Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

Представник позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» - Гайова А.С. звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 133018,45 грн. за кредитним договором № 9271164630 від 26.05.2016 року та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 26.05.2016 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 9271164630. 30.07.2018 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення права вимоги № 20180730, відповідно до умов якого позивач набув права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору в сумі 133018 грн. 45 коп., з яких: 56284 грн. 01 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 грн. 35 коп. - сума заборгованості за відсотками; 56348 грн. 52 коп. - сума заборгованості за платою за управління кредитом; 20375 грн. 57 коп. - сума заборгованості за пенею. Згідно умов договору відступлення права вимоги та законодавства позивач повідомив відповідача про відступлення права вимоги, однак відповідач у добровільному порядку не виконує свої зобов`язання по кредитному договору, а тому представник позивача змушена звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором та сплачених судових витрат. Ухвалою судді від 11.04.2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін (а.с. 44-45). Представник позивача у судове засідання не з?явилася, надала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 62). Відповідач у судове засідання не з?явилася, надала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала частково - в частині стягнення заборгованості за платою за управління кредитом та суму заборгованості за пенею, - не визнала (а.с. 65). Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно заяви № 9271164630 від 26.05.2016 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», [PERSON] отримала кредит в сумі 61400 грн. на строк 36 місяців зі сплатою щомісячних та річних процентів згідно з графіком платежів (загальний щомісячний платіж - 4155,69 грн., у тому числі: повернення кредиту - 1705 грн., щомісячні проценти - 2449,86 грн. та річні проценти) шляхом перерахування коштів в сумі 5000 грн. на рахунок АТ «ТАСкомбанк», як переказу до запитання, та 400 грн. і 9000 грн. в рахунок оплати страхового платежу ПАТ «Страхова компанія «ТАС». Відповідач погодилася з тим, що дана заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» становить кредитний договір між ТОВ «ФК «ЦФР» та нею як позичальником, їй були роз`яснені та зрозумілі умови кредитного договору, зокрема, умови про сукупну вартість кредиту, вона погодилася з усіма його умовами і зобов?язалася їх виконувати, що підтверджується її особистим підписом (а.с. 6-9). Платіжним дорученням № І82975097 від 26.05.2016 року підтверджується, що ТОВ «ФК «ЦФР» було сплачено переказ до запитання на користь [PERSON] як надання кредиту згідно кредитного договору № 9271164630 від 26.05.2016 року в сумі 50000 грн. (а.с. 16). Відповідно до Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ЦФР»: п.2.1 - кредитодавець надає позичальнику кредит шляхом переказу грошових коштів на банківський рахунок, зазначений позичальником у заяві на отримання кредиту; п.2.4 - сума кредиту, який надається позичальнику, зазначається у заяві на отримання кредиту; п.2.5, п.2.6 - мінімальна частина кредиту, яка підлягає обов`язковому поверненню щомісяця, іменується «чергова частина кредиту» та обчислюється від суми кредиту; п.2.7 - розмір чергової частини кредиту та розміри процентів визначаються заявою на отримання кредиту; п.3.1 - за надання кредиту позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю проценти; п.3.2 - сума процентів всіх видів становить сукупну вартість кредиту/кредитів; п.3.3- види процентів: п.3.3.1 - початковий процент - обчислюється від суми кредиту та справляється за його рахунок, відразу при його наданні; п.3.3.2 - щомісячні проценти - обчислюються від суми кредиту та нараховуються щомісячно; п.3.3.3 - річні проценти (річна відсоткова ставка) - обчислюється від загальної суми грошового боргу позичальника за кредитним договором та встановлюються у розмірі, що відповідає періоду часу в один рік, але нараховуються щомісячно, виходячи з кількості днів у календарному році; п.3.4 - ставка щодо кожного виду процентів є фіксованою та визначається заявою на отримання кредиту; п.4 - за прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю пеню у розмірі 0,3% від суми прострочення за кожний день прострочення; п.5.1- позичальник зобов`язується щомісячно, у граничний термін, повертати чергову частину кредиту та сплачувати щомісячні і річні проценти; п.5.2- пеня за прострочення грошових зобов`язань нараховується кожний день прострочення від суми прострочення та сплачується у порядку черговості погашення вимог, передбаченої цими умовами; п.7.2 - до вимог, що виникають з кредитного договору або у зв`язку з ним, застосовується позовна давність у десять років (а.с. 20-21). Згідно довідки ТОВ «ФК «ЦФР» № 2699187-SG від 31.10.2018 року [PERSON] станом на 30.07.2018 року має: суму несплаченого боргу - 95214,38 грн., пені та неустойки - 20375,57 грн., загальну суму до сплати - 115589,95 грн., суму для дострокового погашення - 133018,45 грн. (а.с. 22). У відповідності з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов?язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов?язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов?язку. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов?язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов?язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов?язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов?язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку що встановлені договором. Згідно ст. 625 та ст. 1052 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов?язання та у разі невиконання ним обов?язків, встановлених договором позики, позикодавець (позивач) має право вимагати від відповідача дострокового повернення позики та сплати належних йому процентів. Отже, відповідачем було порушено вимоги кредитного договору № 9271164630 від 26.05.2016 року та вимоги ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, а саме: прострочено повернення заборгованості по кредиту і не виконано обов?язків позичальника, внаслідок чого виникла заборгованість. 30.07.2018 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір відступлення права вимоги № 20180730 (а.с. 26-28). Згідно п. 1.2. Договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі (відступлення) Портфеля Заборгованості за цим Договором, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заміняє ТОВ «ФК «ЦФР» у Кредитних Договорах, що входять до Портфеля Заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі Боржників , та набуває прав грошових вимог ТОВ «ФК «ЦФР» за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників за Кредитними договорами. Відповідно до витягу з Реєстру Боржників до Договору відступлення права вимоги № 20180730 від 30.07.2018 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] по кредитному договору № 9271164630 від 26.05.2016 року в сумі 133018 грн. 45 коп., з яких: 56284 грн. 01 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 грн. 35 коп. - сума заборгованості за відсотками; 56348 грн. 52 коп. - сума заборгованості за платою за управління кредитом; 20375 грн. 57 коп. - сума заборгованості за пенею (а.с. 29). Вказана сума заборгованості підтверджується також розрахунком заборгованості (а.с. 23). 07.08.2018 року ТОВ «ФК «ЦФР» направлено відповідачу повідомлення про відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в розмірі 133018,45 грн. та необхідність сплати вказаної суми на рахунок останньої до 21.08.2018 року (а.с. 24). 07.08.2018 року позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача було направлено повідомлення за № 002763662-1 про відступлення права грошової вимоги з вимогою достроково погасити загальну суму боргу по кредитному договору та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних (а.с. 25). Відповідно до положень ст.ст. 1077, 1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов?язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ст. 1082 ЦК України, боржник зобов?язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Отже, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов?язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов?язання є належним. Не отримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням ст. 124 Конституції України. Отже, позивач, на підставі договору відступлення права вимоги № 20180730 від 30.07.2018 року, як новий кредитор, має право вимагати погашення наданого відповідачу кредиту, відсотків та пені, хоча ним не було надано до суду підтвердження щодо належного повідомлення відповідача щодо відступлення права вимоги іншому кредитору. Однак, згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 23.09.2015 року (справа № 6-979цс15) у разі, коли боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, суди дійшли обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача до відповідача про стягнення заборгованості за основною сумою боргу та відсотками підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог у частині стягнення з відповідача заборгованості за платою за управління кредитом, суд приходить до наступних висновків. За положеннями ч. 4, ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції чинній на час виникнення правовідносин між сторонами), споживач не зобов?язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. До договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Відповідно до кредитного договору № 9271164630 від 26.05.2016 року, укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та відповідачем, графіку платежів, не передбачено сплату послуг за управління кредитом. Згідно п. 2.4 умов отримання кредитів та інших послуг, сума кредиту, який надається позичальнику, зазначається у заяві на отримання кредиту. За таких обставин, суд приходить до висновку про безпідставність вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» щодо стягнення заборгованості за платою за управління кредитом у розмірі 56348,52 грн. і відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині. Щодо позовних вимог у частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов?язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Згідно довідки ТОВ «ФК «ЦФР» № 2699187-SG від 31.10.2018 року [PERSON] станом на 30.07.2018 року має пені та неустойки - 20375,57 грн. (а.с. 22). Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» сума простроченої заборгованості [PERSON] становить 133018,45 грн., у тому числі: за штрафом/пенею - 20375,57 грн. (а.с. 23). Позивачем, всупереч вимогам ст.ст. 12, 81 ЦПК України, не надано належних доказів на підтвердження обрахунку пені та її розміру. Як вбачається з розрахунку заборгованості, по обрахунку вказаної суми враховувалася плата за управління кредитом. За вищевказаних обставин не можливо встановити розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача. За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені. На підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, необхідно стягнути з відповідача пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial