Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк ««Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Обгрунтовуючи заявлені вимоги зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 03 липня 2008 року відповідачу були надані кошти в розмірі 12 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування коштами в розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості. Разом з тим, відповідач своїх зобов'язань за договором не виконує, внаслідок чого станом на 30 листопада 2013 року в нього виникла заборгованість в сумі 37 713 грн. 81 коп., яку просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. Представник позивача - Стадніков Д.В. в судовому засідання позов підтримав та просив його задовольнити, з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засідання заперечував щодо задоволення позову та просив застосувати позовну давність. Суд, заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно з'ясувавши обставини в справі, об'єктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 03 липня 2008 року між сторонами укладено кредитний договір № б/н (який складається з заяви позичальника та Умов і правил надання банківських послуг). Відповідно до укладеного договору відповідачу були надані грошові кошти в розмірі 12 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування коштами в розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Внаслідок неналежного та несвоєчасного виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором № б/н від 03 липня 2008 року станом на 30 листопада 2013 року в нього виникла заборгованість по тілу кредиту в сумі 11 674 грн. 43 коп., заборгованість за відсотками в сумі 18 247 грн. 49 коп. Також, відповідачу нараховано пеню та комісії за користування кредитом в сумі 5 519 грн. 80 коп. та відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг штраф в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 1 772 грн. 09 коп. (відсоткова складова). Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. 25 листопада 2014 року позивач через загальну канцелярію суду подав заяву, в якій просив застосувати позовну давність до вимог про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором № б/н від 03 липня 2008 року. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). До окремих видів вимог застосовується спеціальна позовна давність, зокрема згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання ( ч. 5 ст. 261 ЦК України) Виходячи з наведеного, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Згідно правової позиції Верховного суду України по справі № 6-61 цс перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу. Виходячи з наведеного, судом встановлено, що відповідач не виконував своїх зобов'язань щодо повернення коштів за договором з 03 липня 2010 року, але представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з нього заборгованості лише в січні 2014 року, тобто пропустивши трирічний строк позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed