Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. В своїй заяві представник позивача зазначив, що [INFO] померла [PERSON]. Позивач є спадкоємцем за заповітом. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, який він не має можливості успадкувати через відсутність відповідних правовстановлюючих документів, у зв'язку з чим державний нотаріус Глобинської державної нотаріальної контори Глобинського району Полтавської області відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину. Інші спадкоємці відсутні. Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд, визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання позивач, представник позивача не з'явилися, подали до суду заяви, в яких просили справу розглядати за їх відсутності та вказали, що позовні вимоги підтримують. Представники відповідача та третіх осіб в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви в яких просили справу розглядати за їх відсутності та вказали, що заперечень проти позову не мають. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об'єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія [NUMBER], повторно виданого Глобинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 01 листопада 2017 року (а.с. 6). Згідно довідки виконавчого комітету Пустовійтівської сільської ради Глобинського району Полтавської області від 01 листопада 2017 року №717/02-44 померлій [INFO] [PERSON] згідно погосподарської книги №6 виконкому сільської ради належить нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS], на не приватизованій земельній ділянці площею 0,46 га (а.с.9). [PERSON], за життя - 6 листопада 2001 року склала заповіт, яким все своє майно заповідала- [PERSON]. Заповіт посвідчено секретарем Пустовійтівської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за № 559 (а.с. 7). [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Глобинської державної нотаріальної контори Глобинського району Полтавської області із заявою про видачу на його ім'я свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON]. 01 листопада 2017 року нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва, оскільки позивачем не було надано правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 8). Згідно довідки виконавчого комітету Пустовійтівської сільської ради Глобинського району Полтавської області [PERSON] на день смерті [INFO] була зареєстрована та проживала в с. Пустовійтове Глобинського району Полтавської області (а.с. 61). Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи№585/03, заведеної після померлої [INFO] [PERSON], заяву про прийняття спадщини подав [PERSON], який є спадкоємцем за заповітом. Нотаріусом визначено коло спадкоємців та встановлено, що єдиним спадкоємцем, який прийняв у встановленому порядку спадщину є [PERSON], на ім'я якого видавалися свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 54-39). Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] від 02 листопада 2017 року та висновку по будівництву №714/02-03 від 13.11.2017 року, житловий будинок літ. «А», загальна площа 56,0 кв.м; житлова площа 21,8 кв.м; прибудова літ. «а», Ґанок літ. «аг», літня кухня літ. «Б», погріб літ. «Бп», сарай літ. «В», сарай літ. «в», сарай літ. «Д», убиральня літ. «Г», яма вигрібна літ. «Я», вимощення, колонка, №1 огорожа, №2 - збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм та правил (а.с. 11-14). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Правовідносини по спадкуванню майна після [PERSON] виникли на час дії Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року. Відповідно до ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ч.1 ст. 534 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно ч.1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тому позивач позбавлена можливості отримати дублікат правовстановлюючого документу на ім'я померлого. На час будівлі будинку в якому розташована квартира (у 1960 році) питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків». Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Запис в погосподарській книзі сільської ради про належність домоволодіння певній особі, був офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS], позивач є особою, яка прийняла спадщину за заповітом, інші спадкоємці, які прийняли спадщину, у тому числі, які мають право на обов'язкову частку у спадщині відсутні, а отже позивач [PERSON] має право на успадкування названого майна. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позов є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved