Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 26.02.2007 року був укладений договір № б/н, [PERSON] отримав кредит у розмірі 10 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 31.10.2017 року. На час відкриття спадщини він проживав та був зареєстрований разом з [PERSON] та [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , які є його спадкоємцями та прийняли спадщину після померлого. Відповідач порушив умови договору, не виконав їх і станом на дату смерті існує заборгованість у сумі - 5 559 грн. 32 коп., яку позивач і просить стягнути на свою користь з спадкоємця, а також понесені судові витрати за подання позову до суду. 17 січня 2020 року ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження призначено підготовче засідання на 10 лютого 2020 року. 10 лютого 2020 року відкладено розгляд справи на 26 лютого 2020 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному. 26 лютого 2020 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду на 11 березня 2020 року. Станом на 11 березня 2020 року відзив на позовну заяву до Первомайського міськрайонного суду Харківської області не надійшов. Згідно ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Представник позивача в судове засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає, у разі неявки у судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, у судове засідання не прибули, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомили, відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк не надали. Враховуючи одночасне існування вищезазначених умов суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Достовірно встановлено та підтверджено наявними у матеріалах справи доказами, що 26 лютого 2007 року між позивачем по справі та [PERSON] укладено договір б/н, згідно якого він отримав кредит у розмірі 10 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується заявою (а.с. 66,67) Згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 26.02.2007 року, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , станом на дату смерті заборгованість становить - 5 559,32 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита(а.с.6-8) Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва Серія [NUMBER] (а.с. 46). Згідно довідки № 1393/02-14 від 26.12.2018 року виданої Первомайською державною нотаріальною конторою Харківської області оскільки спадкоємці [PERSON] , померлого [INFO] , до нотаріальної контори не зверталися з питань оформлення спадкових прав, то коло спадкоємців невідомо і нотаріальна контора позбавлена змоги повідомити їх про пред`явлену вимогу АТ КБ «Приват Банку» (а.с.53). Відповідно до змісту статей 11,15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільний прав-це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення і реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, а кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у зазначені строки позбавляється права вимоги. Стаття 1282 ЦК України передбачає, такий обов`язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора: Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Таким чином, з урахуванням положень статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Крім того, оскільки зі смертю боржника відносини між кредитором АТ КБ «ПриватБанк» і боржником кредитного договору [PERSON] припинилися, а його спадкоємці сторонами кредитного договору не були, дані відносини не можуть регулюватися нормами закону, які передбачають загальні наслідки невиконання стороною договірних зобов`язань, зокрема такі, як стягнення заборгованості за договором кредиту. Зобов`язання по поверненню кредиту у даному випадку включається до складу спадщини, тому у даному випадку застосовуються не умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи його сплати, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною 2 цієї статті, а саме: суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі, якщо вони відмовилися від одностороннього платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Виходячи з наведених норм матеріального права, оскільки у даному випадку боржник помер, у нього є спадкоємці, то належним способом захисту порушеного права є звернення АТ КБ «ПриватБанк» - кредитора спадкодавця до суду з позовом до спадкоємців, які прийняли спадщину, - про звернення стягнення на спадкове майно, й лише за умови, що спадкоємець відмовився від задоволення вимог кредитора шляхом сплати одноразового платежу, а не з позовом про стягнення заборгованості за кредитом. Як вбачається з відомостей отриманих від державної нотаріальної контори, спадкоємці померлого із заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса не звертались, позивач в супереч вимогам ст. 1282 ЦК України звернувся із позовом до спадкоємців із вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором, замість звернення стягнення на спадкове майно. Тому заявлений в цій справі позов про стягнення заборгованості відповідно до ст. 16 ЦК України не може вважатися належним способом захисту порушеного права. У зв`язку з вищевикладеним, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed