Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

Представник позивачки звернулася до суду з вищеназваним позовом, у якому просила визнати [PERSON] та її малолітню дитину [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позову посилається на те, що позивачка є власником вказаної квартири згідно договору дарування. У даній квартирі зареєстрована її онука з малолітньою донькою [PERSON], [INFO], які з 2014 року не мешкають у даній квартирі. Реєстрація [PERSON] з дитиною у вказаній квартирі створює проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які нараховуються за них, чим порушуються права власника. Позивачка в судове засідання не зявилася. Представник позивачки у наданій заяві до суду просила справу розглянути у її відсутність, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча про час, дату і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Клопотання про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило, тому суд, за письмової згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Представник служби у справах дітей Попаснянської райдержадміністрації згідно наданої заяви, проти заявлених позовних вимог позивача не заперечує, справу просила розглянути без її участі. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належить позивачу на підставі договору дарування, реєстровий №2476 від 14.12.2004р., що підтверджується копією договору (а.с.9), копією витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів (а.с.8). Відповідачка з дитиною зареєстровані у будинку як члени сім'ї власника (а.с.12-13), але не проживають у вказаному будинку з 2014 року без поважних причин, що підтверджується актом, складеним депутатом Попаснянської міської ради Андреєвою Л.А. у присутності свідків [PERSON], [PERSON] від 10.09.2018 року (а.с.15). Задовольняючи позов, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє осіб права користування займаним приміщенням. Вселившись до спірного будинку, відповідачі набули право користування цим житлом, як члени сімї власника. Разом з тим, судом встановлено, що відповідачка з дитиною не проживають у зазначеному будинку з 2014 року, тобто понад один рік. [PERSON]не надано суду доказів на підтвердження поважності причин не проживання у квартирі. Оскільки між позивачем та відповідачем відсутні інші домовленості щодо користування житлом (суду не надано доказів на підтвердження їх наявності), враховуючи, що у судовому засіданні підтверджено факт відсутності відповідача у квартирі понад один рік, не надано доказів щодо наявності поважних причин такої відсутності, суд доходить висновку про наявність передбачених підстав для визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням. При цьому суд зазначає, що у даному випадку не відбудеться порушення житлових прав малолітньої дитини відповідачки [PERSON], оскільки вона мешкає разом з матір'ю. На підставі викладеного та ст.405ЦК України,

Outcome: approved