Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

Прокурор Станично-Луганського району звернувся до Станично-Луганського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON], Станично-Луганської РДА, Третя особа Дерземагенство у Станично-Луганському районі, про скасування розпорядження голови РДА, визнання державного акту недійсним, скасування державної реєстрації державного акту та повернення у власність РДА земельної ділянки. На виконання вимог Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» № 1632-VII від 12.08.2014 та розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 дана цивільна справа була передана до розгляду зі Станично-Луганського районного суду Луганської області до Новопсковського районного суду Луганської області. Ухвалою Новопсковського районного суду від 29.09.2015 справу прийнято до провадження суду та призначено до судового розгляду. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що досудовим розслідуванням кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 42013030570000048 від 20.08.2013 за фактом зловживання службовим становищем, за ст. 364 ч. 1 КК України встановлено, що [PERSON] у 2012 році була головою СФГ «Зарічне», розташованого на території Миколаївської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області. 24.02.2012 у приміщенні Станично-Луганської РДА [PERSON], ознайомившись з положенням ЗУ «Про селянське (фермерське) господарство зареєструвала Статут селянського фермерського господарства «Зарічне». 08.02.2012 голова СФГ «Зарічне» [PERSON] достовірно знаючи, що членами фермерських господарств, згідно зі ст. 3 ЗУ «Про фермерське господарство» можуть бути лише родичі або члени сім»ї голови господарства, маючи умисел на складання і видачу завідомо неправдивого документа, діючи умисло, зловживаючи своїм становищем та використовуючи його усупереч інтересам служби, внесла зміни до розділу 4 Статуту фермерського господарства «Зарічне», безпідставно включивши до складу членів ФГ свого дальнього родича [PERSON]. 24.02.2012 [PERSON], продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, діючи умисно, зловживаючи своїм службовим становищем та використовуючи його всупереч інтересам служби надала зазначений Статут із внесеними до нього змінами у Станично-Луганську РДА для реєстрації Статуту СФГ «Зарічне» у новій редакції, яка зареєструвала його 24.02.2012 під номером 13761050006000236. У подальшому, згідно розпорядження голови Станично-Луганської РДА № 248 від 23.04.2012 та Додатку до розпорядження голови РДА Список громадян членів СФГ «Зарічне», яким передаються у власність земельні ділянки ріллі на території Миколаївської с/ради Станично-Луганського району, голові та членам СФГ «Зарічне», в тому числі і [PERSON] у приватну власність було передано земельні ділянки у розмірі земельного паю із земель СФГ «Зарічне», для ведення фермерського господарства з наданням Державних актів на право власності на земельні ділянки. Згідно додатку до зазначеного розпорядження [PERSON] на території Миколаївської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області передано в приватну власність земельну ділянку (пай), площею 5,5636 га відповідно. Вартість переданої у власність [PERSON] земельної ділянки, площею 5,5636 га становить 95288,93 грн. 05.02.2014 Станично-Луганським районним судом Луганської області на підставі угоди про визнання винуватості винесено вирок, яким [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України та встановлено, що [PERSON] отримав право власності на земельну ділянку у розмірі 5,5636 га з незаконних підстав. Крім того, згідно інформації Держземагенства у Станично-Луганському районі, [PERSON], на підставі вищезазначеного розпорядження голови Станично-Луганської РДА виданий державний акт на право власності на земельну ділянку ЯМ № 527773 від 06.08.2012, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 442488401002990. У судове засідання прокурор не з»явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений про день та час судового розгляду судовими повістками та оголошеннями на Офіційному веб-порталі «Судова влада України», повторно в судове засідання не з»явився, заяв про розгляд справи без його участі суду не надав. Представник Станично-Луганської РДА в судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають повністю. Представник третьої особи Держземагенства у Станично-Луганському районі в судове засідання не з»явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи без їх участі суду не надали. З»ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. У відповідності до п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних трудових відносин. Згідно п.7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 3 земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1ЦК, статті 2, 5 Земельного кодексу України; далі - ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування. Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151ЗКта інші). Таким чином, позовні вимоги прокурора щодо визнання незаконними та скасування розпоряджень суб'єкта владних повноважень розглядаються в порядку цивільного судочинства. Згідно ст. 23 Земельного кодексу України (в редакції станом на 22.01.1998р.) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Згідно ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Право на землю набувається і реалізується громадянами і суб'єктами господарської діяльності виключно відповідно до закону. Згідно ст. 80 Земельного Кодексу України ( 2001 р.), держава є одним із субєктів права власності на землю, яка реалізує це право через відповідні органи державної владина землі державної власності. Відповідно до ч. 1 ст.84 ЗК України ( 2001 р.) у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до Закону України «Про фермерське господарство»: Фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім'ї, відповідно до закону. Порядок створення фермерського господарства визначено у розділі ІІ. При цьому, у ч. 1 ст. 7 вказаного Закону визначено, що для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Відповідно до п. 5 ст. 7 Розділу 2 ЗУ «Про фермерське господарство» громадянам України - членам фермерських господарств передаються безоплатно у власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Це положення не поширюється на громадян, які раніше набули права на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 12 Розділу 4 ЗУ «Про фермерське господарство»: землі фермерського господарства можуть складатися із: а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. Права володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у власності членів фермерського господарства, здійснює фермерське господарство. Відповідно до Розпорядження голови Станично-Луганської РДА Луганської області № 248 від 23.04.2012 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів , що посвідчують право власності на земельні ділянки членам СФГ «Зарічне» для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю) за рахунок земель СФГ «Зарічне», розташованих за межами населених пунктів, на території, яка за даними земельного кадастру враховується Миколаївській сільській раді Станично-Луганського району Луганської області, передано в приватну власність членам СФГ «Зарічне» земельні ділянки, загальною площею 29.7813 га, згідно списку (а.с.12). Судом встановлено, що [PERSON] є власником селянського (фермерського) господарства «Зарічне», що підтверджується Статутом СФГ «Зарічне» (а.с.6-10). Відповідно до рішення власника СФГ «Зарічне» від 08.02.2012 [PERSON] вирішила на підставі поданих заяв про прийняття до членів ФГ, прийняти до членів СФГ «Зарічне» членів своєї сім»ї, відповідно і [PERSON] (а.с.11), та додатку до розпорядження голови РДА Списку громадян членів СФГ «Зарічне», яким передаються у власність земельні ділянки ріллі на території Миколаївської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, згідно якого за порядковим номером 4 зазначений [PERSON], 3 ділянки на плані 6, площа ділянки 5,5636 га, вартістю 16957,74 грн. (а.с.10) Відповідно до Державного акту серії ЯМ № 527773 на право власності на земельну ділянку [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 5,5636 га (а.с.13). Вироком Станично-Луганського районного суду Луганської області від 05.02.2014 затверджено угоду про визнання винуватості між прокурором прокуратури Станично-Луганського району та [PERSON], яку визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, крім того визнано факт незаконного набуття [PERSON] права власності на земельну ділянку, і даний факт не підлягає доказуванню. Відповідно до ст. 31 Земельного кодексу України, землі фермерського господарства можуть складатися із: а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. Громадяни - члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю). Статтею 32 Земельного кодексу України передбачено, що громадянам України - членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У відповідності до ст. 17 Земельного кодексу України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить: а) розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом; б) участь у розробленні та забезпеченні виконання загальнодержавних і регіональних (республіканських) програм з питань використання та охорони земель; в) координація здійснення землеустрою та державного контролю за використанням та охороною земель; г) підготовка висновків щодо надання або вилучення (викупу) земельних ділянок; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб у межах, визначених законом; д) підготовка висновків щодо встановлення та зміни меж сіл, селищ, районів, районів у містах та міст; е) здійснення контролю за використанням коштів, що надходять у порядку відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, пов'язаних із вилученням (викупом) земельних ділянок; є) координація діяльності державних органів земельних ресурсів; ж) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Частинами першою та другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель держаної або комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання її у користування. Відповідно до ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає після державної реєстрації цього права і посвідчується державним актом. Згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав громадян; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом способів. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності і видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов»язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Таким чином, розпорядження голови Станично-Луганської РДА № 248 від 23.04.2012, згідно додатку до розпорядження голови РДА список громадян членів СФГ «Зарічне», яким передаються у власність земельні ділянки ріллі на території Миколаївської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, в частині надання земельної ділянки на території Миколаївської с/ради Станично-Луганського району Луганської області, площею 5,5636 га для ведення селянського фермерського господарства у власність [PERSON] підлягає скасуванню. Державний акт на право власності на земельну ділянку ЯМ № 527773 на ім»я [PERSON] видано [PERSON] без належної правової підстави, а тому його слід визнати недійсним та скасувати. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно без достатньої правової підстави, зобов'язана його повернути.

Outcome: approved