Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про зобов`язання припинення зловживання правами, в якому зазначив, що 22.10.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, за умовами якого позивач отримав кредитні кошти у розмірі 5\~000\~000 грн. з кінцевим терміном повернення до 22.10.2011 року. З метою забезпечення виконання цього зобов`язання між сторонами було укладено договір іпотеки, згідно якого позивач передав в іпотеку належне йому на праві приватної власності нерухоме майно. Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва з позивача на користь відповідача стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 6\~450\~022 грн. та судові витрати. Постановою апеляційної інстанції це рішення змінено та зменшено суму заборгованості до 6\~221\~822,06 грн., в іншій частині рішення залишено без змін. Також, іншим заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва в рахунок погашення заборгованості у розмірі 6\~150\~022,06 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] . Рішення набрали законної сили. В подальшому в Печерському районному суді м. Києва розглядалася цивільна справа № 757/48856/16-ц, де відповідачем до позивача було заявлено вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 23\~061\~217,05 грн. Вважає, що відповідач умисно не виконував рішення суду, яке набрало законної сили та стягнуто з нього борг у розмірі 6\~150\~022,06 грн., щоб в подальшому подати новий позов зі збільшеним розміром заборгованості. Представник позивача звертався до відповідача та отримав відповідь, що станом на 14.09.2018 року заборгованість за кредитним договором становить 24\~982\~224,43 грн. Зазначає, що з розрахунку заборгованості було встановлено, що відповідач продовжує нараховувати відсотки після закінчення строку дії кредитного договору. На підставі викладеного просить встановити, що станом на 22.10.2008 року заборгованість за кредитним договором становить 6\~221\~822,06 грн. та зобов`язати відповідача припинити зловживання своїми правами, наданими кредитним договором в частині нарахування процентів, комісії та штрафу, а також стягнути судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просить задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог через їх необґрунтованість. Надав суду відзив на позов, в якому зазначив, що наявність рішень суду про стягнення заборгованості не є підставою для припинення сторонами виконувати умови договору. На час подання позову позивач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, продовжує ухилятися від повернення кредитних коштів, а відповідач дії відповідно до умов договору. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного. Згідно кредитного договору від 22 жовтня 2008 року № 70/Ф, укладеного між АБ «Український Бізнес Банк», правонаступником якого є ПАТ «Український Бізнес Банк», та [PERSON] , останній отримав кредит у розмірі 5\~000\~000 грн. зі строком повернення до 22 жовтня 2011 року та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20% річних. Згідно договору іпотеки від 22 жовтня 2008 року, укладеного між АБ «Український Бізнес Банк», правонаступником якого є ПАТ «Український Бізнес Банк», та [PERSON] , яка виступає майновим поручителем [PERSON] , забезпечено вимогу іпотеко держателя, що випливає з кредитного договору від 22.10.2008 року № 70/Ф та додаткових угод до нього. Предметом іпотеки є квартира загальною площею 126,70 кв.м., жилою площею 48,80 кв.м., яка складається з трьох кімнат, за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] ; квартира загальною площею 84,30 кв.м., жилою площею 55,00 кв.м., яка складається з трьох кімнат, за адресою: [ADDRESS] . Заочний рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28 травня 2010 року у цивільній справі № 2-1465/10 за позовом АБ «Український Бізнес Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 70/ф від 22.10.2008 року та звернення стягнення на заставне майно, позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь АБ «Український Бізнес Банк» заборгованість за кредитним договором № 70/Ф від 22 жовтня 2008 року станом на 27.01.2010 року у розмірі 6\~450\~022,06 грн. та судові витрати у розмірі 2\~799,70 грн. У задоволенні іншої частини вимог позову відмовлено. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 23 травня 2018 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 28.05.2010 року змінено, зменшено стягнуту суму заборгованості за кредитним договором № 70/ф від 22.10.2008 року з [PERSON] на користь ПАТ «Український Бізнес Банк» з 6\~450\~022,06 грн. до 6\~221\~822,06 грн., а в решті рішення залишено без змін. Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22 серпня 2012 року у цивільній справі № 2-617/2012 за позовом ПАТ «Український Бізнес Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, позовні вимоги задоволено та звернуто стягнення на предмет договору іпотеки, 22.10.2008 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Корсак А.Ю., в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 70/Ф від 22.10.2008 року на суму 6\~150\~022,06 грн., що складає: сума заборгованості за кредитом 5\~000\~000,00 грн., сума заборгованості за відсотками 1\~121\~822,06 грн., сума заборгованості за комісією 28\~200,00 грн., а саме: квартиру загальною площею 126,70 кв.м., жилою площею 48,80 кв.м., яка складається з трьох кімнат, за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] ; квартиру загальною площею 84,30 кв.м., жилою площею 55,00 кв.м., яка складається з трьох кімнат, за адресою: [ADDRESS] , шляхом самостійного продажу предмету іпотеки ПАТ «Український Бізнес Банк» будь-якому покупцеві. Стягнуто судовий збір у розмірі 3\~219,00 грн. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2012 року у справі № 6-1336/2012 виправлено описку в рішенні цього ж суду від 22.08.2012 року зазначено, що позичальником по кредитному договору № 70/Ф від 22.10.2008 року є [PERSON] Вікторович Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11 квітня 2018 року у цивільній справі № 757/48856/16-ц за позовом ПАТ «Український Бізнес Банк» до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, у задоволенні позовних вимог відмовлено. Відповіддю Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» Білої І.В. від 14.09.2018 року № 1309, повідомлено, що станом на 14.09.2018 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 70/Ф від 22.10.2008 року складає 24\~982\~224,43 грн., у томі числі: за основним боргом 5\~000\~000 грн., за нарахованими процентами 17\~754\~296,79 грн.; за нарахованими комісіями 1\~719\~835,64 грн.; штраф 500\~000,00 грн. та інша заборгованість 8\~092,00 грн. Відповідно до ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1\~ст. 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. Відповідно до частини першої\~статті 3 ЦПК України, частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Так судом встановлено, що позивач, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, вказує на те, що рішенням судів, які набрали законної сили, з нього на користь відповідача стягнуто заборгованість у розмірі 6\~150\~022,06 грн., рішення не виконувалося протягом трьох років, а тому у відповідача були відсутні правові підстави для подальшого нарахування процентів, комісії та штрафу, що призвело до збільшення розміру заборгованості. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений\~статтею 16 ЦК України. Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини. У частині другій\~статті 16 ЦК України\~визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10)\~визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. В своїй позовній заяві позивач фактично оскаржує розрахунок заборгованості, який в даному випадку не породжує жодного обов`язку для позивача, оскільки такий розрахунок в сукупності з іншими доказами у справі буде оцінений під час відповідного судового розгляду та йому буде надана правова оцінка. Вважати, що відповідач, надавши такий розрахунок позивачу, порушив його право, суд не має правових підстав через відсутність належних та допустимих доказів. Суд враховує усі добуті у судовому засіданні докази та ті, що знаходяться в матеріалах справи та вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не вірно обрано спосіб захисту. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed