Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

Прокурор Московського району м. Харкова звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Харківської міської ради Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради. В остаточній редакції позову просив Визнати недійсним правочин, вчинений у формі договору купівлі-продажу квартири № 265, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, буд 66 укладений між [PERSON] та [PERSON], який зареєстровано в реєстрі за № 2099 від 11.09.2013 року. Визнати недійсним правочин, вчинений у формі договору купівлі-продажу квартири № 265, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, буд 66 укладений між [PERSON] та [PERSON], який зареєстровано в реєстрі за № 6618 від 17.12.2013 року. Визнати недійсним правочин, вчинений у формі договору купівлі-продажу квартири № 265, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, буд 66 укладений між та [PERSON] та [PERSON], який зареєстровано в реєстрі за № 793 від 13.03.2014 року. Визнати відумерлою спадщиною квартиру № 265, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, буд. 66, що належала померлій [PERSON]. Визнати за Харківською міською радою право власності на квартиру № 265, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, буд. 66. В обґрунтування позову зазначив, що з 21.11.1973 за адресою: [ADDRESS] зареєстрована та постійно проживала [PERSON], яка після смерті її матері, [PERSON], з 18.10.1980 була членом ЖК «Полярний» та прийняла спадщину за законом, про що зроблений відповідний запис у реєстрі за №1-6658. Крім того, як членом ЖК «Полярний», [PERSON] у 1987 році сплачено повну вартість вищевказаної квартири, що підтверджується довідкою, наданою головою ЖК «Полярний» за №208 від 13.11.2014. На час виникнення вказаних правовідносин чинне законодавство України не передбачало обовязкової реєстрації права власності на нерухоме майно, тож [PERSON] набула права власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] померла 07.05.2013, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції до Державного реєстру актів цивільного стану громадян 31.05.2013 внесено актовий запис про смерть №7492. За інформацією наданою Одинадцятою Харківською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право власності на спадщину не видавалось. Вважає, що спадщина, яка відкрилась після смерті [PERSON], [INFO] та складається з квартири [ADDRESS] є відумерлою та має бути передана територіальній громаді м. Харкова в особі Харківської міської ради. Зазначає, що невстановленими особами, подано заяву від імені [PERSON] про державну реєстрацію права власності на квартиру № 265, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, буд. 66., з наданням копії паспорту (серійний номер МН 266365, виданого 28.12.2001 Орджонікідзевським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області) та довідки №234, виданої 09.10.1993 Житлово-будівельним кооперативом «Полярний». Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] 11.09.2013 на підставі заяви та вищевказаних документів зареєстровано права власності на квартиру № 265, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, буд. 66 на ім?я [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕАК №227062, індексний номер витягу 9254501 від 11.09.2013. Опитаний прокуратурою району в ході перевірки [PERSON] пояснив, що за адресою: [ADDRESS] він ніколи не проживав, довідок з ЖК «Полярний» не отримував, будь-яких правочинів з продажу зазначеної квартири не вчиняв. Крім того, 09.07.2012 паспорт [PERSON] та ідентифікаційний номер втрачено, про що останній у своїй заяві повідомив Орджонікідзевський РВ ЛМУ УМВС України у Харківській області, за результатами розгляду якої 18.07.2012 прийняте рішення про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі п.2 ст.6 КПК України. У подальшому, Орджонікідзевським РВ у м. Харкові ГУДМСУ в Харківській області, 13.10.2012 [PERSON] за його заявою видано новий паспорт серії МТ 227947. Згідно журналу видачі довідок ЖК «Полярний» довідка №234, яка стала підставою для реєстрації права власності на квартиру № 265 за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, буд. 66, видана 11.11.1993 [PERSON], а не [PERSON] Згідно інформації КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 13.11.2014 за №1038/3 реєстраційне посвідчення на імя [PERSON] за номером 56109 у 1993 році на квартиру [ADDRESS] не видавалося. 11.09.2013 від імені [PERSON] невстановленими особами укладено з [PERSON] договір купівлі продажу квартири № 265, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, буд. 66. (зареєстровано в реєстрі за №2099 від 11.09.2013). Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] На підставі вказаного договору, в той самий день - 11.09.2013, за заявою [PERSON], приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстровано право власності останнього на квартиру. Зазначає, що спірна квартира № 265 ніколи не належала [PERSON], а договір купівлі продажу вищевказаної квартири між [PERSON] та [PERSON] є нікчемним, оскільки укладений не уповноваженою на те особою та на підставі підроблених документів, також не відповідає дійсності фактична приналежність предмету договору в момент його укладення, а саме вищевказана квартира при передачі її від імені [PERSON] (Продавця) [PERSON] (Покупцю), на праві власності продавцю не належала, оскільки перебувала у власності [PERSON] На підставі договору купівлі-продажу №6618 укладеного між [PERSON] та [PERSON] та посвідченого 17.12.2013 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] квартира [ADDRESS] передана у власність [PERSON], яким в подальшому укладено договір купівлі-продажу вказаної квартири з [PERSON]. Вказаний договір № 793 посвідчений 13.03.2014 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] На підставі вказаного договору, 13.03.2014 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстровано право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Вважає, що договори купівлі-продажу квартира № 265, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, буд. 66 укладені між [PERSON] та [PERSON] №6618 від 17.12.2013 та [PERSON] і [PERSON] №793 від 13.03.2014 є недійсними. В судовому засіданні представник Харківської місцевої прокуратури №4 [PERSON] позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Представники Харківської міської ради та управління комунального майна та приватизації міської ради надали суду письмові пояснення, в яких позов підтримали, просили задовольнити (т. 1 а.с. 60-63, т. 1 а.с. 12-130). Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] в судові засідання 22.07.2016, 18.07.2016, 11.08.2016 не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином та вчасно. В судовому засіданні 17.05.2016 заперечував проти позову, пояснив, що квартира була придбана [PERSON] для свого сина [PERSON] При купівлі квартири ніяких заборон на відчуження у нотаріуса не було, квартиру було зареєстровано у встановленому законом порядку. На спірну квартиру [PERSON] було складено заповіт на імя [PERSON] Зазначив, що ні [PERSON], ні [PERSON] раніше [PERSON] не знали. Вважає, [PERSON] є добросовісним покупцем спірної квартири. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином та вчасно, причини неявки суду не повідомив. Надав суду письмові заперечення, в яких прохав в задоволенні позову відмовити (т. 2 а.с. 171-172). Інші учасники судового розгляду не зявилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлялись належним чином та вчасно. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст. 121 Конституції України прокуратура України становить єдину систему, на яку покладаються функції, серед яких представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках передбачених законом. Статтею 123 Конституції України закріплено, що організація і порядок діяльності органів прокуратури України визначається законом. Відповідно до ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» (який діяв на день подачі позову до суду) підставою представництва прокуратурою інтересів держави в суді є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчинюються між ними або державою. Однією з форм представництва є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави. Відповідно до рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 №3-рп/99 по справі щодо офіційного тлумачення положень вимог чинного законодавства: - під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах», потрібно розуміти орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади; - під представництвом прокуратурою України інтересів держави в суді за змістом пункту 2 статті 121 Конституції України треба розуміти правовідносини, в яких прокурор, реалізуючи визначені Конституцією України та законами України повноваження, вчиняє в суді процесуальні дії з метою захисту інтересів держави. В основі інтересів держави є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист права власності та господарювання, тощо. Із врахуванням того, що «інтереси держави » є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає в чому відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Відповідно до абз.2 ч. 2 ст.45 ЦПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до Статуту територіальної громади міста Харкова, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 04.07.2007 №121/07 та зареєстрованого згідно свідоцтва № 2 від 16.07.2007 Харківським міським управлінням Міністерства юстиції України, міська рада є представницьким органом територіальної громади, що здійснює від її імені та в її інтересах функції та повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України і законами України, а також приймає від її мені рішення. Згідно Положення про Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, затвердженого рішенням 1 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 24.11.2010 №07/10, метою діяльності Управління є збереження та примноження комунальної власності територіальної громади м. Харкова, створення умов для ефективного її використання, забезпечення дохідної частини бюджету міста. На Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради покладено повноваження представляти інтереси Харківської міської ради у судових органах з питань комунальної власності територіальної громади м. Харкова. На підставі викладеного прокурор Московського району м. Харкова звернувся до суду з даним позовом. Так, з 21.11.1973 року за адресою: [ADDRESS] зареєстрована та постійно проживала [PERSON], яка після смерті її матері, [PERSON], з 18.10.1980 була членом ЖК «Полярний» та прийняла спадщину за законом, про що зроблений відповідний запис у реєстрі за №1-6658. Крім того, як членом ЖК «Полярний», [PERSON] у 1987 році сплачено повну вартість вищевказаної квартири, що підтверджується довідкою, наданою головою ЖК «Полярний» за № 208 від 13.11.2014 (т. 1 а.с. 11-14). Відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність» від 07.02.1991, який набув чинності 15.04.1991 та діяв на час виникнення правовідносин, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Аналогічну норму містить чинний Цивільний кодекс України, згідно ч. 3 ст. 384 якого у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. На час виникнення вказаних правовідносин чинне законодавство України не передбачало обовязкової реєстрації права власності на нерухоме майно, тож [PERSON] набула права власності на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] померла 07.05.2013, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції до Державного реєстру актів цивільного стану громадян 31.05.2013 внесено актовий запис про смерть №7492 (т. 1 а.с.16). В силу положень ч.2 ст.1220 ЦК України, в день смерті вказаної особи відкрилася спадщина за її останнім місцем проживання у вищевказаній квартирі (ч.1 ст.1221 ЦК України), яка належала їй на праві приватної власності. Як зазначає п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» У разі смерті члена житлово-будівельного, садівницького товариства, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, квартира в житлово-будівельному кооперативі та житловий будинок у садівницькому товаристві входять до складу спадщини. Інші особи, крім власника, на час відкриття спадщини у вказаній квартирі зареєстровані не були, у звязку з чим, постійно зі спадкодавцем не проживали. Відповідно до положень ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом ч.3 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За інформацією наданою Одинадцятою Харківською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право власності на спадщину не видавалось. Положеннями ст.1277 ЦК України передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобовязаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Вказана заява подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Таким чином, особою, заінтересованою у визнанні спадщини відумерлою, є управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, яке має статус юридичної особи та до функцій якого віднесено, зокрема, здійснення необхідних заходів по оформленню права комунальної власності на обєкти нерухомого майна, які належать територіальній громаді міста Харкова (пункт 4.1.18 Положення про управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 24.11.2010 №07/10). Відповідно до ст.274 ЦПК України заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини. За змістом ст.278 ЦПК України суд, установивши, зокрема, відсутність спадкоєців за заповітом і за законом, або неприйняття спадщини спадкоємцями, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини. Таким чином спадщина, яка відкрилась після смерті [PERSON], [INFO] та складається з квартири [ADDRESS] є відумерлою та має бути передана територіальній громаді м. Харкова в особі Харківської міської ради. Однак, невстановленими особами, подано заяву від імені [PERSON] про державну реєстрацію права власності на квартиру № 265, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, буд. 66., з наданням копії паспорту (серійний номер МН 266365, виданого 28.12.2001 Орджонікідзевським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області) та довідки №234, виданої 09.10.1993 Житлово-будівельним кооперативом «Полярний» Міського житлоуправління Виконавчого комітету Харківської міської ради народних депутатів (т. 1 а.с. 28). Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] 11.09.2013 на підставі заяви та вищевказаних документів зареєстровано права власності на квартиру № 265, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, буд. 66 на ім?я [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕАК №227062, індексний номер витягу 9254501 від 11.09.2013 ( т. 1 а.с. 23-24). Опитаний прокуратурою району в ході перевірки [PERSON] пояснив, що за адресою: [ADDRESS] він ніколи не проживав, довідок з ЖК «Полярний» не отримував, будь-яких правочинів з продажу зазначеної квартири не вчиняв. 09.07.2012 паспорт [PERSON] та ідентифікаційний номер втрачено, про що останній у своїй заяві повідомив Орджонікідзевський РВ ЛМУ УМВС України у Харківській області, за результатами розгляду якої 18.07.2012 прийняте рішення про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі п.2 ст.6 КПК України. (т. 1 а.с. 18). Як вбачається з журналу видачі довідок ЖК «Полярний» довідка №234, яка стала підставою для реєстрації права власності на квартиру № 265 за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, буд. 66, видана 11.11.1993 [PERSON], а не [PERSON] (т. 1 а.с. 27) Згідно інформації КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 13.11.2014 за №1038/3 реєстраційне посвідчення на імя [PERSON] за номером 56109 у 1993 році на квартиру [ADDRESS] не видавалося (т. 1 а.с. 15). 11.09.2013 від імені [PERSON] укладено з [PERSON] договір купівлі продажу квартири № 265, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, буд. 66. (зареєстровано в реєстрі за №2099 від 11.09.2013). Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] (т. 1 а.с. 7-9) На підставі вказаного договору, 11.09.2013, за заявою [PERSON], приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстровано право власності останнього на квартиру, що підтверджується витягом з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕАК №227063, індексний номер витягу 9271035 від 11.09.2013. (т. 1 а.с. 22-24) Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що що квартира № 265, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, буд. 66 [PERSON] ніколи не належала, а договір купівлі продажу вищевказаної квартири між [PERSON] та [PERSON] є нікчемним, оскільки укладений не уповноваженою на те особою та на підставі підроблених документів. 20.06.2015 [PERSON] помер, актовий запис № 11622 (т. 2 а.с. 61) Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Зміст правочину складають його істотні умови. Єдиною істотною умовою договору купівлі-продажу є умова щодо предмету. Умова щодо предмету спірного договору купівлі-продажу, а у даному випадку квартира [ADDRESS], не додержана належним чином, оскільки не відповідає дійсності фактична приналежність предмету договору в момент його укладення, а саме вищевказана квартира при передачі її від імені [PERSON] (Продавця) [PERSON] (Покупцю), на праві власності продавцю не належала, оскільки перебувала у власності [PERSON] Відповідно до вимог ч.3 ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Однак, укладення вказаних правочинів не могло відповідати внутрішній волі [PERSON], оскільки, зазначені правочини було вчинено невідомою особою за паспортом останнього, який був втрачений власником 09.07.2012. Відповідно до ч.1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Згідно ч. 1 ст.658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. На підставі договору купівлі-продажу №6618 укладеного між [PERSON] та [PERSON] посвідченого 17.12.2013 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] квартира [ADDRESS] передана у власність [PERSON], яким в подальшому укладено договір купівлі-продажу вказаної квартири з [PERSON]. Вказаний договір № 793 посвідчений 13.03.2014 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] На підставі вказаного договору, 13.03.2014 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстровано право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. (т. 1 а.с. 22-24). На теперішній час триває досудове розслідування по факту підроблення офіційного документу, а саме: - довідки № 234 від 09.10.1993, виданої ЖБК «Полярний» (т. 1 а.с. 21) 23.02.2015 померла [PERSON], актовий запис № 30 (т. 2 а.с. 36). Після її смерті з заявою про прийняття спадщини звернувся її син [PERSON] (т. 2 а.с. 130) При житті [PERSON] 01.07.2014 склала заповіт, яким заповіла спірну квартиру своєму сину [PERSON] (т. 2 а.с. 25). Враховуючи викладене, договори купівлі-продажу квартира № 265, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, буд. 66 укладені між [PERSON] та [PERSON] №6618 від 17.12.2013 та [PERSON] і [PERSON] №793 від 13.03.2014 є недійсними. Так, ч.1 ст.202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.1 ст.203 ЦК України однією із загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, є те що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Незаконність набуття [PERSON]. права власності на спірну квартиру вказує на невідповідність укладених у подальшому договорів її купівлі-продажу вимогам ч. 1 ст.658 ЦК України, якою передбачено, що право продажу товару належить його власнику. При цьому, спірними договорами купівлі-продажу порушуються інтереси держави в особі Харківської міської ради, які випливають з встановленого ст.1277 ЦК України порядку визнання спадщини відумерлою. Таким чином, наявність вказаних договорів, дійсність яких не спростована в судовому порядку, позбавляє Харківську міську раду можливості виконати обов'язок подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою, після спливу одного року з часу відкриття спадщини, за визначених вказаною статтею ЦК України умов, та набути за територіальною громадою право власності на спадкове майно. Враховуючи вищевикладене, суд приходить що висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved