Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору № б/н від 04.02.2008 року в сумі 15 381 грн. 32 коп. та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 04.02.2008 р. відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 2000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжного карткою складає між нею та банком договір приєднання. Проте відповідач взятих на себе зобов'язань перед банком не виконує, а тому просить стягнути з відповідачки суму заборгованості за кредитним договором приєднання у розмірі 15 381 грн. 32 коп. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, у якій позов підтримав, просить такий задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча про час та місце судового засідання була належним чином повідомлена. Відповідачу надіслана судова повістка відповідно до ст.128-130 ЦПК України за місцем реєстрації, рекомендованим поштовим відправленням про час та місце розгляду справи. Заперечень проти позову, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило. Тому згідно з ст. 223 ЦПК України суд вважає, що неявка у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце цього засідання, можливо слухати у його відсутності. 29.01.2018 року представник позивача подав до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження у відповідності до ч.1 ст. 276 ЦПК України. Згідно ст. 277 ЦПК України, питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі. Відповідно до ч.1 ст. 276 ЦПК України, клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження подається у письмовій формі одночасно з поданням позовної заяви або може міститись у ній. Представник позивача звернувся до Залізничного районного суду м. Львова з позовною заявою 31.10.2017 року. Ухвалою суду від 27.11.2017 року провадження у справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості відкрито, та призначено до розгляду на 11 год. 00 хв. 02.02.2018 року. Від так, з урахуванням положень ст. 277 ЦПК України, суд приходить до переконань, що у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи у порядку спрощеного провадження слід відмовити, оскільки питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі, а не на стадії розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачувати проценти. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що 04 лютого 2008 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір приєднання /а.с.7-19/. Відповідно до заяви відповідачки від 04.02.2008 р., їй видано кредитну карту з кредитним лімітом у сумі 2000 грн. 00 коп. Базова процентна ставка в місяць /нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів у році/ становить 3,0% /а.с.7 зворот/. При порушенні відповідачем строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, відповідач зобовязана сплатити позивачеві штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову /а.с.7/. Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Як убачається з розрахунку суми боргу /а.с.4-6/ відповідачка взятих на себе зобов'язань перед позивачем не виконує, в зв'язку із чим станом на 30.09.2017 р. заборгованість відповідачки перед позивачем складає 15 381 грн. 32 коп., а саме: заборгованість за кредитом 802,40 грн., заборгованість за процентами 10708,38 грн., заборгованість за пенею та комісією 2900,00 грн., а також відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 250,00 грн., штраф (процентна складова) 720,54 грн. На вимоги позивача до відповідачки про сплату суми заборгованості, остання жодним чином не зреагувала. Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.\~\~Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Дані обставини справи стверджуються матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, а тому підлягають до задоволення.\~\~\~\~ Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача.\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved