Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що 09.02.2011 року сторони уклали договір №120198160 (далі договір) про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання. Згідно п.5 перехідних положень ЗУ «Про акціонерні товариства» ЗАТ «Лізинг інформаційних технологій» змінило назву на ПАТ «Лізинг інформаційних технологій» (далі позивач). Відповідно п.1.2. договору порядок отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг клієнтом визначається правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT (далі правила), які є невідємною частину цього договору. Загальна первісна вартість переданого обладнання становить 6431,18 грн. Відповідач сплатив лише 1929,36 грн. В результаті розрахунку заборгованість відповідача станом на день подання цієї заяви не погашена і становить 88901,32 грн., що складається з: 4501, 82 грн. компенсації вартості наданого обладнання; 84307,70 грн. плата за прострочення щомісячних платежів та 91,80 грн. компенсація понесених витрат повязаних з отриманням виконання зобовязання. Просить стягнути з відповідача суму зобовязанності за невиконання договірних зобовязань у розмірі 88901,32 грн. та суму судового збору в розмірі 889,01 грн. У судове засідання представник позивача подав заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Окрім того, представник позивача надав письмові пояснення (а.с.90) де наголосив на тому, що правила отримання обладнання, інших товарів і послуг в системі LeaseIT згідно п.1.2. договору є його невідємною частиною. Вказав, що відповідач з правилами ознайомлений та взяв на себе обовязок їх дотримуватися, про що підтвердив своїм власним підписом в договорі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності в якій позовні вимоги визнав частково, а саме, в частині компенсації вартості наданого йому обладнання в розмірі 4501,82 грн. посилаючись на те, що у договорі, який він підписував не було передбачено штрафних санкцій, а з правилами отримання ІТ-обладнання, на які посилається позивач його не було ознайомлено. Про їх існування він дізнався коли отримав копію позовної заяви з доданими документами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. У відповідності до ст.526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього кодексу. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України відповідач (боржник) не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Відповідно до ст.611 ч.1 ЦК України у разі порушення зобовязання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Із копії договору фінансового лізингу №120198160 від 09.02.2011 року, укладеного між сторонами вбачається, що приватне акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій» передало [PERSON] мобільний телефон Nokia N8 Dark Grey на загальну суму платежів 6431,18 грн. (а.с.6). Загальна первісна вартість переданого обладнання становить 6431,18 грн. Відповідач сплатив 1929,36 грн. В результаті розрахунку (а.с.15) заборгованість відповідача станом на день подання цієї заяви не погашена і становить 88901,32 грн., що складається з: 4501, 82 грн. компенсації вартості наданого обладнання; 84307,70 грн. плата за прострочення щомісячних платежів та 91,80 грн. компенсація понесених витрат повязаних з отриманням виконання зобовязання. П.5.4.2 договору зобовязує відповідача своєчасно в повному обсязі сплачувати платежі передбачені пакетом LeaseIT та цим договором. Проте з правилами отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг у системі LeaseIT, на які полилається позивач [PERSON] під час укладення договору не було ознайомлено, як вказано в його заяві, а також вбачається з завіреної копії даного документа (а.с.7-12), де відсутній підпис клієнта. Беручи до уваги, те що відповідач не виконав умов договору і своєчасно не сплачував щомісячні платежі заборгованість за надане йому обладнання, яка підлягає стягненню становить 4501,82 грн. А стягнення з відповідача плати за прострочення щомісячних платежів у сумі 84307,70 грн. та компенсація понесених витрат повязаних з отриманням виконання в сумі 91,80 грн. не підлягає задоволенню оскільки правила нарахування відповідних платежів позивач під час укладення договору не погоджував з клієнтом та не ознайомив його належним чином з вищевказаними правилами, що не відповідає вимогам ч.1 ст. 628 ЦК України. Відповідно ч.1 ст.628 зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного та

Outcome: partial