Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом. Позивач у судовому засіданні 10.09.2019 позов підтримала та пояснила, що дитина проживає з нею. [PERSON] до дитини не з`являється. Дитина всю зиму хворіла, і позивачка знаходилась з дитиною в лікарнях. 06.02.2019 року останній раз приїжджала [PERSON] , оскільки на підприємстві вона отримувала заборгованість по зарплаті. Зайшла до них у стані алкогольного сп`яніння, не спілкувалась з дитиною. У червні 2019 року на день народження відповідачка не привітала свого сина. Вона не телефонує, не цікавиться навчанням дитини. Грошами також не допомагає. Коли дитину везли в лікарню через запалення апендициту, відповідачка взагалі сховалась. Дитина з матір`ю спілкуватися не хоче. Представник позивачки адвокат Чорненька О.І. в судовому засіданні уточнені позовні вимоги та викладені у позовній обставини підтримала в повному обсязі та прохала позбавити відповідачку батьківських прав у відношенні [PERSON] , [INFO] , встановити над ним опіку, призначивши опікуном позивачку, стягнути з відповідачки на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред`явлення позову, допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць та звільнити позивача від сплати судового збору. Представник третьої особи - служби у справах дітей та сім`ї Таращанської районної державної адміністрації Київської області Глевацька Л. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи служби у справах дітей та сім`ї Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області в судове засідання не з`явився, був повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідачка в жодне підготовче та судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була належно повідомлена, про причини неявки до суду - не повідомила, відзив не подала. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що дитина проживає у баби, тобто позивачки [PERSON] Мати дитини не з`являється. На день народження дитини, яке було в червні 2019 року, мати не приїжджала. Останній роз бачив мати дитини у вересні 2018 року на похоронах її чоловіка. Вона живе у с. Сухоліси Білоцерківського району. Вихованням дитини займається баба. Зі слів [PERSON] відомо, що останній раз мати дитини приїжджала у лютому 2019 року. [PERSON] казав, що мати на день народження йому не дзвонила і не вітала. [PERSON] до школи все купляла дитині сама. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що дитина проживає з бабусею. Мати дитини вона не бачила маже рік. Останній раз бачила її на похоронах. Мати не відвідує дитину, не займається освітою дитини, лікуванням. Дитина неодноразово хворіла. Мати дитини постійно зловживає алкогольними напоями, не вітає дитини з днем народження, не дзвонить. Враховуючи позицію позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка є матір`ю [PERSON] , який [INFO] помер (а.с.12-17). За життя її син перебував у фактичних шлюбних відносинах з відповідачкою по справі. Від їх спільного проживання, [INFO] у них народився син - [PERSON] , що доводиться свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Сухоліської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 18 липня 2012 року, актовий запис № 5. Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 01.02.2019 року встановлено факт батьківства, а саме те, що [PERSON] , [INFO] , громадянин України, який помер [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] . (а.с.18-19). Таким чином, позивачка є рідною бабусею малолітнього [PERSON] , який із серпня 2017 року проживає з нею за адресою: [ADDRESS] . Саме вона бере активну участь у його вихованні, відвідує батьківські збори, постійно спілкується з класоводом, соціальним педагогом та практичним психологом НВК, що доводиться довідкою №62, виданою Степківським навчально-виховним комплексом «Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів- дошкільний навчальний заклад» Таращанської районної ради Київської області від 10.10.2018 року (а.с. 20). Мати дитини, відповідачка по справі - [PERSON] проживає окремо від дитини в с. Сухоліси, Білоцерківського району Київської області. Згідно характеристики № 237 від 27.03.2019 року, виданої Узинською міською радою громадянка [PERSON] на даний час ніде не працює, зловживає алкогольними напоями, має приязні стосунки з особами схильними до порушення громадського порядку. Дитина на даний час проживає і перебуває під опікою бабусі [PERSON] , яка піклується про нього. Мати, [PERSON] участі у вихованні дитини не бере (а.с.21). Матеріально - побутові умови проживання малолітнього [PERSON] , згідно акту від 25.03.2019, у позивачки відповідають нормам. Дитина забезпечена всім необхідним. Баба - [PERSON] доглядає та надає добре виховання своєму онукові [PERSON] (а.с.22). У характеристиці № 02-35/127 від 25.03.2019 року виданої виконавчим комітетом Степківської сільської ради Таращанського району Київської області на [PERSON] , 1956 року народження, зазначено, що [PERSON] проживає без реєстрації у власному будинку по [ADDRESS] разом з онуком [PERSON] 2012 року народження. По характеру [PERSON] комунікабельна, ініціативна, дисциплінована, працелюбна, спиртними напоями не зловживає та компрометуючих матеріалів на [PERSON] сільська рада не має. У відповідності до довідки № 340, виданої 27.03.2019 року наркологічним кабінетом Рокитнянської ЦРЛ, за даними облікової документації на диспансерному обліку [PERSON] не перебуває і за медичною допомогою не зверталася. У відповідності до довідки №214 від 27.03.2019 року, виданою психіатричним кабінетом Рокитнянської ЦРЛ, [PERSON] за даними облікової документації на диспансерному обліку не перебуває і за медичною допомогою не зверталась (а.с. 23-24). Відповідачка ж участі у вихованні сина не бере, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не цікавиться його навчання, не здійснює підготовку його до самостійного життя (а.с.25-27). Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідачки до своїх батьківських обов`язків. Позивачка ж, маючи намір стати опікуном малолітнього внука [PERSON] , 14.06.2019 звернулася до служби у справах дітей та сім`ї Таращанської райдержадміністрації із заявою щодо постановки її на облік потенційних опікунів, піклувальників. Так, згідно висновку служби у справах дітей та сім`ї Таращанської РДА від 18.06.2019 №02-05/291 про доцільність встановлення опіки над дитиною, яка залишилась без батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] та відповідність його інтересам дитини, служба у справах дітей та сім`ї Таращанської РДА вважає доцільним призначення опікуном [PERSON] (а.с.41-42). Окрім того, можливість позивачки бути опікуном над внуком [PERSON] стверджується висновком про стан її здоров`я, заявою [PERSON] , з яким позивачка перебуває у фактичних шлюбних відносинах, якою він не заперечує проти призначення її опікуном, письмовою заявою самого внука (а.с.55-58). Відповідачка матеріальної допомоги на утримання сина не дає, хоча повинна та має таку можливість, бо є людиною працездатного віку. Малолітній [PERSON] знаходиться на повному матеріальному утриманні позивачки. Позивачка є пенсіонером і отримує пенсію за віком. Здобутими в судовому засіданні доказами доведено фізичну та матеріальну можливість позивачки бути опікуном. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Відповідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, згідно ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у п.6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини та протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Як зазначено в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Обставини справи свідчать про те, що відповідач [PERSON] не піклується про здоров`я своєї дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною - тобто самоусунулася фактично від виконання батьківських обов`язків. Її тривала асоціальна поведінка та легковажне ставлення щодо факту позбавлення її батьківських прав у відношенні сина, що виразилося у відсутності будь-яких заперечень щодо задоволення позову, ігнорування явки до суду, свідчить про небажання змінитися та змінити спосіб свого життя, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками та, відповідно, про необхідність позбавлення її батьківських прав у відношенні її малолітнього сина. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Таку вимогу позивач і заявив. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів та ін. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За статтею 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, оскільки відповідачка в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча повинна та має таку можливість, бо є людиною працездатного віку, а тому суд вважає за необхідне стягнути з неї аліменти на утримання дитини у заявленому позивачем розмірі. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Позовна вимога позивачки щодо призначення її опікуном над малолітнім внуком теж підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В статті 58, 59 Цивільного кодексу України зазначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, а піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування. За ч.З ст. 60 Цивільного кодексу України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Статтею 63 Цивільного кодексу України зазначається, що опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повного цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Відповідно до статті 243 Сімейного кодексу України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування.Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. За статтею 244 Сімейного кодексу України, опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. Враховуючи інтереси малолітнього [PERSON] , який бажає проживати з позивачкою, бажання останньої бути його опікуном, що вона є рідною йому бабою та можливість її виконувати обов`язки опікуна, суд вважає доцільним призначити її опікуном над малолітнім внуком - [PERSON] .. За наведених обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] , призначення її опікуном над малолітнім внуком - [PERSON] та стягнення на його утримання аліментів з відповідача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст.ст. 133,141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню судовий збір за немайновою вимогою щодо позбавлення батьківських прав у сумі 768 грн. 40 коп. та майновою вимогою про стягнення аліментів у сумі 768 грн. 40 коп. на користь держави. Крім того, статтею 168 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду особам, які позбавлені батьківських прав, може бути дозволено побачення з дитиною. Якщо поведінка такої особи щодо утримання та виховання своєї дитини зміниться, за правилами ст. 169 Сімейного кодексу України остання не позбавлена права звернутися до суду з позовом про поновлення у батьківських правах.

Outcome: approved