Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Сєвєродонецьке обєднання «Азот» звернулося до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] Володимировичапро відшкодування коштів, посилаючись на наступне. 22.04.2013 року між Приватним акціонерним товариством «Сєвєродонецьке обєднання «Азот» (далі - позивач), та Сєвєродонецькою автошколою ТСО України (далі Автошкола) було укладено договір № 36/УЦ-33 про надання освітніх послуг. Предметом зазначеного договору, відповідно до п. 1.1, є надання Автошколою, за рахунок позивача, послуг по підвищенню кваліфікації водіїв транспортних засобів категорії «Д1, Д» у кількості 9 чоловік, за вечірньою формою навчання в період з 22.04.2013 року по 21.06.2013 року. Загальна вартість навчання складає 18589,50 грн. Замовник (позивач) вносить плату у повному обсязі до початку навчання. На підставі договору № 36/УЦ-33 від 22.04.2013 року про надання освітніх послуг, між позивачем та [PERSON] (далі - відповідач) було укладено індивідуальний договір № 36/УЦ-43 від 03.05.2013 року про цільову підготовку Працівника в Сєвєродонецькій Автошколі ОСО України за рахунок коштів Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання «Азот» (далі - Індивідуальний договір). Відповідно до п. 1.1 Індивідуального договору Роботодавець (позивач) бере на себе зобовязання за рахунок своїх коштів забезпечити навчання Працівника (відповідача) у Автошколі за програмою підготовки спеціалістів категорії «Д1,Д». Згідно п. 1.3 Індивідуального договору вартість навчання, згідно договору № 36/УЦ-33 від 22.04.2013 року, укладеному з навчальним закладом, складає 2065,50 грн. Позивачем було перераховано на користь Автошколи плату за навчання, згідно договору № 36/УЦ-33 від 22.04.2013 року у розмірі 18589,50 грн., що підтверджується банківською випискою від 14.05.2013 року. Пунктом 3.2 Індивідуального договору передбачено обов'язок відповідача пропрацювати на підприємстві позивача не менше трьох років після завершення навчання. Відповідно до п. 2.3 договору № 36/УЦ-33 від 22.04.2013 року про надання освітніх послуг та п. 3.1 Індивідуального договору датою закінчення навчання відповідача є дата отримання свідоцтва державного зразка водія транспортних засобів категорії «Д1,Д», копію якого відповідач надсилає позивачу. Відповідно до посвідчення, копію якого відповідач надав позивачу після завершення навчання, відповідач отримав кваліфікацію водія транспортних засобів категорії «Д1,Д» 06.07.2013 року. Таким чином, враховуючи п. 3.2 Індивідуального договору, відповідач зобовязаний пропрацювати на підприємстві позивача, як мінімум, до початку липня 2016 року (3 роки). Однак, відповідно до наказу № 0176-КП(ув) від 07.08.2015 року відповідач був звільнений з підприємства позивача на підставі заяви про звільнення за власним бажанням згідно ст. 38 Кодексу законів про працю України, не відпрацювавши встановлений умовами Індивідуального договору строк. Згідно п. 3.3 Індивідуального договору, відповідач зобовязаний повністю відшкодувати позивачу грошові кошти, перераховані ним за навчання в Автошколі у разі звільнення за власним бажанням до спливу строку, встановленого п. 3.2 цього договору. Таким чином, відповідачем не дотримано умови договору № 36/УЦ-43 від 03.05.2013 року в частині взятих на себе зобовязань щодо відпрацювання на підприємстві позивача встановленого терміну після закінчення навчання, а, отже, кошти, сплачені позивачем на користь начального закладу за цим Договором, повинні бути відшкодовані відповідачем на користь позивача у повному обсязі. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за Договором відповідач має заборгованість у загальній сумі 2200,20 грн., яка складається з наступного: 2065,50 грн. заборгованість по оплаті за навчання, 91,41 грн. заборгованість щодо інфляційного збільшення суми відшкодування, 43,29 грн. три проценти річних від суми заборгованості. