Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-28 00:00:00

Представник позивача ПАТ «Кредобанк» - адвокат Копистинський Т.М. звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 26.03.2018 року між ПАТ «Кредобанк» та позичальником [PERSON], відповідачем у справі, укладено кредитний договір №CL-101543, відповідно до якого банк надав останньому кредит в сумі 11 000 гривень на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання. Строк кредитування - 60 місяців терміном до 23.03.2023р. Вказує, що за умовами Договору позичальник [PERSON] зобов'язався використати кредит на цілі, зазначені в договорі, повернути кредит, сплатити проценти за процентною ставкою 69,99 річних та інші платежі в строк та на умовах, що передбачені Договором. Відповідно до графіку платежів (додатку №1 до Договору) позичальник [PERSON] зобов'язаний здійснити всього 60 платежів по 673 грн. щомісячно кожного останнього числа відповідного місяця впродовж 60 місяців з дати укладання кредитного договору. Зазначає, що з виписки руху коштів по рахунку відповідача з 26.03.2018р. по 10.09.2018р. вбачається, що останній не здійснював жодних платежів по кредитному договору, спрямованих на погашення кредитної заборгованості, у зв'язку з чим у нього виникла прострочена заборгованість. Стверджує, що станом на 10.09.2018р. заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем становить 14 645 (чотирнадцять тисяч шістсот сорок п'ять) гривень 32 коп., з яких: 11 000 (одинадцять тисяч) грн. - заборгованість за кредитом, 3 400 (три тисячі чотириста) грн. 37 коп. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 244 (двісті сорок чотири) грн. 95 коп. - пеня. З огляду на наведене, просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь ПАТ «Кредобанк» 14 645 грн. 32 коп. заборгованості за вказаним кредитним договором, а також 1762 гривень судового збору. В судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, не заперечили проти заочного розгляду справи на підставі наявних доказів. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Як вбачається із матеріалів справи судова повістка відповідачу надсилалась рекомендованим листом з повідомленням за адресою місця його проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Враховуючи положення ст.280 ЦПК України, а також те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, і час і місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомив, а також враховуючи те, що представники позивача не заперечували проти заочного вирішення справи, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Станом на 29.12.2018р. відзив на позов від відповідача до суду не надійшов, а тому суд розглядає справу за наявними у справі письмовими доказами. Заслухавши пояснення представників позивача та дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 26.03.2018р. між ПАТ «Кредобанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №CL-101543, у відповідності до якого позивач надав позичальнику - відповідачу [PERSON] кредит на поточні потреби в сумі 11 000 гривень умовах поворотності, строковості, цільового використання та плати за користування кредитними коштами в розмірі 69,99 % річних строком на 60 місяців терміном до 24.03.2023р. Для обліку виданих кредитних коштів банк відкрив позичковий рахунок [NUMBER] та транзитний рахунком для повернення коштів - [NUMBER]. Згідно умов даного кредитного договору відповідач [PERSON] зобов'язався повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни); здійснювати погашення заборгованості за цим договором відповідно до графіку платежів (Додаток №1 до Договору); здійснити 60 щомісячних платежів по 673 грн. кожного останнього числа відповідного місяця впродовж 60 місяців з дати укладання кредитного договору (п.п.6.1-6.3 Договору). Пунктом 7.1 Договору передбачено, що за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов'язань позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасного виконання грошового зобов'язання,за кожен день прострочення з дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. Надавши суму кредиту позичальнику, позивач виконав умови укладеного кредитного договору №CL-101543 від 26.03.2018р., однак відповідач [PERSON] всупереч умовам такого свої зобов'язання щодо повернення суми кредиту та сплати процентів належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 10.09.2018р. має заборгованість перед позивачем на загальну суму 14 645 (чотирнадцять тисяч шістсот сорок п'ять) гривень 32 коп., з яких: 11 000 (одинадцять тисяч) грн. - заборгованість за кредитом, 3 400 (три тисячі чотириста) грн. 37 коп. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 244 (двісті сорок чотири) грн. 95 коп. - пеня. На письмові вимоги банку позичальник, відповідач по справі, не відреагував, на час розгляду справи в суді простроченої заборгованості по кредитному договору не погасив. Вказані обставини підтверджуються: копією кредитного договору №CL-101543 від 26.03.2018р. з Додатком (графіком платежів); копією меморіального ордера №15763502 від 26.03.2018р.; копією виписки про рух коштів по рахунку з 26.03.2018р. по 10.09.2018р.; розрахунком заборгованості за кредитним договором №CL-101543 від 26.03.2018р. станом на 10.09.2018р. по кредиту та процентах за користування кредитом; розрахунком пені по простроченій заборгованості згідно кредитного договору №CL-101543; повідомленням-вимогою ПАТ «Кредобанк» про погашення заборгованості, адресованою відповідачу [PERSON]; іншими матеріалами справи. Відповідач [PERSON] станом на 29.12.2018р. відзиву на позовну заяву суду не подав, будь-яких доказів щодо безпідставності вимог позивача та на спростування його доводів не представив. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Згідно ст.ст.611, 625, 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання або розірвання договору, зміна умов договору, сплата неустойки чи відшкодування збитків. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Отже, беручи до уваги те, що відповідач [PERSON] не виконував умови кредитного договору №CL-101543 від 26.03.2018 року, у зв'язку з чим вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність позовних вимог на предмет стягнення з відповідача на користь позивача зазначеної суми заборгованості в розмірі 14 645,32 грн., тобто в межах заявлених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1762 грн. судового збору .

Outcome: approved