Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

Представник позивача звернулася з позовом до суду, мотивуючи тим, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 04 січня 1992 року, посвідченого Шаповаловою В.Г., заступником голови виконкому Новостародубської сільської ради народних депутатів Петрівського району Кіровоградської області, і зареєстрованого в реєстрі за №21 та витягом з ДРРПНМ від 04.03.2020 року №202991094. Відповідно до рішення Новостародубської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області від 29.03.2018 року №23, даному житловому будинку ( [ADDRESS]) була присвоєна адреса: [ADDRESS] . На даний час позивач проживає в даному будинку вдвох із дружиною, яка також є пенсіонером, і тимчасово проживають син із донькою. Позивач є пенсіонером за віком, отримує мізерну пенсію і у нього є можливість оформити субсидію на комунальні послуги. Позивач звертався до Петрівського УПСЗН з метою оформлення субсидії на комунальні послуги, однак йому було роз`яснено, що так як в належному йому будинку зареєстровані відповідачі, то потрібно також надати їх особисті документи та відомості про їхні доходи, а у позивача такої можливості немає. На даний час в належному позивачу будинку дійсно зареєстровані відповідачі [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які є онуками позивача, які в травні 2019 року відповідачі переїхали на постійне місце проживання до Києва, де й проживають до цього часу. На даний час у позивача виникла нагальна життєва обставина, через яку йому з родиною необхідно змінити місце проживання, а даний житловий будинок продати. В зв`язку з тим, що в односторонньому порядку позивач не може зняти з реєстрації відповідачів, а також не може продати будинок, він вимушений звернутись до суду з позовною заявою про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідачі про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у судове засідання не з`явилися, клопотань про розгляд справи за їх відсутності та заперечень проти позову до суду не надходило, про причину неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 04 січня 1992 року, посвідченого Шаповаловою В.Г., заступником голови виконкому Новостародубської сільської ради народних депутатів Петрівського району Кіровоградської області, і зареєстрованого в реєстрі за №21 та витягом з ДРРПНМ від 04.03.2020 року №202991094 (а.с.8). Відповідно до рішення Новостародубської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області від 29.03.2018 року №23, даному житловому будинку ( [ADDRESS]) була присвоєна адреса: [ADDRESS] (а.с.13). На даний час позивач проживає в даному будинку вдвох із дружиною, яка також є пенсіонером, і тимчасово проживають син із донькою. Позивач є пенсіонером за віком, отримує мізерну пенсію і у нього є можливість оформити субсидію на комунальні послуги. Позивач звертався до Петрівського УПСЗН з метою оформлення субсидії на комунальні послуги, однак йому було роз`яснено, що так як в належному йому будинку зареєстровані відповідачі, то потрібно також надати їх особисті документи та відомості про їхні доходи, а у позивача такої можливості немає. На даний час в належному позивачу будинку дійсно зареєстровані відповідачі [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які є онуками позивача, зазначена обставина підтверджується довідкою Петрівської селищної ради Кіровоградської області від 21.01.2021 року за №125 (а.с.14). В травні 2019 року відповідачі переїхали на постійне місце проживання до Києва, де й проживають до цього часу. В зв`язку з переїздом на постійне місце проживання в іншу місцевість, позивач має намір продати свій будинок, однак не може цього зробити оскільки в ньому зареєстровані, але не проживають відповідачі. Факт, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не проживають за місцем реєстрації з травня 2019 року, а проживають у м. Києві підтвердила допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка проживає по сусідству з позивачем. Частиною першою статті 383 Цивільного Кодексу України визначено: власник житлового будинку, квартири має право використовувати приміщення для власного проживання, проживання членів його сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Конституцією України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (стаття 41). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статтями 16, 386, 391 Цивільного кодексу України. Стаття 391 Цивільного кодексу передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Як зазначено в пунктах 33, 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Також, задовольняючи позов про захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, суд має право як заборонити відповідачу вчиняти певні дії, так і зобов`язати відповідача усунути наслідки порушення права позивача. Реєстрація місця проживання є фіксацією дійсної адреси місця проживання особи та є наслідком наявності у відповідачів правових підстав користування відповідним житлом. Крім того, відповідно до вимог абзацу 3 частини першої статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання. Частиною другою статті 405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Угоди щодо користування відповідачами житловим будинком позивача між сторонами не укладалось. На основі викладеного, враховуючи що реєстрація місця проживання відповідачів у житловому будинку позивача створює для останнього перешкоди в реалізації права продажі належного йому житлового будинку, а також те, що з травня 2019 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , тобто понад один рік, за зареєстрованим місцем свого проживання не проживають, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved