Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь Управління соціального захисту населення Сумської РДА 38 040 грн. 04 коп. переплачену суму субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до заяви від 11.09.2015 року, [PERSON] була призначена вказана субсидія. Однак, в результаті проведеної перевірки даних, наданих заявником та громадянами, зареєстрованими на зазначеній житловій площі, встановлено, що ними не надана інформація про витрати на придбання майна, товарів або послуг на суму, що перевищує 50 000 грн., що призвело до надмірної виплати їм бюджетних коштів у вигляді субсидій на суму 39 064 грн. 83 коп., з яких відповідачкою відшкодовано 1 024 грн. 79 коп.. А саме управлінням було встановлено, що у власності [PERSON] - сина відповідача з 10.12.2016 року знаходиться транспортний засіб HYUNDAI SANTA FE,2016 року випуску, після чого виплата субсидії була припинена. Управлінням було направлено повідомлення відповідачу про відшкодування коштів, проте добровільно вона не відшкодувала вищезазначені кошти, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду. Ухвалою від 23.06.2021 відкрито спрощене позовне провадження по даній справі з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов з доказами його обґрунтування. Копію ухвали та копію позовної заяви із додатками було надіслано відповідачці за адресою її реєстрації. На адресу Сумського районного суду Сумської області від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідач не скористалася процесуальним правом подачі Відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч. 3 ст. 211, ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності Відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, приходить до наступного висновку. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судом встановлено, що 11.09.2015 року [PERSON] звернулась до Управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації із заявою про призначення житлової субсидії (а.с.2). [PERSON] у вказаній заяві власним підписом засвідчила, що в разі подання нею у неповному обсязі або недостовірних відомостей про осіб, які зареєстровані (фактично проживають) у житловому приміщенні/будинку, їх доходи і витрати, їй може бути відмовлено у призначенні житлової субсидії або припинено її надання, в такому разі зобов`язується повернути надміру перераховану (виплачену) суму житлової субсидії. При зверненні із відповідною заявою [PERSON] 11.09.2015 заповнено декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії (а.с.4). Рішенням комісії Управління соціального захисту населення Сумської РДА від 27.11.2015 року [PERSON] призначено для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг (а.с.9-12). З розрахунку розміру переплачених коштів по субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг вбачається, що сума переплати житлової субсидії [PERSON] становить 39 670,22 грн. (а.с.16). Копією листа-вимоги від 08.02.2021 підтверджується факт звернення позивача до відповідача з пропозицією добровільно повернути перераховану їй переплату у сумі 39245,43 грн. (а.с.17). Як зазначає позивач, відповідачем добровільно було повернуто Управлінню 1 024 грн. 79 коп.. Судом враховується Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995р. № 848 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 1997р. № 1050, із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ № 119 від 04.02.98, №626 від 07.05.98, №1336 від 25.08.98, № 822 від 14.05.99, № 2146 від 25.11.99, № 211 від 02.02.2000). Для призначення субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за місцем реєстрації заяву про призначення житлової субсидії та декларацію про доходи, витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за встановленими формами. Субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, призначається з місяця звернення за призначенням. Призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення. У разі відмови громадянина добровільно повернути суму надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії питання про її примусове стягнення вирішується органом, який призначив житлову субсидію, у судовому порядку. Так, згідно з п.15 Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 558 від 29.04.2004 року, фізичні особи, які одержують компенсацію зобов`язані повідомити органи праці та соціального захисту населення, що призначають ці виплати, про обставини, які можуть вплинути на умови їх призначення. У разі виявлення таких обставин виплата компенсації припиняється з дня, що настає за днем виникнення таких обставин. У разі одержання у зв`язку з цим зайвих сум компенсації одержувачі повинні відшкодувати органам праці та соціального Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (ч. 1 ст. 1215 ЦК України). Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 2.07.2014 року N 6-91цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Встановлені в справі обставини дозволяють суду зробити висновок, що у позивача наявні підстави для звернення до суду, а також вважає встановленим факт недобросовісності набувача, та враховуючи розрахунок наданий позивачем, вважає що позовні вимоги до відповідача підлягають задоволенню та з відповідача підлягає стягненню сума надміру виплаченої субсидії у розмірі 38 040,04 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, сплачений судовий збір, в сумі 2 270 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved