Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості за період з січня 2015 року по червень 2015 року включно по кредиту в розмірі 2359,78 грн., по відсотках в розмірі 2521,66 грн. та судові витрати в розмірі 365,40 грн. Позов обґрунтовує тим, що 21 травня 2014 року було укладено договір споживчого кредиту (пенсійний) ПД № 291 між [PERSON] та кредитною спілкою «Лозівський взаємний кредит», за яким позичальнику було надано кредит в розмірі 11000 грн. під 54 % річних, загальним строком користування 24 місяці. Позичальник, починаючи з січня 2015 року, кредит не сплачує. 08 грудня 2014 року [PERSON] померла. 17 грудня 2014 року між [PERSON] та кредитною спілкою «Лозівський взаємний кредит» було укладено договір поруки № 291/03, відповідно до п.1.2 поручитель зобовязується відповідати перед кредитором за виконання боржником зобовязань за договором споживчого кредиту. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на уточнених позовних вимогах наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявилась. Судом їй було направлено судові повістки поштою рекомендованим листом з повідомленням, які повернулись до суду без вручення в зв»язку з відсутністю відповідача за вказаною адресою. Виходячи з положень ч. 5 ст. 74 ЦК України, згідно з яким у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаною в матеріалах справи (зокрема в довідці з адресно-довідкового бюро) вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 21 травня 2014 року було укладено договір споживчого кредиту (пенсійний) ПД № 291 між [PERSON] та кредитною спілкою «Лозівський взаємний кредит», за яким позичальнику було надано кредит в розмірі 11000 грн. під 54 % річних, загальним строком користування 24 місяці, з обовязком погасити кредит до 21.05.2016 року. У відповідності до п.3.3 договору сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься щомісячно згідно графіку шляхом внесення готівки в касу або платіжним дорученням на поточний рахунок позивача не пізніше, ніж в останній робочий день поточного місяця. Згідно п.4.2 договору протягом дії кредитного договору або до повного погашенні заборгованості по кредиту позичальник зобовязується отримувати пенсію у Лозівському відділенні «Ощадбанк» та щомісячно сплачувати кредит згідно графіку з пенсійного рахунку, відкритого у вищевказаному банку протягом 24 місяців, починаючи з наступного місяця після укладання кредитного договору (а.с.5-6). Позичальник, починаючи з січня 2015 року, кредит не сплачує, зобовязання за договором не виконує. Згідно копії свідоцтва про смерть, [PERSON] померла 08 грудня 2014 року (а.с.23). 17 грудня 2014 року між [PERSON] та кредитною спілкою «Лозівський взаємний кредит» було укладено договір поруки № 291/03, відповідно до п.1. якого поручитель зобовязується відповідати перед кредитором за виконання [PERSON] зобовязань за договором споживчого кредиту ПД № 291 від 21 травня 2014 року в повному обсязі цих зобовязань. Поручитель зобовязується відповідати перед кредитором в разі смерті боржника (а.с.33). З довідок про стан заборгованості по кредиту вбачається, що заборгованість за договором споживчого кредиту (пенсійний) ПД №291 від 21.05.2014 року складає за період з січня 2015 року по червень 2015 року включно по кредиту в розмірі 2359,78 грн., по відсотках в розмірі 2521,66 грн. (а.с.8,9). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Уклавши кредитний договір, сторони взяли на себе певні зобовязання. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Відносно викладеного, необхідно зазначити, що згідно зі ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, які встановлені ст.ст.10,11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог або заперечень, саме сторона визначає коло доказів, які вона надає суду. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку (ст.553 ЦК України). Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази в їх сукупності, суд знаходить уточнені позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved