Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом і просить стягнути солідарно з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 40434,30 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 20.11.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1876, відповідно до умов якого останній був виданий кредит у розмірі 15000 грн. зі строком погашення до 20.11.2010 року, зі сплатою 22% річних. В якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 20.11.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», [PERSON] та [PERSON], а також між ВАТ «Державний ощадний банк України», [PERSON] та [PERSON] було укладено договори поруки № 1 та № 2 до кредитного договору № 1876. \~Вказуючи на те, що відповідачі не виконують свої зобовязання за кредитним договором, станом на 21.12.2016 року виникла заборгованість на суму 40434,30 грн., яка складається з: прострочених процентів за користування кредитом 11553 грн., пені за прострочений основний борг по кредиту 3006,59 грн. за період з 21.12.2015 року по 21.12.2016 року, пені за прострочені проценти за користування кредитом 6279,01 грн. за період з 21.12.2015 року по 21.12.2016 року, інфляційних втрат від прострочених сум за кредитом 9329,12 грн., інфляційних втрат за несвоєчасну сплату процентів 9411,59 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту 854,99 грн. У звязку з викладеним представник позивача звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за кредитним договором. Представник позивача до судового засідання не зявився, але подав заяву, в якій наполягав на задоволенні позовних вимог, просив справу розглянути у його відсутність, і не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі до судового засідання повторно не зявилися, хоча були повідомлені належним чином про день слухання справи, а тому враховуючи заяву представника позивача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 20.11.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1876, відповідно до умов якого останній був виданий кредит у розмірі 15000 грн. зі строком погашення до 20.11.2010 року, зі сплатою 22% річних (а.с. 5-6). В якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 20.11.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», [PERSON] та [PERSON], а також між ВАТ «Державний ощадний банк України», [PERSON] та [PERSON] було укладено договори поруки № 1 та № 2 до кредитного договору № 1876 (8-10). Відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність» та згідно постанови Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2011 року № 502 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2003 р. № 261», 07 червня 2011 року проведено державну реєстрацію зміни до Статуту ВАТ «Ощадбанк», відповідно до яких змінено назву Відкрите акціонерне товариство «державний ощадний банк України» на Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Відповідно до п.п. 1.1, 2.1, 3.1 договорів поруки, поручителі зобовязуються перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязання за кредитним договором № 1876 від 20.11.2007 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Банк своєчасно та в повному обсязі виконав свої зобовязання перед [PERSON] згідно умов кредитного договору надав кредит у розмірі 15000 грн., а відповідачка [PERSON] в свою чергу взяла на себе обовязок належним чином виконувати зобовязання за кредитним договором, повернути кредит, вчасно сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплачувати штрафні санкції у строки та на умовах, визначених кредитним договором. З боку відповідачів умови кредитного договору виконані не були, що призвело до виникнення перед установою банку простроченої заборгованості, станом на 21.12.2016 року виникла заборгованість на суму 40434,30 грн., яка складається з: прострочених процентів за користування кредитом 11553 грн., пені за прострочений основний борг по кредиту 3006,59 грн. за період з 21.12.2015 року по 21.12.2016 року, пені за прострочені проценти за користування кредитом 6279,01 грн. за період з 21.12.2015 року по 21.12.2016 року, інфляційних втрат від прострочених сум за кредитом 9329,12 грн., інфляційних втрат за несвоєчасну сплату процентів 9411,59 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту 854,99 грн. що підтверджується розрахунком (а.с. 11, 12-14, 15). Згідно з п. 3.3.1 кредитного договору відповідачка [PERSON] зобовязалася належним чином виконувати взяті на себе зобовязання за договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від виконання договірного зобовязання не допускається. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. У пункті 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року зазначено, що якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Предявленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову. При цьому в разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобовязання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. З п. 1.2 кредитного договору від 20.11.2007 року вбачається, що термін остаточного погашення кредиту 20.11.2010 року. За таких обставин у ПАТ «Державний ощадний банк України» виникло право предявити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобовязання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 20.11.2010 року, протягом наступних шести місяців. Доказів того, що поручителям [PERSON] та [PERSON] була предявлена вимога про погашення боргу, суду не надана. До суду позивач звернувся лише 30.12.2016 року. Таким чином, від дня настання строку виконання основного зобовязання, а саме 20.11.2010 року до предявлення вимоги до поручителя поручителів [PERSON] та [PERSON], сплинув шестимісячний строк, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому дія договору поруки припинена. З урахуванням викладеного, суд вважає, що права позивача порушені відповідачкою [PERSON], оскільки вона не виконує взяті на себе зобовязання, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] підлягають задоволенню. У задоволенні позову до [PERSON] і [PERSON] слід відмовити, оскільки у судовому засіданні встановлено, що дія договору поруки припинена, а тому позовні вимоги до [PERSON] і [PERSON] є безпідставними.

Outcome: partial