Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем по наявній справі 03.03.1985 року у Главанській сільській раді Арцизького відділу ЗАГС Одеської області, про що у Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис за № 6. Спільне життя між позивачкою та відповідачем не склалося з причини взаємного непорозуміння. Від цього шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. З урахуванням наведеного, зазначаючи, що подальше збереження сім'ї неможливо, [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] Сторони в судове засідання не з'явились. Від представника позивачки [PERSON] надійшла письмова заява, в якій він просив розглянути справу за його відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України. При цьому відповідно до письмової заяви представник позивачки позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі, у випадку неявки відповідача просив суд винести заочне рішення. Відповідач [PERSON] повторно не з'явився в судове засідання (викликався на 02.10.2014р. та 28.10.2014р.). Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових викликів. Про причину своєї неявки відповідач суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. В зв'язку з повторною неявкою в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, зі згоди представника позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. В зв'язку з неявкою у судове засідання представника позивачки та відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Спільне життя між сторонами не склалося з причини взаємного непорозуміння. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу, сторони дійсно перебувають у шлюбі, однак він носить формальний характер. Сторони фактично припинили відносини як подружжя, відносин не підтримують з 2004 року. Спору матеріального характеру, майнових заперечень один до одного у них немає. У зв'язку з наведеним суд вважає, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх шлюбу неможливо та шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу у зв'язку з реєстрацією шлюбу [PERSON] змінила прізвище, у якої до шлюбу було прізвище «Тукусер». В зв'язку з тим, що позивачка не зверталася до суду із заявою про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд приходить до висновку, що позивачка бажає після припинення шлюбу іменуватися цим же прізвищем, що і зараз, а саме - «[PERSON]». Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved