Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовом до суду про відшкодування витрат пов'язаних з утриманням у навчальному закладі посилаючись на те, що відповідачем не виконано умови угоди про підготовку фахівця в університеті внутрішніх справ у частині подальшого проходження служби в ОВС протягом перших трьох років після закінчення навчання. Так, як відповідач відмовляється повернути кошти витрачені на навчання в добровільному порядку тому звернувся до суду. Представник позивача у судове засіданні не з'явився проте подав до суду клопотання у якому позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати без участі представника. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав заяву в якій позов визнає в повному обсязі, просить справу розглядати без його участі. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно із ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Відповідно до наказу ректора Національної академії внутрішніх справ України від 22.07.2006 року №70, відповідача зараховано на навчання на 1 курс навчально-наукового інституту підготовки слідчих і криміналістів Київського національного університету внутрішніх справ з 01 вересня 2006 року. Зазначений університет є навчальним закладом 4-го рівня акредитації, основним завданням є освітня діяльність згідно з державними стандартами вищої освіти у відповідності до вимог Закону України «Про вищу освіту». Відповідно до вимог ст.56 зазначеного Закону випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо - кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником. Згідно з даними договору №ХМ-171 від 28 листопада 2007 року відповідач перебував на державному замовлені на денній формі навчання. Відповідно до п.3.2. зазначеного договору підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця є відмова від подальшого проходження служби в ОВС протягом перших трьох років після закінчення навчання. Відшкодування, згідно з п.4.1., 4.2. цього ж договору, здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Наказом УМВС України у Хмельницькій області від 30 січня 2012 року [PERSON] звільнено з займаної посади за власним бажанням. 04 липня 2012 року за №46/3598 відповідачу було надіслано письмову вимогу про добровільне відшкодування витрат на навчання. Відповідно до ст.526 ЦК України передбачено, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Боржник, який порушив зобов'язання, згідно зі ст.623 ЦК України має відшкодувати завдані збитки. Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності на те законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб та приймаючи до уваги, що відповідно до вимог діючого законодавства позивач має право відшкодування витрат на навчання, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення. Зважаючи на викладене, беручи до уваги Постанову Кабінету Міністрів України №313 від 01.03.2007 року «Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах МВС», наказ МВС України №150 від 14.05.2007 року «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівців у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України», суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] витрат за навчання. Судові витрати, згідно ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved