Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

Представник ТОВ «Теро ЛТД» звернувся до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просив стягнути з останнього на свою користь заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 25058,88 гривень, інфляційні втрати у розмірі 10306,91 гривень і 3відсотки річних у розмірі 1635,39 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що ТОВ «Теро ЛТД» надає послуги із теплопостачання за адресою: [ADDRESS] якого мешкає [PERSON] За особовим рахунком [NUMBER] відповідач зобов'язаний своєчасно оплачувати дані послуги не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. Проте відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання зі сплати за надану теплову енергію, у зв'язку з чим станом на 01 грудня 2017 року виникла заборгованість, яку позивач просив стягнути на свою користь з відповідача з урахуванням інфляційних втрат у суми 3-х відсотків річних за прострочення виконання зобов'язання. У судове засідання представник позивача надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, справу розглянути за його відсутності, у разі неявки в судове засідання відповідача справу просив розглянути в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, тому суд, враховуючи вказані обставини, вважає недоцільним подальше відкладання справи та на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України вважає за можливе провести розгляд справи в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно із ст. 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до вимог п.п. 1 п. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно ст. 1 ЗУ «Про теплопостачання», споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. У вказаній статті також визначено, що теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Статтею 19 ЗУ «Про теплопостачання», визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Позивач надає послуги з постачання теплової енергії за зазначеною адресою, у зв'язку з чим був відкритий особовий рахунок № [NUMBER]. Відповідно до розрахунку заборгованості за спожиту теплову енергію, доданого позивачем до позовної заяви, сума заборгованості з оплати послуг з теплопостачання за період, що передує 01 січня 2014 року, по 01 листопада 2017 року становить 25058 гривень 88 копійок. З даного розрахунку вбачається, що станом на 01 січня 2014 року заборгованість відповідача становила 11554 гривень 35 копійок. Положеннями ст. 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, проте відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Оскільки відповідач у судове засідання не з'явився, жодних заяв або клопотань не надав, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості поза межами позовної давності, а саме: за період, що передує 01 січня 2014 року, по 01 листопада 2017 року у розмірі 25058 гривень 88 копійок. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та суми 3-х відсотків річних за прострочення виконання зобов'язання зі сплати за надані послуги, з урахуванням положень ч. 2 ст. 625 ЦК України дані вимоги підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 1635 грн. 39 коп. - сума 3-х відсотків річних за прострочення виконання зобов'язання, а також інфляційні втрати у розмірі 10306 грн. 91 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути сплачений судовий збір в сумі 1600 гривень. Таким чином позовні вимоги знайшли своє об'єктивне підтвердження в ході судового розгляду, ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved