Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначив, що 24 травня 2013 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та [PERSON] було укладено кредитний договір № IKAPNAІG.128595.001, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 75 500 грн. Відповідно до умов кредитного договору, кредит надається позичальникові до 23 травня 2018 року відсоткова ставка за користування кредитом встановлена в розмірі 15,5 % річних. Згідно кредитного договору цільове призначення кредиту: придбання автомобіля. 24 травня 2013 року між ПАТ «Всеукраїський банк розвитку» та [PERSON] укладено договір поруки № РХ029031.128613.001. і [PERSON] укладено договір поруки № РХ029031.128606.001. 06 березня 2019 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» було укладено Договір № 146 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором, укладеним між кредитором та позичальником, перейшло до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ». Згідно розрахунку заборгованості на 06 березня 2019 року за кредитною угодою № IKAPNAІG.128595.001 від 24 травня 2013 року сума заборгованості на момент на відступлення права вимоги становить 96 656,36 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту - 53 126,89 грн.; заборгованість по відсотках - 36 280,87 грн.; заборгованість по комісії - 7 248,60 грн. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо погашення заборгованості по наданому кредиту та сплаті процентів за користування ним не виконує, тому позивач змушений звернутися до суду та просити стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 96 656,36 грн. та судові витрати. Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 02 листопада 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі не з`явились у судове засідання, про місце, день та час слухання справи повідомлялись належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини неявки до судового засідання не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи до суду не направили, відзив на позовну заяву не надали. Таким чином, враховуючи вжиття судом всіх передбачених законом заходів для сповіщення відповідача, на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України, суд вважає відповідачів належним чином повідомленим про розгляд справи. З урахуванням положень ст. ст. 223, 280 ЦПК України та думки представника позивача щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 24 травня 2013 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та [PERSON] було укладено кредитний договір № IKAPNAIG.128595.0001, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 75 500,00грн. для придбання автомобіля, а саме автомобіль BYD F - 3, 2013 року , зі сплатою 15,5 % річних (а.с. 5-7). Згідно з п. 1.3 кредитного договору встановлено, що кредит надається позичальникові до 23 травня 2018 року (а.с. 5). Пунктами 2.4. кредитного договору передбачено, що період сплати кредиту, комісії та процентів з 1-го по 10-те число кожного поточного місяця. При несплаті кредиту, комісії та процентів у зазначений строк вони вважаються простроченими. Пунктом 6.1. кредитного договору передбачено, що порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом банк нараховує позичальнику відсотки в розмірі 31 % річних від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. Згідно п. 4.2.1 кредитного договору, позичальник зобов`язаний здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати нараховані проценти та комісії та виконувати всі свої зобов`язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором. Пунктом 7.1 кредитного договору передбачено, що цей договір набирає чинності з дати його підписання та діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. 24 травня 2013 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та [PERSON] укладено договір застави рухомого майна № ZXA019500.128595.002, відповідно до якого, в забезпечення виконання останнім умов кредитного договору, надано в заставу автомобіль марки BYD, моделі F-3, сірого кольору, 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 11-13). В якості забезпечення виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором, між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та [PERSON] і [PERSON] були укладені договори поруки № РХ029031.128613.001 та № РХ029031.128606.001 та від 24 травня 2013 року відповідно, згідно яких поручителі та боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники - п. 6 договорів (а.с. 14-15). Пунктами 2 договорів поруки від 24 травня 2013 року передбачено, що поручителі відповідають перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Відповідно до п. 13 укладені договори поруки набирають чинності з моменту їх підписання сторонами і діють до повного виконання зобов`язань за кредитним договором. Пунктами 14 договорів поруки передбачено, що порука за цим договором припиняється після закінчення 5 (п`яти) років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором. 06 березня 2019 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» укладено Договір № 146 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги (а.с. 41-42). З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 07 березня 2019 року загальна заборгованість відповідача за кредитним договором складає 96 656,56 грн., з яких: поточна основна заборгованість - 53 126,89 грн.; заборгованість по відсотках - 7 248,60 грн.; комісія - 7 248,60 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, направлена на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 627 ЦК України також встановлено свободу договору, з посиланням на статтю 6 зазначеного Кодексу із зазначенням того, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частина 1 ст. 638 ЦК України передбачає, що договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. До істотних умов відносяться умови про предмет договору, умови, які визначені істотними законом, а також ті умови, щодо яких сторонами обов`язково повинна бути досягнута згода. Підписуючи кредитний договір, [PERSON] погодився з усіма умовами щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом в строки, встановлені цим договором. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, а згідно до ст. 530 ЦК України - якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно умов договорів поруки № РХ029031.128613.001, № РХ029031.128606.001, [PERSON] та [PERSON] зобов`язались перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання [PERSON] зобов`язань, що випливають з укладеного між кредитором та [PERSON] кредитного договору № IKAPNAIG.128595.001 від 24 травня 2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно з ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Представником позивача були заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості саме в розмірі 96 656,36 грн. враховуючи, що суд відповідно ст. 13 ЦПК розглядає справи у межах заявлених вимог, позовні вимоги ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» підлягають задоволенню в повному обсязі. Таким чином, з відповідачів солідарно на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № IKAPNAIG.128595.001 від 24 травня 2013 року у розмірі 96 656,36 грн. На підставі п. 35 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. З платіжного доручення № 2279 вбачається, що позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості по кредитному договору, на користь позивача з відповідачів підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102,00 грн. у рівних частках з кожного відповідача, тобто по 700, 67 грн.

Outcome: approved