Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

Представник позивача Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення з останньої заборгованості за Кредитним договором № б/н від 16.08.2011 року у розмірі - 13 102,55 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що 16.08.2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н у розмірі 300,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, порушує договір в частині своєчасного виконання боргового зобов'язання за Кредитним договором № б/н від 16.08.2011 року в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 30.09.2017 року складає 13 102,55 грн. Представник позивача, який діє на підставі довіреності №8500-К-Н-О від 11.09.2017 року в судове засідання не з'явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повернуте рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення - судової повістки останньому, причини неявки суду не відомі. До суду від представника позивача надійшла заява про можливість розгляду справи за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення, а також наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про шо свідчить повернуте рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення - судової повістки останній, причини неявки суду не відомі. Заяв про можливість розгляду справи за її відсутності до суду не надходило. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно з п. 11 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року вбачається, що заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не надав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищенаведене суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів у матеріалах справи, оцінивши їх у сукупності, встановив наступні обставини та прийшов до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що 16.08.2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приват банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н у розмірі 300,00 грн., з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 6). Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином та надав відповідачу кредитні кошти. Станом на 30.09.2017 року відповідачем не повернуто банку отриманий кредит у встановлений договором термін, в зв'язку з чим утворилася заборгованість на загальну суму 13 102,55 гривень про що свідчить розрахунок заборгованості за договором б/н від 16.08.2011 року, згідно якого: - 2807,69 грн. - заборгованість за кредитом; - 9194,74 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 600,12 грн. - штраф (процентна складова), (а.с. 4-5). Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно Заяви позичальника вона підписана відповідачем [PERSON] 16.08.2011 року і відповідно до ст. 638, ст. 640 ЦК України договір вважається укладеним з цієї дати. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Outcome: approved