Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказував, що постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 14 червня 2018 р. № 429, ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» (далі ТОВ «ДЕП») видано ліцензію з постачання електричної енергії споживачам. Тому через реформу ринку електричної енергії з 1 січня 2019 року оплата послуг з постачання електроенергії проводиться із позивачем. «Правила роздрібного ринку електричної енергії» були затверджені постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 р. № 312 (далі - ПРРЕЕ), за п. 7 якої договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Відповідачі приєднались до умов публічного договору про постачання електричної енергії позивача за адресою: [ADDRESS] , за якою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . За пп. 2 п. 5.5.5, 4.19 ПРРЕЕ споживач електроенергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів, розрахунки споживача за електроенергію здійснюються за розрахунковий період, який становить календарний місяць. Станом на 1 квітня 2021 року заборгованість боржників за спожиту електроенергію на показання засобу комерційного обліку становить 6633,44 грн. за період з 1 січня 2019 р. по 31 серпня 2019 р. На підставі викладеного просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за спожиту електричну енергію за спірний період в розмірі 6633,44 грн. та витрати з оплати судового збору у розмірі 2270 грн. Представник позивача, Марченко К. С., яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явилась, надавши заяву з проханням задовольнити позов повністю та не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачі у судове засідання за невідомих суду причин не з`явились повторно, будучи про час та місце розгляду справи повідомленими належним чином. За ч. 4 ст. 223 ЦПК суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши надані письмові докази, дійшов висновку про можливість задоволення поданого позову, виходячи з наступного вмотивування. Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України (далі ЦК) за договором надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується надати послугу, яка споживається у процесі здійснення певної дії або здійснення певної діяльності, а інша сторона зобов`язується сплатити виконавцю дану послугу, якщо інше не встановлено договором. На підставі ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплову енергію та інші послуги) береться крім квартирної плати згідно затверджених у встановленому законом порядку тарифам. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2004 року) плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно із ст. 9, 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Ціни (тарифи) відповідно до закону встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування. За пп. 2 п. 5.5.5 «Правил роздрібного ринку електричної енергії», затверджених постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 р. № 312 (далі - ПРРЕЕ), споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Відповідно до п. 4.21 ПРРЕЕ оплата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію має здійснюватись згідно зі строками, встановленими договором та сформованим відповідним учасником роздрібного ринку платіжним документом. На підставі договору купівлі-продажу від 2 листопада 2015 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками, по 1/2 частки кожний, кв. [ADDRESS] . Згідно із розрахунком позивача за період з 1 січня 2019 року по серпень 2019 року за особовим рахунком № [NUMBER] , відкритим у ТОВ «ДЕП» по [ADDRESS] , вбачається, що у споживачів за такою адресою мається заборгованість за спожиту електроенергією за показами приладу обліку в сумі 6633,44 грн. У цьому сенсі суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 319, ч. 1 ст. 322 ЦК власність зобов`язує, тому власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд зауважує, що за ч. 1 ст. 355 ЦК майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). На підставі ч. 1 ст. 356 ЦК власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Аналізуючи перелічені норми, суд звертає увагу на те, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності. Враховуючи встановлені обставини та наведені норми, вбачається, що у спірний період співвідповідачами є [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, як співвласники кв. [ADDRESS] , тобто повинні відповідати за даним позовом по 1/2 частки кожний від права власності на таку квартиру. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року по справі № 521/3743/17-ц. Таким чином суд дійшов переконання, що позовні вимоги ТОВ «Донецькі енергетичні послуги», заявлені до відповідачів, підлягають задоволенню, виходячи з належної кожному з відповідачів частки у праві спільної власності на кв. [ADDRESS] . Внаслідок задоволення заявлених позовних вимог згідно із ст. 141 ЦПК суд також стягує на користь ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» з відповідачів у рівних частках витрати позивача зі сплати судового збору у сумі 2270 грн., тобто по 1135 грн. з кожного відповідача.

Outcome: approved