Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

Представник позивачки звернувся до суду з даною позовною заявою до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Однак він протягом останніх двох років не підтримує зв'язку з дитиною, не цікавиться життям та здоров'ям дитини, аліменти сплачує нерегулярно, іншої достойної матеріальної допомоги не надає, дитина знаходиться на повному утриманні позивачки. Тому представник позивачки звернувся з позовом до суду та просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його дитини. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, мотивував їх обставинами, викладеними в позовній заяві та пояснив, що відповідач перестав цікавитись дитиною з 2013 року, відвідує сина рідше, ніж визначено органом опіки та піклування, сплачує аліменти не тільки нерегулярно, а й в не в повному обсязі, нарахованому державним виконавцем. Разом з тим, він визнав, що після отримання позову відповідач став частіше спіл-куватись з дитиною, а крім сплати аліментів купував їй одяг, взуття, придбав годинник та інші речі. Позивачка в судовому засіданні теж підтримала позовні вимоги, просила позбавити відповідача батьківських прав, так як він своїми діями тривожить її сім»ю і наполягає на своїх зустрічах з дитиною та на подальшому спілкуванні з сином. Також вона мотивувала свої вимоги тим, що відповідач після розірвання шлюбу з»являвся до її житла в нетверезому стані, грюкав у двері, викрикував нецензурну лайку, після чого вона викликала співробітників міліції; що його зустрічі з дитиною відбуваються не саме у вихідні дні, як визначено органом опіки та піклування, а й в будні і під час цих зустрічей відповідач не водить дитину в громадські місця, а водить до себе додому, де вони спілкуються з другою дружиною відповідача та її дочкою від іншого шлюбу; що подарунки відповідача дитині - годинник, планшет, телефом мають велику вартість, в такому віці сину не потрібні, можуть бути причиною незаконних посягань на нього з боку інших осіб, а її сім»я подачок не потребує, про що вона роз»яснювала дитині. Разом з тим, позивачка визнала, що відповідач добровільно погодився сплачувати на утримання дитини аліменти в розмірі 1/3 частину його заробітку і сплачує їх в розмірах вказаних в розрахунку, наданому суду представником відповідача, що на фотографіях і відеозаписі, досліджених в судовому засіданні дитина без тиску і примусу спілкується з батьком, проте вважає ці докази створеними спеціально для введення суду в оману. Відповідач в судове засідання не з»явився, а його представник проти задоволення позову заперечила, мотивувала це тим, що відповідач як батько дитини має право з нею вільно спілкуватися, приймати участь в її вихованні. Оскільки позивачка забороняла йому спілкуватись з сином він спочатку домагався цього особисто, а так як відповідачка неодноразово викликала на місце його появи співробітників міліції він був вимушений звернутися до органу опіки та піклування іотримав можливість зустрічастись з дитиною за рішенням цього органу. Відповідач добровільно сплачує аліменти на утримання дитини, хоча і не має постійного місця роботи, внаслідок чого виникла заборгованість з їх виплати. Проте, розмір боргу, вказаний в позовній заяві не відповідає дійсності, так як в ньому не враховані суми, сплачені протягом 2012, 2013, 2014 років. Про цю обставину не було відомо державному виконавцю, який робив розрахунок в травні 2014 року, так як аліменти сплачувалися не через державну виконавчу службу, проте не могло бути невідомим позивачці, яка подала цей розрахунок в якості доказу разом з позовною заявою, хоча особисто отримувала гроші і надавала відповідні розписки. Під час хвороби і стаціонарного лікування дитини відповідач чергував біля її ліжка, крім сплати аліментів купував дитині особисті речі і цінні подарунки - годинник, мобільний телефон і планшет, які вважає необхідними для розвитку сучасної дитини. Разом з тим, представник пояснила, що відповідач рідко відвідував місце навчання дитини з тих причин, що позивачка відмовилась повідомляти його найменування школи і класу, в яких навчається дитина, заборонила дитині давати цю інформацію батьку та попередила вчителів про своє негативне відношення до відвідин дитини батьком в школі. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, надав суду заяву, в якій проти задоволення позову не заперечив, просив розглянути справу за його відсутності. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є матір»ю позивачки, під час проживання сторін мешкала разом з ними і бачила, що відповідач не дуже переймається вихованням дитини, так як під приводом займання справами, рано вранці йшов з дому і пізно повертався, вільний час проводив біля комп»ютера, звертався до жінки та дитини в грубій формі, після розірвання шлюбу на побаченнях з батьком дитина проводить час біля відеомагнітофона, а не перебуваючи на свіжому повітрі, як повинно бути. Також вона повідомила суду, що дочка хоче позбавити відповідача батьківських прав тому, що дитина при його появі плаче, ховається від нього, своїм батьком називає і вважає другого чоловіка позивачки. Разом з тим, свідок пояснила, що їй не відомо як часто відповідач після розірвання шлюбу відвідував дитину, так як це відбувалося за її відсутності; проте підтвердила, що батько чергував разом з матір»ю біля сина під час його стаціонарного лікування в м. Харкові; передавав для дитини пакунки одягу, який на її думку не підходив дитині; останнім часом надсилає гроші на утримання сина, подарував йому планшет. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що є теперішнім чоловіком позивачки, проживає з нею та з [PERSON], приймає участь в утриманні та вихованні дитини і бачив, що дитина після зустрічей з батьком схвильвана, так як відповідач на цих зустрічах розхвалює покупки зроблені його другій дитині. Під час цих зустрічей дитина днями дивиться телевізор, а не гуляє на подвір»ї а тому не хоче зустрічатися з батьком. Також він повідомив суду, що зустрічі відповідача з сином відбуваються рідко - один, два рази на пів-року; аліменти відповідачем сплачуються нерегулярно, причиною чого по словам відповідача є відсутність постійного місця роботи; речі, які він купував сину на думку свідка дитині ні до чого. Разом з тим, свідок пояснив, що відповідач після розірвання шлюбу придбав дитині годинник, планшет, мобільний телефон, куртку, взуття, інший одяг та білизну. З паспорта, картки (а.с.7-9), досліджених в судовому засіданні вбачається, що позивачем є [PERSON] [INFO], і/н: [NUMBER]. З свідоцтв (а.с.10 - 11), досліджених в судовому засіданні вбачається, що 17.02.2010 між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб, актовий запис № 78, від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] [INFO], актовий запис № 638. З запиту, відповіді та постанов (а.с.12-15), досліджених в судовому засіданні вбачається, що позивачка в березні, квітні та в червні 2010 році зверталась до органів внутрішніх справи з заявами про те, що відповідач погрожує забрати дитину і заважає її виховувати. За її заявами 19.03.2010 року, 15.04.2010 року; 06.06.2010 року були прийняті рішення про відмову в порушенні кримінальних справ за відсутністю події і складу злочину. З розрахунків заборгованості (а.с.16, ) досліджених в судовому засіданні вбачається, що на підставі виконавчого листа № 2-5403 від 22.10.2010 року виданого Орджонікідзевським районним судом м. Харків з [PERSON], на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини всих видів заробітку та не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно розрахунку, складеного державним виконавцем станом на 01.05.2014 року і наданого суду представником позивачки разом з позовною заявою для підтвердження позовних вимог заборгованість становить 33 683 грн. 00 коп. Згідно розрахунку, складеного державним виконавцем на час розгляду позову і наданого суду представником відповідача заборгованість становить 10 119 грн. 60 коп. Різниця в розмірах боргу має місце з тих причин, що державним виконавцем при складенні розрахунку в травні 2014 року зазначено, що відповідачем не сплачувалися аліменти в 2012, в 2013 та в 2014 році, що спростовується наступним розрахунком. З характеристики та довідки (а.с.17, 72) досліджених в судовому засіданні вбачається, що [PERSON] навчається в Харківській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів, відвідує палац дитячої та юнацької творчості, характеризується позитивно, в процесі навчання догляд та піклування за дитиною здійснює його мати [PERSON], батько [PERSON], участі у житті школи і класу не приймає. З довідки (а.с.18) дослідженої в судовому засіданні вбачається, що позивачка зареєстрована в [ADDRESS] з [PERSON] [INFO] та з [PERSON] [INFO]. З рішення (а.с.19), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що [PERSON] 22.09.2010 року комісія з питань захисту прав дитини визначила участь у вихованні малолітнього сина [PERSON] шляхом побачень по неділях з 08.00 год. до 13.00 год. З висновку (а.с.37-39), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради не зважаючи на заперечення позивача вважає необхідним позбавити [PERSON] батьківських прав з тих підстав, що по словах позивачки він не займається вихованням дитини, не цікавиться життям, не виконує обов»язків щодо матеріального утримання свого сина. Дитина має незадовільний стан здоров»я а всі витрати пов»язані з її вихованням, оздоровленням та лікуванням мати дитини виконує самостійно. Борг зі сплати аліментів станом на 01.08.2014 року складає 11 885 грн. 20 коп. Згідно психологічної діагностики дитина проявляє до батька емоційну напругу та почуття страху а роль батька для дитини виконує теперішній чоловік матері. З фотографій та відеозапису (а.с.45-59), досліджених в судовому засіданні вбачається, що при зустрічах з батьком малолітній [PERSON] веде себе невимушено, радісно, напруги в спілкуванні між ним та відповідачем не спостерігається. З розписок, товарних чеків та записів (а.с.63-68, 72), досліджених в судовому засіданні вбачається, що протягом 2009 -2014 років відповідач особисто надавав позивачці кошти на утримання дитини та за власний кошт придбавав одяг, взуття, годинник та інші речі. Вислухавши позивачку, представників сторін та свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не обґрунтований, позовні вимоги витікають із сімейних правовідносин і до задоволення підлягають, так як в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], підтримує зв'язок з дитиною, цікавиться її життям та здоров'ям, сплачує аліменти на її утримання та надає іншу матеріальну допомогу. Вказані обставини встановлено з пояснень сторін, показів свідків і з матеріалів справи. Згідно вимог ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний , духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно вимог ч.1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Згідно вимог ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Суд бере до уваги, що згідно вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та вважає, що позивачкою і її представником не було доведено, що відповідач вчинив діїі, передбачені ч.1 ст. 164 СК України, поскільки в судове засідання не було надано доказів які б підтвер- дили, що відповідач не забрав дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляв щодо неї батьківського піклування; жорстоко поводиться з дитиною; є хронічним алкоголіком або наркоманом; вдається до будь-яких видів експлуатації дитини, примушує її до жебраку-вання та бродяжництва; засуджений за вчинення умисного кримінального правопору-шення щодо дитини. Крім того, суд бере до уваги доводи представника відповідача в тій частині, що відповідач не ухиляється від виконання своїх обов»язків щодо виховання дитини, так як в судовому засіданні було встановлено, що він підтримує зв'язок з дитиною, цікавиться її життям та здоров'ям, сплачує аліменти на її утримання та надає іншу матеріальну допомогу. При цьому, суд враховує, що відповідач добровільно погодився сплачувати і сплачує на утримання дитини аліменти в розмірі 1/3 частину його заробітку, що було підтверджено в судовому засіданні самою позивачкою. Вказані обставини щодо участі батька у вихованні та утриманні дитини підтвер-джуються не тільки поясненнями представника відповідача, позивачки та показами свідків [PERSON] та [PERSON], з яких вбачається, що відповідач відвідує дитину, під час хвороби і стаціонарного лікування особисто доглядав за нею в лікувальному закладі, крім сплати аліментів купував дитині одяг, взуття і цінні подарунки, які вважає необхідними для розвитку сучасної дитини, а й іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні - розрахунком сплати аліментів, розписками позивачки про отримання коштів, товарними чеками, фотографіями і відеозаписом. В той же час, суд бере до уваги пояснення представника відповідача в тій частині, що заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 10 119 грн. 60 коп. виникла внаслідок об»єктивних обставин - відсутності у відповідача постійного місця роботи, так як вказану причину відповідач повідомляв іншим особам і до отримання позову - зокрема свідку [PERSON], що було підтверджено останнім в судовому засіданні. Разом з тим, суд не може взяти до уваги доводів позивачки в тій частині, що позов необхідно задоволити тому, що відповідач своїми діями тривожить її сім»ю і наполягає на зустрічах з дитиною та на подальшому спілкуванні з сином, оскільки зазначені обставини не передбачені чинним законодавством в якості підстав для позбавлення батьківських прав. Крім того, суд не може взяти до уваги і доводи позивачки в тій частині, що відповідач після розірвання шлюбу з»являвся до її житла в нетверезому стані, грюкав у двері, викрикував нецензурну лайку, так як в судовому засіданні було встановлено, що причиною конфліктів була незгода батьків щодо їх участі у вихованні дитини і після перевірки звернень позивачки співробітниками міліції не було притягнуто відповідача до відповідальності а навпаки - відмовлено в порушенні кримінальних справ за відсутністю події і складу злочину (а.с. 13-15). Також, суд не може взяти до уваги і доводи позивачки в тій частині, що зустрічі відповідача з дитиною відбуваються не в ті дні, які визначено органом опіки та піклування, що під час цих зустрічей відповідач не водить дитину в громадські місця, а водить до себе додому, де вони спілкуються з другою дружиною відповідача та її дочкою від іншого шлюбу; що годинник, планшет та телефон, подаровані батьком дитині мають велику вартість, в такому віці сину не потрібні, можуть бути причиною незаконних посягань на нього з боку інших осіб, а сім»я позивачки подачок не потребує, так як вказані обставини на думку суду не свідчать про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Крім того, суд не може покласти в основу судового рішення і висновок Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради щодо необхідності позбавлення [PERSON] батьківських прав (а.с. 37-39), так як з тексту цього документа вбачається, що він базується на інформації, наданій матір»ю, згідно якої батько не займається вихованням дитини, не цікавиться життям, не виконує обов»язків щодо матеріального утримання свого сина. Дитина має незадовільний стан здоров»я а всі витрати пов»язані з її вихованням, оздоровленням та лікуванням мати дитини виконує самостійно. Також суд критично відноситься до зазначеного висновку органу опіки та піклування в тій частині, що згідно психологічної діагностики було встановлено, що дитина проявляє до батька емоційну напругу та почуття страху, та до показів свідків [PERSON] і [PERSON] в тій частині, що вона при появі батька плаче, ховається від нього, після зустрічей з батьком є рознервованою, так як вказані обставини об»єктивно спростовується фотографіями та відеозаписом (а.с. 45-59), дослідженими в судовому засіданні, де зображений малолітній [PERSON], який без тиску і примусу, з прихильністю та радістю спілкується з батьком. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання батьківських обов»язків, його метою є захист інтересів дитини і стимулювання батьків до належного виконання своїх обов»язків і можливе лише за умови винної поведінки батьків та свідомого нехтування ними своїми обов»язками, а вини відповідача в ухиленні від виконання батьківських обов»язків в судовому засіданні доведено не було і тому вважає необхідним в задоволенні позовної заяви відмовити.

Outcome: dismissed