Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Представник позивача свої вимоги мотивує тим, що 20.05.2014 року ТОВ «Дітрейд» та [PERSON] уклали договір позики, відповідно до якого останньому було передано у власність грошову суму у розмірі 65 475, 86 грн. з кінцевим терміном повернення 20.10.2014 року . Оскільки відповідачем умови договору не виконано , просить суд стягнути з нього 65 475 грн.86 коп. суму боргу, а також понесені судові витрати. Представник позивача надав в судове засідання заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідач не з'явився. Про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20.05.2014 року між ТОВ «Дітрейд» та [PERSON] було укладено договір позики № 39, згідно якого ТОВ «Дітрейд» передало у власність відповідачу грошовому суму у розмірі 65 475, 86 грн. /а.с.6-7/. Передача коштів підтверджується складеною та підписаною сторонами розпискою /а.с.8/. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов надана розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми ( договори ) . Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Предметом договору позики є національна валюта України - гривня. Договором позики / 3.1 / передбачено зобов'язання відповідача повернути вказану грошову суму рівними частинами по 13 095 грн.17 коп. кожного 20 числа місяця поки не буде погашена вся сума позики, останній платіж передбачений 20.10.2014 року. Відповідач свої зобов'язання не виконав, грошові кошти в терміни передбачені умовами договору позики не повернув. 13.11.2014 року позивачем в порядку досудового врегулювання спору було направлено на адресу відповідача претензію з вимогою про повернення суми боргу /а.с.9/. Не виконання відповідачем зобов'язань по поверненню коштів порушує права та охоронювані законом інтереси позивача, а тому його позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи викладене , суд вважає що вимоги позивача обґрунтовані та з відповідача підлягає стягненню сума боргу у розмірі 65 475 грн.86 коп. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору 654 грн. 76 коп.

Outcome: approved