Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить зняти арешт з квартири за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер обтяження 4211175), який 12.08.1998р. накладено Лозівською державною нотаріальною конторою та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна відповідний запис щодо відчуження майна; зняти арешт з квартири за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер обтяження 3203885), який 18.09.1997р. накладено Близнюківською державною нотаріальною конторою та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна відповідний запис щодо відчуження майна. Позов обґрунтовує тим, що [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить частка квартири за адресою: [ADDRESS] . На даний час позивач має намір відчужити належну їй частку у вищевказаній квартирі, однак вчинити дану дію не має можливості, оскільки на вказане майно накладено обтяження, а саме: 18.09.1997 року Близнюківською державною нотаріальною конторою на підставі постанови Слідчого відділення Лозівського МРВ УМВС України в Харківській області та 12.08.1998 року Лозівською державною нотаріальною конторою на підставі листа Лозівського міського суду Харківської області. Правові підстави для арешту майна позивача відсутні, що підтверджується наданими доказами. У позасудовому порядку зняти арешт з майна неможливо. Позивач у судове засідання не з`явилась, її представник [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача за наявними в справі матеріалами. Представники відповідачів у судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, зазначили, що не є належними відповідачами, оскільки при реєстрації вказаного у позові арешту виконували лише функцію реєстратора шляхом внесення відомостей до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. У нотаріуса відсутня процесуальна заінтересованість в предметі спору. Отже, нотаріус не є відповідачем у спорах, що виникають з цивільних відносин, пов`язаних з нотаріальною дією. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та члену її сім`ї [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить двохкімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 04.07.1995 року, виданим виконкомом Лозівської міської Ради народних депутатів Харківської області та записаним у реєстровій книзі за № 59 під реєстраційним номером № 10267 від 22.07.1995 року. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 03.06.2020 року, накладено обтяження на майно, а саме: арешт на все нерухоме майно та квартиру за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , реєстратором Близнюківською державною нотаріальною конторою 14.05.2006 року за № 3203885 на підставі постанови про арешт майна Слідчого відділення Лозівського МРВ УМВС України в Харківській області від 16.09.1997 року; арешт на квартиру за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , реєстратором Лозівською державною нотаріальною конторою 13.12.2006 року за № 4211185 на підставі листа Лозівського міського суду Харківської області від 12.08.1998 року. Згідно інформації Близнюківської державної нотаріальної контори Харківської області від 02.10.2020 року № 778/01-16, постанова про арешт майна Слідчого відділення Лозівського МРВ УМВС України в архіві Близнюківської державної нотаріальної контори відсутня у зв`язку з передачею нотаріальних документів за період з 1973 року по 2000 роки на державне зберігання до Харківського обласного нотаріального архіву. З інформації Харківського обласного державного нотаріального архіву № 3093/01.18 від 21.10.2020 року вбачається, що за обліковими документами фонду № 117, згідно з описом № 2 справ тривалого (понад 10 років) зберігання за 1997 рік розпорядження по накладенню і зняття заборони відчуження нерухомого майна за 1997 рік архіву не передавалися. Також зазначено, що інформація щодо вчинення нотаріальної дії може бути надана особисто [PERSON] або її представнику на підставі відповідної довіреності. Відповідно до інформації Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області від 08.09.2020 року № 809/01-16, за 1998 рік наявне обтяження нерухомого майна, а саме: гаражу № [NUMBER] та квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі листа Лозівського міського суду, яке було накладене 12.08.1998 року на ім`я [PERSON] . В архівних справах контори зазначений лист Лозівського міського суду від 12.08.1998 року відсутній. З відповідей Лозівського міськрайонного суду Харківської області за №10-10/198/5/2020 від 14.09.2020 року та за №04-04/201/11/20 від 22.09.2020 року вбачається, що згідно перевірених архівних даних за період з 1997 року по 1999 рік позовні заяви та кримінальні справи відносно [PERSON] до Лозівського міськрайонного суду Харківської області не надходили, а також, що по теперішній час відсутні провадження, в яких накладався арешт на майно [PERSON] , а саме на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Згідно відповіді Близнюківського районного суду Харківської області від 12.10.2020 року, за 1997-1998 роки справи, де учасником судового процесу була [PERSON] , не розглядались. Відповідно до довідки Лозівського ВП ГУНП в Харківській області від 17.09.2020 року, відносно [PERSON] кримінальних проваджень немає. Згідно ст.\~12\~ч.\~3\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази\~подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. В доданих до позовної заяви доказах судом виявлені розбіжності в прізвищі позивачки, що не дає можливості суду належним чином надати їм оцінку. Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим, установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18), від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17 (провадження № 14-20цс19). З наданих позивачем документів неможливо встановити особу, в чиїх інтересах накладено арешт на спірну квартиру. Клопотання про витребування доказів позивачем заявлено не було. Позивач пред`являє вимоги до відповідачів Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області та Близнюківської державної нотаріальної контори Харківської області. Суд зазначає, що нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження по посвідченню прав і фактів, що мають юридичне значення, та вчиненню інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Нотаріус не є учасником цивільних правовідносин між сторонами правочину та порушником прав, що вникають із цих відносин. У нотаріуса відсутня процесуальна заінтересованість в предметі спору. Таким чином, нотаріус не є відповідачем у спорах, що виникають із цивільних відносин, пов`язаних з нотаріальною дією. При реєстрації вказаного в позовній заяві арешту, нотаріуси виконували функцію реєстраторів, шляхом внесення відомостей до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року за №5 відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване, тобто нотаріус/нотаріальна контора не є відповідачем по вказаних справах. Таким чином, зазначені позивачем у позові відповідачі не є належними відповідачами. Частиною 1\~статті 13 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1,2\~ст. 51 ЦПК України,\~суд першої\~інстанції має\~право за\~клопотанням позивача\~до закінчення\~підготовчого провадження,\~а у\~разі розгляду\~справи за\~правилами спрощеного\~позовного провадження\~-\~до початку\~першого судового\~засідання залучити\~до участі\~у ній\~співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Проте, позивачем клопотань про залучення до участі у справі співвідповідача або заміну первісного відповідача\~належним відповідачемзаявлено не було, а суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів або замінювати їх до участі у справі. Таким чином, враховуючи те, що позивач не реалізував право залучити як співвідповідачів інших стягувачів або замінити первісного відповідача належним відповідачем, позов із цих підстав підлягає залишенню без задоволення. Суд вважає необхідним роз`яснити позивачу про його право звернутись до суду з новим позовом, визначивши правильний склад осіб.

Outcome: dismissed