Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія» звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 7053 к від 28 березня 2014 року, за умовами якого [PERSON] отримала у тимчасове користування грошові кошти у безготівковій формі з дотриманням вимоги їх повернення та сплати процентів у визначені договором строки в сумі 9500,00 грн., строком на 24 місяці, з 28 березня 2014 року по 28 березня 2016 року включно зі сплатою процентів у розмірі 28,8 % річних. Перерахування визначених кредитним договором грошових коштів на банківський рахунок відповідача підтверджується копією платіжних доручень №16419 від 28 березня 2014 року. 14 квітня 2014 року між Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія» Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» укладено договір добровільного страхування кредитів №4. У відповідності з Додатком № 1 до Договору добровільного страхування кредитів № 4 від 14 квітня 2014 року, укладеного між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та [PERSON] віднесено до переліку договорів, страхові ризики за якими застраховано позивачем на загальну суму 23702,50 грн. Відповідач свої зобов`язання за кредитними договорами належним чином не виконувала, передбачені кредитним договором щомісячні платежі не сплачувала. ПрАТ «Українська страхова компанія» на підставі заяви № 101 від 23 квітня 2021 року та доданих до неї документів, складено страховий акт № 120 кр від 26 квітня 2021 року та 26 квітня 2021 року здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 23700,50 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 285 від 29 квітня 2021 року. Таким чином, оскільки КС «Українська страхова компанія» виконала покладені на неї законом та умовами Договорів добровільного страхування кредитів обов`язки до ПрАТ «Українська страхова компанія» перейшло право вимоги на стягнення з відповідача [PERSON] матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування в розмірі 23700,50 грн. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» матеріальну шкоду за виплачене страхове відшкодування в розмірі 23700,50 грн. та судові витрати у виді судового збору в розмірі 2270,00 грн. Відповідно до ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] повідомлялася про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у строк до 18 червня 2021 року надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують її відзив. У зв`язку з тим, що м. Горлівка Донецької області віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 № 1085-р., при цьому, з 27 листопада 2014 року припинено приймання поштових відправлень на/з територію(ї) Донецької та Луганської областей до/з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, у т.ч. до/з м. Горлівка (згідно з інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті УДППЗ Укрпошта). У відповідності до ч.7 ст. 128 ЦПК України «У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: - юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; - фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.» Відповідно до ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Згідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України «Відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи». Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Оголошення на офіційному веб-сайті Слов`янського міськрайонного суду Донецької області про виклик до судового засідання відповідача [PERSON] було опубліковано на офіційному веб-сайті Слов`янського міськрайонного суду Донецької області 04 червня 2021 року і тому з цієї дати відповідач вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду справи. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використала наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Так, відповідно до ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно правового змісту положень ст. ст.\~12,\~81,\~82 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що 28 березня 2014 року між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 7055 к, за умовами якого [PERSON] отримала у тимчасове користування грошові кошти у безготівковій формі з дотриманням вимоги їх повернення та сплати процентів у визначені договором строки в сумі 9500,00 грн., строком на 24 місяці, з 28 березня 2014 року по 28 березня 2016 року включно зі сплатою процентів у розмірі 28,8 % річних. Між Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія» та Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» було укладено договір добровільного страхування кредитів № 04 від 14 квітня 2014 року, відповідно до п.1.2 яких, предметом вказаного договору є майнові інтереси Кредитної спілки «Українська кредитна спілка», що не суперечать закону, пов`язані із матеріальними збитками, які завдані останній внаслідок повного або часткового неповернення позичальником суми кредиту (позики) та (або) відсотків за користування кредитом у встановлені терміни у відповідності до Кредитних договорів. Згідно п.1.3 вказаного договору, Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія» здійснює страхування кредитного ризику за Кредитними договорами, укладеними між позичальниками та Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка», згідно з Реєстром наданих за звітний період кредитів, що укладені в межах Договору про співробітництво між останньою та позивачем. Підпунктом 2.1.1 Договору добровільного страхування кредиту № 04 від 14 квітня 2014 року, встановлено, що страховим випадком за цим договором по відношенню до конкретного Кредитного договору, що внесений до Реєстру наданих кредитів, є факт збитків кредитора внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань перед кредитором по поверненню кредиту в строки та в порядку, передбачених укладеним між ними Кредитним договором, внаслідок будь-яких подій. Відповідальність Страховика за страховим випадком виникає у разі, якщо Кредитор не одержав суми трьох будь-яких послідовних платежів, передбачених Кредитним договором протягом 10 (десяти) днів після настання строку сплати третього платежу. З наданої позивачем виписки Кредитної спілки «Українська кредитна спілка» з рахунку [PERSON] за вих. № 138 від 30 квітня 2021 року, вбачається, що остання з 13 червня 2014 року щомісячні платежі, передбачені кредитним договором не здійснювала. Відповідно до п. 5.1 Договору добровільного страхування кредитів № 04 від 14 квітня 2014 року, страхувальник повинен повідомити про настання страхового випадку та направити ПрАТ «Українська страхова компанія» Заяву про виплату страхового відшкодування з додаванням документів згідно з переліком, визначеним цим договором. На підставі п. 5.1 Договору добровільного страхування кредитів КС «Українська кредитна спілка» направила ПрАТ «Українська страхова компанія» Заяву № 101 від 23 квітня 2021 року про виплату страхового відшкодування у сумі 23700,50 грн., внаслідок невиконання відповідачем свого зобов`язання за кредитними договорами №007055 к від 28 березня 2014 року. Позивачем ПрАТ «Українська страхова компанія» на підставі вищезазначеної заяви та доданих до неї документів, складено страховий акт № 120 кр від 29 квітня 2021 року здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 23700,50 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 285 від 29 квітня 2021 року з відміткою банку про проведення платежу. Відповідно до п. 5.7 Договору добровільного страхування кредитів до ПрАТ «Українська страхова компанія», яке виплатило страхове відшкодування за цим договором, переходить в межах виплаченого страхового відшкодування право вимоги, яке КС «Українська кредитна спілка» має до позичальника згідно з умовами кредитного договору. Також згідно п. 5.8 Договору добровільного страхування кредитів, після отримання страхового відшкодування, КС «Українська кредитна спілка» за вимогою ПрАТ «Українська страхова компанія» надає йому документи для можливості реалізації права вимоги, яке останній має до позичальника згідно з умовами кредитного договору, та подальшого провадження судових дій, зокрема довідку про сплачене ПрАТ «Українська страхова компанія» страхове відшкодування. На виконання вищевказаних вимог КС «Українська кредитна спілка» надала ПрАТ «Українська страхова компанія» Довідку № 183 від 30 квітня 2021 року про сплату страхової виплати за вказаним кредитним договором, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] у розмірі 23700,50 грн. Відповідно до ст. ст.\~525,\~526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається зі змісту\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно до\~ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Статтями\~979,\~980 Цивільного кодексу України\~передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та; пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до ч.1\~ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У\~статті 1 Закону України «Про страхування»\~визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Згідно з частиною першою\~статті 10 Закону України «Про страхування»\~страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем. Відповідно до\~статті 980 ЦК України\~предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування кредитів, у тому числі відповідальності позичальника за непогашення кредиту (пункт 16 частини четвертої\~статті 6 Закону України «Про страхування»). Згідно зі\~статтею 27 Закону України «Про страхування»\~та\~статтею 993 ЦК України\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Аналогічні за змістом правові позиції викладені у постанові Верховного Суду № 521/6088/16-ц від 31.10.2018 р., № 910/8982/17 від 20.04.2018 р. \~Натомість, регрес\~це право відповідальної особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким відповідальна особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим і виникло нове\~пов`язане саме з регресною вимогою. Під час судового розгляду встановлено, що позивач набув право вимоги за кредитними договорами внаслідок виплати страхового відшкодування згідно з умовами договорів добровільного страхування кредитів в порядку суброгації. Таким чином, судом враховуються фактичні підстави пред`явленого позову, обраний позивачем спосіб захисту, зазначений у позовній заяві\~відшкодування майнової шкоди. Окрім того, регрес регулюється загальними нормами цивільного права, а для суброгації відповідно до\~ст. 993 Цивільного кодексу України, на положення якої як на підставу своїх вимог посилається позивач, встановлений особливий правовий режим. Таким чином, оскільки ПрАТ «Українська страхова компанія» виконало покладені на нього Законом та умовами Договору добровільного страхування кредитів № 04 від 14 квітня 2014 року, обов`язки до ПрАТ «Українська страхова компанія», перейшло право вимоги у порядку суброгації, на стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування у розмірі 23700,50 грн. Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно\~статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15 грудня 2020 року № 1082-ІХ, \~розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2021 року складає 2270,00 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 2270. 00 коп. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі. З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 2270,00 грн., який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія» витрати по сплаті ним судового збору, у розмірі 2270,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved