Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

Представник позивача у грудні 2020 року звернувся до суду з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на утримання дитини [PERSON] [INFO] з ј частини усіх видів доходу (заробітку) щомісячно на 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до судового наказу № 664/2457/20, виданого 28.09.2020 року Цюрупинським районним судом Херсонської області з нього стягуються на користь [PERSON] [INFO] аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] в розмірі ј частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.09.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. 01.07.2017 позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] [INFO] . З 2012 року мешкав з дружиною у місті Макіївка, Донецької області. Однак, наприкінці 2014 року після військової агресії Російської Федерації стосовно України, ведення військових дій у місці його проживання та подальшої окупації населеного пункту, разом з дружиною та дітьми вимушені були покинути належне позивачеві житло та переїхати до м. Олешки Херсонської області. Від другого шлюбу позивач має сина - [PERSON] [INFO] . Крім того, від попереднього шлюбу теперішня дружина позивача має двох неповнолітніх дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Всі члени родини позивача - дружина, та троє дітей мають статус внутрішньо переміщених осіб. З моменту вимушеного переїзду до м. Олешки позивач постійно винаймає житло, оскільки власного житла не має. На теперішній час позивач не має офіційної роботи, доходу не має. Підробляє випадковими заробітками на будівництві. Однак, ці підробітки не постійні, тому тривалий час не має доходу. На теперішній час, встановлений розмір аліментів у розмірі ј частки від доходу є непід`ємним для позивача. Ухвалою Цюрупинського районного суду Херсонської області від 13.01.2021 року прийнято позов до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у даній справі. Призначено судове засідання. Копію ухвали про відкриття провадження у справі була направлена позивачу та відповідачу. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, на адресу суду надійшла заява від представника про розгляд справи за його відсутності. Просив позовні вимоги задовольнити за наявними в справі доказами. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини не явки суд не повідомляла, відзив не подано. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, ухваливши заочне рішення. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до судового наказу № 664/2457/20, виданого 28.09.2020 Цюрупинським районним судом Херсонської області з нього стягуються на користь [PERSON] [INFO] аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] в розмірі ј частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.09.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. 01.07.2017 позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] [INFO] . З 2012 року мешкав з дружиною у місті Макіївка, Донецької області. Однак, наприкінці 2014 року після військової агресії Російської Федерації стосовно України, ведення військових дій у місці його проживання та подальшої окупації населеного пункту, разом з дружиною та дітьми вимушені були покинути належне позивачеві житло та переїхати до м. Олешки Херсонської області. Від другого шлюбу позивач має сина - [PERSON] [INFO] . Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів`роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правиламист. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбаченихстаттею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). Згідно ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Разом з тим збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів позивач в позові зазначає, що у нього змінилося матеріальне становище, оскільки з народженням ще однієї дитини у нього збільшилася кількість утриманців. За правилами ст.191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. В силу ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. В судовому засіданні достовірно встановлено зміну сімейного стану позивача, а саме народження у нього другої дитини. Оскільки у позивача після народження другої дитини з`явилися нові зобов`язання щодо утримання доньки, суд вважає, що наявні підстави для зменшення розміру аліментів. Відповідачкою доказів на спростування вимог позивача не надано, не доведено, що позивач взмозі сплачувати аліменти в раніше визначеному розмірі. Таким чином, з урахуванням фактичних обставин справи: народження після стягнення аліментів за судовим наказом Цюрупинського районного суду Херсонської області від 28.09.2020 року другої дитини, яку він зобов`язаний утримувати, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, виходячи з закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд вбачає зміну сімейного та матеріального стану у платника аліментів. При цьому, суд вважає, що відповідачкою не доведено, що при наявності у позивача другої дитини він має такий дохід, що дозволяє йому сплачувати аліменти у раніше визначеному розмірі частки 1/4 на першу дитину. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З огляду на вказані положення, позов підлягає задоволенню. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 07 жовтня 2021 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved