Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Житлово-експлуатаційної контори № 3 про визначення порядку користування житловим приміщенням [ADDRESS] та зобов'язання Житлово-експлуатаційної контори № 3 укласти з [PERSON] окремий договір про надання послуг з обслуговування будинку, споруд та прибудинкових територій. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, представник позивача зазначив, що квартира [ADDRESS] належить сторонам по справі на праві спільної часткової власності. Позивач має право власності на ? частину вищевказаної квартири. Квартира складається з трьох ізольованих кімнат з підсобними приміщеннями: кухні, ванної кімнати, туалету, коридора, комори і має один вхід. Позивач з 1998 року перебуває в шлюбі з [PERSON] , в шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO]. В зв'язку з постійними конфліктами позивача з відповідачами, його дружина і син не зареєстровані в даній квартирі, оскільки відповідачі не дають на це згоду. Позивач та відповідачі є окремими сім'ями, ведуть окреме домашнє господарство, мають окремий бюджет. Як стверджує представник позивача в тексті позову відповідачі [PERSON] та [PERSON] вже багато років не проживають в спірній квартирі, а мешкають в приватному будинку в [ADDRESS] Оскільки між позивачем та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] вже декілька років існує конфлікт щодо порядку користування квартирою, щодо розподілу витрат на поточні ремонти, а також відносно оплати комунальних послуг, але відповідачі не бажають добровільно вирішити ці питання, в зв'язку з чим представник позивача звернувся до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить проводити розгляд справи без його участі. Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, причина неявки суду невідома. Представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував щодо їх задоволення. Представник Житлово-експлуатаційної контори № 3 Комаровська О.Ю. в судовому засіданні позов не визнала та просила в його задоволенні відмовити, пояснила, що звернень позивача до відповідача щодо укладення з [PERSON] окремого договору про надання послуг з обслуговування будинку, споруд та прибудинкових територій не було, зауважила, що лише на підставі рішення суду про встановелння порядку користування квартирою відповідач укладає окремий договір з користувачем про надання послуг. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши докази, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до наступного. Відповідно свідоцтва про право власності на житло від 16 березня 2000 року , що видане Фондом комунального майна Броварської міської ради власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Квартира належить вказаним особам на праві приватної спільної сумісної власності. Загальна площа квартири становить 69,1 кв.м. Згідно технічного паспорта на квартиру вбачається, що квартира складається з трьох кімнат площею: 14,8 кв.м., 9,9 кв.м.,17,0 кв.м., коридору, площею- 12,0 кв.м., кухні площею - 7,2 кв.м., туалету - площею 1,0 кв.м., ванної кімнати - площею 2,6 кв.м. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). У пункті 14 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20 роз'яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов. Судом встановлено ту обставину, що між позивачем та відповідачами встановлено певний порядок користування житловими кімнатами, а саме позивач зі своєю сім'єю проживає в кімнаті площею 14,8 кв.м., а відповідачі в кімнатах - 9,9 кв.м. та 17,0 кв.м. Оскільки сторони не заявляли вимог про виділення їх часток в натурі в даній квартирі, а чинним законодавством чітко визначено, що у разі неможливості виділити співвласнику частину житлового приміщення в натурі, тоді можливе встановлення порядку користування ним, про що і пред'явлено позов до суду. Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», що відповідно до ст. 41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.З, ст.321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про наявність підстав до задоволення позову та визначення порядку користування спірною квартирою у спосіб, заявлений позивачем. Позовну вимогу про виділення в користування житлової кімнати саме сім'ї позивача задоволенню не підлягає, так як останні не є позивачами по справі. Вимогу про виділення в користування неповнолітнім [PERSON] та [PERSON] житлових приміщень належить залишити без задоволення, так як вказані особи не залучені представником позивача відповідачами по справі. Позовну вимогу пред'явлену до Житлово-експлуатаційної контори № 3 про зобов'язання укласти окремий договір про надання послуг з обслуговування будинку, споруд та прибудинкових територій з позивачем [PERSON] задоволенню не підлягає, оскільки в ході розгляду справи судом не встановлено факту звернення позивача до відповідача з такою вимогою та відмови Житлово-експлуатаційної контори № 3 в цій частині позивачу, як наслідок порушення його прав та інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати.

Outcome: partial