Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Прокурора м.Тернопіль звернувся до суду в інтересах держави в особі фінансового управління Тернопільської міської ради, який згодом уточнив, до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення в рівних частках в користь управління 1507,45 грн. витрат на лікування потерпілого [PERSON] від злочину. В обґрунтування вимог вказав, що вироком Тернопільського міськрайонного суду від 05 вересня 2014 року [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України та призначено покарання у виді 5 років обмеження волі та відповідно до вимог ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням. [PERSON] визнано винним у чиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 272КК України та призначено покарання у виді 5 років обмеження волі з позбавлення права обіймати посади пов'язані з виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов'язків на строк один рік та звільнено від відбуття призначеного судом покарання на підставі ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2014 році». В результаті винних дій відповідачів під час виконання трудових обов'язків на виробництві стався нещасний випадок, внаслідок якого потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження, внаслідок яких 19 березня 2014 року помер. Потерпілий [PERSON] у період з 12 березня по 19 березня 2014 року перебував на стаціонарному лікуванні в Тернопільській міській комунальній лікарні швидкої допомоги та вартість витрат на лікування за 7 ліжко-днів становить 1 507,45 грн. Посилаючись на те, що за період його лікування лікарня понесла витрати на суму 1507,45 грн., прокурор просив задовольнити позов. У ході судового розгляду справи до участі у справі в якості співвідповідача було залучено Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. В судовому засіданні прокурор Солтис Н.О. підтримала уточнені позовні вимоги, зіславшись на доводи викладені у заяві. Відповідач [PERSON] та його представник уточнені позовні вимоги визнали та пояснили, що вони та підприємство у добровільному порядку відшкодували всі понесені витрати на придбання ліків та лікування потерпілого. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи були повідомлені у встановленому законом порядку. [PERSON] та [PERSON] були присутні у попередніх судових засідання та позов визнавали частково. Представник Фонду у судове зсідання не з'явився, хоч був присутній у попередніх судових засідання та суду пояснив, що за рахунок коштів Фонду лікарні було відшкодовано всі понесені витрати на придбання ліків згідно поданих розрахунків. Щодо сум витрат на лікування потерпілого за ліжко-дні, то такі витрати підлягають відшкодуванню лише з винної особи. Судом встановлено, що 07 березня 2014 року на підставі наряду-допуску, виданого на ТОВ «Тернобудмеханізація» була сформована бригада працівників підприємства у складі чотирьох осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідальним за демонтаж крана був призначений механік [PERSON] Однак, з 07 березня 2014 року по 12 березня 2014 року головним інженером ТОВ «Тернобудмеханізація» [PERSON] не було доведено до відома виконавців наявну «Технологічну карту по демонтажу стрілового обладнання крана РДК-25-2 для його транспортування, використовуючи допоміжний автокран», а [PERSON] допустив працівників до демонтажу гусеничного крана РДК-25-2 без наявної технологічної карти на безпечне виконання таких робіт. 12 березня 2014 року близько 11 години 00 хвилин бригада працівників приступила до демонтажу стріли крана РДК-25-2, однак технологічної карти на той час не було доведено до бригади працівників ТОВ «Тернобудмеханізація», які повинні були проводити роботи по демонтажу гусеничного крана РДК-25-2, 1979 року випуску, реєстраційний [NUMBER], який знаходився на будівельному майданчику СК «Оксія» на вул. Куліша,6 у м. Тернополі, що стало причиною отримання травми [PERSON], внаслідок чого настала його смерть. Після завершення робіт по демонтажу стріли крана бригада розпочала виконувати роботи по укладенні стійки поліспаста в транспортне положення, під час чого [PERSON] вибив два штопорні пальці стійки портала з лівої сторони поворотної частини, а пізніше перейшов на праву сторону і теж вибив два інші штопорні пальці стійки портала. Проте стояк портала не опускався і [PERSON] намагався зрушити портал, знаходячись в середині між стояками, внаслідок чого укосини зложилися один на одного та притиснули його. Таким чином, [PERSON] отримав масивну травму лівої половини грудей з повними поперечними переломами ребер у 23-х місцях, що супроводжувалися ушкодженнями пристінкового листка плеври, міжреберних м'язів та просторим крововиливом (забоєм) легеневої тканини, внаслідок чого 19 березня 2014 року в Тернопільській міській лікарні швидкої медичної допомоги настала його смерть. Таким чином, [PERSON] працюючи механіком дільниці автокранів на ТОВ «Тернобудмеханізація», згідно із п.2.10 розділу ІІ Посадової інструкції механіка автокранів, затвердженої наказом директора ТОВ «Тернобудмеханізація» від 30 травня 2011 року та згідно наказу №10, виданого директором ТОВ «Тернобудмеханізція» від 07 березня 2014 року будучи керівником робіт по демонтажу гусеничного крана РДК-25-2 реєстраційний [NUMBER], заводський [NUMBER], який є краном, на якому роботи які проводяться згідно із дозволом №455.12.30 Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України відносяться до робіт із підвищеною небезпекою, не достатньо здійснював нагляд за додержанням правил охорони праці, допустив працівників до демонтажу гусеничного крана РДК-25-2 без наявної технологічної карти на безпечне виконання таких робіт, чим порушив п.2.10 розділу ІІ Посадової інструкції механіка автокранів, затвердженої наказом директора ТОВ «Тернобудмеханізація» від 30 травня 2011 року, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», п.5.3.2., п.5.3.3. «Правил будови та експлуатації вантажопідіймальних кранів», затверджених наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду 18 червня 2007 року №132, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09 липня 2007 року за №784/14051, внаслідок чого стався нещасний випадок, в результаті якого загинув працівник ТОВ «Тернобудмеханізація» машиніст крана [PERSON] [PERSON], працюючи виробником робіт (виконробом) на ТОВ «Тернобудмеханізація», згідно із 2.11 Посадової інструкції виробника робіт (виконроба) дільниці «Автокрани», затвердженої наказом директора ТОВ «Тернобудмеханізація» №27а від 30 травня 2011 року, в силу наданих йому повноважень 12 березня 2014 року нехтуючи п.5.3.2., п.5.3.3. «Правил будови та експлуатації вантажопідіймальних кранів», затверджених наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду 18 червня 2007 року №132, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09 липня 2007 року за №784/14051 не створив безпечні умови праці, допустив працівників до демонтажу гусеничного крана РДК-25-2 1979 року випуску, реєстраційний [NUMBER], заводський [NUMBER], який є краном, на якому роботи, які проводяться згідно із дозволом №455.12.30 Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України відносяться до робіт із підвищеною небезпекою на будівельному майданчику СК «Оксія», що на вул. Куліша у м. Тернополі, без наявної технологічної карти на безпечне виконання таких робіт, чим порушив п. 2.11 Посадової інструкції №16 виробника робіт (виконроба) дільниці «Автокрани», внаслідок чого стався нещасний випадок, в результаті якого загинув працівник ТОВ «Тернобудмеханізація» машиніст крана [PERSON] [PERSON] працюючи головним інженером на ТОВ «Тернобудмеханізація», згідно із п.8 розділу ІІ Посадової інструкції головного інженера, затвердженої наказом директора ТОВ «Тернобудмеханізація» від 30 травня 2011 року №27а зобов'язаний був підготувати та видати бригаді працівників, які виконували роботи по демонтажу гусеничного крана РДК-25-2 на будівельному майданчику СК «Оксія» на вул. Куліша,6 у м. Тернополі технологічну карту на безпечне виконання таких робіт. Однак, будучи наділеним організаційно-розпорядчими функціями, всупереч своїм функціональним обов'язкам, порушив ст. 13 Закону України «Про охорону праці», п.5.3.2., п.5.3.3. «Правил будови та експлуатації вантажопідіймальних кранів», затверджених наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду 18 червня 2007 року №132, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09 липня 2007 року за №784/14051, не довів до виконавців наявну «Технологічну карту по демонтажу стрілового обладнання крана РДК-25-2 для його транспортування, використовуючи допоміжний автокран», внаслідок чого стався нещасний випадок, в результаті якого загинув працівник ТОВ «Тернобудмеханізація» машиніст крана [PERSON] Дані обставини та вина відповідачів стверджуються вироком Тернопільського міськрайонного районного суду від 05 вересня 2014 року, яким [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України та призначено покарання у виді 5 років обмеження волі та відповідно до вимог ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням. [PERSON] визнано винним у чиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 272КК України та призначено покарання у виді 5 років обмеження волі з позбавлення права обіймати посади пов'язані з виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов'язків на строк один рік та звільнено від відбуття призначеного судом покарання на підставі ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2014 році». Крім того, дані обставини також підтверджуються актом за №1-5 про нещасний випадок на виробництві, затвердженим заступником начальника територіального управлінням Держгірпромнагляду у Тернопільській області від 28.03.2014 року Відповідно до довідки Тернопільської міської комунальної лікарні швидкої допомоги за №1879 від 21.10.2014 року, [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у ВАІТ з 12.03.2014 року по 19.03.2014 року - 7 л/д. та закладом були понесені витрати за 7 ліжко-днів у сумі 1507,45 грн.( 7*215,35). Згідно розрахунку фактичних витрат Тернопільської міської комунальної лікарні, вартість одного ліжко-дня у березні 2014 року становить 215,35 грн. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до вимог п.п. 2,3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання Постановою КабінетуМіністрів України від 16 липня 1993 р. N 545, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. В силу вимог ч.ч. 1,2 ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини. Враховуючи встановлені обставини справи та вищезазначені вимоги закону, суд вважає, що між неправомірними діями відповідачів та перебуванням потерпілого [PERSON] на лікуванні у період з 12 по 19 березня 2014 року є причинно-наслідковий зв'язок, а тому позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідачів в рівних частках в користь фінансового управління Тернопільської міської ради витрати за лікування потерпілого [PERSON] від злочину у сумі 1507грн. 45 коп. Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачами не представлено суду доказів щодо безпідставності позовних вимог та відшкодування вказаних сум витрат на лікування потерпілого за 7 ліжко-днів у добровільному порядку. Крім того, з відповідачів в користь держави слід також стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн. в рівних частках. На підставі наведеного,

Outcome: approved