Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом. В позовній заяві вказав, що 12 вересня 2012 року ПАТ КБ «Приватбанк» уклав з [PERSON] Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої відповідач отримав кредит у розмірі 6 101 грн. 16 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобов'язання відповідач за договором не виконав, внаслідок чого, станом на 11.02.2014 року утворилася заборгованість в розмірі 11 667 грн. 56 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача, а також просив стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву з проханням розгляд справи вести в його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити, за підставами, вказаними в позовній заяві та в разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явилася з невідомих суду причин. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування,зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно відповіді з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Донецькій області [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS]. Судові повістки про виклик відповідача в судове засідання, які направлені судом на вказану адресу - були повернуті на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України та згідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України - без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 12 вересня 2012 року ПАТ КБ «Приватбанк» уклав з [PERSON] Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої відповідач отримав кредит у розмірі 6 101 грн. 16 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строком погашення до 30.09.2014 року (а.с. 10-11). Відповідач умови повернення кредиту належним чином виконувати перестав, у зв'язку з чим станом на 11.02.2014 року утворилася заборгованість в розмірі 11 667 грн. 56 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 5 629 грн. 59 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 922 грн. 87 коп., штрафу в розмірі 4 083 грн. 31 коп., штрафу в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та штрафу в розмірі 531 грн. 79 коп. (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем (а.с.6-7). Згідно ч.1. ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, відповідно до ст. 1048 ЦК України, якщо інше не встановлено договором. Відповідно ч 1. ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1. ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно положень статті 549 ЦК України пеня і штраф є різновидами неустойки, як юридичної відповідальності. Відповідно до п. Згідно з п. 2.2. Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт при порушенні позичальником строків погашення заборгованості більш ніж на 31 день по зобов'язанням термін яких не настав, сторони погодили, що термін повернення кредиту враховується 32 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом починаючи з 32 дня порушення вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 4 083,31 грн. Відповідно до п. 1.1.5.20 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом термінів платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, він зобов'язаний сплатити банку штраф 500 грн., + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій. Виходячи з наведеного, суд вважає, що банком в порушення ч.1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, на відповідача покладено подвійну цивільну правову відповідальність за порушення одного й того самого кредитного зобов'язання, оскільки за наведеними законодавчими нормами ніхто не може бути двічі притягнутий до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та штрафу в розмірі 531 грн. 79 коп. (процентна складова), не підлягають задоволенню. Враховуючи порушення відповідачем умов кредитного договору та взятих на себе зобов'язань, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з нього заборгованості за кредитом у розмірі 5 629 грн. 59 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 922 грн. 87 коп., штрафу в розмірі 4 083 грн. 31 коп., а всього 10 635 (десять тисяч шістсот тридцять п'ять) грн. 77 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК, в зв'язку з частковим задоволенням позову, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме судовий збір в розмірі 222 грн. 05 коп. На підставі ч.1 ст. 61 Конституції України, ч.3 ст. 509, 549, 624,1046, 1048, 1050,1054 ЦК України,

Outcome: partial