Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

Представник позивача звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Позов мотивований тим, що 21.03.2017 року [PERSON] позичив [PERSON] грошові кошти у сумі 1000 доларів США. Грошові кошти відповідач мав повернути до 31.12.2017 року рівними сумами по 110 доларів США, однак до цього часу жодних коштів не повернув. Відповідач у добровільному порядку виконати свої зобов'язання за договором позики не бажає. Враховуючи вищевикладене представник позивача просить суд стягнути на користь [PERSON] з відповідача борг за договором позики від 21.03.2017 року у сумі 26195,65 грн, суму втрат від інфляції 3079,95 грн та 3 % річних у сумі 893,81 грн, а також понесені судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві, просила суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та відзиву від відповідача до суду не надходило. За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечувала проти такого порядку вирішення спору. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 21.03.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав від [PERSON] кошти у розмірі 1000 доларів США які зобов'язувався повернути їх рівними частинами по 110 доларів США до кінця 2017 року тобто до 31.12.2017 року (на 8 а.с.). Позивач за вказаним договором свої зобов'язання виконав в повному обсязі, що підтверджується оригіналом до розписки від 21.03.2017 року, відповідач у свою чергу порушив взяті на себе зобов'язання та не повернув кошти у вказаний строк. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановленні договором. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання. Таким чином, борг в розмірі 1000 доларів США підлягає стягненню у гривні у розмірі 26551,45 за курсом валюти станом на 02.05.2018 року. Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання. Крім того згідно вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв'язку з тим, що відповідач не повернув позивачу отриману ним позику в обумовлений сторонами строк, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з нього на користь позивача в примусовому порядку суми боргу, а також трьох відсотків річних. Однак суд не погоджується наданим позивачем розрахунком 3% річних, згідно якого три проценти річних розраховуються від суми боргу з урахуванням інфляційних втрат. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних є спеціальними видами цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, та не можуть застосовуватись один по відношенню до одного. У зв'язку з цим суд вважає за необхідне здійснити власний розрахунок 3% річних за формулою: сума боргу х 3% / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення, відповідно до якої 3% річних з боргом 26551,45 грн за період з 01.05.2017 року по 02.05.2018 року становитиме 800.91 грн. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми індексу інфляції в розмірі 3079,95 грн слід відмовити виходячи з наступного. Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін та товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Зважаючи на те, що ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні, то норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначене договором в гривні. Оскільки між сторонами було укладено договір позики в іноземній валюті та позивач просить стягнути з відповідача гривневий еквівалент позики в іноземній валюті, то у стягненні суми індексу інфляції за вказаним договором позики від 21.03.2017 року слід відмовити. На підставі викладеного суд прийшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов'язань, зокрема, позики та встановив, що права позивача були порушені відповідачами, тому вони підлягають захисту, стягнувши з відповідача 26551,45 грн які становлять суму позики, а також 3% річних за прострочення зобов'язання за період з 01.05.2017 року по 02.05.2018 року у розмірі 800,91 грн. Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача понесені судові витрати, які складаються з 704,80 грн сплаченого судового збору та 4000,00 грн витрат на правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: partial