Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

Прокурор діючи в інтересах Головного управління Держземагентства в Чернівецькій області, уточнивши в ході розгляду справи свої позовні вимоги, звернувся в суд з позовом до Михальчанської сільської ради та [PERSON] про визнання незаконним і скасування рішення 35 сесії 5 скликання Михальчанської сільської ради, Сторожинецького району, Чернівецької області № 194-35/09 від 02.10.2009 року в частині затвердження проекту відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства громадянці [PERSON] площею 0,2520 га, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 804602 від 21.04.2010 року та скасування його державної реєстрації, посилаючись на те, що 02.10.2009 року Михальчанською сільською радою було прийнято рішення № 194-35/09 «про затвердження проекту відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства», яким громадянці [PERSON] надано земельну ділянку площею 0,3037 га, яке не відповідає вимогам ч.2 ст.84 Земельного кодексу України, якою встановлено, що до розмежування земель державної та комунальної власності, повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Частина земельної ділянки в розмірі 0,2257 га знаходиться за межами с.Михальча, а відповідно на неї не поширюється компетенція сільської ради. На підставі вказаного рішення, відповідачу [PERSON] було видано державний акт. Про існування незаконного рішення, прокурору стало відомо під час проведеної перевірки яка проводилась згідно постанови від 22.01.2014 року № 09, а тому прокурор просив поновити йому строк позовної давності, визнати незаконним та скасувати рішення Михальчанської сільради № 194-35/09 від 02.10.2009 року, визнати недійсним державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 804602 виданий 21.04.2010 року, а земельну ділянку площею 0,2257 га повернути державі в особі Головного управління Держземагентства у Чернівецькій області. В судове засідання представник Головного управління Держземагентства в Чернівецькій області в інтересах якого заявлено позов, не з'явився, але письмовою заявою просив розглядати вимоги без його участі, підтримавши позовні вимоги. Прокурор прокуратури Сторожинецького району, уточнені позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини зазначені в позові. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав посилаючись на те, що земельна ділянка не знаходиться за межами с.Михальча. Представник Михайльчанської сільської ради Шевчук .І., в судовому засіданні, заперечив проти позову посилаючись на знаходження земельної ділянки виділеної [PERSON] в межах с.Михальча, а відповідно не підтвердження неправомірності рішення сільської ради. Просив в позові відмовити внаслідок пропуску строку позовної давності. Заслухавши пояснення сторін, представників та дослідивши представлені суду докази, судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Так судом встановлено, що рішенням Михальчанської сільської ради, Сторожинецького району, Чернівецької області від 02 жовтня 2009 троку № 194-35/09 «Про розгляд заяв громадян щодо затвердження проекту відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» (а.с.8), відповідачу [PERSON] затверджено проект відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,3037 га в с.Михальча та дозволено виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку. Державним актом серії ЯИ № 804602 (а.с.9), виданим на ім.'я відповідача [PERSON] посвідчено її право власності на земельну ділянку площею 0,2520 га в с.Михальча, Сторожинецького району, призначеної для ведення особистого селянського господарства. Згідно довідки Держземагентства у Сторожинецькому районі № 78/03/7-14 від 28.01.2014 року (а.с.10), земельна ділянка площею 0,2520 га за кадастровим номером 7324586500:03:002:0327, яка надана відповідачу [PERSON], частково знаходиться за межами с.Михальча, а відповідно до ситуаційної схеми, виготовленого МПП «Грінвіч» (а.с.79), земельна ділянка за вказаним кадастровим номером, знаходиться за межами населеного пункту тільки в частині площі, розміром 0,2257 га. Відповідно до п.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень визначених Кодексом. Згідно, чинного на час виникнення спірних правовідносин, п.12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Згідно п. «а» ст.17 ЗК України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом. Таким чином очевидним є те, що рішення про розпорядження спірною земельною ділянкою, площею 0,2257 га, яка передана [PERSON], повинно було прийматись не сільською радою, в адміністративних межах якої знаходилася земля, а Сторожинецькою районною державною адміністрацією, тобто відповідним органом виконавчої влади в повноваженнях якого і було питання щодо розпорядження цими землями які знаходяться за межами населеного пункту. Виходячи із зазначеного, суд вважає, що рішення сільради про безкоштовну передачу землі, яке прийняте за межами повноважень ради та Державний акт який було видано на підставі незаконно виданого правоустановлюючого рішення є недійсними, а тому відповідно позовні вимоги як в частині визнання незаконним і скасування рішення сільради так і в частині визнання недійсним Державного акту і скасування його реєстрації, а також вимоги про повернення вказаної земельної ділянки державі, підлягають задоволенню. Заперечення відповідача на позовні вимоги, які обґрунтовуються тим, що на час прийняття сільською радою оскаржуваного рішення, вказана земельна ділянка перебувала в межах населеного пункту, на думку суду є не вірними і не доказаними в суді, оскільки дослідженими судом доказами в т.ч. рішенням № 16-19/05 від 24 березня 2005 року Чернівецької обласної ради (а.с.58), яким було затверджено зміну меж села Михальча, встановлено, що прийняття Михальчанською сільською радою оскаржуваного рішення, здійснювалось в межах правового поля визначеного рішенням обласної ради, згідно якого виділена земельна ділянка [PERSON] знаходиться тільки частково в межах населеного пункту Михальча, Сторожинецького району. Виходячи з цього, суд і вважає, що такі заперечення відповідачів не впливають на висновки суду про незаконність передачі спірної земельної ділянки відповідачу та неправомірність виданого державного акту. Вирішуючи питання щодо застосування строку позовної давності до спірних вимог, суд, зважає на заяви відповідачів про застосування наслідків спливу строку позовної давності та виходить з наступного. Згідно вимог ст.ст. 256, 257, 260, 267 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки і починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Зважаючи на предмет позову та виходячи із правила , що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, суд знаходить, що прокурором, який подав позов, строки позовної давності не порушені, оскільки про спірне рішення сільської ради чи про наявний державний акт у [PERSON], прокурор не знав і не міг знати ні в момент його прийняття ні в подальшому. Днем коли прокурор довідався про порушення його прав, на думку суду, була дата здійснення перевірки, а це 22.01.2014 року, що не спростовано в судовому засіданні. Крім того суд вважає, що на вказані вимоги поширюється спеціальна позовна давність визначена п.5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» від 20.12.2011 року № 4176, який набрав чинності з 14.01.2012 року і згідно якого особа має право звернутися до суду в строк до 14.01.2015 року, з позовом про визнання незаконним правового акту органу місцевого самоврядування, яким порушено право власності або інше речове право цієї особи, а в даному випадку держави інтереси якої представляє в суді прокурор. На підставі ст. ст. 12, 83, 84, 116, 118, 121, 122 Земельного Кодексу України та п.12 Перехідних положень ЗК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, ст.ст. 256-268 ЦК України та

Outcome: approved