Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» (надалі по тексту ПАТ «ПРОСТО-страхування») звернулося до суду з вищезазначеним позовом, зазначивши, що 17 жовтня 2014 року між ПАТ «ПРОСТО-страхування» та відповідачем [PERSON] було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу ВАЗ 2107, реєстраційний номер [NUMBER]. 23 грудня 2014 року в с. Опришени Глибоцького району Чернівецької області сталося дорожня-транспортна пригода (далі - ДТП) за участі автомобіля ВАЗ 2107, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], яким керував [PERSON], під час якої автомобілю [PERSON] було завдані механічні пошкодження. Оскільки ПАТ «ПРОСТО-страхування» виплатила [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 49 490 грн., то така шкода на підставі статті ст. 1191 ЦК України та статті 38 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в порядку регресу має бути стягнута з [PERSON], як особи яка самовільно залишила місце пригоди та з вини якої сталося ДТП. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак, згідно поданої заяви просив суд розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] позов визнав і обставини наведені у позовній заяві не оспорює. Суду пояснив, що дійсно на час ДТП керував застрахованим автомобілем ВАЗ 2107, реєстраційний номер [NUMBER], проте з переляку самовільно залишив місце пригоди. При прийнятті рішення, просив суд урахувати його не працевлаштованість та незадовільний його стан здоровя. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог позивача не заперечував та водночас, просив суд згідно ч. 4 ст. 1193 ЦК України, зменшити розмір шкоди яка підлягає відшкодування відповідачем, урахувавши при цьому його скрутне матеріальне становище, відсутність постійної роботи, наявність на його утриманні непрацездатних батьків які є інвалідами, а також незадовільний стан здоровя самого відповідача. Суд, вислухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено та визнано відповідачем, що 23 грудня 2014 року в с. Опришени Глибоцького району Чернівецької області сталося дорожня-транспортна пригода за участі автомобіля ВАЗ 2107, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням останнього та автомобіля [NUMBER], яким керував [PERSON] В результаті вказаного ДТП було пошкоджено автомобіль марки «Маzda 6» яким керував [PERSON] (а.с. 9-13) Постановою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 16 лютого 2015 року встановлено, що дана ДТП сталася внаслідок порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України та його було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушеннях передбачених ст. 124, 122-4 КпАП України і накладено на нього адміністративне стягнення штраф. (а.с.12,13) Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно із страховим полісом від 17 жовтня 2014 року №АІ/7356880 цивільно-правова відповідальність наземного транспорту автомобіля ВАЗ, реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована у ПАТ «ПРОСТО-страхування» (а.с.4) 24 грудня 2014 року [PERSON] звернувся до ПАТ «ПРОСТО-страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.5) на що, 02 квітня 2015 року був складений страховий акт №105146 (а.с.47) та здійснено розрахунок до акту на суму 49 490 грн., на підставі якого ПАТ «ПРОСТО-страхування» прийняло рішення про визнання вищевказаного ДТП страховим випадком та на користь [PERSON] було перераховано суму страхового відшкодування в сумі 49490 грн., що підтверджується розрахунком страхової компанії згідно платіжного доручення № 321767 від 18.05.2015 року (а.с.48). За загальними правилом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Приймаючи до уваги, що [PERSON] визнаний винним у вчиненні ДТП і самовільно залишив місце ДТП за що притягнутий до адміністративної відповідальності, то з нього в порядку регресу повинно бути стягнуто на користь ПАТ «ПРОСТО-страхування» розмір виплаченого [PERSON] страхового відшкодування в сумі 49 490 грн. За вищенаведених обставин, суд знаходить позовні вимоги ПАТ «ПРОСТО-страхування» доведеними й такими що підлягають задоволенню. Оскільки за ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа яка винна за спричинену шкоду повинна її відшкодувати особі яка понесла таке відшкодування в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом, а Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» інший розмір не передбачено, то до спірних правовідносин вимоги ч. 4 ст. 1193 ЦК України не можуть бути застосовані, через що посилання представника відповідача на таке суд до уваги не приймає. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені судові витрати позивача у розмірі 1218 грн. На підставі ст.ст. 1187, 1191 ЦК України, ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

Outcome: approved