Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

Представник позивачки звернувся до Приазовського районного суду Запорізької області з вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову і до закінчення навчання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони по справі перебували у шлюбі, який рішенням Приазовського районного суду від 13.05.2020 року був розірваний. Від даного шлюбу вони мають двох дітей. Судовим наказом від 27.07.2020 року були стягнуті аліменти на їх утримання до досягнення повноліття. На даний час [PERSON] виповнилося 18 років, який з 01 вересня 2021 року навчається в відокремленому структурному підрозділі «Мелітопольський фаховий коледж ТДАТУ ім. Дмитра Моторного» за умовами бюджету. У зв`язку з навчанням, дитина не може особисто працювати, та в повному обсязі забезпечити всі потреби пов`язані з навчанням. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає. Тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] . Заяв та клопотань по справі від учасників процесу до суду не надходило. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, просять задовольнити позовні вимоги, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з?явився, відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи; не повідомив суд про причину своєї неявки; відзив на позов не надав. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене та згідно ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Згідно копії свідоцтва про народження: [PERSON] / а.с. 8/, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Приазовського районного суду від 13 травня 2020 року шлюб між сторонами по справі розірваний /а.с. 10-11/. [INFO] [PERSON] виповнилося 18 років, що підтверджується копією паспорту /а.с. 9/. Згідно довідки /а.с. 12/ [PERSON] навчається у відокремленому структурному підрозділі «Мелітопольський фаховий коледж ТДАТУ ім. Дмитра Моторного» з 01.09.2021 р денного відділення спеціальності «комп`ютерні науки». Та навчається за умовами бюджету. Дата закінчення: 30.06.2023 року. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У п. 20 своєї Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 Пленум Верховного Суду України звернув увагу судів на те, що - обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Аналогічна правова позиція зазначена у Постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі 644/316/16-ц. Наявність таких юридичних фактів як досягнення дитиною віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років та продовження ним навчання встановлені в судовому засіданні. Доказів про неможливість надавати матеріальної допомоги свойому повнолітньому сину відповідачем суду не надано. Згідно ст.. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, визначених у ст. 182 цього Кодексу. Таким чином, суд, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, і до закінчення навчання.

Outcome: approved