Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

Представник ТОВ «Укрфінанс» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] кошти у сумі 58 686, 00 грн., а також судовий збір 1762 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.03.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики 2018-02-00741 на підставі якого останній отримав кредит у сумі 5 000, 00 грн. Відповідно до п. 1 Договору позикодавець надає позичальнику позику з нарахуванням відсотків у розмірі 2% за кожен день користування позичальником грошовими коштами (732% річних). Позика взята строком на 20 днів з урахуванням дня отримання коштів. Пунктом 3.1. Договору визначено, що позичальник зобов`язується 26.03.2018 року повернути позикодавцю суму позики та сплатити відсотки за користування позикою, що в сумі складає 7000 грн. Позивач виконав умови договору, надавши відповідачу готівковими коштами позику у сумі 5\~000, 00 грн. Відповідач зобов`язання по кредитному договору не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути. Станом на 30 листопада 2018 року заборгованість відповідача становить у розмірі 58 686, 00 грн. У підготовче засідання представник позивача не з`явився, до матеріалів справи додав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу без його участі. Зазначив, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач у підготовче засідання не з`явився, до матеріалів справи додав заяву про розгляд справи у його відсутності в зв`язку з перебуванням його у зоні ООС-АТО, справу просив вирішити згідно чинного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07.03.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики 2018-02-00741 на підставі якого останній отримав кредит у сумі 5 000, 00 грн. Відповідно до п. 1 Договору позикодавець надає позичальнику позику з нарахуванням відсотків у розмірі 2% за кожен день користування позичальником грошовими коштами (732% річних). Позика взята строком на 20 днів з урахуванням дня отримання коштів. Пунктом 3.1. Договору визначено, що позичальник зобов`язується 26.03.2018 року повернути позикодавцю суму позики та сплатити відсотки за користування позикою, що в сумі складає 7000 грн. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позивач виконав умови договору, надавши відповідачу готівковими коштами позику у сумі 5\~000, 00 грн., про що свідчать видатковий касовий ордер від 07.03.2018 року. Починаючи з 27.03.2018 року позивач в усній та письмовій формі неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення боргу, однак відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та не повернув кошти до теперішнього часу, не сплатив відсотки за користування коштами. Відповідно до розділу 7 договору при прострочені сплати відсотків більше ніж на три дні позичальник має сплатити позикодавцю єдиноразову винагороду у розмірі 250 грн. (п.7.1); у разі невиконання позичальником зобов`язань по поверненню позики у встановлений у договорі термін, позичальник сплачує позикодавцю пеню з розрахунку 2% за кожен день від суми заборгованості, що накопичилися (п. 7.2). Сума заборгованості, що утворилася, включає в себе основний борг, капіталізовані відсотки, штраф та раніше нарахована пеня. Станом на 30 листопада 2018 року заборгованість відповідача становить у розмірі 58 686, 00 грн., яка складається з: -5\~000, 00 грн. сума основного боргу; -26\~900, 00 грн. 2% відсотки за користування грошовими коштами 269 днів; -250 грн. штраф за прострочення сплати відсотків; -26\~536, 00 грн. 2% пені за кожен день від суми заборгованості, що накопичилися за невиконання позичальником зобов`язань по поверненню позики у встановлений термін (кількість прострочених днів) 249. Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно вимог\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно до ч. 1\~ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. А положення\~ст. 599 ЦК України, передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності із\~ст. 1049 ч. 1 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику (кошти в такій же сумі) у термін і в порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк чи інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки. Таким чином, судом встановлено, що позивач виконав умови кредитного договору надавши грошові кошти в сумі 5 000,00 грн. відповідачу, а відповідач їх отримав, але у подальшому він порушив умови укладеного договору. Так як відповідач належним чином не виконує умови укладеного договору, в порядку та в строки, передбачені зазначеним договором, кошти за кредитом не повернув, у зв`язку з чим, станом на 30.11.2018 року у [PERSON] утворилася заборгованість перед позивачем на загальну суму 58\~686, 00 гривень , з яких: 5\~000, 00 грн. сума основного боргу; 26\~900, 00 грн. 2% відсотки за користування грошовими коштами 269 днів; 250 грн. штраф за прострочення сплати відсотків; 26\~536, 00 грн. 2% пені за кожен день від суми заборгованості, що накопичилися за невиконання позичальником зобов`язань по поверненню позики у встановлений термін (кількість прострочених днів) 249. Також судом встановлено, що згідно копії свідоцтва № НО-000503 Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота, старшина [PERSON] пройшов підготовку з 21.03 по 03.04.2018 року за спеціальністю «Навідник БТР», наказ начальника Головного центру від 03.04.2018 року № 86. Згідно довідки військової частини [NUMBER] про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення від 24 жовтня 2018 року № 30/521, старшина [PERSON] дійсно в період з 04 травня 2018 року по теперішній час бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів на території Луганської області. Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей»\~відповідно до\~Конституції України\~визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Відповідно до ч. 15\~ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Національний банк України у своєму листі від 2 вересня 2014 № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21.08.2014 №322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів\~витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Зазначені документи можуть видаватися родинам військовозобов`язаних та резервістів для пред`явлення їх за місцем вимоги. Вищезазначена частина\~Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~поширюється на всіх військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, який не обмежується районом проведення АТО. Початком особливого періоду на території України є дата набрання чинності\~Законом України від 17.03.2014 № 1126-VII, яким затверджено\~Указ Президента України від 17.03.2014 № 303 «Про часткову мобілізацію», тобто - 18 березня 2014 року. Таким чином, відповідач саме як військовослужбовець має визначене цим Законом право на не нарахування з 21 березня 2018 року штрафних санкцій та пені за невиконання своїх зобов`язань за кредитними договорами, а також на не нарахування процентів за користування кредитом, оскільки згідно вищевказаного свідоцтва Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України відповідач пройшов підготовку з 21.03 по 03.04.2018 року за спеціальністю «Навідник БТР». Судом встановлено, що відповідач є особою, на яку поширюються вимоги\~Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що підтверджується відповідними документами, договір між позивачем та відповідачем укладено 07.03.2018 року, а початком особливого періоду на території України є 18 березня 2014 року. В силу\~ст. 13 ЦПК України\~, суд розглядає справу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів учасниками справи . Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є особою, на яку поширюються вимоги\~Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що підтверджується відповідними документами, договір між позивачем та відповідачем укладено 07.03.2018 року, а початком особливого періоду на території України є 18 березня 2014 року.\~Таким чином, відповідач саме як військовослужбовець має встановлене цим Законом право на не нарахування з 21 березня 2018 року штрафних санкцій та пені за невиконання своїх зобов`язань за кредитними договорами, а також на не нарахування процентів за користування кредитом. Суд, згідно розрахунку заборгованості, вважає, що сума, яка підлягає до стягнення з [PERSON] є лише загальна сума заборгованості станом на 20 березня 2018 року, яка складає 6\~400 грн., оскільки з 21.03.2018 року відповідач розпочав підготовку за спеціальністю «Навідник БТР», тобто дана частина підлягає до задоволення, в інший частині позовних вимог - слід відмовити за необґрунтованістю з вище зазначених підстав. Встановивши з наданих позивачем та досліджених і оцінених в порядку ст. 89 ЦПК України доказів фактичні обставини та беручи до уваги наведені норми права, враховуючи позицію відповідача, принцип змагальності сторін, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову та вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 6400 грн., з яких: 5\~000, 00 грн. сума основного боргу; 1 400 грн. 2% відсотки за користування грошовими коштами. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягають також стягненню на користь позивача понесені судові витрати відповідно до задоволеної частини позовних вимог в розмірі 192 грн. 16 коп. Зважаючи на те, що відповідачем було порушено умови кредитного договору, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача частково.

Outcome: partial