Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~Публічне [PERSON] товариство «Всеукраїнськийй акціонерний банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію [PERSON] звернулося з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором № 174/2007/А укладеного 17.08.2007 року в розмірі 991\~535 грн.78 коп. Представник Публічного [PERSON] товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію [PERSON] позовні вимоги підтримав. Ухвалою суду від 20.01.2017 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду. Ухвалою суду від 20.01.2017 року задоволено клопотання позивача та відстрочена сплата судового збору. Ухвалою суду від 22.03.2017 року винесена ухвала та задоволено клопотання позивача про проведення судового засідання в режимі відео конференції. Ухвалою суду від 21.04.2017 року винесена ухвала та задоволено клопотання позивача про проведення судового засідання в режимі відео конференції. Ухвалою суду від 31.05.2017 року винесена ухвала та задоволено клопотання позивача про проведення судового засідання в режимі відео конференції. Ухвалою суду від 30.08.2017 року заяву про збільшення позовних вимог залишено без руху та наданий час для сплати судового збору. Ухвалою суду від 30.08.2017 року винесена ухвала про відмову в залученні третіх осіб ВАТ»Кіровоградський карєр» та ТОВ»Грант рейд». Ухвалою суду від 25.09.2017 року винесена ухвала заяву про зміну позовних вимог повернуто . Ухвалою суду від 25.10.2017 року винесена ухвала та задоволено клопотання позивача про проведення судового засідання в режимі відео конференції. Ухвалою суду від 16.03.2018 року визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 16.03.2018 року винесена ухвала та задоволено клопотання позивача про проведення судового засідання в режимі відео конференції. Ухвалою суду від 23.04.2018 року закрито підготовче засідання. Ухвалою суду від 08.06.2018 року винесена ухвала та задоволено клопотання позивача про проведення судового засідання в режимі відео конференції. Ухвалою суду від 27.11.2018 року винесена ухвала та задоволено клопотання позивача про проведення судового засідання в режимі відео конференції. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи суд находить скаргу яка задоволенню не підлягає. Встановлено ,що між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» ,правонаступником по усіх правах і обов'язках якого є Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 174/2007/А , за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 33 600,00 доларів США, з терміном остаточного повернення - до 16.08.2007 року включно, зі сплатою 13 % річних. 26.11.2007 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду за умовами, якої внесено зміни у п. 1.3 договору та встановлено плату за користування кредитними коштами у розмірі 17,5 % річних. 17.08.2007 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки, за яким остання поручилась за виконання Відповідачем 1 в повному обсязі зобов'язань, що випливають з Кредитного договору. Відповідно до п.п. 3.3.2 договору [PERSON] зобов'язався щомісячно повертати частини кредитних коштів згідно з умовами визначеними у п.п. 2.5.1 договору. Не пізніше визначеного у п. 1.2 договору строку повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплачувати проценти за користування кредитними коштами, сплачувати кошти передбачені п. 2.3 договору, а також на вимогу банку сплачувати можливі штраф та пеню. Відповідно до п. 4.5 кредитного договору за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату відсотків, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 20% від суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання виникають з договорів та інших правочинів. Відповідно до вимог статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог статті 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання зобов'язання. Згідно із статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст.1048 ЦК України). Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до вимог ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст. 623 Цивільного кодексу України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Статтею 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Взяті на себе зобов'язання банком було виконано в повному обсязі. Зобов'язання [PERSON] за кредитним договором належним чином виконані не були, що підтверджується рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.03.2011 р. у справі № 2-341/11, яке набрало законної сили. Відповідач [PERSON] порушив свої зобов'язання, щодо щомісячного повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та інших платежів відповідно до умов кредитного договору. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда у справі № 2-341/11 від 21.03.2011 року задоволено позов ПАТ «ВіЕйБі Банк» та стягнуто з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором у розмірі 276 203,64 грн., з них: кредит: 27 529,00 доларів США відсотки: 7 223,65 доларів США. Пунктом 1.2. Кредитного договору №174/2007/А від 17.08.2007 року визначено, що кредит надається строком по 16 серпня 2013 року. Таким чином строк виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором настав 16 серпня 2013 року. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. В свою чергу, 15 серпня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 761/13715/13-ц, провадження № 61-11145св18 (ЄДРСРУ № 75970017) в черговий раз підтвердив позицію викладену у пунктах 91-93 Постанови [PERSON] Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц по якій зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця та охорона правовідносин забезпечується частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). Відповідно до змісту цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки кредитним договором визначено виконання зобовязання 16 серпня 2013 року, то право кредитора вважається порушенням саме з цієї дати , а тому й початок перебігу позовної давності має обліковуватися з цієї дати. Враховуючи те що строк виконання зобов'язання настав 16 серпня 2013 року, а до суду позивач звернувся лише в грудні 2016 році, то останній звернувся до суду з пропуском строку позовної давності. Що стосується пені, яка являється видом штрафних санкцій, відповідач зазначає, що в зв'язку з тим, що сплив термін позовної давності до основної вимоги, то і сплила позовна давність до додаткової вимоги (штрафних санкцій). Таким чином позивач пропустив трирічний строк на звернення до суду за захистом свого права. Окрім того, відповідно до роз'яснення абзацу 2 пункту 17 Постанови Пленуму ВССУ № 5 про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, і не надає права на нарахування і отримання відсотків за Кредитним договором, суд вважає, що після ухвалення рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.03.2011 року про стягнення суми боргу, позивач має право лише на отримання інфляційного нарахування на суму боргу, виражене в національній валюті та на три проценти річних від простроченої суми боргу згідно положень ст. 625 ЦК України. У відповідності до ст.141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» суд стягує з Публічного [PERSON] товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» судовий збір в розмірі 14\~873 грн. 04 коп. на користь держави. \~ \~ \~ \~На підставі ст. ст. 253,257,261,526,543,546,612,625,1048,1054 ЦК України,

Outcome: approved