Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Прокурор Носівського району звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] 1881,94 грн., як витрати понесені закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON], мотивуючи їх тим, що 4 липня 2013 року близько 22 години [PERSON] за місцем свого проживання в [ADDRESS], на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з громадянкою [PERSON], з метою заподіяння тілесних ушкоджень навмисно став наносити останній неодноразові удари металевою мухобійкою по руці, нозі та голові потерпілої, спричинивши [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, забійної рани лоба, крововиливів на передпліччі і гомілці. Дії [PERSON] по даному епізоду кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України. Вироком від 4 жовтня 2013 року, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні даного кримінального правопорушення. На стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] Носівською ЦРЛ витрачено 1881,94 грн. В судовому засіданні прокурор заявлені вимоги підтримав, а відповідач їх визнав в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив заяву в якій просив розгляд справи провести без його участі. Суд розглядає справу у відсутності представника позивача. У відповідності до ст. 174 ЦПК України, якщо визнання позову відповідачем не суперечить Закону, суд постановляє рішення про задоволення позовних вимог. Вислухавши пояснення відповідача, допитавши свідка, встановивши обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, з'ясувавши характер та взаємовідносини сторін, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення. Судом встановлено, що 4 липня 2013 року близько 22 години [PERSON] за місцем свого проживання в [ADDRESS], на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з громадянкою [PERSON], з метою заподіяння тілесних ушкоджень навмисно став наносити останній неодноразові удари металевою мухобійкою по руці, нозі та голові потерпілої, спричинивши [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, забійної рани лоба, крововиливів на передпліччі і гомілці. Дії [PERSON] по даному епізоду кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України. Вироком від 4 жовтня 2013 року, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні даного кримінального правопорушення. Згідно довідки Носівської ЦРЛ № 01-05/44 від 17 січня 2014 року на лікування потерпілої [PERSON] за період з 5 по 15 липня 2013 року витрачено закладом охорони здоров'я 1881,94 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. За змістом наведеної норми права відповідальність за відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на винного при заподіянні шкоди як умисними, так і необережними діями. Розрахунок витрат наданий Носівською ЦРЛ відповідає положенням пункту 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. На підставі вказаного, враховуючи, що названий лікувальний заклад є державним закладом охорони здоров'я, що фінансується за рахунок відповідного державного бюджету, суд дійшов висновку, що із відповідача кошти підлягають зарахуванню до місцевого бюджету на рахунок відкритий державним казначейством.

Outcome: approved