Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Представник позивачів звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом про встановлення факту проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], разом із матір»ю [PERSON] за адресою [ADDRESS]; визначення місця проживання цієї дитини з матір»ю за вказаною адресою і зобов»язання [PERSON] районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві зняти з реєстрації місця проживання малолітню дитину [PERSON], [INFO], за адресою [ADDRESS] та зареєструвати місце проживання дитини за адресою [ADDRESS]. Вимоги мотивовані тим, що позивачі є співвласниками у рівних долях квартири [ADDRESS], згідно свідоцтва про право власності на житло від 28.05.2003 року. Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.09.2009 року по 15.10.2012 року, від шлюбу мають доньку [PERSON], 15 березня 2010 року. Шлюб між позивачем та відповідачкою розірваний рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15.10.2012 року, яким також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] щомісячно у розмірі 1 000 грн., починаючи з 18.07.2012 року до досягнення дитиною повноліття та аліменти щомісячно по 367,33 грн. до досягнення дитиною трьохрічного віку, починаючи з 18.07.2012 року. Перебуваючи у шлюбі сторони проживали разом з дитиною у квартирі позивачів за адресою [ADDRESS]. Проте з кінця лютого - початку березня 2012 року відповідачка змінила місце проживання та фактично мешкає з донькою [PERSON] разом зі своєю матір»ю за адресою [ADDRESS]. Факт не проживання дитини у квартирі позивачів та її проживання із відповідачкою підтверджується актом від 20.05.2014 р., рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15.10.2012 року про стягнення з [PERSON] аліментів на користь відповідачки на її утримання до досягнення дитиною трьох років та на утримання дитини, відповідно до якого аліменти позивач сплачує поштовими переказами на адресу відповідачки [ADDRESS]. Вказаний факт необхідно встановити з метою проведення реєстрації малолітньої дитини [PERSON] [PERSON] за її фактичним місцем проживання з матір»ю, згідно вимог ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Позивачі неодноразово зверталися до відповідачки з проханням змінити місце реєстрації малолітньої дитини, проте [PERSON] такі прохання ігнорує, гроші на оплату комунальних послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води і на опалення, які нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих осіб, не надає. Позивачі не мають змоги самостійно змінити місце реєстрації малолітньої дитини, оскільки на це потрібна згода обох батьків, тому просять суд зобов»язати [PERSON] районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві зняти малолітню дитину [PERSON], [INFO], з адреси її реєстрації та зареєструвати за адресою фактичного місця проживання. Судом до участі у справі протокольною ухвалою від 17.10.2014 року у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору було залучено [PERSON], яка являється власником квартири [ADDRESS] В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] підтримала позов та викладені у ньому обставини, додатково пояснила, що по тексту позовної заяви допущено описки у написанні по батькові відповідачки, яку помилково зазначено Олегівна замість Олександрівна. Представник відповідачки [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, пояснив, що на підтвердження вимог не надано доказів про порушення прав позивачів, що останні несуть затрати по оплаті комунальних послуг на кількість зареєстрованих осіб та що [PERSON] відмовляється і не надає кошти за комунальні послуги, а також те, що позивачі зверталися до відповідачів з проханням про зняття з реєстрації малолітньої дитини. [PERSON] визнається той факт, що після розірвання шлюбу з позивачем дитина [PERSON] залишилася проживати з матір»ю. Вважає, що вимоги є необґрунтованими, до того ж суд не може перебирати на себе повноваження Державної міграційної служби України. Представник відповідача [PERSON] районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві та представник третьої особи Служби у справах дітей [PERSON] районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з»явилися, про дату, час та місце розгляду справи відповідач та третя особа були повідомлені належним чином, при цьому відповідачем була подана заява з проханням розглянути справу у відсутності їхнього представника, про причини неявки представника третьої особи суд повідомлено не було. Третя особа [PERSON] суду подала заяву з проханням провести судове засідання без її участі та відмовити у задоволенні позову. Суд, вислухавши пояснення представника позивачів, представника відповідачки [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 28.05.2003 року, виданого [PERSON] районною у м. Києві державною адміністрацією, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної власності [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (а.с. 12). У зареєстрованому шлюбі [PERSON] та [PERSON] перебували з з 11 вересня 2009 року. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 14). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15.10.2012 року шлюб між позивачем та відповідачкою був розірваний (а.с. 15, 16). Відповідно до довідки по формі № 3, виданої ЖРЕО № 408 від 15.10.2014 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивачі та малолітня дитина [PERSON], [INFO] (а.с. 41). За заявленими вимогами позивачі просять встановити факт проживання малолітньої дитини [PERSON] разом із матір»ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] та визначити місце проживання дитини з матір»ю за цією адресою. Проте дані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки з боку відповідачки не заперечується та не оспорюється факт проживання з нею доньки [PERSON] та факт того, що вона з дитиною не мешкає у квартирі позивачів. Разом з тим, суду не надано будь-яких доказів про проживання [PERSON] та дитини [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Представник відповідачки пояснив, що на даний час [PERSON] з дитиною та своїм цивільним чоловіком орендують квартиру та проживають за іншою адресою. Відповідно до ч. 4 ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, серед іншого, є місце проживання її батьків або одного з них. Позивачі також просять зобов»язати [PERSON] районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві зняти з реєстрації за адресою їхньої квартири [ADDRESS] малолітню дитину [PERSON], яку зареєструвати за адресою [ADDRESS]. Власником вказаної квартири [ADDRESS] являється [PERSON], згідно договору купівлі-продажу квартири від 29.09.2012 року та Витягу про державну реєстрацію прав (а.с. 47, 48). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов»язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов»язковим для неї. Третя особа у справі [PERSON] заперечує проти задоволення позову, отже згоди на реєстрацію дитини [PERSON] у належній їй на праві власності квартирі не надає. З пояснення представника відповідачки, будь-якого житла на праві власності відповідачка [PERSON] та її донька [PERSON] не мають. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Доказів на порушення прав позивачів у зв»язку з реєстрацією у їхній квартирі малолітньої дитини суду не надано. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Порядок та процедуру проведення реєстрації на території України врегульовано Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», відповідно до якого реєстрація це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Згідно ст. 2 вказаного Закону, громадянам України гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. При цьому статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, серед іншого, на підставі заяви особи або її законного представника чи судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З пояснень представника позивачів судових рішень з приводу житлових спорів між сторонами не має, отже, право дитини [PERSON] щодо користування квартирою позивачів не припинене, у зв»язку з чим вимоги в частині зобов»язання [PERSON] районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві зняти з реєстрації дитину та зареєструвати за іншою адресою також є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed