Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовом до відповідачки про стягнення грошових коштів, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, в розмірі 72 475, 84 грн., мотивуючи тим, що ним було виплачено страхове відшкодування за Договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 07.02.2014 року - автомобіля марки «Skoda», д/н [NUMBER]. Зазначав, що 26.04.2014 року по вул. Жмеринська в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: 1) «Skoda», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON]; 2) «Крайслер», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON]; 3) «Форд» ,номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON]; 4) «Шкода», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 11.06.2014 року, залишеної постановою Апеляційного суду м. Києва від 15.07.2014 року без змін, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч.1ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік 6 місяців. На момент ДТП між відповідачкою та позивачем - ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 07.02.2014 № АС9891390, за яким позивач застрахував цивільну відповідальність відповідачки перед третіми особами при використанні транспортного засобу «Skoda», д.н. [NUMBER]. Внаслідок зазначеного ДТП, яке було визнано страховим випадком, внаслідок якого автомобілі отримали механічні пошкодження, потерпілі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись до ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» із заявами про виплату страхового відшкодування у зв'язку із пошкодженням автомобілів. 28.04.2015 року відповідачці було направлено лист № 238 ІЛЛ/ АГ з вимогою сплатити суму страхового відшкодування, проте, вказані кошти позивачу так і не було виплачено, у зв'язку з чим представник позивача звернувся до суду за захистом порушених прав та інтересів, посилаючись на те, що на підставі ст.ст.9, 27 ЗУ «Про страхування» до нього як до страховика, що виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, що отримав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. В судове засідання представник позивача надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, будучи належним чином повідомленою про місце та час судового засідання. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, врахувавши письмову заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У відповідності до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страхової організації, яка сплатила страхове відшкодування за майновим страхуванням, переходить в межах цієї суми право вимоги до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. Судом встановлено, що 07.02.2014 року між ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» та власником автомобіля марки «Skoda», д/н [NUMBER], [PERSON], був укладений Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС9891390, відповідно до умов якого ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» застрахувало цивільну відповідальність [PERSON] перед третіми особами при використанні транспортного засобу «Skoda», д/н [NUMBER]. Встановлено, що 26.04.2014 року по вул. Жмеринська в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: 1) «Skoda», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON]; 2) «Крайслер», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON]; 3) «Форд», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON]; 4) «Шкода», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON]; внаслідок вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч.1ст. 130 КУпАП, яка є страховим випадком. За обставинами вказаного ДТП відносно [PERSON] був складений протокол про адміністративне правопорушення, за наслідками розгляду якого постановою Святошинського районного суду м. Києва від 11.06.2014 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч.1ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік 6 місяців. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 15.07.2014 року постанову Святошинського районного суду м. Києва від 11.06.2014 року залишено без змін. Згідно з положеннями ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. До ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» із заявами про виплату страхового відшкодування звернулись [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яким на підставі страхових актів та заяв відповідно до норм ст. 29 Закону України «Про страхування» ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» було виплачено страхове відшкодування в загальному розмірі 72 475,84 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких містяться в матеріалах справи. Так, внаслідок зазначеного ДТП автомобілі потерпілих отримали механічні пошкодження, щодо яких згідно з даними довідки ДАЇ та страхових актів № ЦО-48494-АС-0009891390-01 від 06.08.2014 року, № ЦО-4849476-АС-0009891390 від 07.08.2014 року, № ЦО-48853-АС-0009891390-02 від 16.09.2014 року, а також відповідно до розрахунків страхового відшкодування, суб'єктом оціночної діяльності було проведено оцінку транспортного засобу та складено з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу. Разом з тим, відповідно до п/п. а п. 38.1.1. ст. 38 ЗУ «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Отже, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що [PERSON] є відповідальною за завдану шкоду внаслідок ДТП, яка мала місце 26.04.2014 року, а тому пред'явлений позов до неї про відшкодування витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, в розмірі 72 475,84 грн. є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Також згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого позивачем судового збору.

Outcome: approved