Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду із позовом до ТОВ «Фінансова компанія управління активами», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування вимог вказує на те, що 25.01.2012 року між нею та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено Кредитний договір № 500252368 у письмовій формі без нотаріального посвідчення. Разом з Кредитним договором було підписано Додаток № 1, за яким визначені графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту, реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг. Сума кредиту становила 11080 грн., з яких: 10000 грн. - розмір кредиту; 1080 грн. - оплата страхового платежу згідно з умовами комплексного договору добровільного страхування ризиків позичальника № 006.500252368.111 від 25.01.2012 р. Окрім того, було встановлено зобов`язання позивачки щодо оплати інших послуг банку (валютно-обмінні операції, юридичне оформлення тощо) у розмірі 240 грн. Кредит надавався позивачці для власних (споживчих) потреб, шляхом безготівкового перерахування на картковий рахунок, відкритий у ПАТ «Альфа-Банк». Термін користування кредиту становив 36 місяців, а датою остаточного повернення кредиту та припинення нарахування відсотків, комісії за послуги визначено 26.01.2015 року. На дату остаточного повернення кредиту позивачка мала заборгованість перед ПАТ «Альфа-Банк», проте, по сьогоднішній день не отримувала від ПАТ Альфа\-Банк» ані вимог про сплату заборгованості, ані повідомлення про заміну кредитора. У липні 2020 року позивачка дізналась, що до її роботодавця надійшла постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 06.07.2020 р. у виконавчому провадженні № 62391593, винесена приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським Олегом Володимировичем. Стало відомо, що 20.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, було вчинено виконавчий напис за № 582. Виконавчим написом задоволено вимоги ТОВ «Фінансова компанія управління активами» щодо стягнення на його користь з позивачки за період з 08.10.2016 року по 20.01.2020 року включно суми у розмірі: 7662,51 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 4307,28 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; 12965,15 грн. - заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею; 150 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 25084,93 грн. Також з виконавчого напису вбачається, що право вимагати у позивачки сплати вищезазначених грошових коштів у відповідача виникло на підставі: Договору факторингу № 20/01/20-1/2 укладеного між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 20 січня 2020 року; Договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» 10 жовтня 2016 року; Договору факторингу укладеного між ТОВ «Дата Майнінг Груп» та ПАТ «Альфа-Банк», що є первісним кредитором за Кредитним договором № 500252368 від 25.01.2012 р. укладеним з позивачкою. Позивачка вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки з дня виникнення права вимоги за Кредитним договором № 500252368 від 25.01.2012 р., укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та позивачкою до дня вчинення виконавчого напису минуло більше трьох років; подані відповідачем приватному нотаріусу документи не відповідають вимогам Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, та не підтверджують безспірність заборгованості позивачки перед відповідачем. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 20 січня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, зареєстрований в реєстрі за № 582, про стягнення з [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» 25084,93 грн. за кредитним договором № 500252368 від 25.01.2012 року, укладеним між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк». Стягнути з відповідача понесені нею судові витрати у розмірі 4261 грн., у тому числі: 1261,20 грн. як сплачений судовий збір, 3000 грн. витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03.03.2021 року відкрито провадження по справі, та встановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, і призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03.03.2021 року зупинене стягнення у виконавчому провадженні №62391593, відкритому на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича від 20 січня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №582. 05.04.2021 року, до суду від відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог в якій вказано, що ТОВ «Фінансова компанія управління активами» визнає позовні вимоги [PERSON] в частинні визнання виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, зареєстрованого за №582 від 20.01.2020, таким що не підлягає виконанню, та стягнення з ТOB «Фінансова компанія управління активами» судового збору за подання позовної заяви в розмірі 420 грн.(інші 50 відсотків судового збору повертаються позивачу з державного бюджету в порядку ч. 1 ст. 142 ЦПК України). 05.04.2021 року, до суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, у якому вказано, що вважає, що витрати, які поніс/понесе позивач під час розгляду справи не є співмірним із ціною позову та/або значенням справи для сторони, складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт. Справа, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не є складною та відносяться категорії малозначних і доводи наведенні в позовній заяві ґрунтуються на загально відомих висновках, які зазначені в постановах Великої Палати Верховного суду, і практика за категорією таких справ слід вважати установленою. Саме такі висновки покладені в основу позовної заяви, а тому гонорар адвоката в розмірі 3000 гри. - не відповідає критеріям співмірності. Дана категорія справ відносить до малозначних та повинна розглядатися у спрощеному проваджені, тому присутність адвоката в судовому засідання - відсутня, а відтак і наданні послуги в частинні представництва позивача в судовому засіданні не підлягає компенсації. Розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з іншої же цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами підлягає зменшенню з 3000 грн. до 1025 грн. ТОВ «Фінансова компанія управління активами», має намір направлення клопотання про вирішення спору за участі судді. Окрім викладеного, витрати в розмірі 3000 грн., взагалі не підлягають компенсації так як стороною не доведено факт укладання договору про надання правничої допомоги; стороною не доведено розмір та/або порядок обчислення витрат на надання правничої допомоги; в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують надання позивачу юридичних послуг адвокатом. Просить суд відмовити позивачу в компенсації витрат на правничу допомогу; зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами з 3000 грн. до 1025 грн. Ухвалою суду від 27.04.2021 року, в задоволенні клопотання директора ТОВ «Фінансова компанія управління активами» Велікданова С.К. про врегулювання спору за участю судді, відмовлено, та підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, просить вимоги задовольнити. Клопотання відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами», про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, містить заяву про проведення судових засідань за відсутності представника відповідача. Треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, Приватний виконавець Київського міського виконавчого округу Табінський Олег Володимирович в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини. За дослідженими матеріалами справи, судом встановлено, що 25.01.2012 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» укладено кредитний договір № 500252368 з наданням кредиту у розмірі 11080 грн. з процентною ставкою в 25% річних, з датою остаточного повернення 26.01.2015 року. За загальним правилом ст.\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1\~ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.\~\~ При цьому, відповідно до\~ст. 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14 Закону України «Про нотаріат»\~та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом\~встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Судом встановлено, що 20.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., було вчинено виконавчий напис за № 582, зареєстрований в реєстрі за № 582, яким пропонується стягнення з [PERSON] , не виплачені у строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами», якому ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 20/01/20-1/2 від 20.01.2020 року, та якому в свою чергу ТОВ «Дата Майнінг Груп» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року, якому в свою чергу ПАТ «Альфа-Банк» на підставі Договору факторингу, відступлено право вимоги за кредитним договором № 500252368 від 25.01.2012 року укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] . Пропонується задовольнити вимоги ТОВ «Фінансова компанія управління активами» за період з 08.10.2016 року по 20.01.2020 року на суму у розмірі: 7662,51 грн. заборгованість за тілом кредиту; 4307,28 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; 12965,15 грн. заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею; 150 грн. плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 25084,93 грн. Постановою приватного виконавця Київського міського виконавчого округу Табінського О.В. від 22.06.2020 року(ВП №62391593) відкрите виконавче провадження. Постановою приватного\~виконавця Київського\~міського виконавчого\~округу Табінського\~О.В.\~від 06.07.2020\~року(ВП\~№62391593)\~звернуто стягнення\~на доходи\~позивача за\~виконавчим написом\~№ 582\~виданого 20.01.2020\~року про\~стягнення з\~та [PERSON] \~на користь\~ТОВ «Фінансова\~компанія управління\~активами» заборгованість в розмірі 25084,93 грн. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З виконавчого напису вбачається, що він вчинений на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~та п. 2 Переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. З тексту оспорюваного виконавчого напису вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.\~87 Закону України «Про нотаріат»\~та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року\~затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Постановою Кабінету Міністрів № 622 від 26.11.2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття\~Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення\~\~ змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною\~Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у\~статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені\~статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням\~статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 року колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, з моменту її прийняття. Згідно ч. 5\~ст. 254 КАС України\~в редакції, що діяла на момент ухвалення вказаного судового рішення, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня - 22.02.2017 року, отже і п. 2\~постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~також втратив чинність з цього дня. Відповідно до\~статті 124 Конституції України,\~ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23. В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. З викладеного вбачається, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затверджений постановою Кабінет Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів, і не міг застосовуватись до кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем. Згідно з позицією, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084/14 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, як вбачається з матеріалів, на підставі яких приватним нотаріусом був вчинений виконавчий напис, відсутні підтвердження надсилання письмової вимоги (повідомлення) про існування заборгованості. Крім того, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Відповідно до\~ст. 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Так, суд при ухваленні рішення також враховує те, що 25.01.2012 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» укладено кредитний договір № 500252368 з датою остаточного повернення 26.01.2015 року, враховуючи це, право вимоги погашення заборгованості за кредитним договором виникло строком не більше трьох років, тобто до 26.01.2018 року, а виконавчий напис за № 582, зареєстрований в реєстрі за № 582, було вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., 20.01.2020 року Суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 20 січня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, зареєстрований в реєстрі за № 582, про стягнення з [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» 25084,93 грн. за кредитним договором № 500252368 від 25.01.2012 року, укладеним між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк». Відповідно до\~ст. 206 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні, у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що документально підтверджені у розмірі 420 грн. 40 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, у розмірі 420 грн. 40 коп. сплаченого при поданні позову, та сплачений судовий збір за забезпечення позову в розмірі 420 грн. 40 коп. Що стосується витрат на правничу допомогу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Аналогічні виводи містяться у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) та постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження № 61-5662св20). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У відповідності до п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України,\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Матеріали справи містять письмові докази щодо надання правової допомоги адвокатом Головановою Ю.А. її клієнту [PERSON] , а саме(копії): договір про надання правової допомоги № 20/08/2020 від 20.08.2020 року; Додаткова угода № 1 від 20.08.2020 року; Акт виконаних робіт № 1 від 10.11.2020 року, квитанція про оплату від 10.11.2020 року; ордер; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Відповідно до ч. 2\~ст. 141 ЦПК України,\~в разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Враховуючи складність справи та виконану адвокатом роботу, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат та критерій розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку, що зазначені витрати на професійну правничу допомогу, є обґрунтованими, співмірними та доведеними.

Outcome: approved