Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з вказаним позовом, вимоги вмотивовано тим, що 23.04.1997 року товарною біржою «Ізумруд» між позивачем [PERSON] та відповідачами [PERSON] , [PERSON] було посвідчено договір міни будинку [ADDRESS] . Даний договір міни зареєстрований в органах БТІ. На даний час позивач звернулася до державного реєстратора Каховської міської ради з питання проведення державної реєстрації права власності на вищевказаний будинок, але їй було відмовлено, оскільки подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Просить позовні вимоги задовольнити та визнати договір міни житлового будинку, посвідчений українською товарною біржою «Ізумруд» 23.04.1997 року за реєстраційним № 1358, дійсним. В судовому засіданні представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі. Відповідачі до суду не з`явилися, належно сповіщені про дату, місце та час розгляду справи. Клопотання про відкладення розгляду справи від них не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити. Судом встановлено, що 23.04.1997 року товарною біржою «Ізумруд» між позивачем [PERSON] та відповідачами [PERSON] , [PERSON] було посвідчено договір міни будинку [ADDRESS] та будинку [ADDRESS] (а.с. 3, 4). При зверненні позивачем до державного реєстратора Каховської міської ради з питання проведення державної реєстрації права власності на вищевказаний будинок, їй було відмовлено, оскільки подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують (а.с. 5). З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] у період з 1991 року по 1997 рік проживала на території Червоноперекопської сільської ради Каховського району Херсонської області за адресою: [ADDRESS] (а.с. 34). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Згідно із ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності і зворотної дії не мають, крім випадків, коли вони пом`якшують, або скасовують цивільну відповідальність. Тобто при вирішенні даного спору щодо договіру міни, вчиненого у квітні 1997 року, мають бути застосовані положення Цивільного Кодексу 1963 року. Відповідно до ст. 242 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.), договір купівлі-продажу житлового будинку підлягає нотаріальному посвідченню, недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору відповідно до стаття 47 цього Кодексу. Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Частиною 1 ст. 128 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) визначено, що право власності у набувача за договором виникає з моменту передачі речі. Відповідно до положень ст. 153 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Згідно ч. 1 ст. 154 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) коли сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому обумовленої форми, хоч би за законом для даного виду договорів ця форма і не потребувалась. Відповідно до ст. 47 ЦК України (1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно із ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», який діяв на момент укладення даного договору, угода, зареєстрована на біржі, не підлягала нотаріальному посвідченню і вважалася укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Таким чином суд дійшов висновку, що договір міни є укладеним та виконаним, позивач фактично набула права власності на домоволодіння, проте не посвідчила угоду в порядку, передбаченому ст. 227 ЦК УРСР (1963 року), в зв`язку з чим вбачається достатньо підстав для визнання дійсним договору міни.

Outcome: approved