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за Договором не погашає, що є порушенням законних прав ПрАТ «Сєвєродонецьке обєднання «Азот». В судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач не зявився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Зави про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно із п. 1.1 Договору № 36/УЦ-33 від 22.04.2013 року, укладеного між Сєвєродонецькою автошколою ТСО України в якості Виконавця, ПрАТ «Сєвєродонецьке обєднання «Азот» в якості Замовника (далі Договір), предметом зазначеного договору є надання Виконавцем, за рахунок коштів Замовника, послуг по підвищенню кваліфікації водіїв транспортних засобів категорії «Д1, Д» у кількості 9 (девять) чоловік, за програмою навчання згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2010 року № 229 (ДАІ МВС України), за формою навчання «вечірня». У відповідності до вимог Замовнику по закінченню курсу навчання видається свідоцтво державного зразку. Згідно із п. 1.2 Договору, підвищення кваліфікації Замовника на водіїв транспортних засобів здійснюється на матеріально-технічній базі Виконавця в період з 22.04.2013 року по 21.06.2013 року. Згідно із п. 4.2 Договору, загальна вартість надання освітньої послуги становить 18589,50 грн. Згідно із п. 1.1 Договору № 36/УЦ-43 від 03.05.2013 року, укладеного між ПрАТ «Сєвєродонецьке обєднання «Азот» в якості Работодавця, [PERSON] в якості Працівника (далі Договір), предметом зазначеного договору є те, що Роботодавець бере на себе зобовязання за рахунок своїх коштів забезпечити навчання Працівника у Сєвєродонецькій автошколі ТСО України (далі Навчальний заклад) за програмою підготовки спеціалістів категорії «Д1,Д». Згідно п. 1.3 Індивідуального договору, вартість навчання, згідно із Договором, укладеному з Навчальним закладом, складає 2065,50 грн. Згідно із копією банківської виписки від 14.05.2013 року, ПрАТ «Сєвєродонецьке обєднання «Азот» було перераховано на користь Сєвєродонецької автошколи ТСО України плату за навчання, згідно договору № 36/УЦ-33 від 22.04.2013 року у розмірі 18589,50 грн. Згідно п. 3.2 Індивідуального договору, Працівник зобовязаний пропрацювати у Роботодавця після завершення навчання не менше трьох років. Відповідно до п. 2.3 Договору та п. 3.1 Індивідуального договору, датою закінчення навчання [PERSON] є дата отримання свідоцтва державного зразка водія транспортних засобів категорії «Д1,Д», копію якого [PERSON] надсилає ПрАТ «Сєвєродонецьке обєднання «Азот». Відповідно до посвідчення, копію якого [PERSON] надав ПрАТ «Сєвєродонецьке обєднання «Азот» після завершення навчання, [PERSON] отримав кваліфікацію водія транспортних засобів категорії «Д1,Д» 06.07.2013 року. Таким чином, враховуючи п. 3.2 Індивідуального договору, відповідач зобовязаний пропрацювати на підприємстві позивача, як мінімум, до початку липня 2016 року (3 роки). Згідно із копією виписки з наказу директора департаменту по управлінню персоналом ПрАТ «Сєвєродонецьке обєднання «Азот» № 0176-КД (ув) від 07.08.2015 року, [PERSON] був звільнений з ПрАТ «Сєвєродонецьке обєднання Азот» на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням з посади охоронця оперативно-чергового відділення Департаменту по режиму та безпеці. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідач порушив умови Договору, адже після звільнення з підприємства позивача за власним бажанням до закінчення трирічного строку роботи відповідач має прострочену заборгованість у вигляді грошових коштів за навчання в Навчальному закладі. Згідно із розрахунком заборгованості за Договором від 22.04.2013 року, відповідач має заборгованість у загальній сумі 2200,20 грн., яка складається з наступного: 2065,50 грн. заборгованість по оплаті за навчання, 91,41 грн. заборгованість щодо інфляційного збільшення суми відшкодування, 43,29 грн. три проценти річних від суми заборгованості. Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, а тому суд вважає, що позов Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання «Азот» до [PERSON] про відшкодування коштів підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № 1977 від 12.04.2016 року про сплату судового збору в сумі 1378,00 грн., у звязку із чим суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача вищевказану суму судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved