Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Публічне акціонерне товариство [PERSON] банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, а саме просить суд, стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 53520,57 грн. за кредитним договором № б/н від 16.05.2011 року, та витрати по сплаті судового збору у сумі 2400 грн. Представник позивача Публічного акціонерного товариства [PERSON] банк «ПриватБанк» у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, згідно якої просила справу розглядати без участі представника позивача, та зазначила, що у разі відсутності відповідача згодні розглядати справу у заочному порядку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву, згідно якої просив відмовити в задоволенні позовних вимог, через перебіг строків позовної давності та розглядати справу за його відсутністю. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що згідно укладеного договору б/н від 16.05.2011 року відповідач [PERSON] 16.05.2011 року отримав кредит у розмірі 4300,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на карткови рахунок. Згідно умов укладеного договору Договір складається з заяви позичальника та умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Відповідно до умов умов договору погашення заборгованності здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичалиник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованності за Кредитом, яка складається із заборгованності за Кредитом, за відсотками, комісією, а також іншими витратами згідно Умов. \~ До відношень, встановлених по кредитному договору застосовуються положення параграфа 1\~глави 71 ЦК України\~(ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлене цим параграфом та не випливає з положень кредитного договору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Статтею 1049 ЦК України\~передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. \~\~\~\~\~\~ Статтею 257 ЦК України, визначено що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. \~\~\~\~\~\~ Позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) -п. 1 ч. 2\~ст. 258 ЦК України. \~\~\~\~\~\~\~\~ Частиною п'ятою\~статті 261 ЦК України\~передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до\~статті 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленого до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, також відповідач [PERSON] надав на адресу суду заяву про відмову у задоволенні позову в зв'язку із спливом строку позовної давності. Так, з матеріалів даної справи вбачається, що позивачем було подано до суду позов 06.02.2017 року, а кредитний договір між сторонами укладено 16.05.2011\~\~року, останній день проплати кредиту відповідно до розрахунку заборгованості є 24.09.2013 року. Вказані обставини свідчать про те, що ПАТ КБ «Приватбанк» було відомо про наявність кредитної заборгованості у відповідача, однак, як вбачається з матеріалів справи, до 24.09.2016 року, позивачем не було вжито заходів щодо погашення заборгованості по кредиту відповідачем. Також, у своїй позовній заяві позивач не ставив питання про поновлення пропущеного строку позовної давності, поважних причин пропуску строку не зазначає. Згідно\~ ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України\~сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. \~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зазначено, що з урахуванням положення пункту 7 частини тринадцятої\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв`язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. За таких обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що у задоволенні заявлених вимог слід відмовити у зв'язку зі спливом строку позовної давності. \~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: dismissed