Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

Представник позивача ТзОВ «Х-Адванс» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Гаражний кооператив «Соколи», Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлінський В.Д., про визнання недійсним договору та скасування рішення про державну реєстрацію переходу речових прав на нерухоме майно. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 657804 від 25.10.2012 року, ТОВ «Х-Адванс» є власником земельної ділянки кадастровий номер 2610190501:09:003:0118 площею 6,2207 га по вул. Вовчинецька, 225 с. Вовчинець Івано-Франківської міської ради з цільовим призначенням - для обслуговування гаражної стоянки автомобілів, яку облаштовано тимчасово згідно рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 287 від 21.07.1998 року. Жодних рішень, чи документів дозвільного характеру на капітальну забудову вказаної ділянки, іншими особами, компетентними органами не приймалось та не видавалось, а встановлення гаражів на ній допускалось виключно на тимчасовій основі і без права реєстрації речових прав на них, як на об'єкти нерухомого майна, та за умови сплати власнику земельної ділянки (землекористувачу) зацікавленими особами за фактичне користування гаражною стоянкою. На даний час відповідні взаємини між зацікавленими особами та власником земельної ділянки врегульовано Тимчасовим порядком користування гаражною автостоянкою, затвердженим протоколом № 1 загальних зборів ТОВ «Х-Адванс» від 01.02.2013 року. Однак всупереч чинному законодавству та без погодження з ТОВ «Х-Адванс», як власником землі, у 2013 році протягом кінця травня початку червня місяця, Реєстраційною службою Івано-Франківського МУЮ в Івано-Франківській області було прийнято 38 рішень про первинну реєстрацію речових прав на окремі гаражі розташовані на належній позивачу земельній ділянці як на новостворені об'єкти нерухомого майна та видано Свідоцтва про право власності на них. Позивач оскаржив дані рішення в судовому порядку. За результатами розгляду адміністративної справи Івано-Франківським окружним адміністративним судом прийнято постанову від 10.01.2014 року про задоволення в повному обсязі адміністративного позову ТОВ «Х-Адванс» до Реєстраційної служби Івано-Франківського МУЮ в Івано-Франківській області, третя особи, які не заявляли самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ГК «Соколи» та [PERSON] Судом визнано недійсним та скасовано Рішення № 2766445 від 31.05.2013 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Івано-Франківського МУЮ в Івано-Франківській області Лозової Х.О. про проведення державної реєстрації прав власності форма власності: приватна, розмір частки 1/1 на гараж, що розташований за адресою: [ADDRESS] за суб'єктом [PERSON], податковий номер [NUMBER], відкриття розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та відкриття реєстраційної справи на об'єкт нерухомого майна. Зобов'язано Реєстраційну службу Івано-Франківського МУЮ в Івано-Франківській області забезпечити внесення до Державного реєстру прав на нерухоме майно відповідний запис про скасування державної реєстрації речових прав на гараж, що розташований за адресою: [ADDRESS] за суб'єктом [PERSON], податковий номер [NUMBER]. За результатами апеляційного та касаційного провадження, дана постанова Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.01.2014 року залишена без змін. Ухвалою Верховного суду України від 27.05.2015 року ГК «Соколи» та [PERSON] відмовлено в допуску справи до провадження Верховного суду України для перегляду судових рішень. Зазначає, що у зв'язку з набранням чинності постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.01.2014 року, 12.06.2015 року разом із заявою встановленого зразка, позивач подав до Реєстраційної служби для виконання та внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідного запису про скасування як самого запису про державну реєстрацію речових прав на гараж за адресою: [ADDRESS] за суб'єктом [PERSON], так і скасування запису про відкриття відповідного розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. За результатами розгляду поданих документів, 15.06.2015 року Реєстраційною службою прийнято рішення № 22062094, яким у внесенні відповідного запису про прийняття вищевказаного судового рішення було відмовлено посилаючись на те, що відповідні документи стосуються попереднього правонабувача і їх подано після державної реєстрації права власності на відповідне майно за новим правонабувачем. Отже, причиною відмови стало те, що попри судове оскарження правомірності виникнення та проведення первинної реєстрації речових прав на гараж за [PERSON], останній відчужив їх третій особі. Відповідно до інформаційної довідки від 03.08.2015 року, перехід права власності на [ADDRESS] було зареєстровано згідно рішення приватного нотаріуса Івано-Франківського МНО Павлінського В.Д. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 18128555 від 18.12.2014 року прийнятого на підставі договору купівлі-продажу гаражу, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО Павлінським В.Д. 18.12.2014 року за № 4389. З приводу цього ТОВ «Х-Адванс» звернулось до Івано-Франківського міського суду з позовом про визнання недійсним Договору купівлі-продажу гаражу від 18.12.2014 року, та скасування Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, щодо вказаного об'єкту нерухомого майна. Заочним рішенням від 18.11.2015 року позов задоволено. Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 13.04.2016 року вказане заочне рішення скасовано з тих підстав, що суд неправильно визначив суб'єктний склад сторін спору, а тому дійшов до передчасного висновку по справі про задоволення позову, вирішивши питання про права та обов'язки не сторони у спорі щодо питань, які стосуються права власності третьої особи, не вирішивши питання про залучення у справу у якості відповідача [PERSON], не мав правових підстав вирішувати спір по суті. Колегія суддів скасувала рішення суду першої інстанції та ухвалила нове рішення, яким у задоволенні позову відмовила. Представник позивача вважає встановленим той факт, що [PERSON] не мав права вчиняти щодо відповідного майна будь-яких правочинів, оскільки набув прав на нього всупереч чинному законодавству, та не міг мати необхідний для укладення відповідного договору пакет документів. На момент відчуження вже мало місце рішення суду, яке набрало законної сили про скасування державної реєстрації відчужуваних [PERSON] речових прав. А тому таке відчужування відбулось виключно у результаті неправомірних дій [PERSON], який приховав від нотаріуса фактичні обставини справи та факт скасування судом первинної реєстрації речових прав на об'єкт продажу, а також подав нотаріусу недійсні та сфабриковані документи щодо земельної ділянки, на якій розташований об'єкт продажу. З оскаржуваного правочину вбачається, що предметом продажу являвся саме той об'єкт нерухомого майна, правомірність первинної державної реєстрації речових прав на який була предметом оскарження в адміністративній справі №809/2883/13а. Про це свідчить унікальний реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна: 72375726101, та індексні номера правовстановлюючих документів на нього - Свідоцтво про право власності від 31.05.2013 року № 4235181 та Витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 31.05.2013 року № 4235824. Про скасування цих документів йдеться у постанові Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.01.2014 року. В п. 8 оскаржуваного правочину продавець (відповідач) свідчив приватному нотаріусу та покупцю, що ним не приховуються обставини, які мають істотне значення, стверджував, що стосовно об'єкту продажу немає жодних судових спорів і внаслідок продажу гаражу не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб. Отже відповідач свідомо приховав від приватного нотаріуса та покупця вище перелічені обставини, які мають істотне значення, навмисно ввів їх в оману щодо обставин, які напряму впливають на вчинення правочину. У даній справі позивач не домагається відновлення свого права на річ (гараж), яка була предметом оспорюваного правочину, а тому ТОВ «Х-Адванс» правильно обрав спосіб захисту свого порушеного права шляхом визнання оскаржуваного договору недійсним. Розміщення належного відповідачу об'єкту нерухомого майна на належній позивачу земельній ділянці, є безспірним свідченням користування останньою, як і безспірним є факт такого користування нею на договірних умовах. Право позивача заявити даний позов є беззаперечним. Очевидним також є і той факт, що реєстрація, як і перереєстрація речових прав на будь-який об'єкт нерухомого майна, тим паче об'єкт, первинна реєстрація якого відбулась всупереч чинному законодавству і всупереч волі власника земельної ділянки на якій він розташований, якщо вона (реєстрація (перереєстрація) проведена за особою відмінною від власника земельної ділянки, позбавляє позивача можливості в повному обсязі реалізувати свої права власника володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном незалежно від волі інших осіб. Така реєстрація зумовлює можливість виникнення у осіб, відмінних від власника землі, права вимагати визнання за ними права проходу та проїзду до належного їм нерухомого майна через земельну ділянку позивача, та визнання за ними права на часткове користування належною позивачу земельною ділянкою в межах фактично займаної площі, що порушуватиме цілісність земельної ділянки, як об'єкту нерухомого майна, та суттєво знижуватиме її ринкову вартість. Відповідач [PERSON] здійснив розпорядження об'єктом нерухомості, первинна реєстрація якого як і реєстрація відчужуваних ним за оскаржуваним правочином речових прав, - здійснені всупереч чинного законодавства України і всупереч інтересів позивача. Подальше відчуження незаконно набутих в такий спосіб прав теж суперечить вимогам чинного законодавства і вищезгаданому судовому рішенню, порушує права та законні інтереси позивача, як власника земельної ділянки, на якій розташовано об'єкт відчуження. Також з вищезгаданих судових рішень вбачається, що фактично предметом відчуження за оскаржуваним правочином був об'єкт, який в принципі не є і не міг бути об'єктом власності, оскільки фактично являється об'єктом самочинного будівництва, первинна реєстрація якого саме з цих підстав і була скасована. На підставі наведеного просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу гаражу, що розташований: [ADDRESS] (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 72375726101), укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО Павлінським В.Д. 18.12.2014 року за № 4389, та скасувати рішення про державну реєстрація прав та їх обтяжень № 18128555, прийняте 18.12.2014 року приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО Павлінським В.Д. щодо вище вказаного об'єкту нерухомого майна. У судовому засіданні представник позивача Сохан В.Є. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з мотивів, викладених у заяві, просив позов задовольнити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Гаражного кооперативу «Соколи» в судове засідання 03.09.2018 року не з'явився. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлінський В.Д. в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копії державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 657804 від 25.10.2012 року, ТзОВ «Х-Адванс» є власником земельної ділянки, на підставі розподільчого балансу від 19.10.2011 року, площею 6,2207 га, що розташована за адресою: вул. Вовчинецька, 225, с. Вовчинець, Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області, кадастровий номер 2610190501:09:003:0118, цільове призначення - для обслуговування гаражної стоянки автомобілів (а.с.11). Відповідно до копії Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 2766445 від 31.05.2013 року (а.с.12), державний реєстратор прав на нерухоме майно Лозова Х.О., Реєстраційна служба Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області провела державну реєстрацію права власності на гараж, що розташований: [ADDRESS] за суб'єктом [PERSON], податковий номер [NUMBER], що підтверджується також копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.13). Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 січня 2014 року у справі № 809/2883/13-а (а.с.14-17), залишеною без змін Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року (а.с.18-21) та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24 березня 2015 року (а.с.22-26), позов ТОВ «Х-Адванс» задоволено повністю: визнано недійсним та скасовано рішення №2766445 від 31 травня 2013 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області Лозової Христини\~ Олексіївни про проведення державної реєстрації прав власності форма власності: приватна, розмір частки: 1/1 на гараж, що розташований: [ADDRESS] за суб'єктом: [PERSON], податковий номер [NUMBER], відкриття розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та відкриття реєстраційної справи на об'єкт нерухомого майна. Ухвалою Верховного Суду України від 27 травня 2015 року відмовлено у допуску справи за позовом ТзОВ «Х-Адванс» до Реєстраційної служби Івано-Франківського МУЮ в Івано-Франківській області, треті особи: гаражний кооператив «Соколи», [PERSON], про визнання недійсними рішень та зобов'язання до вчинення дій до провадження Верховного Суду України для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 24 березня 2015 року (а.с.27-28). Згідно із ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, обставини, що встановлені постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 січня 2014 року, що набрала законної сили 17 грудня 2014 року, не доказуються при розгляді даної справи. Рішенням № 22062094 від 15.06.2015 року про відмову у скасуванні, державний реєстратор прав на нерухоме майно Благий А.М., Реєстраційна служба Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області розглянув заяву про скасування, прийняту 12.06.2015 року, яку подала Чорна М.З., що діє на підставі Довіреності від 02.06.2015 року, виданої ТзОВ «Х-Адванс», для внесення запису про скасування державної реєстрації за номером 72375726101 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 72375726101 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та встановив: заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього набувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем. У зв'язку з наведеним відмовив у внесенні запису про скасування державної реєстрації розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 72375726101 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.29). 18 грудня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу гаражу, який посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлінським В.Д. за № 4389, предметом якого був [ADDRESS], що підтверджується копією Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.30). На підставі вищевказаного Договору купівлі-продажу державним реєстратором - приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлінським В.Д. було прийнято Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 18128555 від 18 грудня 2014 року, яким за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на гараж, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 72375726101). Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 Цивільного кодексу України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 203 Цивільного кодексу України, передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: 1) зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками, не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх, непрацездатних дітей. Тобто дана стаття встановлює умови чинності правочинів. У разі недотримання вказаних умов правочин є недійсним. Згідно ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Ч. 1 ст. 230 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Згідно ч. 1 ст. 229 Цивільного кодексу України, істотне значення мають природа правочину, права та обов'язки сторін, властивості і якості речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Відповідно до ч. 2 ст. 377 Цивільного кодексу України, розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків). Згідно роз'яснень, що містяться у п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року, відповідно до статей 229 - 233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов'язань, які виникли з правочину, і не пов'язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. П. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року встановлює, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Відповідно до частини 1 статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 18.11.2015 року позовні вимоги ТзОВ «Х-Адванс» до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача [PERSON], приватний нотаріус Івано-Франківського МНО Павлінський В.Д., про визнання недійсним договору та скасування рішення про державну реєстрацію переходу речових прав на нерухоме майно задоволено, визнано недійсним договір купівлі-продажу гаражу, що розташований: [ADDRESS], реєстраційний номер об'єкта 72375726101, укладений 18.12.2014 року між [PERSON], що діє від імені [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО Павлінським В.Д., 18.12.2014 року за № 4389, скасовано рішення про державну реєстрацію переходу речових прав та їх обтяжень № 18128555, прийняте 18.12.2014 року приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО Павлінським В.Д., стягнуто з [PERSON] на користь ТзОВ «Х-Адванс» судові витрати (а.с.31-34). Рішенням колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 13.04.2016 року (а.с.35-38), апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 18.11.2015 року скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено. Підставою скасування рішення Івано-Франківського міського суду та відмови у позові стало порушення судом першої інстанції процесуального права, оскільки суд не встановив фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, неправильно визначив суб'єктний склад сторін спору, та дійшов передчасного висновку по справі про задоволення позову, вирішивши питання про права та обов'язки не сторони у спорі щодо питань, які стосуються права власності третьої особи. Отже судом встановлено, що договір купівлі-продажу гаражу між [PERSON] та [PERSON], був укладений 18 грудня 2014 року. На час укладення договору, тобто 18 грудня 2014 року, Львівським апеляційним адміністративним судом прийнята ухвала, якою апеляційні скарги Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області, гаражного кооперативу «Соколи» та [PERSON] залишено без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 січня 2014 року в адміністративній справі № 809/2883/13-а залишено без змін. Відтак, з моменту набрання законної сили Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 січня 2014 року у справі № 809/2883/13-а право власності [PERSON] на [ADDRESS] було припинено, а тому на день укладення договору купівлі-продажу гаражу [PERSON] не мав права на його відчуження. При розгляді адміністративної справи в Івано-Франківському окружному адміністративному суді та Львівському апеляційному адміністративному суді [PERSON] приймав участь як третя особа, а тому йому було відомо про наявність судового спору щодо гаражу, на час укладення оспорюваного договору постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 січня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року, визнано недійсним та скасовано рішення № 2766445 від 31 травня 2013 року про проведення державної реєстрації прав власності форма власності: приватна, розмір частки 1/1 на гараж, що розташований: [ADDRESS], за суб'єктом: [PERSON] Речове право власності на земельну ділянку, на якій розташований гараж, було зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс», будь-яких правовстановлюючих документів на користування відповідною земельною ділянкою відповідачу [PERSON] не видавалося. Таким чином, враховуючи вищенаведене, судом встановлено навмисне введення [PERSON] іншої сторони, а саме [PERSON], в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину, тому є всі підстави для визнання договору купівлі-продажу гаражу від 18 грудня 2014 року, виходячи з положень, передбачених ст. 230 Цивільного кодексу України, недійсним. У відповідності до ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. За таких обставин, оскільки вимога про скасування рішення про державну реєстрацію переходу речових прав на нерухоме майно є похідною від вимоги про визнання недійсним договору, тому суд дійшов висновку про скасування рішення про державну реєстрацію переходу речових прав та їх обтяжень № 18128555, прийняте 18.12.2014 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлінським В.Д. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані сторонами докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог діючому законодавству України, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Х-Адванс» до [PERSON], [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Гаражний кооператив «Соколи», Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлінський Віталій Данилович про визнання недійсним договору та скасування рішення про державну реєстрацію переходу речових прав на нерухоме майно, слід задовольнити у повному обсязі. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 3, 6, 12, 203, 204, 230, 236 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», ст. ст. 12,13, 81, 263-265 ЦПК України, -

Outcome: approved