Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Представник публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» (далі ПАТ «ВБР») [PERSON], яка діє на підставі довіреності юридичної особи № 10 від 09.02.2016 р. звернулася до Слов'янського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат, на тих підставах, що відповідно до укладеного договору № MKIZF2.14682.001 від 08.11.2011 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 285000,00 грн. на строк до 07.11.2014 р., з відсотковою ставкою 21 % річних. Позичальник зобовязався здійснювати погашення заборгованості щомісячними платежами. На забезпечення виконання зобов'язань за даним договором 08.11.2011 р. між [PERSON] та ПАТ «ВБР» було укладено договір поруки, за яким [PERSON] взяв на себе зобов'язання щодо солідарної відповідальності перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі, в строки та в порядку, передбаченому договором. Однак, відповідач [PERSON] не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Відповідач, у порушення умов договору та ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, зобовязання за вказаним договором не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором № MKIZF2.14682.001 від 08.11.2011 р., відповідач станом на 09.06.2016 року має заборгованість у сумі 208937,25 грн. та складається з: - 140083,01 грн. - суми заборгованості за кредитом; - 68854,24 грн. суми заборгованості за відсотками. Тому просить суд стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитом. Представник позивача у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду повідомлялася належним чином, проте надала суду заяву про розгляду справи за її відсутності, в якій наполягала на заявлених позовних вимогах, просила їх задовольнити у повному обсязі, зазначила, що не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказі, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) встановив наступне. Приписами частини 1\~статті 1054 Цивільного кодексу України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 08 листопада 2011 року публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку», і [PERSON], [INFO], уклали кредитний договір № MKIZF2.14682.001, відповідно до умов якого [PERSON] надані на умовах повернення, строковості та платності кредитні кошти в сумі 285000,00 гривень на строк до 07 листопада 2014 року, зі сплатою за користування кредитом 21 % річних. Позичальник зобов'язалася погашати кредит та проценти щомісячними платежами /а.с.17-21/. На забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеними кредитним договором 08 листопада 2011 року публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку», [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], уклали договір поруки № РХ029031.14687.001, за яким відповідач [PERSON] виступив поручителем [PERSON] і взяв на себе зобов'язання солідарно відповідати за виконання відповідачем [PERSON] зобов?язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі, в строки та в порядку, передбачених кредитним договором № № MKIZF2.14682.001 від 08.11.2011 року /а.с.22/. Судом встановлено, що кредитний договір та договір поруки укладені у письмовій формі. Зазначені договори підписані уповноваженими на це посадовими особами ПАТ «ВБР», та особисто [PERSON], [PERSON], зміст правочинів не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, і на підставі\~статті 629 ЦК України\~ці договори є обов'язковими для виконання. Статтею 204 ЦК України\~проголошена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що Банк повністю виконав умови кредитного договору, надавши [PERSON] кредит у сумі 285000,00 грн. /а.с.24/. Відповідно до п.7.1 кредитного договору № MKIZF2.14682.001 від 08.11.2011 року, він набирає чинності з дня його підписання та діє до повного виконання позичальником взятих на себе зобов?язань за цим договором. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору вбачається, що станом на 09.06.2016 року позичальник має заборгованість за кредитом 140083,01 грн. /а.с.4-16/. Відповідно до п.1.1.3 кредитного договору позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 21 % річних. З розрахунку заборгованості вбачається, що сума заборгованості за відсотками станом на 09.06.2016 р. складає 68854,24 грн. /а.с.4-16/. Суд визнає правильним представлений ПАТ «ВБР» розрахунок періоду і суми заборгованості, що утворилась у [PERSON] по заборгованості за кредитним договором № MKIZF2.14682.001 від 08.11.2011 року. Розрахунок відповідає умовам укладеного договору. З огляду на наведене суд дійшов висновку, що [PERSON] порушувалися умови укладених договорів по своєчасному поверненню суми кредиту та сплаті відсотків за користування ним, унаслідок чого утворився борг перед позивачем у зазначеній сумі. Таким чином, суд визнає, що відповідач в односторонньому порядку відмовивася від належного виконання взятих на себе зобов'язань за договором. За правилами статей\~525,\~526\~і\~527 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 554 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з частиною першою\~статті 543 ЦК України\~у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно з частиною першою\~статті 543 ЦК України\~у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до положення ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Пунктом 14 договору поруки передбачено, що порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну виконання основного зобовязання. Пунктом 1.1.2 кредитного договору передбачено, що термін користування кредитом до 07 листопада 2014 року. Таким чином, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимоги позивача про стягнення заборгованості з відповідачів у солідарному порядку. У матеріалах справи відсутні будь-які об'єктивні дані того, що відповідачі вживали заходи для належного виконання зобов'язання по даним правочинам, у зв'язку з чим порушення зобов'язання визнається судом таким, що сталося з їх вини. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу\~статті 60 ЦПК України\~\~докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] та [PERSON] належним чином не виконують зобов'язання, передбачені укладеними в установленому законом порядку кредитним договором та договором поруки. Такі дії відповідачів є неправомірними, тому позовні вимоги ПАТ «ВБР» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню у повному обсязі. На час звернення з позовною заявою до суду позивачем було заявлене клопотання про відстрочення сплати судового збору, яке судом було задоволено. Відповідно до положень ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою ставка судового збору складає 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. На підставі положень ст.88 ЦПК України сума судового збору 3134,06 грн. підлягає стягненню з відповідачів у дохід держави. Відповідно до роз?яснень, викладених у п.49 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 р. №10, витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, підлягають розподілу судом відповідно до\~статті 88\~ЦПК України, тобто підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача у повному обсязі у сумі 630,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved