Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

прокурор Сихівського району м.Львова Пуківський Б.М. звернувся до суду в інтересах комунальної восьмої міської клінічної лікарні м.Львова з позовом, в якому просить стягнути із відповідача на користь позивача 1091,62 грн. витрат на лікування потерпілого від злочину - [PERSON] та судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вироком суду від 14.03.2014 року, який змінено ухвалою апеляційного суду Львівської області від 04.07.2014 року [PERSON] визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. Потерпілим від цього кримінального правопорушення було визнано [PERSON], якому згідно із встановленими обставинами у кримінальному провадженні, відповідач наніс тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, у зв'язку із чим потерпілий був доставлений та в подальшому перебував на стаціонарному лікуванні у закладі охорони здоров'я - 8-ма КМКЛ м.Львова, на лікування якої остання витратила 1091,62 грн., яку прокурор просить стягнути із винної особи - відповідача. Прокурор в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не з'явився, оскільки на даний час відбуває покарання в Дрогобицькій виправній колонії №40 Львівської області та згідно з актом від 31.12.2014 року відмовився в присутності працівників колонії від надання письмових пояснень на позовну заяву. А тому згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадків завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Судом встановлено, що вироком Сихівського районного суду м.Львова від 14.03.2014 року у справі №464/12049/14-к [PERSON] засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 04.07.2014 року даний вирок суду змінено та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. Крім того, даним вироком суду встановлено, що [PERSON] 27.08.2013 року о 19.50хв. знаходячись на дитячому майданчику поблизу будинків №27-31 на вул.Морозній у м.Львові під час конфлікту з неповнолітнім [PERSON], що виник на грунті особистих неприязних відносин, умисно наніс останньому один удар ножем в спину з правого боку, внаслідок чого спричинив потерпілому проникаюче поранення правої половини спини з поступленням крові та повітря у плевральну порожнину, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема довідки комунальної восьмої міської клінічної лікарні м.Львова №1803 від 28.11.2014р. потерпілий [PERSON] у період з 27.08.2013р. по 28.08.2013р. перебував на стаціонарному лікуванні у реанімаційному відділені; загальна затрачена сума на лікування останньої становить 1091,62 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що оскільки [PERSON] заподіяно тяжке тілесне ушкодження внаслідок вчинення кримінального правопорушення [PERSON] та такий є потерпілим від цього злочину, згідно з вироком суду від 14.03.2014 р., підстав для відсутності зобов'язання відповідача щодо відшкодування витрат у відповідності до ч.1 ст.1206 ЦК України судом не встановлено, а відтак суд приходить висновку, що позов підставний та обґрунтований, а тому такий слід задоволити. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд стягує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені витрати. В разі, якщо позивача звільнено при зверненні до суду від сплати судового збору, ці витрати потрібно стягнути з відповідача. Таким чином, з відповідача слід стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору в дохід держави. Відповідно до ст.1206 ЦК України та

Outcome: approved