Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за кредитним договором, покликаючись на те, що відповідно до укладеного кредитного договору №17.04.2016-000000135 від 17 квітня 2016 року відповідач отримала кредит у розмірі 7000,00 грн., строком до 01 грудня 2016 року, зі сплатою за користування траншем у розмірі 1960,00 грн. У порушення ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, позивач дозволив перенесення строків повернення траншу до 10 березня 2017 року, за що відповідач сплатила 5865,66 грн., однак до цього часу кредит не повернуто, а тому заборгованість боржника становить 17860,19 грн. Просить стягнути з відповідача борг за кредитним договором №17.04.2016-000000135 від 17 квітня 2016 року в сумі 17860,19 грн. та судовий збір. В судове засідання представник позивача не зявився, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити, а тому згідно ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна вирішити у його відсутності, на підставі наявних у ній даних та доказів. Відповідач у судовому засіданні позов заперечила та пояснила, що вона вже сплатила значну суму кредиту, вважає, що позивачем нараховано не вірно її заборгованість. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що року, відповідач [PERSON] на підставі кредитного договору №17.04.2016-000000135 від 17 квітня 2016 року, підтвердження заявки від 18 листопада 2016 року отримала в [PERSON] «Споживчий кредит» кредит у розмірі 7000,00 грн., строком до 01 грудня 2016 року, зі сплатою за користування траншем у розмірі 1960,00 грн., що додатково стверджується видатковим касовим ордером від 18 листопада 2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У встановлені договором строки відповідач [PERSON] не виконала умови кредитного договору №17.04.2016-000000135 від 17 квітня 2016 року щодо повернення заборгованості за кредитом. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] «Споживчий кредит» заборгованість [PERSON] становить 17860,19 грн., однак з даного розрахунку не можливо встановити за який період нараховувалась пеня, у якому розмірі вона нараховувалась, чи було враховано позивачем при нарахуванні пені часткове повернення [PERSON] кредиту. Відповідно до ст. 551 ЦК України сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно з рішенням КС України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг. Враховуючи наведене, суд вважає, що заборгованість відповідача [PERSON] у розмірі 17860,19 грн., що перевищує у кілька разів основну суму кредиту, зокрема пеня у розмірі 21527,52 грн., та з огляду на те, що відповідачем вже сплачено позивачу 17960,00 грн. заборгованості за даним договором не може вважатись розумною, справедливою, добросовісною та пропорційною. Крім того, відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 7000,00 грн. з платою за користування траншем у розмірі 1960,00 грн., однак сплатила 5865,66 грн. та 1903,52 грн., внаслідок чого її заборгованість за кредитним договором №17.04.2016-000000135 від 17 квітня 2016 року становить 1190,82 грн. А також, суд вважає, що долучений до матеріалів справи відповідачем [PERSON] лист [PERSON] «Споживчий кредит» щодо необхідності сплати [PERSON] 7023,49 грн. боргу за даним кредитним договором, який направлений позивачем після подання до суду позовної заяви, а саме в грудні 2017 року, на переконання суду, свідчить про недобросовісність розрахунків позивача [PERSON] «Споживчий кредит» та навмисне завищення заборгованості відповідача [PERSON] Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх обєктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє часткове ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до часткового задоволення. Судові витрати слід стягнути у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог з [PERSON] у розмірі 106,68 грн.

Outcome: partial