Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

Представник позивача ПАТ «ПРОСТО-страхування» подав до суду позовну заяву в якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «ПРОСТО-страхування» відшкодування шкоди у розмірі 4 638,57 гривень та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 03.11.2015 року ПАТ ПАТ «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] уклали договір страхування №ПК КБ 1500059 майнових інтересів власника автомобіля «Volkswagen GOLF» д.н.з. [NUMBER] . В місті Львові 20.09.2016 року на вул. Луганській відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів «FIAT TIPO» д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] та застрахованого транспортного засобу «Volkswagen GOLF» д.н.з. [NUMBER] . Винуватцем ДТП є [PERSON] . У результаті зазначеної пригоди був пошкоджений автомобіль [PERSON] . Відповідно до рахунку №А10031971 від 22.09.2016 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen GOLF» становить 17 159,00 грн. Зазначена вище ДТП була визнана страховим випадком, про що 11.11.2016 року співробітниками ПАТ «ПРОСТО-страхування» складено страховий акт №116074. Відповідно до АТ «ПРОСТО-страхування» здійснило виплату страхового відшкодування шляхом зарахування у сплату недоплаченої частини страхової премії шляхом взаємозаліку із Волинською філією АТ «ПРОСТО-страхування» на договір ПКД КБ 1600021 від 07.11.2016 року. Відтак витрати позивача, пов`язані з зазначеним ДТП складають 12 756,75 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» відповідно до полісу №АЕ/5626061. ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» 23.03.2017 року сплатило частину страхового відшкодування в розмірі 8 118,18 гривень. Однак, суми грошових коштів у розмірі 8 118,18 гривень не достатньо для покриття збитків, яких зазнало АТ «ПРОСТО-страхування» у зв`язку із ДТП. На підставі викладеного вище, просить задовольнити позов і зобов`язати [PERSON] відшкодувати грошові кошти у розмірі 4 638,57 грн. (12 756,75грн. - 8 118,18грн. = 4 638,57гн.). Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова Козюренко Р.С. від 02.04.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, розпорядження керівника апарату Франківського районного суду м. Львова № 51/Р від 11.05.2019 року, 11.05.2019 року вказану цивільну справу передано судді Мартьяновій С.М. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 02.07.2019 року вказана справа прийнята до провадження та призначено підготовче судове засідання. За результатами проведення підготовчого судового засідання, 01.03.2021 року справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві вбачається, що такий просить про слухання справи за його відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до положень ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 20.09.2016 року о 13:35 год., керуючи автомобілем «FIAT TIPO» д.н.з. [NUMBER] у м. Львові по вул. Луганська, 2, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух та керувати ним, не дотримався безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух та керувати ним, не дотримався безпечної дистанції руху, здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen GOLF» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали технічні пошкодження, чим порушив вимоги п. п 12.1., 13.1 Правил дорожнього руху. Даний факт підтверджується Постановою Франківського районного суду м. Львова від 31.10.2016 року, яка не оскаржувала ся та набрала законної сили. У результаті ДТП був пошкоджений автомобіль «Volkswagen GOLF» д.н.з. [NUMBER] , який належав [PERSON] . Відповідно до Рахунку ТзОВ «Алекс со» №А10031971 від 22.09.2016 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 17 159,00 гривень. Відповідно до страхового акту №116074 від 11.11.2016 року, зазначена ДТП була визнана страховим випадком, відповідно до якого відшкодування, що належить до виплати [PERSON] складає 12 756,75 грн. Відповідно до Полісу №АЕ/5626061 цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна». Страховик [PERSON] сплатив ПАТ «ПРОСТО-страхування» 23.03.2017 року страхове відшкодування у розмірі 8 118,18 грн. ПАТ «ПРОСТО-страхування» скеровував [PERSON] претензію від 24.03.2017 року на суму 4 638,57 грн., оскільки сума сплаченого ПрАТ «АСК «Інго Україна» страхового відшкодування не покриває суму здійсненої на користь [PERSON] страхової виплати. Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. У відповідності зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика (Позивач), який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (Відповідач). Відповідно до положень ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Відповідно доч.1ст.12 ЦК України - особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч. 2ст. 14 ЦК України). Відповідно до ст. 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно із ч.1,4 ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, у якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. Відповідно до абз. «ґ» п. п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1статті 33 цього Закону. Відповідно до правового висновку Верховного суду України, який міститься у постанові від 13.02.2014 року неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Частина 1статті 1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Оскільки ПАТ «ПРОСТО-страхування» виконав покладені на нього Законом та умовами Договору обов`язки та відшкодував шкоду завдану відповідачем, а страховик відповідача у повному обсязі не відшкодував суму страхової виплати, в зв`язку з чим у нього виникло право суброгації у розмірі виплаченого відшкодування, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ «ПРОСТО-страхування» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в сумі 4 638,57 грн. Судові витрати слід стягнути із відповідача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved