зазначених у позові. Додатково зазначила, що [PERSON] була поселена як працівник підприємства в гуртожиток згідно ордеру на ліжко місце від 21.05.1985 року, де прописана з 14.06.1985 року по теперішній час. В червні 1991 року [PERSON] звільнила ліжко місце і стала проживати спільно зі своїм цивільним чоловіком, в звязку з вагітністю та народженням сина [PERSON], а з 25.09.1991 року по 2 липня 1997 року [PERSON] не працювала на підприємстві перебувала у відпустці по догляду за дитиною. За час перебування у відпустці по догляду за дитиною та про лютий місяць 2000 року [PERSON] в гуртожитку по пр. Коцюбинського не проживала, постійного місця проживання не мала, а винаймала житло по пр. Юності 14/269 та по вул. Київській в гуртожитку профтехучилища № 7. В лютому місяці 2000 року з невідомої причини [PERSON] була виселена адміністрацією училища, в звязку з чим звернулась до профспілкового комітету та адміністрації ВАТ «Володарка» з проханням надати їй з сином кімнату в гуртожитку позивача. Враховуючи виключні обставини, а саме те, що працівниця підприємства одинока мати з малолітньою дитиною в зимовий період залишилась без житла, адміністрацією товариства за клопотанням профспілкового комітету 25.02.2000 року прийнято рішення про надання окремої кімнати для проживання [PERSON] з сином. З того часу відповідачі займають кімнату № 27 житловою площею 13,4 кв.м. на другому поверсі в гуртожитку по проспекту Коцюбинського 41 та користуються комунальними послугами. З досягненням 16 річного віку син [PERSON] [PERSON] зареєстрований в гуртожитку відповідача. З мешканцями, що проживають у гуртожитку товариство уклало договори найму ліжко місця, якими передбачено, в тому числі внесення плати за проживання згідно з калькуляцією витрат на утримання гуртожитку. Разом з тим відповідачі відмовились від укладення договору. Особові рахунки відкриті на всіх мешканців, які зареєстровані та проживають у гуртожитку та користуються комунальними послугами. Відповідачі не здійснюють оплати за спожиті комунальні послуги та за користування кімнатою, а тому у всіх випадках заборгованість з них неодноразово стягувалась на користь позивача рішеннями судів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, 25.07.2017 року подала до суду письмові заперечення проти позову, у яких зазначила, що позову не визнає, оскільки у 2000 році поселяти її, як сімейну, в холостяцький гуртожиток для дівчат по просп. Коцюбинського, 41, у м. Вінниця не мали права, оскільки проживання сімей у гуртожитках для одиноких не допускається. Окрім того, відповідач [PERSON] зазначила, що документів їй не надавали, а договір найму ліжко-місця відсутній, як і рахунок та договір на оплату житво-комунальних послуг, а починаючи із 2000 року відсутні тарифи на житлово-комунальні послуги. Також звертає увагу, що у гуртожитку за вказаною адресою не дотримано встановлених санітарних норм, що призвело до отримання нею інвалідності III ступеню загального захворювання (на підтвердження факту існування хвороб відповідачка надала медичні довідки). В 2009 році Вінницькою обласною державною адміністрацією встановлено ставку на ліжко-місце для осіб, які не перебувають у сімейних відносинах, а тому відповідна ставка її не стосується. На підставі викладеного, відповідач просила суд відмовити у задоволені позову. 14.11.2017 року [PERSON] додатково подала до суду доповнення до свого заперечення від 25.07.2017 року, у яких просила зобовязати юриста позивача надати суду оригінал документу, який підтверджує правовий статус гуртожитку та книгу записів осіб, які у ньому проживають. [PERSON] звертає увагу, що у відповідній книзі написано лише її прізвище та номер кімнати, а відомості щодо часу прибуття її в гуртожиток відсутні. Разом із тим, у кімнаті гуртожитку чути шум, кухня малого розміру, а також є проблеми із гарячою водою та опаленням. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, повідомлявся судом про день, час та місце розгляду справи завчасно та належним чином. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] заперечив щодо задоволення позову через відсутність законних підстав для стягнення заборгованості за користування житловим приміщенням та житлово-комунальні послуги із відповідачів та просив суд відмовити у його задоволенні. Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності та взаємозв'язку, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно довідки [PERSON] «Володарка» [PERSON] і [PERSON] проживають в кімнаті № 27 гуртожитку по вул. Коцюбинського, 41 в м. Вінниці. (а.с. 15). Вказана обставина не заперечувалась сторонами по справі в ході судового розгляду, а тому в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Згідно інформації Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради [PERSON] і [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO] гурт. (а.с. 21, 23). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як встановлено рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29.10.2014 року у справі № 127/14078/14 ц, за позовом ПАТ «Володарка» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу, директором ПАТ «Володарка» 30.06.2009 року на підставі розпорядження Вінницької обласної державної адміністрації від 22.06.2009 року №231 видано розпорядження, яким встановлено граничний розмір за проживання в гуртожитку громадян України, які займають приміщення, що знаходяться у спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних відносинах, у розмірі 150 грн. на місяць за 1 ліжко/місце в опалювальний період та 100 грн. на місяць за 1 ліжко/місце в неопалювальний період з урахуванням податку на додану вартість. Розпорядження набрало чинності з 01.07.2009 року (а.с. 47 - 49). Розпорядженням Вінницької обласної державної адміністрації №761 від 15.12.2014 року внесено зміни до Розпорядження №231 від 22.06.2009 року, згідно яких у пункті 1 цифри «150» та «100» замінено цифрами «220» та «170» відповідно (а.с.12). В обґрунтування позову позивачем надано калькуляції визначення вартості проживання в гуртожитку ПАТ «Володарка» за період з червня 2014 року по травень 2017 року включно на ліжко-місце в осінньо-зимовий та літній періоди. Згідно із нарахуваннями, що містяться у особистих рахунках відповідачів, за період часу з 01.06.2014 року по 31.05.2017 року включно загальна сума їх заборгованості перед позивачем за користування житловим приміщенням та житлово-комунальні послуги становить 12\~870, 00 грн. (а.с. 7-10). За наведений вище період оплата відповідачами за проживання в гуртожитку та оплата за комунальні послуги на користь [PERSON] «Володарка», що в м. Вінниці, проспект Коцюбинського, 41, не проводилась взагалі. Відповідно до п.10 Положення про гуртожиток ПАТ «Володарка», затвердженого 14.02.2011 року, особи, які проживають у гуртожитку зобовязані своєчасно вносити плату за житло. Пунктом 22 даного Положення зазначено, що на всіх мешканців, які зареєстровані та проживають у гуртожитку та користуються комунальними послугами, відкриваються особові рахунки (а.с.56-58). Відповідно до п. 18 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого [PERSON] Міністрів УРСР від 03.06.1986 р. № 208, громадяни, які проживають у гуртожитках зобов`язані своєчасно вносити плату за користування жилою площею і за комунальні послуги відповідно до пункту 38 цього Примірного положення. Плата за користування жилою площею в приміщеннях, що знаходяться в спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних стосунках, провадиться за встановленими ставками. Витрати на комунальні послуги входять до ставки плати за користування жилою площею і окремо плата за них не стягується. Згідно листа профкому ВАТ «Володарка» №21-7 від 18.02.2000 року матері-одиначці [PERSON] та її сину [PERSON] надано в користування одну кімнату в гуртожитку по вул. Коцюбинського, 41 (а.с.59). Відповідно до довідки ПАТ «Володарка» від 05.03.2012 року ордер на вселення [PERSON] та [PERSON] до кімнати гуртожитку по вул. Коцюбинського, 41 не видавався (а.с.60). Від підписання договору найму ліжко-місця в гуртожитку відповідачі ухиляються, що встановлено рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29.10.2014 року у справі № 127/14078/14 ц, а отже вказана обставина в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Разом з тим відповідачі фактично проживають у кімнаті № 27 вказаного гуртожитку, зареєстровані в ньому і це приміщенні перебуває у їхньому відособленому користуванні, також відповідачі користуються житлово комунальними послугами, плата за які визначена відповідними калькуляціями вартості проживання в гуртожитку, що описані вище, за таких обставин суд вважає, що відповідачі зобовязані вносити плату за користування займаною кімнатою гуртожитку, в тому числі і оплачувати комунальні послуги. Крім того, п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами Закону, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг, не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг у повному обсязі, особливо за обставин, коли відповідачі ухиляються від укладення такого договору, що встановлено рішенням суду. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно \~до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є \~грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склались між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Проживаючи у кімнаті гуртожитку позивача відповідачі споживаючи житлово-комунальні послуги, не оплачують їх у встановленому порядку. За період з червня 2014 року по травень 2017 року загальний борг [PERSON] та [PERSON] становить 12\~870,00 грн., який на день розгляду справи не погашений. Враховуючи те, що оплата встановлюється на кожного громадянина окремо, кожен із відповідачів займає ліжко-місце і нарахування плати проводилось позивачем на [PERSON] та [PERSON], суд вважає, що відповідачі мають нести відповідальність по внесенню плати за користування гуртожитком, тому позов підлягає задоволенню, з кожного з відповідачів підлягає стягненню сума в розмірі по 6\~435, 00 грн. Стосовно наданої відповідачем [PERSON] медичної документації та її тверджень, що умови проживання в гуртожитку є жахливими та непридатними для проживання не приймаються судом як підставу для відмови в задоволенні позову, оскільки не є предметом розгляду даної справи а факт надання послуг неналежної якості не підтверджено жодними належними та допустимими доказами. Розрахунок заборгованості що наведено позивачем у відповідних калькуляціях стороною відповідачів жодним чином перед судом не спростовано, такий розрахунок є нормативно обґрунтованим а тому приймається судом як належний доказ розміру заборгованості відповідачів перед позивачем. Згідно ч. 1\~ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. \~На підставі викладеного,

Outcome: approved