Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] звернувся з позовом в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON] , укладений 14.08.1993 року та зареєстрований Новобузьким районним відділом запису актів громадянського стану, за актовим записом №110. В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що 14 серпня 1993 року [PERSON] зареєструвала з відповідачем шлюб. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалось, оскільки у них різні характери, різні погляди на життя, через що між ними постійно виникали непорозуміння та сварки. Шлюбні відносини припинилися з 2010 року. За таких обставин, вважає подальше подружнє життя з [PERSON] неможливим, воно буде суперечити їхнім інтересам. Їхній шлюб остаточно розпався і зберегти його неможливо. В добровільному порядку у відповідності до ч.1 ст.106 СК України, відповідач відмовляється розірвати шлюб, тому позивачка змушена звернутись до суду із даним позовом. Позивачка в судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був завчасно, належним чином повідомлений про слухання справи, у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України. Заяви про розгляд справи без його участі на адресу суду не подав. При таких обставинах суд постановив провести, на підставі вимог ст.281 ЦПК України, заочний розгляд справи. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, тому відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно із ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що сторони вступили в шлюб 14 серпня 1993 року, який зареєстровано Новобузьким районним відділом запису актів громадянського стану, про що складено відповідний актовий запис №110. Згідно з ч.ч. 2,4 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, встановлено, що розлад у сім`ї є стійким, сторони спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо один від одного. Як встановлено судом, спору між сторонами про проживання спільних дітей та поділ майна на час розгляду цієї справи немає. Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розірвання шлюбу та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню, внаслідок чого шлюб між сторонами слід розірвати, після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище набуте у шлюбі « [PERSON] ». На стягненні з відповідача судових витрат, які позивачка понесла у зв`язку з розглядом справи, остання не наполягала, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами.

Outcome: approved