Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» (далі - ТзОВ «Факторингова компанія «Рантьє») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що 11.10.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Р23.928.72683, згідно умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 18370 грн. зі сплатою 18% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни встановлені кредитним договором та графіком щомісячних платежів. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Натомість відповідач порушив зобов'язання, не повернув кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, у зв'язку з чим станом на 30.10.2015 року виникла заборгованість у розмірі 14888,72 грн. 30.10.2015 року ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 30/10-1. Відповідно до умов цього договору клієнт (первісний кредитор, Банк) відступив (передав у власність) Факторові (новому кредитору, Позивачу) з 30.10.2015 р., а позивач відповідно до договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Право вимоги позивач набув з моменту підписання акту прийому-передачі прав вимоги. На виконання вимог ст. 1082 ЦК України позивач письмово повідомив відповідача про відступлення права вимоги до позивача - ТзОВ «Факторингова компанія «Рантьє» за кредитним договором шляхом направлення відповідного повідомлення на адресу його реєстрації. З огляду на наведене просить стягнути з відповідача на користь ТзОВ «Факторингова компанія «Рантьє» заборгованість за кредитним договором в розмірі 14888,72 грн., із яких 2753,44 основний борг; 6738,65 прострочений борг; 5307,69 грн. прострочені проценти; 88,94 грн. строкові проценти, а також понесений судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач будучи належно повідомленою про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася, від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, про що судом винесено ухвалу. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 11.10.2013 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № Р23.928.72683, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 18370,00 грн. зі сплатою за користування кредитом 18 % річних від залишкової суми кредиту, на строк 18 місяців (п.1.1.,1.2,1.3 договору). Також у п.1.4 даного договору сторони обумовили, що за обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 1,35 % від початкової суми кредиту. У пункту 3.3.1 сторони визначили, що позичальник сплачує (штрафні санкції), що нараховуються за кожен день прострочки на прострочену суму (кредиту, процентів,плати зо обслуговування кредиту0 в розмірі: 0,15% в період прострочення плати від 1 до 60 днів та 0,65% - в період прострочення оплати з 61 дня по день повного погашення боргу за цим договором. Так, згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Банк виконав умови договору в повному обсязі, надав відповідачу кредит в обумовленому договором розмірі, що підтверджується копіями ордеру-розпорядження №1 про видачу кредиту та меморіального ордеру № Р23.928.72683 від 11.10.2013 року. В свою чергу, відповідач належним чином не виконав умови договору, у зв'язку з чим станом на 30.10.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 14888,72 грн., що підтверджується довідкою-розрахунок від 30.03.2016 року. В той же час встановлено, що 30 жовтня 2015 року між ТОВ «ФК «Рантье» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу №30/10-1, відповідно до умов якого товариство набуло право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положення ч.1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). В силу вимог ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною першою статті 1081 ЦК України передбачено, що клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. З матеріалів справи видно, що позивач, у відповідності до законодавства, направляв відповідачу повідомлення про погашення заборгованості за кредитним договором №Р23.928.72683 від 11.10.2013 року та про відступлення права грошової вимоги. Із довідки-розрахунку, наданої позивачем, видно, що станом на 30.03.2016 року заборгованість відповідача за кредитним договором № Р23.928.72683 від 10.11.2013 року становить 14888,72 грн., із яких: 9492,09 заборгованість за тілом кредиту; 5396,63 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями. Як передбачено ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. У відповідності до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З огляду на наведене, суд приходить до переконання, що відповідачем не було дотримано умов укладеного договору, тобто зобов'язання не були виконані належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства, тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved