Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію та просив суд стягнути на його користь заборгованість в розмірі 4 208 грн. 67 коп., 3% річних та інфляційні в розмірі 1 313 грн. 85 коп. В обґрунтування позову зазначив, що 05.03.2004 р. між сторонами укладений договір про користування електричною енергією [NUMBER]. Проте відповідач неналежним чином виконує умови договору щодо своєчасної оплати вартості наданих послуг у визначені договором строки. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем становить 4 208 грн. 67 коп., а також 3% річних та інфляційні в розмірі 1 313 грн. 85 коп. Оскільки в добровільному порядку відповідач не виконує умов кредитного договору та не сплачує заборгованість, позивач був вимушений звернутися до суду з позовною заявою. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву з проханням розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідмолений належним чином, однак надав заперечення та заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 05.03.2004 року між [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS] та Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», правонаступником якої є Публічне акціонерне товариство «Київенерго», було укладено договір про користування електричною енергією №071449-007-08. 18.01.2011 року Солом'янським районним судом м. Києва видано судовий наказ №2-н-11/11 про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго» заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 4282 грн. 38 коп., 3% річних та інфляційні у розмірі 1 177 грн. 84 коп. 04.03.2011 року Солом'янським районним судом м. Києва скасовано судовий наказ, виданий 18.01.2011 року про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго» заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 4282 грн. 38 коп., 3% річних та інфляційні у розмірі 1 177 грн. 84 коп. Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість за спожиту електроенергію, з урахуванням проведених відповідачем оплат, станом на 01.12.2014 року становить 4 208 грн. 67 коп., що підтверджується розрахунком боргу за спожиту енергію о/р [NUMBER], даними особової картки. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в силу яких одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін). Частиною 1 статті 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до п.п. 19, 21 Правил користування електричною енергією затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 року №1357розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами для населення на підставі показань приладів обліку. Знімання показань приладів обліку проводяться споживачами щомісячно. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. Пунктом 42 Правил користування електричною енергією для населення передбачено, що споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі. Відповідно до п. 28 Правил користування електричною енергією для населення, у разі відсутності у споживача коштів на оплату заборгованості він повинен звернутися до енергопостачальника із заявою про складання графіку погашення заборгованості або відстрочення терміну оплати та надати довідки, що підтверджують його неплатоспроможність. Однак відповідних звернень від відповідача на адресу позивача не надходило. Відповідачем заявлено клопотання про застосування строків позовної давності до позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію. Суд вважає, що заява відповідача підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Відповідно до ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Відповідно до 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. За приписами ч.ч.3, 5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електроенергію в розмірі 4 208 грн. 67 коп., яка утворилась станом на 2011 рік, що підтверджується розрахунком боргу за спожиту енергію о/р [NUMBER], даними особової картки. Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з вказаним позовом 22.12.2014 року, а тому за таких підстав строк позовної давності слід обчислювати з 22.12.2011 р. Таким чином, позов про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електроенергію в розмірі 4 208 грн. 67 коп. позивачем пред'явлено з пропущенням строку звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, при цьому представником позивача не було наведено поважних причин пропущення позовної давності. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію в розмірі 4 208 грн. 67 коп., оскільки при зверненні позивачем до суду з вказаною вимогою було пропущено строк позовної давності. Згідно з п. 48 Правил користування електричною енергією для населення, споживач несе відповідальність за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію. Згідно зі ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено законом або договором. Крім того, відповідач відповідно до ст. 625 ЦК України несе відповідальність за порушення грошового зобов'язання і на вимогу кредитору зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційні в розмірі 1 313 грн. 85 коп. також не підлягають задоволенню. Крім того, згідно зі ст. 88 ЦПК України, судовий збір залишається за позивачем. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed