Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

Представник позивача позовні вимоги мотивує тим, що 04.09.2004р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. В період шлюбу за спільні кошти сторін було побудовано житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 160,7 кв.м., житловою площею 48,3 кв.м., право власності на який оформлено на відповідача. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 04.03.2020 р. у справі № 592/4744/19 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Після розірвання шлюбу позивач запропонував відповідачу добровільно здійснити поділ вищевказаного житлового будинку, але відповідач вказану пропозицію відхилила. Просить визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 160,7 кв.м., житловою площею 48,3 кв.м., а судові витрати у справі покласти на відповідача. У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовольнити. У вирішенні питання по судовим витратам покладається на розсуд суду. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги визнає, також просить суд вирішити питання про повернення позивачу 50% сплаченого судового збору та зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами до 500 грн., адже сума витрат у розмірі 8000 грн. є значно завищеною і необґрунтованою. Представник позивачки- адвокат Давидов А.Г. вищевказане підтримує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 04.09.2004 р. по 04.03.2020 року сторони перебували у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, копією рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 04.03.2020 р. про розірвання шлюбу. (а.с. 4, 6). В період шлюбу за спільні кошти сторонами було побудовано житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 160,7 кв.м., житловою площею 48,3 кв.м., право власності на який оформлено на відповідачку, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно: індексний номер 42099645 від 11.08.2015р., звітом про оцінку майна, копією технічного паспорту (а.с. 5, 7-42). Такі обставини ніким не оспорюються. Відповідно до ст. 69 ч.1 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 70 ч.1 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 71 цього закону майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 3 ст. 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу,є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. До складу майна, що підлягає поділу , включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. (ст. 12 ч.3) Згідно ст. 4 ч.1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що вищевказаний житловий будинок є спільною сумісною власністю сторін, набутим подружжям за час шлюбу, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, тобто позивач [PERSON] має право на Ѕ частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 160,7 кв.м., житловою площею 48,3 кв.м, беручи до уваги положення чинного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачкою було визнано позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, розмір якого становить 2 414,55 грн., а решту стягнути на його користь з відповідачки. Що ж стосується витрат на правничу допомогу, то на підставі ст. 137 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача 500 грн., адже саме ця сума, на думку суду, є обґрунтованою, зважаючи на складність справи, обсяг наданих реальних послуг та виконаних робіт адвокатом Турченко С.П.

Outcome: approved