Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

представник позивача просить суд стягнути із [PERSON] на користь Кредитної спілки «Центр фінансових послуг»: 3991,08 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту; 11848,90 грн. - сума заборгованості по сплаті процентів за період з 03.04.2019 по 20.09.2021 року; 742,05 грн. - інфляційні втрати на прострочене тіло кредиту за період з 24.08.2018 по 31.08.2021року; 252,60 грн. - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 24.09.2018 по 20.09.2021року; 713,61 грн. - три процента річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період 24.09.2019 року по 20.09.2021 року, що разом складає суму в розмірі 17548 грн. 24 коп., а також стягнути судові витрати ( правова (правнича) допомога, судовий збір): 3000,00 грн. - правова (правнича) допомога; 2 270,00 грн. - судовий збір, обґрунтовуючи позов наступним. 23.05.2018 року між Кредитною спілкою «Центр фінансових послуг» та [PERSON] було укладено Кредитний договір кредитної лінії №В-52/011/18/171/20СЗ про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до п.1.1 якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 20000,00 грн. 23.05.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено Додатковий договір про транш №1 до Кредитного договору кредитної лінії, відповідно до п. 1 якого її сторони погодили, що позивач надає відповідачу транш у розмірі 20 000,00 грн., за наслідками видачі якого, сума неповернутого кредиту на дату укладення Додаткового договору №1- 20 000,00 грн. Водночас, позивачем та відповідачем у п. 3 Додаткового договору №1 було погоджено графік платежів по І кредиту та процентам. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.3.1 Кредитного договору кредитної лінії кредит надається позичальнику у національній валюті України, після підписання договору готівкою в касі кредитодавця або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням позичальника, або шляхом спрямування суми виданого кредиту на цільовий внесок позичальника в додатковий капітал за його заявою. Позивач виконав умови кредитного договору кредитної лінії, додаткового договору №1 та перерахував кошти в сумі згідно його заяви на перерахування коштів в сумі 20 000,00 грн. на цільовий внесок в додатковий капітал - підтвердження перерахування довідка про зарахування коштів. До того ж 23.05.2018 року від відповідача надійшла заява про повернення цільового внеску в додатковий капітал в сумі 20 000,00 грн. позивач повернув відповідачу цільовий внесок в додатковий капітал, а останній його отримав, що підтверджується видатковим касовим ордером від 23.05.2018 року. Відповідно до п. 3.2 кредитного договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. Кількість днів у році приймається 365 (366 для високосного року). Проценти за користування кредитом нараховуються з наступного дня після надання кредиту позичальнику (перерахування на рахунок за дорученням позичальника або видачі готівкою, або спрямування суми виданого кредиту на цільовий внесок позичальника в додатковий капітал) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування на рахунок кредитодавця або внесення в касу кредитодавця готівкою, або спрямування коштів з цільового внеску позичальника в додатковий капітал за відповідною заявою на погашення заборгованості за кредитом) включно. Відповідно до п.3.3 кредитного договору змінювана процентна ставка складає сімдесят два процентів річних. Відповідно до п.3.5 кредитного договору позивач має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати змінювану процентну ставку не частіше ніж один раз на місяць. Позивач скористався своїм правом та встановив процентну ставку сімдесят два процентів річних. Відповідно до п. 3.7 кредитного договору прострочення сплати кредиту не зупиняє нарахування процентів. Відповідно до п.п. 10 п. 2.4 кредитного договору позичальник зобов`язався сплачувати нараховані проценти і повертати передбачену графіком частину кредиту щомісяця не пізніше 23 двадцятого числа, вказаного в графіку платежів. Якщо кредит був частково повернутий достроково і в поточному місяці не виникає зобов`язання повертати передбачену графіком частину кредиту, позичальник зобов`язаний в будь-якому випадку сплатити не пізніше дати, вказаної в графіку платежів, фактично нараховані в поточному місяці проценти на дату такого платежу. Відповідачем було порушено п. 3 умов додаткового договору №1, а саме зобов`язання проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту вчасно кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані в графіку платежів, що в свою чергу спричинило затримку відповідачем повернення частини кредиту та сплати процентів за Кредитним договором кредитної лінії. Зазначене вище підтверджуються розрахунком нарахування процентів та штрафних санкцій по кредитному договору кредитної лінії станом на 20.09.2021 року, з якого також вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором кредитної лінії складає : 15839,98 грн., з яких: 3991,08 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту; 11848,90 грн. - сума заборгованості по сплаті процентів за період з 03.04.2019 по 20.09.2021 року. Відповідно до п. 6.1 кредитного договору кредитної лінії, його сторони за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за договором несуть відповідальність згідно чинного законодавства та умов цього Кредитного договору кредитної лінії. А також слід зазначити, що відповідно до п. 3.6 кредитного договору кредитної лінії позивач та відповідач домовилися, що строк позовної давності за цим договором складає 10 ( десять) років, у тому числі щодо неустойки. Відповідно до п. 5.5. кредитного договору кредитної лінії закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору (відповідно до ст.631 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Таким чином, за кредитним договором кредитної лінії відповідач був зобов`язаний повернути позивачу суму кредиту та сплатити проценти за користування ними. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таким чином, з огляду на ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України та зміст Кредитного договору кредитної лінії, останній є зобов`язанням. Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, відповідач, зокрема, має належним чином виконувати свої зобов`язання за вредитним договором кредитної лінії по поверненню кредиту та сплаті процентів, однак таке своє зобов`язання не виконує. Також, відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом, захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Враховуючи зазначене, 3 % річних, передбачені частиною другою ст. 625 ЦК України, підлягають застосуванню до порушеного грошового зобов`язання, складовою якого, зокрема, є також нараховані проценти за користування кредитними коштами, строки сплати яких передбачено Кредитним договором (відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, розмір і порядок яких погоджено в кредитному договорі). Зокрема, проценти, передбачені ст. 625 Цивільного кодексу України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а тому відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами (які передбачені ст. 1048 Цивільного кодексу України та прописані в Кредитному договорі) , що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3 % річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановлені договором. Отже, якщо позичальник своєчасно не виконував зобов`язання за кредитним договором, щодо сплати нарахованих процентів і повернення кредиту він зобов`язаний сплатити: суму неповернутого тіла кредиту і урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, нараховані проценти за користування кредитними коштами (відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, розмір і порядок яких погоджено в Кредитному договорі кредитної лінії), 3 % річних від простроченої суми грошового зобов`язання складовою якого, зокрема, є також нараховані проценти за користування кредитними коштами (відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, розмір і порядок яких погоджено в Кредитному договорі). При цьому, проценти за позикою (стаття 1048 ЦК України), індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (стаття 625 ЦК України) грошового зобов`язання складовою якого, зокрема, є також нараховані проценти за користування кредитними коштами (відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу У країни) та підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. Така сама позиція викладена у постанові Верховного суду України по справі 6-2129цс16 від 19.10.2016 року. З огляду на вищезазначене, згідно розрахунку інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми по кредитному договору кредитної лінії станом на 20.09.2021 року заборгованість позичальника перед позивачем в цій частині складає 1708,26 грн., з яких: 742,05 грн. - інфляційні втрати на прострочене тіло кредиту за період з 24.08.2018 по 31.08.2021року; 252,60 грн. - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 24.09.2018 по 20.09.2021року; 713,61 грн. - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період 24.09.2019 року по 20.09.2021 року. Оскільки, відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання, тому позивач звернувся до нього з листом 09.08.2021 року, в якому повідомляв відповідача про заборгованість та наміри звернутися до суду у разі невиконання даного зобов`язання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подавши до суду клопотання, згідно якого просить суд розгляд справи слухати у відсутність представника позивача та позовні вимоги задовольнити, оскільки з 12 березня 2020 року в Україні запроваджено карантин через спалах у світі коронавірусу. Таке рішення було прийнято на засіданні Кабінету Міністрів України 11 березня 2020 р. Рада суддів України 11 березня 2020 р. звернулася з листом до громадян, які є учасниками судових процесів, з проханням утриматися від участі у судових засіданнях, якщо слухання не передбачають обов`язкової присутності учасників сторін та не заперечує проти заочного розгляду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою - адресат відсутній за вказаною адресою, причини неявки в суд не повідомив, а тому суд вважає, що відповідач в засідання суду не з`явилася без поважних причин. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі неявки всіх учасників справи у підготовче засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку про винесення рішення про задоволення позову з таких підстав. Вимогами ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення). Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цього Кодексу. Таким чином, відповідач знехтував своїм правом щодо подання суду доказів та можливого доведення перед судом їх переконливості. 23.05.2018 року між Кредитною спілкою «Центр фінансових послуг» та [PERSON] було укладено кредитний договір № В-52/011/18/171/20СЗ про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до п. 1.1 якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 20 000,00 грн. 23.05.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено Додатковий договір про транш №1 до Кредитного договору кредитної лінії, відповідно до п. 1 якого її сторони погодили, що позивач надає відповідачу транш у розмірі 20 000,00 грн., за наслідками видачі якого, сума неповернутого кредиту на дату укладення Додаткового договору №1- 20 000,00 грн. Водночас, позивачем та відповідачем у п. 3 Додаткового договору №1 було погоджено графік платежів по І кредиту та процентам. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.3.1 Кредитного договору кредитної лінії кредит надається позичальнику у національній валюті України, після підписання договору готівкою в касі кредитодавця або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням позичальника, або шляхом спрямування суми виданого кредиту на цільовий внесок позичальника в додатковий капітал за його заявою. Позивач виконав умови кредитного договору кредитної лінії, додаткового договору №1 та перерахував кошти в сумі згідно його заяви на перерахування коштів в сумі 20 000,00 грн. на цільовий внесок в додатковий капітал - підтвердження перерахування довідка про зарахування коштів. До того ж 23.05.2018 року від відповідача надійшла заява про повернення цільового внеску в додатковий капітал в сумі 20 000,00 грн. позивач повернув відповідачу цільовий внесок в додатковий капітал, а останній його отримав, що підтверджується видатковим касовим ордером від 23.05.2018 року. Відповідно до п. 3.2 кредитного договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. Кількість днів у році приймається 365 (366 для високосного року). Проценти за користування кредитом нараховуються з наступного дня після надання кредиту позичальнику (перерахування на рахунок за дорученням позичальника або видачі готівкою, або спрямування суми виданого кредиту на цільовий внесок позичальника в додатковий капітал) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування на рахунок кредитодавця або внесення в касу кредитодавця готівкою, або спрямування коштів з цільового внеску позичальника в додатковий капітал за відповідною заявою на погашення заборгованості за кредитом) включно. Відповідно до п.3.3 кредитного договору змінювана процентна ставка складає сімдесят два процентів річних. Відповідно до п.3.5 кредитного договору позивач має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати змінювану процентну ставку не частіше ніж один раз на три місяці. Позивач скористався своїм правом та встановив процентну ставку сімдесят два процентів річних. Відповідно до п. 3.7 кредитного договору прострочення сплати кредиту не зупиняє нарахування процентів. Відповідно до п.п. 10 п. 2.4 кредитного договору позичальник зобов`язався сплачувати нараховані проценти і повертати передбачену графіком частину кредиту щомісяця не пізніше 20 двадцятого числа, вказаного в графіку платежів. Якщо кредит був частково повернутий достроково і в поточному місяці не виникає зобов`язання повертати передбачену графіком частину кредиту, позичальник зобов`язаний в будь-якому випадку сплатити не пізніше дати, вказаної в графіку платежів, фактично нараховані в поточному місяці проценти на дату такого платежу. Відповідно до п. 3.15 кредитного договору, якщо позичальник не повернув кредит в строки, зазначені п. 5.1 договору, то з наступного дня після закінчення строку дії договору проценти по кредиту продовжують нараховуватись за тією ж процентною ставкою, визначеною п.3.3 - 3.5 договору. Згідно ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Статтею 207 ЦК України не передбачено вичерпного переліку таких документів, тому окрім листів та телеграм можуть використовуватися і інші засоби зв`язку, наприклад електронний або інший інтернет ресурс. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору Таким чином, за кредитним договором відповідач був зобов`язаний повернути позивачу суму кредиту та сплатити проценти за користування ними. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таким чином, з огляду на ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України та зміст кредитного договору останній є зобов`язанням. Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, відповідач, зокрема, має належним чином виконувати свої зобов`язання за кредитним договором по поверненню кредиту та сплаті процентів, однак таке своє зобов`язання не виконує. Також, відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом, захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Враховуючи зазначене, 3 % річних, передбачені частиною другою ст. 625 ЦК України, підлягають застосуванню до порушеного грошового зобов`язання, складовою якого, зокрема, є також нараховані проценти за користування кредитними коштами, строки сплати яких передбачено Кредитним договором (відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, розмір і порядок яких погоджено в кредитному договорі). Зокрема, проценти, передбачені ст. 625 Цивільного кодексу України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а тому відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами (які передбачені ст. 1048 Цивільного кодексу України та прописані в Кредитному договорі) , що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3 % річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановлені договором. Отже, якщо позичальник своєчасно не виконував зобов`язання за кредитним договором, щодо сплати нарахованих процентів і повернення кредиту він зобов`язаний сплатити: суму неповернутого тіла кредиту і урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, нараховані проценти за користування кредитними коштами (відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, розмір і порядок яких погоджено в Кредитному договорі кредитної лінії), 3 % річних від простроченої суми грошового зобов`язання складовою якого, зокрема, є також нараховані проценти за користування кредитними коштами (відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, розмір і порядок яких погоджено в Кредитному договорі). При цьому, проценти за позикою (стаття 1048 ЦК України), індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (стаття 625 ЦК України) грошового зобов`язання складовою якого, зокрема, є також нараховані проценти за користування кредитними коштами (відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу У країни) та підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. Така сама позиція викладена у постанові Верховного суду України по справі 6-2129цс16 від 19.10.2016 року. З огляду на вищезазначене, згідно розрахунку інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми по кредитному договору кредитної лінії станом на 20.09.2021 року заборгованість позичальника перед позивачем в цій частині складає 1708,26 грн., з яких: 742,05 грн. - інфляційні втрати на прострочене тіло кредиту за період з 24.08.2018 по 31.08.2021року; 252,60 грн. - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 24.09.2018 по 20.09.2021року; 713,61 грн. - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період 24.09.2019 року по 20.09.2021 року. За таких обставин, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором № В-52/011/18/171/20СЗ від 23.05.2018 року в сумі 17 548 грн. 24 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи . Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: ?складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); ?часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); ?обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 1.ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 21.07.2021 року між Позивачем та адвокатом Білецьким Богданом Михайловичем укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги. Відповідно до п. 3.1 Договору про надання правової (правничої) допомоги, за надання послуг, передбачених Договором про надання правової (правничої) допомоги, адвокат отримує гонорар. Гонорар сплачується у безготівковому порядку на рахунок адвоката по факту або авансом за узгодженням сторін . Відповідно до п. 3.2 Договору про надання правової (правничої) допомоги, сторони погодили, що одна година роботи Адвоката коштує 600,00 (Шістсот) гривень. При визначенні розміру гонорару по конкретному завданню можуть враховуватися (і зазначаються у відповідному Акті) Отже, за умовами Договору про надання правової (правничої) допомоги та з огляду на ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що гонорар Адвокату виплачується Позивачем в розмірі встановленому за домовленістю та відповідає складності справи, часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони. Згідно платіжного доручення №979 від 27.09.2021 року, слідує, що позивачем Адвокату за надання правової (правничої) допомоги в даній справі сплачено 3000,00 грн., детальний опис якої відображено адвокатом у Акті приймання-передачі наданих послуг (до Договору про надання правової (правничої) допомоги) від 27.09.2021 року, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 3000,00 грн. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір сплачений ним під час звернення з позовом до суду, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, що підтверджено квитанцією про його сплату, в сумі 2270 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved