Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 04.02.2021 року між [PERSON] та АТ «Державний ощадний банку України» від імені якого діє філія - Одеське обласне управління було укладено Заяву про приєднання №606754816/040221 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). На підставі чого банк відкрив відповідачу кредитну лінію з лімітом кредиту в сумі 15000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 55.00% річних. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, однак відповідач порушив умови договору щодо своєчасної повернення кредиту, сплати процентів, а також оплати послуг банку, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 15.07.2021 року складає 18019,02 грн., та складається з 14998,10 грн. заборгованість за основним боргом, 2983,21 грн. проценти за користування кредитом, 25,89 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу, на суму простроченого кредиту, 11,82 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, які позивач просить стягнути з відповідача, а також суму сплаченого судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте надав до суду заяву в якій просив задовольнити позовні вимоги, справу слухати у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення судової повістки, заяв та клопотань не надала, відзиву не надіслала, про причини неявки не повідомила, тому суд визнає її неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у її відсутність. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. ст. 12, 13, 81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.638\~ЦК\~України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Згідно з ч. 1 ст.\~634\~ЦК\~України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом ст.ст. 525, 526\~ЦК\~України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що 12.02.2021 року між [PERSON] та АТ «Державний ощадний банку України» від імені якого діє філія - Одеське обласне управління було укладено Заяву про приєднання №606754816/040221 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). На підставі чого банк відкрив [PERSON] кредитну лінію з лімітом кредиту в сумі 15000.00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 55.00% річних, що підтверджується копіями заяв та Договору. З копії заяви на становлення відновлювальної кредитної лінії чітко вбачається, що відповідач висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки та особистим підписом засвідчив, що згоден на приєднання та погоджується з Умовами користування кредитом відповідно до умов договору та підтверджує укладення між ним та банком Кредитного договору. Приєдналась до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використання електронного платіжного засобу (платіжної картки), який діє в редакції на день підписання договору. Підписанням даного договору підтвердив, що ознайомлений з загальною вартістю кредиту і реальною річною процентною ставкою та витратами по кредиту. Відповідачу було надано всю інформацію про кредит, що підтверджується його підписом в паспорті споживчого кредиту. Кредитний договір діє 60 місяців з можливим продовженням на той самий строк. Згідно ч.1 ст.\~509\~ЦК\~України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну пію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В позові позивач зазначив, що взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконав, не в повному обсязі здійснював повернення кредиту, тому станом на 15.07.2021 року складає 18019,02 грн., та складається з 14998,10 грн. заборгованість за основним боргом, 2983,21 грн. проценти за користування кредитом, 25,89 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу, на суму простроченого кредиту, 11,82 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Відповідно до умов Договору за невиконання або несвоєчасне, в повному обсязі виконання Клієнтом зобов`язання перед Банком у розмірі та в строки. передбачені Договором про споживчий кредит, Банк має право нарахувати на суми прострочених платежів та стягнути пеню. Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦПК Кодексу. За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Ч. 2 ст.\~1050\~ЦК\~України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.\~1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На час розгляду справи в суді відповідач не подав доказів виконання ним кредитного зобов`язання, разом з тим позивачем було надано виписку по рахунку відповідача, з якої вбачається зняття готівки з карткового рахунку. Виходячи з приписів параграфів 1, 2 глави 71 ЦК України, нарахування відсотків здійснюється виключно на поточне та/або прострочене тіло кредиту, тобто на суму кредиту фактично отриману позичальником. Зокрема, ч. 1 ст.1048\~ЦК\~України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Відповідач в порушення умов кредитного договору та наведених норм ЦК України, свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав та не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню згідно уточненого розрахунку позивача. За умовами кредитного договору позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним, договором встановлено відповідальність. Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання згідно із ч.3 ст.\~254\~ЦК\~України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України). Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховним Судом України викладеними у постанові від 06.11.2013 року у цивільній справі № 6-116цс13 та у постанові від 03.06.2015 року у цивільній справі № 6-31цс13. Щодо стягнення 3% річних, то відповідно до ч. 2 ст.\~625\~ЦК\~України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями. Підставою застосування передбаченої цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК). Також, судова практика виходить з того, що приписи ст.\~625\~ЦК про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. («Аналіз практики застосування ст.\~625\~Цивільного\~кодексу\~України в цивільному судочинстві» - ВСУ). Тому суд приходить до висновку, що вимоги банку про стягнення 25,89 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу, на суму простроченого кредиту, 11,82 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом задоволенню не підлягають. З урахуванням встановлених обставин справи і відповідних їм правовідносин, суд вважає, що відповідач порушив вимоги ст.ст. 526, 530\~ЦК\~України і не виконала належним чином умов кредитного договору. Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу за кредитом є частково обґрунтованими та позов підлягає частковому задоволенню, зокрема в розмірі 17981,31 грн., та складається з 14998,10 грн. заборгованість за основним боргом, 2983,21 грн. проценти за користування кредитом. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України. Згідно із п. 36 постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року № 10 із змінами та доповненнями, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом). Позивачем понесені судові витрати на суму 2270,00 грн. на сплату судового збору, що підтверджується платіжним дорученням, доданим до матеріалів справи. Враховуючи те, що задоволено 99,8 % позовних вимог (17981,31 грн. від 18019,02 грн. складає 99,8 %), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в частині судового збору в розмірі 2265,46 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (2270,00 грн. х 99,8% / 100). На підставі ст.ст. 253, 258, 261, 525, 526, 527, 530, 610, 611, 629, 631, 1049, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial