Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Прокуратура Центрально-міського району м. Кривого Рогу звернулася до суду з вищезазначеною уточненою заявою в інтересах [PERSON] На сьогодні, згідно законодавству України, відсутні підстави участі прокурора у даній справі в інтересах позивача, який не підпадає під ознаки осіб, представництво інтересів яких може здійснюватися прокурором у суді, через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність. Отже, на сьогодні прокурор не може представляти інтереси позивача та підлягає усуненню від участі у справі, але особа, яка має цивільну процесуальну дієздатність і в інтересах якої подана заява [PERSON], особисто підтримує заявлені в її інтересах вимоги. В обґрунтування поданої заяви [PERSON] вказує, що прокуратурою Центрально-міського району м. Кривого Рогу в ході розгляду звернення колективу працівників ТОВ ДП Втормет проведено перевірку в порядку нагляду за додержанням законів, в результаті якої було встановлено порушення трудових прав громадян, в тому ж числі [PERSON] Наказом від 22.04.2013 р. за №22-04/1 [PERSON] було звільнено без попередження за ст.40 п.1 КЗпПУ без виплати всіх сум належних при звільненню, крім того [PERSON] з наказом ознайомлена не була, його не підписувала. Директор ТОВ ДП Втормет пояснив, що спірний наказ не підписував, в результаті чого 18.09.2013 р. до ЄРДР було внесено відомості за правою кваліфікацією ч.1 ст.358 КК України за фактом підроблення наказу №22-04/1 від 22.04.2013 р. про звільнення працівників ТОВ ДП Втормет. Просить суд скасувати вищевказаний наказ, поновити її на посаді машиніста крану з 22.04.2013 р. та стягнути з відповідача на її користь заборгованість із виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 46 719,36 грн., та моральну шкоду в розмірі 25 000, 00 грн. [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, уточнені позовні вимоги на свою користь вона підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений особисто, надіслав до суду клопотання та по телефону повідомив про неможливість участі у справі в звязку з зайнятістю на іншій роботі, не заперечую про розгляд справи за своєї відсутності. Дослідивши матеріали даної справи, матеріали розглянутої Центрально-міським райсудом м. Кривого Рогу цивільної справи № 216/2731/14-ц, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] наказом № 22-04/1 від 22.04.2013 р. була звільнена з посади машиніста крана за п.1 ст.40 КЗпПУ, в звязку з скороченням посади, з наказом позивач ознайомлена не була (а.с.4,5), відповідно до витягу з кримінального провадження № 12013040770003422 до ЄРДР 18.09.2013 р. було внесено відомості за правою кваліфікацією ч.1 ст.358 КК України за фактом підроблення наказу №22-04/1 від 22.04.2013 р. про звільнення працівників ТОВ ДП Втормет (а.с.6). Згідно ст. 40 п.1 КЗпП України, трудовий договір може бути розірвано власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. На підставі ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно, набравшего чинності рішення Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу по аналогічній справі № 216/2731/14-ц, відповідачем по справі в судовому засіданні було визнано, що усі звільнені наказом № 22-04/1 від 22.04.2013 р., його не підписували, звільнення було здійснено незаконно. Допитані в судовому засіданні по справі № 216/2731/14-ц свідки, пояснили суду, що згідно наказу №22-04/1 від 22.04.2013 р. їх теж було звільнено з ТОВ ДП Втормет, з наказом їх ніхто не ознайомлював, вони його не підписували, вони продовжувати працювати на займаних посадах без отримання заробітної плати. Згідно ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу по звільнення або з дня видачі трудової книжки. Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що позивачу було невідомо про винесення спірного наказу, трудову книжку вона не отримувала, а про наявність наказу №22-04/1 від 22.04.2013 р. довідалася набагато пізніше, в звязку з чим появилась дана позовна заява до суду, суд вважає, що позивачем строк звернення до суду за захистом свого порушеного трудового права не пропущено. Згідно п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.1992 р. Про практику розгляду судами трудових спорів, при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно зясувати з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Таким чином, при звільненні позивача судом встановлено грубе порушення трудового законодавства, яке тягне за собою поновлення позивача на попередньому місці роботи. Відповідно до ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає спір. Середній заробіток за час вимушеного прогулу у звязку з незаконним звільненням, визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітної плати позивача за останні два календарних місяці роботи відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100. Відповідно до уточненої позовної заяви, наданої позивачем, заборгованість по заробітній платі [PERSON] за період вимушеного прогулу за період з 22.04.2013 року по 12.08.2015 року, складає 46 719, 36 грн. Таким чином суд вважає, що позовна вимога позивача щодо суми виплати їй середнього заробітку за час вимушеного прогулу, спричиненої їй діями відповідача моральної шкоди, та вимога про поновлення на роботі - підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.79,88 ЦПК України слід стягнути з відповідача судовий збір на користь держави. На підставі ст.ст. 40 п.1, 232-236 КЗпП України,

Outcome: approved