Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення суми виплати страхового відшкодування в порядку регресу. Свій позов мотивує тим, що 14 серпня 2013 року о 14 год. 10 хв. в м. Києві по вул. Заболотного, керуючи транспортним засобом Renault д.н. [NUMBER] з напівпричепом д.н. [NUMBER], в порушення п. 13.1 ПДР, не витримав безпечної дистанції руху, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Nissan д.н. [NUMBER] та транспортним засобом Dacia д.н. [NUMBER]. В наслідок ДТП всі транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.09.2013 року винним у вчиненні ДТП визнано відповідача [PERSON] Цивільно-правова відповідальність осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортним засобом Renault Magnum д.н. [NUMBER], забезпечена в ПрАТ «УТСК». 19 серпня 2013 року на адресу Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» надійшло повідомлення [PERSON] та 21 серпня 2013 року [PERSON] про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 14 серпня 2013 року. Відповідно до звіту № 08/10/13 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Dacia д.н. [NUMBER] з врахуванням фізичного зноск, складає 10\~950,44 грн. Відповідно до ремонтної калькуляції № 01/09/13, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Nissan д.н. [NUMBER] складає 58\~093,35 грн. Приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія» було розраховано суму страхового відшкодування згідно норм законодавства та 22 січня 2014 року здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілих [PERSON] в розмірі 8\~625,38 грн. та 21 травня 2014 року на користь [PERSON] в розмірі 49\~500,00 грн., що в загальній сумі становить 58\~125,38 грн. Станом на час подання позову до суду водієм забезпеченого транспортного засобу Renault Magnum д.н. [NUMBER] [PERSON] не повідомлено страховика про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 14 серпня 2013 року та не надано жодних документів, необхідних для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати). Просить суд стягнути з [PERSON] 58 125,38грн. сплаченого страхового відшкодування та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання подав заяву про слухання справи у його відсутності, просить суд позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності представника позивача по наявним матеріалам справи. Відповідач в судове засідання не зявилася по невідомим суду причинам, хоч була повідомлена про час та місце слухання справи, про що свідчать письмові матеріали справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речову право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використанням, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як встановлено судом, 30 липня 2012 року між ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» і [PERSON] укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів шляхом видачі поліса № АВ/2769336 щодо забезпечення транспортного засобу Renault Magnum д.н. [NUMBER] (а.с. 6). Судом встановлено, що 14 серпня 2013 року о 14 год. 10 хв. в м. Києві по вул. Заболотного, керуючи транспортним засобом Renault д.н. [NUMBER] з напівпричепом д.н. [NUMBER], в порушення п. 13.1 ПДР, не витримав безпечної дистанції руху, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Nissan д.н. [NUMBER] та транспортним засобом Dacia д.н. [NUMBER]. В наслідок ДТП всі транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.09.2013 року винним у вчиненні ДТП визнано відповідача [PERSON] (а.с. 14-15). Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року за № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від вини. Згідно із ст. 61 ч. 4 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду. Таким чином, невідповідність дій [PERSON] вимогам п.п. 13.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинно-наслідковому звязку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та вбачається вина останнього. 19 серпня 2013 року на адресу Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» надійшло повідомлення [PERSON] (а.с. 7-8) та 21 серпня 2013 року [PERSON] (а.с. 9-11) про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 14 серпня 2013 року. Відповідно до звіту № 08/10/13 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Dacia д.н. [NUMBER] з врахуванням фізичного зноск, складає 10\~950,44 грн. (а.с. 16-22). Відповідно до ремонтної калькуляції № 01/09/13, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Nissan д.н. [NUMBER] складає 58\~093,35 грн. (а.с.23-25). Приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія» було розраховано суму страхового відшкодування згідно норм законодавства (а.с. 26-27). Відповідно до платіжних доручень 22 січня 2014 року здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілих [PERSON] в розмірі 8\~625,38 грн. (а.с. 32-34) та 21 травня 2014 року на користь [PERSON] в розмірі 49\~500,00 грн., що в загальній сумі становить 58\~125,38 грн. (а.с.35-46). Таким чином, сума страхового відшкодування, що підлягає сплаті відповідачем в порядку регресу на користь позивача становить 58\~125,38 грн. Згідно ч. 3 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. В судовому засіданні встановлено, що зазначена шкода відповідачем не була відшкодована потерпілій особі. Крім того, відповідно ч. 2 п. 11 постанови № 4 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», з винної особи за регресною вимогою стягується розмір визначеного відшкодування за зобовязанням з відшкодування шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то витрати з такої особи стягуються у цих межах. За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь ПрАТ «УТСК» 58 125,38 грн. понесених витрат на виплату страхового відшкодування. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача судових витрат підлягає до задоволення в повному обємі.

Outcome: approved