Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

Прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави до [PERSON], Запорізької районної державної адміністрації, третя особа: Реєстраційна служба Запорізького районного управління юстиції про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним державного акту на право власності на землю, скасування його реєстрації та повернення землі зазначаючи, що в ході здійснення перевірки за зверненням [PERSON] щодо порушення вимог земельного законодавства, під час набуття права власності на земельні ділянки на території СТ «Світанок» встановлено, що [PERSON] протиправно набуто у власність земельні ділянки площами 0,036 га та 0,021 га із земель СТ «Світанок» Володимирівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, тому як ним вже використано право на безоплатну приватизацію. Так, на підставі рішення Михайлівської сільської ради Вільнянського району № 64 від 14.11.1995 р. [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,09 га, розташовану на території СТ «Мрія» Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, ділянка [NUMBER], серія ЗП 04-5016847, зареєстрований 12.04.1996 р. у Книзі записів (реєстрації) державних актів на право власності на землю за № 1105. Цільове призначення земельної ділянки для ведення садівництва. Разом з тим, розпорядженням голови Запорізької районної державної адміністрації № 1431 від 28.12.2007 р. [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] для ведення садівництва площею 0,057 га із земель СТ «Світанок» Володимирівської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Розпорядженням голови Запорізької районної державної адміністрації № 61 від 14.01.2009 р. затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,057 га та надано у власність земельні ділянки площами 0,036 га та 0,021 га [PERSON] для ведення садівництва із земель СТ «Світанок» Володимирівської сільської ради Запорізького району Запорізької області. На підставі зазначеного розпорядження [PERSON] отримав державні акти на право власності: - на земельну ділянку площею 0,036 га - серія ЗП 174123, 23.04.2009 р. зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010926000281, кадастровий номер 2322181600:07:001:1167; - на земельну ділянку площею 0,021 га - серія ЗП № 174124, 23.04.2009 р. зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010926000282, кадастровий номер 2322181600:07:001:1186. Позивач зазначає, що ч. 4 ст. 116 ЗК України визначено, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Окрім того, позивач посилається на ст. 121 ЗК України, якою передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення садівництва - не більше 0,12 га., громадяни, які отримали безоплатно у власність земельну ділянку із земель державної або комунальної власності для ведення садівництва не мають права на повторну безоплатну приватизацію земельної ділянки за таким призначенням. Проте, всупереч зазначених вимог [PERSON] двічі набуто у власність шляхом безоплатної приватизації земельні ділянки на території різних населених пунктів ідентичного цільового призначення. У судовому засіданні представник позивача прокурор прокуратури Запорізького району Запорізької області Тихонська Є.М. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Пояснила, що відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. За інформацією Відділу Держземагенства у Вільнянському районі від 17.09.2013 р. № 2726, в Книзі записів (реєстрації) державних актів на право власності на землю запис № 1105 стосовно проведеної реєстрації державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЗП 04-5016847, виданого на ім'я [PERSON], не скасовано. Таким чином, [PERSON] не звертався з клопотанням про скасування державного акту до відповідного відділу, тому право власності на земельну ділянку площею 0,09 га, що знаходиться на території СТ «Мрія» Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, ділянка [NUMBER], є належним чином зареєстроване, на час звернення до суду з цим позовом. Окрім того, зазначила, що при виготовлені державних актів на ім'я [PERSON] порушені вимоги ст. 198 ЗК України відповідно до якої кадастрова зйомка включає погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками або землекористувачами. Встановлено, що у затвердженої розпорядженням голови Запорізької районної державної адміністрації № 61 від 14.01.2009 р. технічній документації із землеустрою відсутні погодження суміжних землевласників та землекористувачів, а саме: СТ «Світанок», [PERSON] (садова ділянка [NUMBER]) та СТ «ДСС-5». Зокрема, у акті погодження меж земельних ділянок від 05.04.2008 р. взагалі відсутній підпис [PERSON], як власника суміжної земельної ділянки, хоча на момент погодження меж земельної ділянки та прийняття Запорізькою районною державною адміністрацією розпорядження про передачу землі у власність [PERSON], [PERSON] належало право власності на суміжну земельну ділянку [NUMBER] площею 0,0652 га на підставі державного акту на право власності на землю серії ЯЕ № 276055 від 26.11.2007 р. Крім того, не погоджено межі з СТ «ДСС-5» оскільки у акті погодження меж є лише підпис голови садового товариства, однак відсутня печатка товариства, що унеможливлює з'ясування правомірності цього погодження. Отже, розпорядження голови Запорізької районної державної адміністрації № 61 від 14.01.2009 р. є незаконним, прийнятим всупереч ст.ст. 116, 118, 198 ЗК України та ст. 56 Закону України «Про землеустрій» та таким, що підлягає скасуванню судом. У зв'язку з чим підлягають визнанню судом недійсними і державні акти на право власності на земельні ділянки: серія ЗП № 174123, зареєстрований 23.04.2009 р. за № 010926000218 та серія ЗП № 174124, зареєстрований 23.04.2009 р. за № 010926000282. Представник Головного управління Держземагенства у Запорізькій області Шраго А.О. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному просить відмовити в задоволені позовної заяви з наступних підстав. Представник відповідача [PERSON] зазначає, що [PERSON] ніяких дій, щодо набуття у власність земельної ділянки розташованої на території Вільнянського району Запорізької області не здійснювався. [PERSON] не писав ніяких заяв до відповідних органів щодо приватизації земельної ділянки площею 0,09 га. Даний державний акт від 1996 р. було виготовлено за відсутності його згоди та бажання. Відповідні обставини підтверджуються рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 29.10.2012 р. у справі № 0805/4965/2012, згідно з яким позов [PERSON] до Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області, третя особа: відділ Держкомзему у Вільнянському районі Запорізької області, про визнання недійсним та скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,09 га, розташовану на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району, садівниче товариство «Мрія», ділянка [NUMBER], серії ЗП 04-5016847 від 12.04.1996 р., задоволено. Відповідне рішення суду ніким не оскаржувалося в апеляційному порядку та набуло законної сили 13.11.2012 р. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Окрім того, представник відповідача зазначає, що прокурором Запорізького району у позові не зазначено, яким саме актам цивільного законодавства суперечить Розпорядження та виготовлені на підставі нього державні акти, чиї саме права вони порушують та чиї саме права будуть відновлені внаслідок задоволення позову. Таким чином, на момент прийняття Розпорядження, з огляду на положення ч. 3 ст. 122 та п. «а» ч. 3 ст. 22 ЗК України Запорізька районна державна адміністрація мала всі надані законом повноваження на передачу [PERSON] у власність земельних ділянок для ведення садівництва. Так, виконуючи вимоги вищезазначеного розпорядження, [PERSON] звернувся до відповідної державної установи (ДП «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою») як уповноваженого суб'єкта землеустрою, що мав ліцензію на проведення даного виду робіт та уклав із останніми договір на виготовлення технічної документації. Після складання ними технічної документації, [PERSON] було погоджено межі земельних ділянок із усіма визначеними в ході робіт (та зазначеними у технічній документації) суміжними землекористувачами. Будь яких інших суміжних землекористувачів, окрім тих з якими були погоджені межі (шляхом підписання з їх боку відповідного плану), у технічній документації зазначено не було. А ні на час погодження меж переданих [PERSON] у власність земельних ділянок, а ні по теперішній час, будь яких зауважень чи претензій з приводу порушення прав будь кого з власників чи користувачів земельних ділянок (або інших осіб), на адресу [PERSON] не поступало. Таким чином, представник позивача зазначив, що наявність у прокурора, який звернувся з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, не є безумовною підставою для задоволення позову. Відсутність факту порушення або оспорювання права, є підставою для відмови у задоволенні позову через безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог. Представник Запорізької районної державної адміністрації Тоболовська О.Є. заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначаючи, що розпорядження видані на законних підставах та земельні ділянки надані в межах розмірів передбачених Земельним кодексом України. Суд, заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі рішення Михайлівської сільської ради Вільнянського району № 64 від 14.11.1995 р. [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,09 га, розташовану на території СТ «Мрія» Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, ділянка [NUMBER], серія ЗП 04-5016847, зареєстрований 12.04.1996 р. у Книзі записів (реєстрації) державних актів на право власності на землю за № 1105. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення садівництва. Розпорядженням голови Запорізької районної державної адміністрації № 1431 від 28.12.2007 р. [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документацію із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] для ведення садівництва площею 0,057 га із земель СТ «Світанок» Володимирівської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Розпорядженням голови Запорізької районної державної адміністрації № 61 від 14.01.2009 р. затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,057 га та надано у власність земельні ділянки площами 0,036 га та 0,021 га [PERSON] для ведення садівництва із земель СТ «Світанок» Володимирівської сільської ради Запорізького району Запорізької області. На підставі вищевказаного розпорядження головою Запорізької районної державної адміністрації [PERSON] видано державні акти на право власності: - на земельну ділянку площею 0,036 га серія ЗП № 174123., 23.04.2009 р. зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010926000281, кадастровий номер 2322181600:07:001:1167. - на земельну ділянку площею 0,021 га серія ЗП № 174124, 23.04.2009 р. зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010926000282, кадастровий номер 2322181600:007:001:1186. Однак, рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області № 0805/4968/2012 від 29.12.2012 р. державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,09 га, розташовану на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району, садівниче товариство «Мрія», ділянка [NUMBER], серії ЗП 04-5016847 від 12.04.1996 р. виданого на ім'я [PERSON] визнано недійсним та скасовано. Відповідне рішення суду ніким не оскаржувалося в апеляційному порядку та набуло законної сили 13.11.2012 р. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або, щодо якої встановлено ці обставини. В рішенні зазначено, що [PERSON] не знав про існування державного акту і особисто з заявою про приватизацію земельної ділянки до сільської ради не звертався. Прокурором в позові вказується про те, що згідно з інформацією відділу Держзеагенства у Вільнянському районі, право власності на землю відповідно до державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ЗП 04-5016847, виданого на ім'я [PERSON], не скасовано. Однак, відповідачем було вжито всіх можливих заходів, направлених на скасування державного акту, про що свідчать відповіді з різних інстанцій, на ім'я [PERSON], які містяться в матеріалах справи. Статтею 21 ЦК України встановлено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Виконуючи вимоги вищезазначеного розпорядження, [PERSON] звернувся до відповідної державної установи (ДП «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою») як уповноваженого суб'єкта землеустрою, що мав ліцензію на проведення даного виду робіт та уклав із останніми договір на виготовлення технічної документації. Після складання ними технічної документації, [PERSON] було погоджено межі земельних ділянок із усіма визначеними в ході робіт (та зазначеними у технічній документації) суміжними землекористувачами. Будь яких інших суміжних землекористувачів, окрім тих з якими були погоджені межі (шляхом підписання з їх боку відповідного плану), у технічній документації зазначено не було. Ні на час погодження меж переданих [PERSON] у власність земельних ділянок, ні на теперішній час, будь яких зауважень чи претензій з приводу порушення прав будь кого з власників чи користувачів земельних ділянок (або інших осіб), на адресу [PERSON] не поступало. В затвердженій розпорядженням технічній документації із землеустрою були наявні усі необхідні матеріали щодо погодження меж. Відсутність факту порушення або оспорювання права, є підставою для відмови у задоволенні позову через безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог. Враховуючи той факт, що зі змісту позовної заяви та наданих позивачем доказів не вбачається наявність факту порушення або оспорювання права позивача - Головного управління Держземагенства у Запорізькій області, або інших осіб, то заявлені прокурором позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Окрім того, вимагаючи повернення земельних ділянок, прокурором не зазначено наявність чи відсутність на цих ділянках будь-яких будівель та не ставиться питання про компенсацію понесених витрат. Таким чином суд приходить до висновку, що позивачем не доведено тих обставин на які він посилається в позовних вимогах. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed