Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

Представник скаржника звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати неправомірними дії державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо винесення постанови ВП №45477462 від 17.11.2014 року про відкриття виконавчого провадження. В обґрунтування зазначених вимог представник скаржника посилається на те, що 02.05.2018 року йому стало відомо про те, що на виконанні Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві з 17.11.2014 року перебувало виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини від його доходу щомісячно, починаючи з 08.07.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Проте постанови про відкриття виконавчого провадження боржник не отримував. На підставі викладеного, враховуючи недотримання Оболонським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві встановленого порядку направлення документів виконавчого провадження, що призвело до порушення прав та законних інтересів боржника, через що він був позбавлений можливості добровільного погашення боргу, оскільки не був обізнаний про факт його відкриття, скаржник просить визнати неправомірними дії державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо ненаправлення [PERSON] постанови про відкриття виконавчого провадження. Учасники в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні документи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19.09.2014 року позов [PERSON] задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини від його доходу щомісячно, починаючи з 08.07.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконання рішення суду 07.11.2014 року Оболонським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №2/756/3950/14 про стягнення з [PERSON] аліментів. Постановою державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шевченко О.Д. від 17.11.2014 року відкрито виконавче провадження ВП №45477462 з примусового виконання виконавчого листа №2/756/3950/14, виданого 07.11.2014 року Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини. Із супровідного листа від 17.11.2014 року №3762/3 вбачається, що копія постанови про відкриття провадження направлялась на зареєстроване місце проживання боржника [PERSON], а саме: [ADDRESS]. Разом з тим, жодного підтвердження направлення або вручення державним виконавцем копії постанови боржнику засобами поштового зв'язку матеріали виконавчого провадження не містять. Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Згідно ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. За приписами ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, що діяла на момент відкриття провадження, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові. Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Разом з тим, дії державного виконавця, які передували винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження, були вчинені ним в межах норм чинного законодавства України. А факт неналежного направлення такої постанови на адресу боржника [PERSON] не доводить неправомірності дій державного виконавця при відкритті виконавчого провадження, а свідчать лише про неналежне виконання ним своїх обов'язків, які виникли після відкриття такого провадження, які не можуть слугувати підставою для скасування законного рішення. У зв'язку із наведеним, суд приходить до висновку про безпідставність поданої скарги.

Outcome: dismissed