Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Прокурор міста Ужгорода звернувся в суд, в інтересах держави в особі відділу охорони здоровя Ужгородської міської ради до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого, посилаючись на те, що 13.02.2015 року, близько 13.00 год. [PERSON], здійснюючи рух по вул. Капушанській у напрямку від проспекту [PERSON] до вул. Грушевського у м. Ужгороді, на перехресті з вул. Мондока, порушуючи вимоги Правил дорожнього руху, допустив наїзд на пішохода [PERSON], внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. Зазначив, що витрати повязані із наданням медичної допомоги [PERSON] складають 8323,98 грн., які в добровільному порядку [PERSON] не відшкодував. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.05.2015 року [PERSON] визнано винним, його дії кваліфіковано за ч.1 ст. 286 КК України та на підставі ст. 45 КК України звільнено від кримінальної відповідальності у звязку з дійовим каяттям, а кримінальне провадження відносно нього закрито. Оскільки, внаслідок вчинення кримінального правопорушення [PERSON] завдано шкоди держави, просив стягнути з [PERSON] на користь держави, в особі відділу охорони здоровя Ужгородської міської ради на рахунок місцевого бюджету грошові кошти в сумі 8323,98 грн., а також судові витрати. Під час розгляду справи, за клопотанням представника відповідача [PERSON], судом до участі в розгляді справи було залучено в якості співвідповідача ПАТ СК «Галицька». У судовому засіданні прокурор Голінка М.І. просила стягнути з відповідачів [PERSON] та ПрАТ СК «Галицька» на користь держави, в особі відділу охорони здоровя Ужгородської міської ради на рахунок місцевого бюджету 8323,98 грн. та судові витрати. Додала, що ПрАТ СК «Галицька» відомо про розгляд справи в суді, оскільки представник СК дзвонив у прокуратуру міста Ужгорода. Відповідач [PERSON], представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] суми витрат на стаціонарне лікування [PERSON] заперечили та пояснили, що такі підлягають стягненню в повному обсязі з ПАТ СК «Галицька», оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 13.02.2015 року цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застраховано згідно з Полісом №АС/9266618 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 24.05.2014 року, відтак в силу ст.3 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», саме страхова компанія повинна оплатити вказані витрати. Окрім цього, зазначили, що відповідач [PERSON] відшкодував потерпілому [PERSON] шкоду завдану його здоровю шляхом придбання виробів медичного призначення на суму 17700 грн. Представник відповідача ПрАТ СК «Галицька» у судове засідання не зявився повторно, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, а тому суд вважає, що справу слід розглянути за його відсутності. Заслухавши пояснення прокурора, представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 13 лютого 2015 року, близько 13 год. 00 хв. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], здійснюючи рух по вул. Капушанській у напрямку від проспекту [PERSON] до вул. Грушевського у м. Ужгороді, на перехресті з вул. Мондока, порушуючи вимоги Правил дорожнього руху, допустив наїзд на пішохода [PERSON], внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 травня 2015 року [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, а кримінальне провадження у справі закрито, у звязку з дійовим каяттям на підставі ст. 45 КК України. Згідно відомостей, викладених у довідці-розрахунку Центральної міської клінічної лікарні Відділу охорони здоровя Ужгородської міської ради від 06 серпня 2015 року № 227, [PERSON] знаходився на лікування у вказаному закладі з діагнозом: політравма; ЗЧМТ; забій головного мозку І ст.; закритий уламковий перелом в/З лівої плечової кістки зі зміщенням; перелом обох кісток правого передпліччя із зміщенням; перелом медіальної кістки лівої гомілки; травматичний шок І ст. Загальна кількість ліжко-днів складає 26 днів, з них: у відділенні реанімації 3 дні, у травматологічному відділенні 23 дні. При цьому, вартість 1-го ліжко дня у відділенні реанімації складає 1146,27 грн., а у відділенні травматології 212,40 грн. Загальна сума видатків складає 8323,98 грн. Відповідно до ч.ч. 1 та 3\~ст. 1206 Цивільного кодексу України\~особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної [PERSON] Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Частиною 2\~ст. 1191 Цивільного кодексу України\~визначено, що держава, [PERSON] Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчинені злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Відповідно до п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 р. №545, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. З матеріалів справи встановлено, що 13 лютого 2015 року близько 13 год. 00 хв. [PERSON] було скоєно суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1\~ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху при керуванні транспортним засобом., внаслідок\~чого заподіяно тілесні ушкодження потерпілому [PERSON] Внаслідок заподіяння в процесі дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень, потерпілий [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у Центральній міській клінічній лікарні 26 діжко-днів, фактично понесені витрати на лікування складають 8323,98 грн. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в\~статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу\~визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Правовідносини власників наземних транспортних засобів та страхової компанії регулюється\~Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до преамбули якого цей Закон регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяння життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. \~\~Відповідно до\~ст.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,\~визначено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно із п. 24.1\~ст.24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Відповідно до п. 3 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 р. N 545, - визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Водночас, з дослідженої в судовому засіданні копії Полісу №АС/9266618 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 24.05.2014 року, встановлено, що на момент вчинення ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON], застрахована у Приватному акціонерному товаристві страхова компанія «Галицька». Виходячи з умов вказаного договору страхування, при настанні страхового випадку страховик відшкодовує шкоду, заподіяну життю і здоров'ю потерпілого в розмірі 100 000,00 грн. (ліміт відповідальності). 16 лютого 2015 року страхувальник [PERSON] повідомив ПрАТ СК «Галицька» про настання страхового випадку, який мав місце 13 лютого 2015 року, з дотримання строку та порядку, передбаченого\~ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Згідно п.3\~ст.20 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. За таких обставин, позовні вимоги прокурора міста Ужгорода, в інтересах держави в особі відділу охорони здоровя Ужгородської міської ради до Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Галицька» про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого, за вирахуванням суми франшизи в розмірі 510 грн., є підставними, тому позов в цій частині слід задовольнити та стягнути з ПрАТ СК «Галицька» на користь держави 7813,98 грн. Разом з тим, відповідно до положень\~ст.1194 Цивільного кодексу України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Беручи до уваги вищенаведене, суд, приходить до висновку, що різниця між фактично понесеними витратами на лікування в розмірі 8323,98 грн. та сумою стягнутою з страховика 7813,98 грн., підлягає стягненню з страхувальника відповідача [PERSON], а тому з нього на користь держави слід стягнути 510, 00 грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України вважає, що такі підлягають стягненню з відповідачів, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в дохід держави. Враховуючи наведене,

Outcome: approved