Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Процесуальні дії у справі. Провадження у справі відкрито судом 10.06.2021 на підставі позову Комунального закладу Львівської обласної ради «Адміністрація історико-культурного заповідника «Стільське городище». Ухвалою від 09.09.2021 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. В обгрунтування позову представник позивача покликається на наступні обставини. 27.05.2021 Миколаївським районним судом Львівської області постановлено ухвалу (справа № 447/1614/21) про задоволення заяви Комунального закладу Львівської обласної ради «Адміністрація історико-культурного заповідника «Стільське городище» про забезпечення позову, відповідно до якої заборонено вчинення будь-яких дій громадянці [PERSON] на території заповідника «Стільське городище». Відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1761 «Про занесення пам`яток історії, монументального мистецтва та археології національного значення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України», Городище у с. Стільське Миколаївського району Львівської області, як археологічна пам`ятка національного значення, занесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та значиться у Переліку, який є Додатком до вищевказаної постанови (охоронний номер пам`ятки 130019-Н). Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» усі пам`ятки археології, в тому числі ті, що знаходяться під водою, включаючи з ними рухомі предмети, є державною власністю. Згідно ч. 3 ст. 32 Закону, у межах зон охорони пам`яток забороняється будівельно монтажні та земляні роботи без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини, а згідно з абз. 1 ст. 37 Закону ці роботи можуть проводити лише після повного дослідження об`єктів культурної спадщини. 01.04.2021 працівниками позивача при обстеженні частини території заповідника, що знаходиться у с. Стільсько в межах охоронної зони пам`ятки археології національного значення «Стільське городище» у південній частині села на лівому березі річки Колодниця у підніжжі урочища «Плеската гора», на схід від дороги Стільсько-Дуброва на відстані 30 метрів від мосту через р. Колодниця проводяться самовільні земляні роботи з використанням важкої будівельної техніки про що було складено Акт. Станом на 01.04.2021 розмір земельної ділянки на якій велися земляні роботи становив 340 метрів у довжину та 5-6 метрів у ширину, що становить приблизно 1840 кв. м. Позивач зазначає, що такі роботи проводяться за ініціативою відповідачки [PERSON] . Також позивач покликається на те, що відповідно до інформації, вих. №02.2-26/539 від 14.04.2021, яка надійшла від Тростянецької сільської ради Стрийського району Львівської області, земельні ділянки на території заповідника нікому не надавалися та не надавались жодні дозволи на виконання земельних робіт. В судовому засіданні представник позивача Труш І.М. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, зазначив, що відповідачка [PERSON] почала самовільні роботи на земельній ділянці, яка не відведена їй у власність. Дана земельна ділянка знаходиться у межах заповідника «Стільське городище» та перебуває під охороною держави. Для охорони вказаного об`єкту Львівською обласною радою створено Комунальний заклад Львівської обласної ради «Адміністрацію історико-культурного заповідника «Стільське городище». На території заповідника відповідачкою розпочато земельні роботи, що підтверджується Актами обстеження, які проводились працівниками «Стільського городища». Зважаючи на те, що вказаний об`єкт має охоронний номер і є пам`яткою архіології, то відповідно до ЗУ «Про охорону культурної спадщини» перебуває під охоронною держави. Відповідно до ч.3 ст. 32 вказаного закону у межах охоронних пам`яток забороняється проводити будь-які будівельно-монтажні та земельні роботи без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини. Зазначає, що відповідно до абз.1 ст. 37 Закону відповідні роботи проводяться після повного дослідження обєкта культурної спадщини, тобто відповідачка мала звернутися до органу який відповідає за охорону культурної спадщини і визначити які роботи можна проводити на даній території. Немає ні рішення органу місцевого самоврядування про відведення вказаної земельної ділянки, ні інших документів які б надавали їй право на проведення земельних робіт, а тому відповідачка немала права на проведення земельних робіт. Крім того вказав, що Городище у с. Стільське Миколаївського району Львівської області, як археологічна пам`ятка національного значення, занесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та значиться у Переліку, який є Додатком до вищевказаної постанови, охоронний номер пам`ятки 130019-Н. Представник відповідачки [PERSON] щодо задоволення позову повністю заперечив, зазначив, що [PERSON] земельна ділянка належить на праві приватної власності, що підтверджується кадастровим номером. Наголошує, що право власності на майно відповідно до ст.ст.316-319 ЦК України є непорушним. Правовідносини які виникли в даному випадку регулюються ЗУ «Про охорону культурної спадщини», постановою Кабінету міністрів України від 26 липня 2001 року №878 «Про затвердження Списку історичних населених місць України», постановою Кабінету міністрів України від 03 вересня 2009 року №928 «Про занесення об`єків культурної спадщини національного значення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України». Закон чітко вказує, що проведення земельних чи інших робіт без дозволу органу культурної спадщини встановлюється ч.3 ст. 32 вказаного Закону, відповідно до якої на охоронюваних археологічних територіях, у межах зон охорони пам`яток, історичних ареалів населених місць, занесених до Списку історичних населених місць України, забороняються містобудівні, архітектурні чи ландшафтні перетворення, будівельні, меліоративні, шляхові, земляні роботи без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини. Тобто є визначено, що віднесення таких місць до списку здійснюється Кабінетом міністрів України, а не обласною адміністрацією чи районною адміністрацією Постанова Кабінету міністрів України від 26 липня 2001 року №878 «Про затвердження Списку історичних населених місць України» містить списки історичних місць України серед яких немає села Стільсько чи будь-якої частини даної території. Оскільки даний об`єкт ще не реалізований і є на стадії проекту, в повній мірі на законодавчому рівні згідно ЗУ «Про охорону культурної спадщини» КМУ не внесений до списку історично населених місць України, то відповідачка виконувала роботи на своїй земельній ділянці в законних межах і не зобов`яна була звертатись до органів державної влади для одержання будь-яких дозволів. Такий позов вважає передчасним, позивачем не доведений правовий статус вказаної землі, не доведено чи вказана земельна ділянка входить в межі землі яка відноситься до заповідника «Стільське городище», тому просить у позові відмовити. Представник третьої особи - Тростянецької сільської ради Стрийського району Львівської області в судові засідання не з`явився, жодних клопотань та заяв не подав, про судове засідання повідомлений, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа одержувачу Тростянецькій сільській раді Тростянецької об`єднаної територіальної громади на електронну адресу. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що Комунальний заклад Львівської обласної ради «Адміністрація історико-культурного заповідника «Стільське городище» відповідно Положення про комунальний заклад Львівської обласної ради ««Адміністрація історико-культурного заповідника «Стільське городище» та відомостей з ЄДРПОУ здійснює діяльність із охорони та використання пам`яток історії, будівель та інших пам`яток культури; діяльність у сфері архітектури, дослідження й експерементальні розробки у сфері інших природничих і технічних наук та ін. До матеріалів позовної заяви позивачем долучено Акт обстеження земельної ділянки, що знаходиться у с. Стільсько, у межах охоронної зони памятки археології національного значення «Стільське городище» (охоронний номер №130019-Н) від 01.04.2021, відповідно до якого на даній ділянці ведуться самовільні роботи з використанням будівельної техніки та Акт обстеження земельної ділянки, що знаходиться на території пам`ятки археології національного значення - Городище IX - XI століття (охоронний номер №130019-Н) у с. Стільське Стрийського району Львівської області від 10.05.2021, відповідно до якого самовільні земельні роботи ведуться громадянкою [PERSON] . Суд не бере до уваги дані документи, оскільки такі належним чином не засвідчені. Відповідно до ч.2, 6 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Крім того, порядок засвідчення копій документів, міститься у п. 5.27 Національного стандарту України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики № 55 від 07.04.2003 «ДСТУ 4163-2003» (чинний на момент звернення до суду 09.06.2021), відповідно до якого відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії. Якщо до суду надсилається копія документа, то вона має відповідати оригіналу, вірність копії або витягу документа має бути засвідчена печаткою організації і підписом уповноваженої особи або нотаріально. До позовної заяви також долучено відповідь на запит від 14.04.2021 №02.2-26/539 адресований Тростянецькою сільською радою Стрийського району Львівської області керівнику КЗ «Адміністрації історико-культурного заповідника «Стільське городище» О.М. Корчинському, відповідно до якого сільська рада не надавала дозволів на здійснення земельних робіт на території описаній в акті обстеження комісії. У вказаному напрямку передано у власність земельну ділянку КН4623087600:13:000:0703 площею 1,7 га для ведення особистого селянського господарства [PERSON] . Крім того, зазначено, що в паспорті обєкта культурної спадщини відсутні належним чином встановлені межі території памятки історико-культурного значення. Суд не бере до уваги і вказаний лист, оскільки і він є неналежним чином засвідчений, а представником позивача оригінал не наданий суду. Судом встановлено, що відповідно до геодезичного плану Стільського городища XIII - X ст. пам`ятки національного значення (інвентарний №130019-Н), який затверджений в.о. директора КЗ ЛОР АІКЗ «Стільське городище» Корчинським І.М., [PERSON] належить земельна ділянка із кадастровим номером 4623087600:13:000:0703 з площею 1,7000 га та яка розташована на території Стільського городища. Відповідно до плану-схеми земельної ділянки, на якій ведуться несанкціоновані роботи у с.Стільсько, який затверджений в.о. директора КЗ ЛОР АІКЗ «Стільське городище» Корчинським І.М. на земельній ділянці ведуться земляні роботи, проте позивачем не надано жодних підтверджень, що саме ця ділянка не є приватною власністю гр. [PERSON] , чи є частиною території памятки історико-культурного значення. Посилання представника позивача на те, що жодних документів, які б підтверджували право власності на земельну [PERSON] у нього немає суд оцінює критично, оскільки у геодезичному плані, який долучений позивачем до позовної заяви зазначено ділянку із кадастровим номером, яка належить [PERSON] . Відповідно до ст. 32 ЗУ «Про охорону культурної спадщини» з метою захисту традиційного характеру середовища окремих пам`яток, їх комплексів (ансамблів), історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій навколо них мають встановлюватися зони охорони пам`яток: охоронні зони, зони регулювання забудови, зони охоронюваного ландшафту, зони охорони археологічного культурного шару. Межі та режими використання зон охорони пам`яток визначаються відповідною науково-проектною документацією і затверджуються відповідним органом охорони культурної спадщини. Представником позивача до матеріалів справи не долучено паспорт вказаної пам`ятки, який би підтверджував площу пам`ятки та встановлені межі території пам`ятки історико-культурного призначення. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Ст.328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321ЦК України). Отже, враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позов є необгрунтованим, позивачем не надано жодних доказів того, що здійснені відповідачкою земельні роботи відбуваються на території в межах охоронної зони пам`ятки археології національного значення «Стільське городище», а не на земельній ділянці, яка належить [PERSON] на праві приватної власності.

Outcome: dismissed