Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

Представник позивача КП «ХВК» - Панасенко І.О. звернулась до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь КП «Харківводоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.03.2012 року по 30.04.2019 року в розмірі 8178,69 грн. та централізованого водовідведення за період з 01.03.2012 року по 30.04.2019 року в розмірі 5557,96 грн., з урахуванням індексу інфляції за час прострочення - 1326,50 грн.; 3 % річних від простроченої суми - 357,30 грн.; а всього - 15420,45 грн. та покласти судові витрати на відповідачів. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача вказує, що відповідачі проживають у житловому приміщенні, розташованому за адресою: [ADDRESS] , та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які надаються КП «Харківводоканал», але за отримані послуги в повному обсязі не сплачують, що привело до утворення заборгованості. З інформації отриманої з Реєстру територіальної громади м. Харкова та Довідки про реєстрацію місця проживання особи, вбачається, що місце проживання відповідачів зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , яка відноситься до територіальної юрисдикції Орджонікідзевського районного суду м. Харкова. Ухвалою суду від 23.12.2019 року відкрито провадження та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник позивача Комунального підприємства «Харківводоканал» - Картавцева А.О. в своїй заяві просить справу слухати за її відсутності та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява в якій вона позовні вимоги КП «ХВК» визнала частково в межах строку загальної позовної давності та просила застосувати строк позовної давності до заборгованості, яка виникла до 30.11.2016 року. В частині заборгованості, яка виходить за межі позовної давності відповідач просила відмовити в задоволенні позову. Проти стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, яка утворилася за період з 01.12.2016 року по 30.04.2019 року не заперечувала. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. ст. 64, 67, 68 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги вноситься окремо від плати за користування житлом та своєчасно, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що виплавають з договору найму житлового приміщення. Судом встановлено, що відповідачі проживають у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується матеріалами справи та не спростовується відповідачами, та є споживачами комунальних послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які надає КП «Харківводоканал», який є виконавцем житлово - комунальних послуг. Договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення між КП «Харківводоканал» та відповідачами не укладався, але житлово-комунальні послуги відповідачам фактично надавалась позивачем, вказаний факт сторонами не спростовувався. Таким чином, між сторонами наявні фактичні договірні відносини. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Щомісячно позивач нараховував відповідачам плату за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, однак відповідачами кошти за вказані послуги в повному обсязі не сплачувались, внаслідок чого виникла заборгованість за надані послуги. Приймаючи до уваги, що відповідачі, будучи зобов`язаними своєчасно сплачувати плату за отриманні послуги, в односторонньому порядку припинили виконувати взяті на себе зобов`язання, не погашають заборгованість добровільно. Згідно розрахунку заборгованості, який наданий КП «Харківводоканал», відповідачі, мають заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.03.2012 року по 30.04.2019 року в розмірі 8178,69 грн. та централізованого водовідведення за період з 01.03.2012 року по 30.04.2019 року в розмірі 5557,96 грн., з урахуванням індексу інфляції за час прострочення - 1326,50 грн.; 3 % річних від простроченої суми - 357,30 грн.; а всього - 15420,45 грн. Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами частини третьої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За змістом статей 256, 267 ЦК України суд може відмовити в позові через сплив без поважних причин строку звернення до суду лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог і спливу строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Позивачем не наведено доказів поважності пропуску строку звернення до суду про стягнення заборгованості за централізоване водопостачання та водовідведення за період з 01.03.2012 року по 30.11.2016 року, а тому підстав для задоволення позовних вимог за вказаний період немає. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідачів необхідно стягнути в межах строку позовної давності заборгованість за надання послуг з централізованого водопостачання за період з 01.12.2016 року по 30.04.2019 року в розмірі 4003,99 грн. та централізованого водовідведення за період з 01.12.2016 року по 30.04.2019 року в розмірі 2925,24 грн. з урахуванням індексу інфляції за час прострочення - 1326,50 грн. та 3 % річних від простроченої суми - 357,30 грн., а всього - 8613,03 грн. В решті позовних вимог, а саме стягнення заборгованості за централізоване водопостачання та водовідведення за період з 01.03.2012 року по 30.11.2016 року, слід відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Підстав для визнання поважності причин пропуску позовної давності судом не вбачається. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1921,00 грн., в частковому співвідношенні по 960,50 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial