Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

представник позивачів [PERSON] звернулася до відповідачки з позовом про визначення додаткового строку тривалістю 3 місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON], який помер 10 квітня 2015р. В обґрунтування покликалися на те, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, яким є квартира [ADDRESS], що належала останньому на підставі свідоцтва про право власності серії ЯЯЯ № 774907 від 20.12.2006р. Позивачі є спадкоємцями першої черги за законом. 26.10.20015р. із Стрийської держнотконтори останні отримали листа № 1673/02-14 від 13.10.2015р., в якому нотаріус повідомляв їх про те, що вони попустили шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, який поновляється в судовому порядку. Позивачка [PERSON] у визначений законодавством шестимісячний строк не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки перебувала за кордоном в Республіці Італія, що підтверджується відмітками в закордонному паспорті. Остання тимчасово проживає в Республіці Італія та має дозвіл на роботу у цій країні. Позивач [PERSON] не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки з 07.08.2015р. по 12.10.2015р. перебував на амбулаторному лікуванні з діагнозом «розрив зв'язок правого колінного суглобу». Таким чином, вважав, що позивачі пропустили визначений законодавством шестимісячний строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини з поважних причин, тому відповідно до вимог ч.3 ст.1273 ЦК України його слід поновити. В судовому засіданні представник позивачів - адвокат [PERSON] підтримав позовні вимоги, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, окрім наведеного пояснив, що його довірителі перебувають за кордоном, тому не можуть зявитися в судове засідання. З цієї ж причини від не може надати суду оригінал закордонного паспорта [PERSON], копія якого долучена до позовної заяви, та представити медичну карту амбулаторного хворого [PERSON] Маряна. Відповідачка та її представник адвокат [PERSON] позов заперечили. [PERSON] пояснила, що з 2000 р. перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Позивачі є дітьми останнього від першого шлюбу, з якими її чоловік за життя практично не спілкувався, оскільки вони його «не признавали». [PERSON] Марян був на похороні батька. Їй відомо, що останній періодично їздить у Польщу на роботу. З [PERSON] вона не знайома. Вважала, що останні мали можливість вчасно звернутися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. [PERSON] пояснив, що довідка, видана лікарем Стрийської ЦРЛ [PERSON], про те, що позивач [PERSON] з 07.08.2015р. по 12.10.2015р. перебував на амбулаторному лікуванні з діагнозом «розрив зв'язок правого колінного суглобу», викликає у нього сумніви, оскільки Стрийська ЦРЛ не надала на вимогу суду медичну карту амбулаторного хворого [PERSON], в якій повинні бути внесені лікарем [PERSON] відомості про те, що позивач звертався до лікаря та перебував у зазначений період на амбулаторному лікуванні, пославшись на те, що медичної карти амбулаторного хворого у Стрийській ЦРЛ немає. Натомість Жидачівська ЦРЛ на його вимогу надала довідку, що медична карта амбулаторного хворого [PERSON] 1973р., зареєстрованого у [INFO], зберігається в поліклінічному відділенні Жидачівської ЦРЛ. Запису про перебування [PERSON] на амбулаторному лікуванні в поліклінічному відділенні Стрийської ЦРЛ з 07.08.2015р. по 12.10.2015р. відсутні. Вважав, що представником позивача не доведено те, що позивачі пропустили строк звернення до нотаріуса з поважних причин, тому підстави поновлення строку для подання заяви про прийняття спадщини відсутні. Просив у позові відмовити. Заслухавши сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], який помер 10 квітня 2015р., на підставі виданого Стрийською міською радою свідоцтва про право власності на житловий будинок серії ЯЯЯ № 77907 від 20.12.2006р., був одноосібним власником квартири [ADDRESS] (а.с.13). Позивачі [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження серії 1-СГ №286743 від 14.02.1972р. та серії 1-СГ №341287 від 16.11.1973р., а також свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-СГ № 421018 від 24.02.1990р. (а.с.8-10). В силу вимог ст.1261 ЦК України зазначені особи є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], який помер 10 квітня 2015р.. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК). Відповідно до вимог ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом вказаного строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч.1 ст.1272 ЦК). Як розяснено у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Такі причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови не можуть бути визнані поважними (п.18 цієї постанови). Судом встановлено, що позивачі заяв про прийняття спадщини після смерті батька нотаріусу за місцем відкриття спадщини у встановлений законом строк не подавали, що підтверджується листом Стрийської держнотконтори від 13.10.2015р. за №1673/02-14. Таким чином, в силу вимог ч.1 ст.1272 ЦК України, позивачі вважаються таким, що не прийняли спадщину після смерті батька. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними можуть бути визнані причини, які б були повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій, повязаних із поданням заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Юридична необізнаність спадкоємця щодо строку та порядку прийняття спадщини не може бути визнана поважною причиною. Верховний Суд України при розгляді справи № 6-1486цс15 висловив правову позицію, згідно з якою відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. На підтвердження пропуску строку для прийняття спадщини з поважної причини позивач [PERSON] надав довідку, видану лікарем-травматологом Стрийською ЦРЛ [PERSON], з якої вбачається, що [PERSON] 1973р. народження дійсно був на амбулаторному лікуванні у лікаря-травматолога з 07.08.2015р. по 12.10.2015р. з діагнозом «розрив зв'язок правого колінного суглобу». В судовому засіданні свідок [PERSON] ствердив, що дійсно видав таку довідку [PERSON], останній в зазначений у цій довідці період звертався до нього за медичною допомогою та перебував на лікування з приводу розриву зв'язок правого колінного суглобу; позивач лікувався амбулаторно - протягом вказаного періоду декілька разів навідувався до нього на огляд. Чи надавав йому [PERSON] медичну карту амбулаторного хворого, достеменно не пригадує. Ствердив, що довідка видається на підставі записів у медичній карті амбулаторного хворого, яка може знаходитися у хворого на руках або у поліклінічному відділенні Стрийської ЦРЛ. З відповіді, наданої на запит суду Стрийською ЦРЛ за №20 від 11.01.2016р., вбачається, що надати амбулаторну карту [PERSON] неможливо, оскільки останній є мешканцем Жидачівського району. В реєстратурі поліклінічного відділення Стрийської ЦРЛ зберігаються тільки амбулаторні карти громадян Стрийського району. Як вбачається з довідки №326 від 19.04.2016р., виданої Жидачівською ЦРЛ на вимогу адвоката [PERSON] медична карта амбулаторного хворого [PERSON] 1973р., зар5еєстрованого у с. Тейсарів Жидачівського району, зберігається в поліклінічному відділенні Жидачівської ЦРЛ. Запису про перебування [PERSON] на амбулаторному лікуванні в поліклінічному відділенні Стрийської ЦРЛ з 07.08.2015р. по 12.10.2015р. відсутні. Згідно з п.5 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації №086/о «Медична довідка (лікарський консультаційний висновок», затвердженої наказом МО України 14.02.2012р. №110, форма № 086/о заповнюється на підставі записів у «Медичній карті амбулаторного хворого» (форма № 025/о, затверджена цим наказом) та у вкладному листку на підлітка до медичної карти амбулаторного хворого (далі - форма № 025-1/о), затвердженої наказом Міністерства охорони здоровя України від 27 грудня 1999 року №302, а також результатів лабораторних, функціональних, рентгенівських, інших діагностичних обстежень, обєктивних даних і оцінки стану здоровя на час проведення обстежень безпосередньо перед видачею довідки. Враховуючи дану вимогу, суд не приймає до уваги довідку, видану лікарем-травматологом Стрийською ЦРЛ [PERSON], згідно з якою [PERSON] 1973р. народження дійсно був на амбулаторному лікуванні у лікаря-травматолога з 07.08.2015р. по 12.10.2015р. з діагнозом «розрив зв'язок правого колінного суглобу», оскільки така заповнена не на підставі записів у медичній карті амбулаторного хворого. Свідок [PERSON] пояснила, що з відповідачкою знайома з 70-х років, з позивачами не знайома. Чоловік відповідачки [PERSON] скаржився, що син його не відвідує. Дочку ([PERSON]М.) останній взагалі не признавав. Ствердила, що позивач [PERSON] Марян був на похоронах батька. Свідок [PERSON] пояснила, що чоловік відповідачки [PERSON] погано відгукувався про дітей від першого шлюбу, належну йому квартиру мав намір «залишити» відповідачці або її внучці. Позивачка [PERSON] на підтвердження поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини покликалася на те, що перебувала за кордоном в Республіці Італія, що підтверджується відмітками в закордонному паспорті, незавірені ксерокопії шести сторінок якого були долучені до позовної заяви. Доказами в розумінні ст.57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно із ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.64 ЦПК письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. За клопотанням представника відповідача адвоката [PERSON] суд зобовязував представника позивачів [PERSON] подати оригінал закордонного паспорта позивача [PERSON] Однак, останній не спромігся подати суду оригінал цього документа, мотивуючи це тим, що його довірителька перебуває за кордоном, тому суд не приймає до уваги копію закордонного паспорта позивачки, оскільки за відсутності оригіналу паспорта неможливо перевірити достовірність даних, що містить подана копія. Отже, судом встановлено, що позивачі були обізнані про смерть [PERSON], який помер 10 квітня 2015р., проте належних та допустимих доказів наявності перешкод для прийняття спадщини саме в період з 10 квітня 2015 року по 10 жовтня 2015 року не надали; зазначені позивачами причини пропуску ними шестимісячного строку для прийняття спадщини, після смерті [PERSON], який помер 10 квітня 2015р., не є такими, що не залежали від їхньої волі, не є непереборними та такими, що створювали для них істотні труднощі для прийняття спадщини. У відповідності до ст.ст.15, 16 ЦК України, тільки порушене, невизнане або оспорюване право особи підлягає захисту у встановлений законом спосіб. Враховуючи відсутність причин пропуску позивачами строку для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті батька, які можна було б визнати поважними, правових підстав для задоволення вимоги позивачів про визначення їм додаткового строку для прийняття спадщини суд не вбачає.

Outcome: dismissed