Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за позивачкою [PERSON] право власності на гараж, що розташований по вул. Комінтерна, № 72-г в м. Біляївка, Одеської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 23.02.2015 року. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті матері позивачка, як спадкоємець за законом першої черги, звернулась до державного нотаріуса Біляївського районної державної нотаріальної контори для оформлення права на спадщину, але листом № 3736/02-14 від 28.08.2015 року їй було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж і рекомендовано звернутись до суду, так як нею не надано правовстановлюючі документи щодо належності цього майна спадкодавцеві, у звязку з чим вона змушена звернутись з даним позовом до суду. В судове засідання представник позивачки [PERSON] не зявився, але надав до суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягає в повному обсязі і просить справу розглянути у його відсутність. Представник відповідача Біляївської міської ради в судове засідання не зявився, але направив до суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнав повністю і просив справу розглянути у його відсутність. Приймаючи до уваги заяви сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, 23 лютого 2015 року померла [PERSON] мати позивачки, згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 404641 (а.с.7). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається в т.ч. з гаражу, що розташований по вул. Комінтерна, № 72-г в м. Біляївка, Одеської області. Позивачка, відповідно до ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем за законом першої черги. Інших спадкоємців немає. Вона звернулась до державного нотаріуса Біляївського районної державної нотаріальної контори для оформлення права на спадщину, але листом № 3736/02-14 від 28.08.2015 року їй було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж і рекомендовано звернутись до суду, так як нею не надано правовстановлюючі документи щодо належності цього майна спадкодавцеві (а.с.8). З матеріалів справи вбачається, що згідно технічного паспорту на гараж, що розташований по вул. Комінтерна, 72-г в м. Біляївка, Одеської області, виготовленого ПП «Одеське БТІ» 02.03.2016 року, гараж побудований у 1990 році на земельній ділянці, що належала спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право власності серії САК № 261185, виданого 29.08.2013 року реєстраційною службою Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області (а.с.10-14). Відповідно до відповіді на запит філії КП «БТІ» ОМР м. Біляївка № 202-вих від 03.04.2015 року, згідно архівів філії реєстрація прав власності на нерухоме майно за адресою: Одеська обл., м. Біляївка, вул. Комінтерна, гараж № 72-г, філією не проводилась. Згідно положень ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції Закону № 834-VIII від 26 листопада 2015 року) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Статтею 3 зазначеного Закону передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у звязку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 червня 2012 року № 6-54цс12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України, є обовязковою для усіх судів України. Відповідно до частини першої ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення» від 5 серпня 1992 року № 449 було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію обєктів будівництва (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них в експлуатацію при оформленні права власності. Із аналізу положень Конституції України та ЦК України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі обєкти, про що також зазначено і в листі Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 1 вересня 2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію обєктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року». Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекція України від 30 липня 2012 № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). Спрощений порядок здійснення державної реєстрації прав власності на обєкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках та збудовані до 5 серпня 1992 року, але за особами, які вважаються його володільцями, містять і положення ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, за наявності на спірний збудований у 1990 році гараж виготовленого органами БТІ 02 березня 2016 року технічного паспорту, суд вважає доведеним факт його належності померлій [PERSON] З матеріалів спадкової справи до майна [PERSON], померлої 23 лютого 2015 року вбачається, що позивачка з заявою про прийняття спадщини після смерті матері звернулась до державного нотаріуса 25 березня 2015 року, тобто у встановлений ст. 1270 ЦК України\~строк. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Статтею 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як розяснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду з правилами позовного провадження. Враховуючи викладене, а також те, що спірний гараж побудований на виділеній для цього земельній ділянці, за наявності технічного паспорту, який засвідчує відповідність закінченого будівництвом до 05 серпня 1992 року гаражу нормативним вимогам, наявні правові підстави для визнання права власності на гараж за спадкоємцем, яка належним чином прийняла спадщину.

Outcome: approved