Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Приватне сільськогосподарське товариство «Дружба» звернулось до суду з позовом до [PERSON] та до ТОВ «Савінтон» в якому, після уточнення позовних вимог, просить визнати недійсним договір оренди землі №02 від 24.09.2016 р., укладений між [PERSON] та ТОВ «Савінтон» (а.с. 4-8, 110,172-175, 197-201). В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між ПСП «Дружба» (орендар) та [PERSON] (орендодавець) 01.05.2008 р. був укладений договір №125 оренди земельної ділянки, належної орендодавцю на праві приватної власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], загальною площею 5,38 га., строком на 10 років, зареєстрований у Чутівському районному відділі Полтавської регіональної ДП «Центр ДЗК» про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 22.09.2008 р. за [NUMBER]. Однак, до закінчення строку дії договору оренди №125 від 01.05.2008 р. [PERSON] 24.09.2016 р. уклала договір №02 оренди зазначеної земельної ділянки з ТОВ «Савінтон» чим, на думку позивача, порушила його права, як орендаря за договором №125 від 01.05.2008 р. У зв'язку з чим позивач, на підставі ст.ст. 3, 15, 203, 215 ЦК України, Закону України «Про оренду землі», просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки №02 від 24.09.2016 р., укладений між [PERSON] та ТОВ «Савінтон». Представник першого відповідача - [PERSON] подав заперечення проти позовної заяви в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог оскільки вважає їх незаконними та необґрунтованими. В обґрунтування заперечень посилався на те, що підстави, передбачені ст.ст. 203, 215 ЦК України та Законом України «Про оренду землі», для визнання недійсним договору оренди землі №02 від 24.09.2016 р. - відсутні. Представник другого відповідача - ТОВ «Савінтон» надав заперечення проти позовної заяви в яких зазначив, що позовні вимоги вважає незаконними та необґрунтованими, а також просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заперечень посилається на те, що оскільки приватним нотаріусом Шимкою О.М. проводилася державна реєстрація договору оренди земельної ділянки, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Савінтон» 24.09.2016 року, тобто після 01.01.2013 р., то правового обов'язку робити запити до районного відділення регіональної філій ДЗК, у нотаріуса не було. Також вважає, що поданий на державну реєстрацію договір оренди земельної ділянки, укладений між [PERSON] та ТОВ «Савінтон» 24.09.2016 року, був укладений в письмовій формі; повноваження відповідачів, які подали документи для державної реєстрації прав були нотаріусом перевірені та встановлені; в Державному реєстрі речових прав були відсутні будь-які обтяження чи обмеження на розпорядження спірною земельною ділянкою; витяг з Державного земельного кадастру від 23.09.2016 р. за № НВ-5304622952016, виданий відділом Держгеокадастру у Чутівському районі Полтавської області (органом, у якого, за доводами позивача, реєстратор мав би отримувати інформацію про інші договори оренди), відомості про обмеження (в тому числі про інші речові права оренди) у використанні земельної ділянки не містив. Таким чином, на думку другого відповідача, приватний нотаріус Шимка О.М. як державний реєстратор під час проведення державної реєстрації права оренди, виконала всі встановлені законом вимоги, а законних підстав для відмови в проведення державної реєстрації спірного договору у неї не було. Не наведені такі підстави, з посиланням на відповідний нормативний акт, який реєстратор, нібито, порушила, й ПСП «Дружба» в позовній заяві. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Шимки О.М. надав заперечення проти позовної заяви в яких зазначив, що станом на момент реєстрації оспорюваного договору оренди землі у приватного нотаріуса згідно вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» був відсутній обов'язок робити запити до районного відділення регіональної філій ДЗК. При цьому поданий на державну реєстрацію договір оренди земельної ділянки №02 від 24.09.2016 р. був укладений у відповідності до вимог чинного законодавства та правові підстави для відмови у його реєстрації були відсутні. Також, у додаткових запереченнях, представник третьої особи зазначив, що позовна заява не містить конкретних вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, та які були порушені при укладені сторонами оспорюваного правочину, та вважає, що договір оренди землі від 01.05.2008 р., на який посилається позивач, не може вважатись укладеним, оскільки не містить усіх істотних умов, передбачених Законом України «Про оренду землі». У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, викладених в уточненій позовній заяві. Представник першого та другого відповідачів у судовому засіданні проти позову заперечував, просив залишити його без задоволення з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову. Крім підстав, викладених у запереченнях на позовну заяву, представник відповідачів зазначив, що договір оренди землі №125 від 01.05.2008 р., на який посилається позивач, укладений на іншу земельну ділянку ніж та, що є об'єктом оспорюваного договору оренди земельної ділянки №02 від 24.09.2016 р., оскільки є різними за площею, а кадастровий номер земельної ділянки у договорі оренди №125 від 01.05.2008 р. - не визначений. Також, представник відповідачів зазначив, що договір оренди землі №125 від 01.08.2008 р. є взагалі не укладеним, оскільки не зареєстрований належним чином, а також зазначив, що він не виконувався сторонами, так як орендодавець не отримував орендної плати за вказаним договором. Натомість, [PERSON] укладала з ПСП «Дружба» 01.08.2008 р. договір оренди на земельну ділянку, площею 5,06 га, а не 5,3757 га., як зазначено у договорі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи належним чином була повідомлена. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 24.09.2016 р. між [PERSON] (орендодавець) та ТОВ «Савінтон» (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки №2 згідно п. 1 умов якого, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться в с. Вільхуватка на території Вільхуватської сільської ради Чутівського району Полтавської області (75-77). Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна [NUMBER] від 05.03.2017 р. державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за договором оренди землі №02 від 24.09.2016 р., укладеним між [PERSON] та ТОВ «Савінтон» проведено 24.09.2016 р. приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Шимка О.М., номер запису про інше речове право - 16676249 (а.с. 18). Спеціальним законом, який регулює правовідносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Статтею 1 Закон України «Про оренду землі» в редакції, що діяла на момент укладення оспорюваного договору оренди землі, передбачено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Статтями 3 - 5 зазначеного Закону передбачено, що: об'єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності; орендодавцями земельних ділянок є, зокрема, громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи; орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою. Поняття договору оренди землі визначено статтею 13 Закон України «Про оренду землі» згідно якого договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Істотними умовами договору оренди землі згідно ст. 15 Закон України «Про оренду землі» є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку їх внесення і перегляду та відповідальність за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатись інші умови. Статтею 19 Закон України «Про оренду землі» передбачено, що строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Згідно умов договору оренди земельної ділянки №02 від 24.09.2016 р. об'єктом оренди є земельна ділянка, загальною площею 5,3757 га., в тому числі рілля 5,3757 гектари, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], яка знаходиться в с. Вільхуватка на території Вільхуватської сільської ради Чутівського району Полтавської області. Сторонами також визначено строк дії договору - 49 років, орендну плату - 9 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 16924,80 грн. станом на 01.01.2016 р., обчислення розміру якої здійснюється з врахуванням індексів інфляції, способи та умови її розрахунків, строки внесення орендної плати та відповідальність за несплату орендної плати. Крім того, сторонами договору оренди земельної ділянки №02 від 24.09.2016 р. визначені інші умови договору - умови використання земельної ділянки, умови та строки передачі та повернення земельної ділянки в оренди, а також зазначено, що на орендовану земельну ділянку не встановлено обмеження (обтяження) та інші права третіх осіб - відсутні (п. 26 умов договору). Однак, як вбачається з матеріалів справи, 01.05.2008 р. між [PERSON] та Приватним сільськогосподарським підприємством «Дружба» було укладено договір №125 оренди земельної ділянки, оригінал якого оглянуто у судовому засіданні. Згідно умов договору №125 від 01.05.2008 р. [PERSON] (орендодавець) надала, а ПСП «Дружба» (орендар) прийняв у строкове платне користування земельну ділянку, сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Вільхуватської сільської ради. Пунктом 2 договору оренди земельної ділянки №125 від 01.05.2008 р. передбачено, що в оренду передається, в тому числі, земельна ділянка загальною площею 5,38 га, у тому числі ріллі 5,38 га. Згідно наявного в матеріалах справи витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку [NUMBER] від 23.09.2016 р. [PERSON] на праві приватної власності, на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 04.02.2003 р. серії [NUMBER], належить земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER] загальною площею 5,3757 га., розташована на території Вільхуватської сільської ради Чутівського району Полтавської області (а.с. 78). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю від 04.02.2003 р. серії [NUMBER] [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку, площею 5,38 га., яка розташована на території Вільхуватської сільської ради. Таким чином, об'єктом договору оренди земельної ділянки №02 від 24.09.2016 р. та об'єктом договору оренди земельної ділянки №125 від 01.05.2008 р. є одна й та сама земельна ділянка, яка належить на праві приватної власності [PERSON], у зв'язку з чим суд не приймає заперечень представника відповідачів з приводу того, що земельна ділянка - об'єкт договору №02 від 24.09.2016 р. та земельна ділянка - об'єкт договору №125 оренди земельної ділянки від 01.05.2008 р. є різними земельними ділянками так як їх площа є різною. Згідно п. 8 договору оренди земельної ділянки №125 від 01.05.2008р. договір укладено на 10 років, тобто до 01.05.2018 р. Договір оренди земельної ділянки №125 від 01.05.2008 р. зареєстрований у Чутівському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 22.09.2008 р. [NUMBER]. Факт державної реєстрації зазначеного договору підтверджується також наявним в матеріалах справи листом відділу Держгеокадастру у Чутівському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №99-1627-99.5-80/2-17 від 27.01.2017 р. згідно якого, за №з/п 53 зареєстровано 040854500053 від 22.09.2008 р. договір оренди землі орендодавець [PERSON], с. Вільхуватка, [NUMBER], орендар ПСП «Дружба», 30652745, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], площа 5,38 га., термін договору оренди 10 років (а.с. 19). Суд не приймає заперечень представника відповідачів щодо того, що договір оренди земельної ділянки зареєстровано у неповноважному органі державної реєстрації, оскільки згідно ст.ст. 5, 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції, що діяв на момент укладення договору оренди земельної ділянки №125 від 01.05.2008 р. та його державної реєстрації, держателем Державного реєстру прав є центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів, а адміністратором Державного реєстру прав є центр державного земельного кадастру, який здійснює його ведення до повноваження яких входило забезпечення формування та функціонування Державного реєстру прав на земельні ділянки та інше нерухоме майно як єдиної інформаційної системи. Як було зазначено вище, договір оренди земельної ділянки №125 від 01.05.2008 р. зареєстрований у Чутівському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК». Також, з матеріалів справи вбачається, що договір оренди земельної ділянки №125 від 01.05.2008 р. підписаний [PERSON], що не заперечується сторонами. Згідно довідки ПСП «Дружба» [PERSON] з 2008 по 2017 роки отримала орендну плату на загальну суму 47736,41 грн. Договір оренди земельної ділянки №125 від 01.05.2008 р. сторонами не розірваний, не припинений та не визнаний судом недійсним. У зв'язку з вищевикладеним суд не приймає посилання представника відповідачів на те, що [PERSON] не укладала договору оренди земельної ділянки №125 від 01.05.2008р. на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] площею 5,3757 га. Крім того, щодо тверджень представника відповідачів про те, що у 2008 році між [PERSON] та ПСП «Дружба» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 5,06 га., суд зазначає, що згідно свідоцтва на право на спадщину за законом, [PERSON] набула право власності на земельну ділянку площею 5,06 га лише 04.11.2010 р., а договір оренди земельної ділянки площею 5,06 га між [PERSON] та ПСП «Дружба» 10.09.2013 р., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №19164590 від 18.03.2014 р. (а.с. 204-205). Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що оспорюваний договір оренди земельної ділянки №02 від 24.09.2016 р. був укладений між [PERSON] (орендодавець) та ТОВ «Савінтон» (орендар) під час дії іншого договору оренди цієї ж земельної ділянки, а саме - договору оренди земельної ділянки №125 від 01.05.2008 р. за яким орендар - ПСП «Дружба». Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 3 ЦПК України). Згідно з пунктом 2 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (частина друга статті 16 ЦК України). У відповідності до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 25 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендар земельної ділянки має право: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження; отримувати продукцію і доходи; здійснювати в установленому законодавством порядку за письмовою згодою орендодавця будівництво водогосподарських споруд та меліоративних систем. Отже, з огляду на загальні засади цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (статті 3, 12-15, 20 ЦК України; статті 3-5, 11, 15, 31 ЦПК України) необхідно дійти висновку про те, що в разі порушення орендодавцем права орендаря, передбаченого статтею 25 Закону України «Про оренду землі», на користування земельною ділянкою шляхом укладення нового договору оренди такої земельної ділянки з іншим орендарем до закінчення строку дії попереднього договору оренди земельної ділянки таке право підлягає захисту судом за позовом орендаря шляхом визнання недійсним договору оренди цієї самої земельної ділянки, укладеного орендодавцем з іншим орендарем, на підставі пункту 2 частини другої статті 16 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 р. у справі №6-55цс15. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання позову стягнути з відповідачів на користь позивача в рівних частинах.

Outcome: approved