Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

Представник позивачів звернулася до суду з позовом в інтересах [PERSON], [PERSON] до Харківської міської ради, в якому просить визнати право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] за [PERSON] та на 1/3 вказаної квартири - за [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] отримала у власність квартиру [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла, не встигнувши зареєструвати своє право власності на вказану вище квартиру. Спадкоємцями померлої є позивачі, які звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що спадкодавець не здійснив державну реєстрацію нерухомого майна. Тому позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права власності на зазначену квартиру. В судовому засіданні, позивачі підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача надав суду письмові заперечення, згідно яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачами не надано доказів їхнього звернення до нотаріальної контори у встановлені законом строки та мотивованої відмови у вчиненні нотаріальних дій. Також не надано суду документів, які підтверджують наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. В обґрунтування заперечень посилався також на той факт, що за померлою [PERSON] не зареєстровано на праві власності спірне майно, а тому воно не може бути включено до складу спадщини. Суд, вислухавши позивачів, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності, дійшов наступного висновку. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON], успадкувала за заповітом після померлої [PERSON], спадкове майно, яке складається з квартири [ADDRESS] та складається з однієї жилої кімнати, житловою площею 17,5 кв.м., загальною площею 30,0 кв.м. Цей факт підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 26.06.2003 року, посвідченим державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за реєстровим № 1-4065. Також встановлено, що після розірвання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (свідоцтво серії [NUMBER], видане 04.05.1988 року завідувачем відділом (бюро) запису актів громадянського стану, 25 листопада 1987, актовий запис №693). Згідно свідоцтва серії [NUMBER], виданим 09.08.1979 року Палацем Новонароджених, [PERSON] народився [INFO]. Батьками є [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва серії [NUMBER], виданого 19.01.2008 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, 19 січня 2008 року [PERSON] та [PERSON], уклали шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №18. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка [PERSON], дружини - [PERSON]. Як вбачається із матеріалів справи за життя [PERSON] не зареєструвала в Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» належне їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом майно - квартиру [ADDRESS], однак фактично прийняла вказану спадщину після [PERSON], померлої [INFO]. Згідно з положеннями ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст.1297 ЦК України). Відповідно до листа Вищого Спеціалізованого Суду України від 27.09.2012 року за №10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» право власності на нерухоме майно не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Разом з тим, згідно з положеннями ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи, що [PERSON] на законних підставах набула у власність спірне майно, однак не зареєструвала своє право на нього у встановленому законодавством порядку, але фактично прийняла спадщину, отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, суд вважає, що померла набула право власності правомірно та на законних підставах. Також встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого 02.10.2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №12921. Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] за життя склала заповіт, суд дійшов висновку, що спадкоємцями за законом померлої є чоловік [PERSON], син [PERSON] та син [PERSON], які є спадкоємцями першої черги спадкування. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст. 1216,1217,1220,1221,1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право на спадщину або має право не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлений строк в шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. При цьому положеннями частини 3 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1220 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що на момент смерті [PERSON] у домоволодінні, розташованому по [ADDRESS] були зареєстровані та проживали чоловік померлої [PERSON], син [PERSON], син [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 05.06.2014 року, наданою головою квартального комітету «Лісогірський» та будинковою книгою. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №33 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Листом №01-16/1165 від 27.05.2014 року державний нотаріус Другої Харківської державної нотаріальної контори повідомив [PERSON] про неможливість видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті [PERSON], у зв'язку з тим, що право власності на квартиру [ADDRESS] за спадкодавцем [PERSON] не зареєстровано в органах державної реєстрації. Однак, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Крім того, згідно з положеннями ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним основам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 цього ж Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 1222 Цивільного Кодексу України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до статті 1261 ЦК України при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є у рівних частках діти, подружжя, батьки. Згідно ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Після померлої [PERSON] Другою харківською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №153/2013 за заявою про прийняття спадщини від сина померлої [PERSON] та заявою сина померлої [PERSON] про відмову від прийняття спадщини на користь чоловіка померлої [PERSON]. Це підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №33542148 від 20.03.2013 року та листом в.о. завідувача Другою Харківською державною нотаріальною конторою від 20.08.2014 року за № 01-16/788. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивачів, а тому вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved