Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача виплаченого страхового відшкодування у розмірі 284 656 грн. 64 коп., посилаючись на те, що 15.08.2017 року між позивачем та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу «Все включено» № 284271а7х, за яким позивач застрахував майнові інтереси [PERSON] , пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля Mercedes-Benz GL 350, реєстраційний номер [NUMBER] . 09.04.2018 року приблизно о 18 год 25 хв [PERSON] в місті Харкові вул. І. Камишева, 34/15 , керуючи велосипедом при зміні напрямку руху не впевнився, що це буде безпечно, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем Chevrolet, реєстраційний номер [NUMBER] та автомобілем Mercedes-Benz GL 350, реєстраційний номер [NUMBER] . В результаті автомобілі зазнали механічні пошкодження, чим заподіяно матеріальну шкоду. Постановою Московського районного суду міста Харкова від 03.07.2018 року у справі № 643/5061/18 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Постановою апеляційного суду Харківської області від 24.07.2018 року постанову Московського районного суду міста Харкова від 03.07.2018 року залишено без змін. Відповідно до розрахунку страхового відшкодування вказаною дорожньо - транспортною пригодою було заподіяно [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 284 656 грн. 64 коп. Позивачем виплачено страхове відшкодування [PERSON] в розмірі 263656 грн. 64 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 448 753 від 04.05.2018 року. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 284 656 грн. 64 коп. Також просить стягнути з відповідача на свою користь судовий збір у розмірі 4269 грн. 85 коп. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02.12.2019 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідач своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався. Від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 21.01.2020 року призначено провести заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою Московського районного суду м. Харкова від 03.07.2018 року відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за фактом ДТП, яка відбулась 09.04.2018 року приблизно о 18 год 25 хв на вул. І. Камишева у м. Харкові /а.с. 12/. Постановою Апеляційного суду Харківської області від 24.07.2018 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, постанову Московського районного суду міста Харкові від 03.07.2018 року залишено без змін. В довідці про ДТП (ідентифікатор картки ДТП в системі НПУ [NUMBER] ) зазначено, що відповідач, керуючи велосипедом при зміні напрямку руху не впевнився, що це буде безпечно, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем Chevrolet, реєстраційний номер [NUMBER] та автомобілем Mercedes-Benz GL 350, реєстраційний номер [NUMBER] /а.с. 14-16/, останній належить [PERSON] , відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] /а.с. 23/. 15.08.2017 року позивач уклав з [PERSON] договір добровільного страхування наземного транспортного засобу «Все включено» № 284271а7х, за яким позивач застрахував майнові інтереси [PERSON] , пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля Mercedes-Benz GL 350, реєстраційний номер [NUMBER] /а.с. 4-11/. Як убачається з повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку та заяви на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу від 09.04.2018 року [PERSON] звернулася до позивача з вимогою про відшкодування шкоди, заподіяної під час дорожньо-транспортної пригоди 09.04.2018 року. Відповідно до розрахунку страхового відшкодування вказаною дорожньо - транспортною пригодою було заподіяно [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 284 656 грн. 64 коп. /а.с. 24-25/. Згідно зі п. 29.19 Договору про добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 284271 від 15.08.2017 року страхове відшкодування виплачується без урахування попередніх виплат за Договором, тобто після виплати страхового відшкодування встановлена за договором страхова сума залишається незмінною. Пунктом 29.33 встановлено, що до страховика, що виплатив страхове відшкодування, переходить в межах виплаченої суми право вимоги, яке страхувальник (або особа, яка одержала страхове відшкодування) мають до особи, відповідальної за вказані збитки. Згідно зі платіжним дорученням № 448 753 від 04.05.2018 року потерпілій [PERSON] виплачено страхове відшкодування у розмірі 263 656 грн. 64 коп. /а.с. 26/. 14.01.2019 року вих. № 2702 АХА/АГ на адресу відповідача від ТОВ «A.S.A. GROUP» за дорученням позивача направлено лист з вимогою сплатити суму відшкодування вище визначеної суми заподіяної шкоди. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 1 ЗУ «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Статтею 16 ЗУ «Про страхування» встановлено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Частиною 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ч.1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 1 статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. За ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, позивач, здійснивши виплату на користь [PERSON] , виконав покладений на нього законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, а тому суд приходить до висновку, що у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved