Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

Прокурор звернувся до суду з вищевказаним позовом, на обґрунтування якого зіслався на те, що згідно інформації із Державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно, земельна ділянка (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1802748068236) за кадастровим номером 6823610100:01:006:0162 площею 2 га, призначена для ведення особистого селянського господарства, та належить на праві приватної власності [PERSON] . Право власності зареєстровано 03.04.2019 на підставі рішення органу місцевого самоврядування - Про надання у користування, передачу у власність земельних ділянок громадянам та внесення змін до рішень сесій міської ради, серія та номер: 6, виданий 20.04.2018, видавник: Об`єднана територіальна громада Полонської міської ради. Водночас, п. 3 рішення №6 Полонської міської ради від 20.04.2018 «Про надання у користування, передачу у власність земельних ділянок громадянам та внесення змін до рішень сесій міської ради» вирішено заяву [PERSON] щодо передачі йому у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 2,0000 га, - перенести на розгляд наступної чергової сесії, у зв`язку з вирішенням питання встановлення меж санітарно-захисної зони водозабору. Більше того, як вбачається із листа Виконавчого комітету Полонської міської ради ОТГ №1163 від 23.04.2019 жодні рішення про передачу [PERSON] земельної ділянки за кадастровим №6823610100:01:006:0162 площею 2 га для ведення особистого селянського господарства Полонською міською радою не приймалися. Окрім того, згідно відомостей Публічної кадастрової карти України земельна ділянка за кадастровим номером 6823610100:01:006:0162 площею 2 га, призначена для ведення особистого селянського господарства (код класифікації 01.03) та перебуває у приватній власності. За даним фактом Полонським відділом Шепетівської місцевої прокуратури 23.04.2019 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42019241270000014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 Кримінального кодексу України. 25.04.2019 слідчим суддею Полонського районного суду за клопотанням прокурора місцевої прокуратури на земельну ділянку за кадастровим номером 6823610100:01:006:0162 накладено арешт у межах проведення досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні. Враховуючи викладене, вбачається що державна реєстрація прав власності на земельну ділянку за кадастровим номером 6823610100:01:006:0162 площею 2 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] здійснена на підставі недостовірних документів, відповідно, державна реєстрація права власності [PERSON] на вказану земельну ділянку підлягає скасуванню. Тому просив позов задовольнити та стягнути також судовий збір з відповідача. 15.11.2019 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику(повідомлення ) сторін. Відповідач подав до суду відзив, в якому позов не визнав та просив у ньому відмовити з наступних підстав: 1) Шепетівська місцева прокуратура не вправі представляти інтереси Полонської міської ради, оскільки не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. 2) на даний час досудове слідство у кримінальному провадженні за №42019241270000014 не завершено, триває, підозра нікому не вручалась, вироку суду по даній справі не має, тому відсутні підстави на час розгляду даної справи вважати, що витяг з рішення 48-ої сесії 1 скликання №6 Полонської міської ради від 20.04.2018 року є підробленим. 3) в жовтні 2019 ним подана заява на адресу начальника Полонського ВП про вчинений злочин, відповідно до якої просив притягнути до кримінальної відповідальності особу виконавчого комітету Полонської міської ради ОТГ- за неподання неправдивого повідомлення про вчинення ним злочину, передбаченого ч.1 ст.358 КК України. Прокурор надав відповідь на відзив в якій зазначив, що рішення про передачу у власність [PERSON] спірної земельної ділянки не приймалося. Тобто відсутній правовстановлюючий документ, який би підтверджував право власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку. Разом з тим, запис про державну реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є лише оформленням відповідного права, та сама по собі не породжує права власності. Таким чином позовні вимоги по суті спрямовані на приведення у відповідність відомостей, що містяться в у Державному реєстрі до дійсних прав на об`єкт нерухомості-земельну ділянку, та аж ніяк не спрямована на позбавлення права власності [PERSON] , оскільки таке право фактично відсутнє. Крім того прокурор зазначив, що оскільки Полонській міській раді ОТГ стало відомо про неправомірну реєстрацію [PERSON] земельної ділянки ще 23.04.2019 року і по цей час із відповідними позовними заявами до суду не зверталися та враховуючи, що вказані інтереси міської ради до цього часу залишаються незахищеними, вбачаються виключні підстави для представництва прокурором інтересів міської ради у спірних правовідносинах, а відповідна позовна заява є єдиним ефективним засобом захисту цих інтересів, оскільки прокуратура є тим суб`єктом, що має процесуальну можливість звернутися до суду з позовом про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку. Суд дослідивши всі письмові докази які є в матеріалах справи приходить до наступного висновку. Конституцією України (статті 13, 14) визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Статтею 80 ЗК України встановлено, що самостійними суб`єктами права власності на землю є, зокрема, держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, на землі державної власності. Згідно зі статтями 83,84 ЗК України, комунальною власністю є землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, в державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. З положеннями ч. 1 ст. 116, ст. 118, ст. 122 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та право власності на земельну ділянку, виникає з моменту його державної реєстрації. У той же час, відповідно до п. 9, 10 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї, а державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України земельна ділянка за кадастровим номером 6823610100:01:006:0162 є власністю територіальної громади міста. Полонською міською радою ОТГ будь-які рішення про надання прав на вказані земельні ділянки не надавались. Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом. У справі встановлено, що 03.04.2019 [PERSON] звернувся до державного реєстратора Сахнівецької сільської ради Старокостянтинівського району із заявою про реєстрацію права власності на земельну ділянку за кадастровим номером 6823610100:01:006:0162, надавши у якості підстави для державної реєстрації оригінал витягу із рішення 48-ї сесії І скликання №6 від 20 квітня 2018 року «Про надання у користування, передачу у власність земельних ділянок громадянам та внесення змін до рішень сесій міської ради», підписаний секретарем ради Сосун Л. та скріплений гербовою печаткою Полонської міської ради. (а.с.36-37) Пунктом №3 наданого [PERSON] витягу із рішення міської ради значилось: Передати у власність [PERSON] земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою [ADDRESS] , площею 2,000 га, кадастровий номер 6823610100:01:006:0162.(а.с.33) За результатами розгляду заяви [PERSON] державним реєстратором Сахнівецької сільської ради Старокостянтинівського району Секретою Мариною Миколаївною 04.04.2019 прийнято рішення №46302269 про державну реєстрацію прав та 03.04.2019 вчинено у реєстрі запис №31020296 про право власності на земельну ділянку на підставі рішення органу місцевого самоврядування - рішення №6 від 20.04.2018 Полонської міської ради ОТГ. (а.с.15-16) Разом із тим, на час особистого звернення [PERSON] до державного реєстратора Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району із заявою від 03.04.2019 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку (кадастровий номер 6823610100:01:006:0162) площею 2 га, вказана особа не набула права власності на вказану земельну ділянку, оскільки органом місцевого самоврядування - Полонською міською радою об`єднаної територіальної громади рішення про передачу у власність [PERSON] вказаної земельної ділянки не приймалось. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом. Таким чином, [PERSON] при зверненні до державного реєстратора Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району із заявою від 03.04.2019 (реєстраційний номер заяви 33472399) про державну реєстрацію права власності на вищевказану земельну ділянку надав недостовірні дані, що містилися у документах, поданих для державної реєстрації прав. Як наслідок наявний у Державному реєстрі речових прав запис про зареєстроване право на земельну ділянку з кадастровим номером 6823610100:01:006:0162, вказує на суперечність із дійсними правами на спірну земельну ділянку, недостовірність відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно, що не відповідає загальним засадам державної реєстрації прав, та дає підстави для скасування записів про державну реєстрацію прав на неї (п. 1 ч. 1 ст. 3, ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пп. 8 п. 4, п.п. 39, 51, 52 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141). Що стосується до права на звернення прокурора з цим позовом, суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави. У випадках, визначених Законом, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів громадянина або держави в суді (пункт 2 частини першої статті 2 Закону). Відповідно до пункту 2 Рекомендації Rec (2012) 11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», прийнятої 19 вересня 2012 року на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає в тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права. Європейський суд з прав людини звертав увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великої кількості громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти Росії» (Menchinskaya v. Russia), заява № 42454/02, пункт 35). Згідно зі статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Матеріали справи свідчать, що Полонській міській раді 23.04.2019 року стало відомо про неправомірну реєстрацію за [PERSON] земельної ділянки. Прокурор 30.08.2019 року звернувся до Полонського міського голови з проханням повідомити чи вживались міською радою заходи щодо скасування реєстрації права власності [PERSON] на спірну земельну ділянку (а.с.41). 02.09.2019 року було отримано відповідь, що заходи не вживалися і вживатися не плануються. Отже, у цьому випадку необхідність захисту інтересів держави прокурором полягає у необхідності відновлення законності та справедливої рівноваги між інтересами суспільства (у цьому випадку - місцевої громади) й [PERSON] , повернення землі у комунальну власність та відновлення порушеного порядку розпорядження земельною ділянкою комунальної власності, дотримання принципу раціонального використання землі, що відповідає принципу, закріпленому у Конституції України, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Сам факт не звернення до суду Полонської міської ради з позовом про скасування права власності на земельну ділянку зареєстрованого за [PERSON] , свідчить про те, що указаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження щодо повернення земельної ділянки, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини. Аналогічна правова позиція зазначена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 15.10.2019 року у справі № 903/129/18, яка є обов`язковою для врахування відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України зазначає. Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено наступне. Щодо судового збору, то оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.15 Закону України «Про судовий збір» (а.с.30), такий відповідно до ст.141ЦПК України, стягненню на користь позивача не підлягає, а компенсується за рахунок держави.

Outcome: approved