Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс» (позивач) звернулось до суду із вищезазначеним позовом до відповідачів: [PERSON], Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», в якому просило суд стягнути з відповідачів солідарно на свою користь суму збитків в розмірі 60217,21 грн., мотивуючи свої вимоги наступним. 05.06.2016 мала місце дорожньо-транспортна пригода, винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди був визнаний відповідач [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований позивачем відповідно договору добровільного страхування транспортний засіб «Пежо» державний номерний знак [NUMBER], власником якого є ТОВ «Санофі-Авентіс Україна». Вартість відновлювального ремонту вищевказаного транспортного засобу склала 60217,21 грн., які були виплачені позивачем - Товариству з обмеженою відповідальністю «Санофі-Авентіс Україна». Відповідно до Полісу АЕ/8642710 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «Страхова група «ТАС», що дало підстави звернутись позивачу до вказаного відповідача з вимогою здійснити грошове відшкодування позивачу в порядку регресу на підставі ст.27 Закону України «Про страхування», ст.ст.993,1187, 1191 ЦК України. З метою досудового врегулювання спору позивач направив відповідачам свої регресивні вимоги, однак, вони були залишені без виконання. На цій підставі просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Відповідач ПрАТ «Страхова група «ТАС» у судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у свою відсутність суду також не направляв. Разом із тим, в свої письмових запереченнях посилається на відсутність підстав для виплати страхового відшкодування, оскільки по даній ДТП не виникла цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу. Таку правову позицію він обґрунтовує тим, що вказана подія не є страховим випадком, оскільки застрахований згідно Полісу АЕ/8642710 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, автомобіль [NUMBER] належить [PERSON], здійснює керування автомобілем його син [PERSON], який право керування автомобілем нікому не передавав, ніякого громадянина [PERSON] вони не знають і взагалі у вересні 2016року номерний знак автомобіля був змінений на знак [NUMBER]. Крім того, згідно акту огляду, вказаний ТЗ у ДТП не перебував. В грудні 2016 року було подано заяву до правоохоронних органів про вчинення кримінального правопорушення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, однак, в був присутній в судовому засіданні 2.06.2017 де під час розгляду справи позов не визнав. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. Встановлено, що 02.07.2015 між ПрАТ «Європейський страховий альянс» та ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» був укладений Договір страхування ризиків, пов»язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів №1045306, відповідно до умов якого страховик зобов»язується відшкодувати збитки, що могли настати у зв»язку з пошкодженням, знищенням чи втратою автомобіля «Пежо» державний номерний знак [NUMBER], власником якого є ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» . Також встановлено, що 5 червня 2016 близько 23 год. 20 хв. по проспекту Перемоги,67 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: транспортного засобу «Вольксваген» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем марки «Пежо» державний номер [NUMBER], внаслідок чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 21.07.2016 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України. Під час розгляду справи не було встановлено доказів, які б свідчили про скасування зазначеної постанови судом вищестоящої інстанції. Цивільно-правова відповідальність [PERSON], який під час ДТП керував Транспортним засобом «Вольксваген» реєстраційний номер [NUMBER], застрахована ПрАТ «Страхова група «ТАС» на підставі Полісу АЕ/8642710 від 5.04.2016 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджено листом ПрАТ «Страхова група «ТАС» від 10.01.2017 р. Вартість відновлювального ремонту, що настав у зв»язку із пошкодженням застрахованого позивачем автомобіля «Пежо» державний номерний знак [NUMBER] в результаті вищевказаної ДТП, склала 60217,21 грн. що підтверджується актом виконаних робіт СТО від 18.07.2016 р. На підставі повідомлення страхувальника - ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» про подію із застрахованим автомобілем «Пежо» державний номер [NUMBER] та заяви на виплату страхового відшкодування, сформованого страхового акту №974/16/50/ТР25/00/2, страховик - позивач ПрАТ «Європейський страховий альянс» на виконання договору страхування №1045306 від 2.07.2015 виплатив страхувальнику суму страхового відшкодування у розмірі 60217,21 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1001632121 від 01.09.2016 р. Позивач просить суд задовольнити вимоги в порядку ст. ст. 1191 ЦК України, а також ст. 27 Закону України «Про страхування». Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно до ст. ст. 1191, 1192 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Положеннями ст.993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Крім того, п.1 ч.1 ст.1188 ЦК Укрїни передбачає, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Як свідчать матеріали справи ПрАТ «Європейський страховий альянс» звертався до відповідачів: ПрАТ «Страхова група «ТАС» та [PERSON] з вимогою про компенсацію в добровільному порядку сплачених коштів, проте відповідачем [PERSON] було проігноровано дані вимоги. ПрАТ «Страхова група «ТАС» вимогу позивача також залишив без виконання у зв»язку із тим, що результати проведеного даним відповідачем на підставі ст..25 Закону України «Про страхування» розслідуванням обставин випадку дають підстави вважати, що у даному випадку має місце страхове шахрайство. Було подано заяву про вчинене кримінальне правопорушення і відповідач ПрАТ «Страхова група «ТАС» повідомив що на даний момент не можу виконати своє зобов»язання щодо виплати страхового відшкодування, так як вказана ДТП розглядається у кримінальному провадженні. Проте, доказів, які б свідчили про наявність кримінального провадження отримана не було. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу). Представник позивача просить суд стягнути солідарно в порядку регресу суму виплачену за договором страхування з ПрАТ «СГ «ТАС» та [PERSON] Згідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав. До такого висновку прийшов ВСУ в своїй постанові від 26.10.2016 у справі № 6-954цс16. Враховуючи викладене, беручи до уваги вимоги чинного законодавства суд приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню частково та в порядку регресу підлягає стягненню зазначена у позові сума з особи, винної в ДТП. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved