Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору оренди землі та стягнення збитків. Свої вимоги мотивує тим, що між колишнім головою Вільненської сільської ради Тарутинського району Одеської області [PERSON] та відповідачем [PERSON] 01 січня 2006 року було укладено договір тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) загальною площею 340.25 кв. м. згідно вказаного договору відповідач зобов'язався виплачувати орендну плату в розмірі 80 гривень на рік . Крім того, згідно п. 2.1. договору оренди сторони мають право на перегляд суми орендної плати кожного року. Починаючи з 2007 року по 2014 рік кожного року проводилось обчислення орендної плати з урахуванням вимог рішень сільської ради. На підставі цього позивач неодноразово звертався до відповідача з пропозицією доповнення договору у зв'язку з змінами орендної плати. Але відповідач відмовлявся від внесення доповнень до договору, мотивуючи це тим, що сума сплати оренди значно перевищена. Таким чином протягом дії зазначеного договору, а саме з 01 січня 2006 року по даний час позивач зазнав збитки в розмірі 15564 гривні 45 копійок. Викладене вище і стало підставою для звернення представника позивача до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, на розгляд суду від нього надійшла заява з проханням розглянути справу в його відсутність, на позові наполягає (а.с.37). Відповідач у судове засідання не з'явився. В матеріалах справи є заява з проханням розглянути справу без його участі (а.с.33), що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України. В зв'язку з цим в силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на підставі доказів представлених в матеріалах справи. Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. З 01.01.2011 року набрав чинності Податковий кодекс України, статтею 288 якого зазначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Статтею 13 цього ж закону передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, та не може перевищувати для інших земельних ділянок, наданих в оренду, - 12 відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянки. При цьому у разі визначення орендаря на конкурентних засадах може бути встановлений більший розмір орендної плати, ніж зазначений у цій частині (п.288.5 ст.288 Податкового кодексу України). Пунктом 13 типового договору оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 року № 220, встановлено, що розмір орендної плати переглядається у разі зміни розміру земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ч.3 ст.6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо зазначено про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Відповідно до змісту статей 759 та 762 ЦК України законом можуть бути передбачені особливості укладання та виконання договору найму (оренди), і договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Згідно вимог статті 654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно ст.632 ЦК України, у випадках, встановлених законом, застосовуються ціни тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Частиною 1 ст.792 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відповідно до ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, яким є Закон України «Про оренду землі». Відповідно до ст.21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Статтею 632 ЦК України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Частиною 3 ст.653 ЦК України передбачено, що у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Так, з матеріалів справи вбачається, що 01 січня 2006 року сільський голова Вільненської сільської ради Тарутинського району Одеської області [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони уклали договір на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) (а.с.6). Пунктом 1.1. договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) передбачено, що на підставі рішення сесії від 12 грудня 2002 року [PERSON] надано в тимчасове користування земельну ділянку загальною площею 340.25 кв.м під будівлю магазину. Згідно п. 1.2. вказаного договору, земельна ділянка надано [PERSON] на умовах оренди на строк 49 років. Відповідно до п.п. 2.1., 2.3. договору, оренда плата вноситься в розмірі 80 гривень на рік з правом перегляду та з урахуванням індексів інфляції. Рішенням Вільненської сільської ради Тарутинського району Одеської області №38-V від 04 січня 2007 року встановлено оренду плату землі під торгівельними точками, що дорівнює 0.50 гривень за 1 кв. м в місяць (а.с.9). Рішенням Вільненської сільської ради Тарутинського району Одеської області від 17 січня 2008 року встановлено оренду плату землі під торгівельними точками, що дорівнює 6 гривень за 1 кв. м за рік (а.с.10). Рішенням Вільненської сільської ради Тарутинського району Одеської області №177-V від 22 січня 2009 року встановлено оренду плату землі під торгівельними точками, що дорівнює 6 гривень за 1 кв. м за рік з урахуванням індексації (а.с.11). Рішенням Вільненської сільської ради Тарутинського району Одеської області №234-V від 10 лютого 2010 року встановлено оренду плату землі під торгівельними точками, що дорівнює 6 гривень за 1 кв. м за рік з урахуванням індексації (а.с.12). Рішенням позачергової четвертої сесії шостого скликання Вільненської сільської ради Тарутинського району Одеської області №33-VІ від 09 лютого 2011 року встановлено річну ставку податку, що дорівнює 7 гривень 83 копійки за 1 кв. м за рік (а.с.13). В червні 2011 року позивачем було направлено відповідачу інформацію щодо зміни розміру орендної плати з проханням з'явитись в сільську раду для перегляду договору оренди (а.с.7). Засідінням комісії по визначенню та відшкодуванню збитків власникам земель та землекористувачам відповідно розпорядження від 10 січня 2009 року №11/А-2009 із змінами відповідно розпорядження голови райдержадміністрації від 21 березня 2013 року №97/А-2013 встановлено, що [PERSON] було завдано збитки Вільненській сільській раді Тарутинського району Одеської області в розмірі 15564 гривні 45 копійок (а.с.16). Згідно з ст.15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є однією із суттєвих умов договору оренди. Відповідно до статті 30 Закону України «Про оренду землі», зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, за винятком коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Щодо договорів, укладених до внесення у законодавство відповідних змін, то така зміна можлива лише на умовах та за підставами передбаченими договором або, якщо законом прямо передбачена відповідна умова при настанні якої орендна плата підлягає перегляду. Порядок зміни орендної плати встановлений ст.23 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності, які передані в оренду для сільськогосподарського використання, переглядається один раз на три роки в порядку, встановленому законом або договором оренди. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Орендар має право вимагати відповідного зменшення орендної плати в разі, якщо стан орендованої земельної ділянки погіршився не з його вини. Не містять приписів щодо обов'язковості зміни або перегляду узгодженої у відповідних договорах орендної плати і положення Податкового кодексу України. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що відповідач в повному обсязі виконував умови договору та сплачував орендну плату, а саме встановлену договором від 01 січня 2006року до набрання законної сили Податкового кодексу України відповідно до якого позивач вподальшому самостійно збільшував розмір орендної плати. Тому, вимоги позивача щодо стягнення збитків з відповідача в розмірі 15564 гривні 45 копійок за неналежне виконання ним умов договору оренди не підлягають задоволенню, оскільки вони виникли не з вини відповідача, а у зв'язку з порушенням позивачем вимог статті 30 Закону України «Про оренду землі». Частиною 4 статті 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. За статтею 34 ЗУ «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов'язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов'язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що договір оренди земельної ділянки може бути розірваний в судовому порядку на вимогу позивача, оскільки відповідач не погоджується з пропозицією позивача щодо внесення змін в договір в частині зміни розміру орендної плати та не заперечує проти його розірвання. Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: partial