Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою\~ до [PERSON] міської ради, третя особа Дрогобицьке обєднане управління Пенсійного фонду України Львівської області про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання права власності на спадкове майно. Позовна заява мотивована тим, що 16 вересня 2016 року померла у місті [PERSON] Іоніо провінція Косенца [PERSON] її двоюрідна сестра [PERSON], [INFO], про що свідчить витяг з запису акту про смерть № 23 п.П с.В відділ 1 рік 2016 виданий міською радою [PERSON] Іоніо 87011 Провінція Козенца, дата видачі 20 вересня 2016 року, завідуюча відділу РАЦС Катерина [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS], яка належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка [PERSON]. Свідоцтво було видане 2 жовтня 2000 року державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], серія АВН № 309210, про що було зроблено відповідний запис в реєстрі за № 1195, спадкова справа 127/97 р. 02 жовтня 2000 року дане свідоцтво про право на спадщину було зареєстроване в Дрогобицькому МБТІ. 16 березня 2017 року вона звернулася із заявою до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу Львівської області про прийняття спадщини після смерті в [PERSON] [PERSON] та 20 травня 2017 року вона звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після смерті [PERSON]. Постановою від 12 червня 2017 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. [PERSON] була її сестрою та в 2000 році виїхала до [PERSON] на заробітки. Вона проживала в м. Требіссакі ( провінція Козенца ). В 2001 році вона також виїхала до [PERSON] на заробітки і саме з 2001 року і до дня смерті сестри, тобто до 16 вересня 2016 року вони проживали разом в [INFO] однією сімєю та вели спільний побут. В 2007 році сестра тяжко захворіла на онкологічне захворювання, перенесла операцію, вона потребувала її допомоги. У звязку з цим вона взяла на себе відповідальність по догляду за [PERSON], забезпечувала її усім необхідним, у тому числі ліками та взяла на себе усі витрати повязані з побутом до самої її смерті. Вона була для сестри найближчою людиною, так як інших родичів сестра [PERSON] не мала. Крім цього, вона займалася похованням сестри та оплатила всі витрати повязані з її похованням, тобто кремацією та транспортування урни з її прахом з [PERSON] на Україну, за що нею було сплачено ритуальній фірмі Мараззо С кошти в сумі 7500.00 євро, про що свідчить довідка видана законним представником фірми ритуальних послуг [PERSON] 22 вересня 2016 року. Представник позивачки в судове засідання зявилась, просила позов задовольнити на підставі доказів зазначених в позовній заяві та в судовому засіданні 03.08.2017 року відмовилась від позовної вимоги щодо виплати суми неотриманої пенсії з песійного фонду України за період неотримання пенсії [PERSON] Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання зявилась, не заперечила проти задоволення позовних вимог, однак в судовому засіданні 03.08.2017 року у судових дебатах повідомила, що вона заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи Дрогобицького обєднаного управління пенсійного фонду України Львівської області в судове засідання зявився та просив відмовити позивачці в задоволенні позовних вимог в частині неоотримання пенсії, що належала [PERSON] Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона являється мамою позивачки. Її донька спочатку жила в Україні, а пізніше поїхала на заробітки до [PERSON], де 19 років там проживає та працює. [PERSON] була племінницею її чоловіка. Вона також поїхала до [PERSON] в 2001 році. В [PERSON] та її донька проживали разом у одній квартирі однією сімєю. [PERSON] 8 років тому в [PERSON] захворіла на онкозахворювання і її доглядала [PERSON]. Інших родичів у [PERSON] крім них не було. При житті вона завжди говорила, що своє майно залишить їм. Після смерті [PERSON] її прах похоронили на Україні. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що позивачка є її племінницею, це дочка її сестри. Приблизно з 2002 року вона проживає в [PERSON]. Коли померла мама [PERSON], вона поїхала в [PERSON], пізніше до неї поїхала [PERSON]. В [PERSON] вони жили разом 18 років, вели спільне господарство. У [PERSON] немає ніяких родичів. Коли вона померла, то організовувала її похорон [PERSON]. Ще при житті [PERSON] хотіла залишити все своє майно синові [PERSON] - [PERSON]. Заслухавши представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що 16 вересня 2016 року у місті [PERSON] Іоніо провінція Косенца [PERSON] померла [PERSON], [INFO], що підтверджується копією витягу із запису акту про смерть № 23 п.П с.В відділ 1 рік 2016 виданий міською радою [PERSON] Іоніо 87011 Провінція Козенца, дата видачі 20 вересня 2016 року, завідуюча відділу РАЦС Катерина [PERSON] Мааре, яка знаходиться в матеріалах справи. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS], яка належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка [PERSON], що підтверджується копіями документів, які знаходяться в матеріалах справи, а саме: копією свідоцтва, яке було видане 2 жовтня 2000 року державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], серія АВН № 309210, про що було зроблено відповідний запис в реєстрі за № 1195; копією будинкової книги; відповіддю з КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» за № 193 від 20.06.2017 року. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено показами свідків [PERSON], [PERSON], то позивачка [PERSON] та [PERSON] проживали разом останніх 19 років та працювали в [PERSON], як одна сімя. Крім цього факт спільного проживання однією сімєю стверджується копіями документів, які знаходяться в матеріалах справи, а саме: ●довідкою начальника відділу муніципальної поліції міська рада Требіссаке № 987/п.м. від 08.11.2004 року якою він засвідчує, що [PERSON], яка народилася в Дрездені ( Німеччина ) [INFO], та проживає в Требісакке, [PERSON], на вул. Сауро Наззаріо, № 5/1 і п. Світлана Коваленко, що народилася [INFO], проживають разом за вказаною адресою. ●довідкою начальника відділу муніципальної поліції міська рада Требіссаке № 184/п.м. від 02.07.2016 року якою він засвідчує, що [PERSON], що народилася в Дрездені ( Німеччина ) [INFO], що проживає в Требісакке, [PERSON] на вул. Сауро Назаріо, № 5/1 і п. Світлана Коваленко, що народилася [INFO] проживають разом за вказаною адресою більше 10 (десяти ) років і що п.Кузик забезпечує утримання і медичну допомогу п.Коваленко, так як остання є дуже хвора. ●заявою, що замінює нотаріальний акт, яка засвідчена уповноваженою особою міської ради м.Требісакке [PERSON] П»єтро Сільвестрі 13 жовтня 2016 року з якої вбачається, що [PERSON] останні пятнадцять років надавала допомогу і догляд своїй двоюрідній сестрі [PERSON], що народилася в Україні і проживала в [PERSON] місто Требісакке, аж до дня її смерті, яка сталася 16 вересня 2016 року в Требісакке, [PERSON] внаслідок довгої хвороби; що за болючих обставин смерті родички забезпечила всі доручення повязані з цією подією, взявши на себе всі поховальні витрати, які включають і кремацію останків згідно волі вираженої п. Коваленко; що п. Коваленко яка не мала прямих родичів чи дітей, коли була і при житті і повній памяті завжди заявляла, також третім особам, її бажання і волю, щоб після її смерті [PERSON] успадкувала все її майно, що складається власне з: квартири у м.Трускавець, Україна, вул. Івасюка 15/91; земельної ділянки 400.00 м2, що знаходиться в с.Станеля, Україна; всі меблі і предмети домашнього вжитку, можливі кошти на депозитах і готівкою, коштовності, тощо. [PERSON] виражала своє рішення скласти заяву своєї волі в заповіті для того, щоб привести у виконання спадкову волю і з цією метою ходила в офіс до спеціалістів щоб проконсультуватися і отримати вказівки, на жаль погіршення її хвороби привело до негативних подій, які не дозволили п. Коваленко здійснити те, що було задумано. Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, то позивачка дійснозаймалася похованням [PERSON] та оплатила всі витрати повязані з її похованням, тобто кремацією та транспортування урни з її прахом з [PERSON] на Україну, за що нею було сплачено ритуальній фірмі Мараззо С кошти в сумі 7500.00 євро, про що свідчить довідка видана законним представником фірми ритуальних послуг [PERSON] 22 вересня 2016 року, копія якої знаходиться в матеріалах справи. Відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Отже, враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що позивачка [PERSON] проживала зі спадкодавцем [PERSON] однією сімєю до дня смерті [PERSON], тобто більше як пять років до часу відкриття спадщини у м. Требіссакі на вул. Сауро Наззаріо, № 5/1, [PERSON], а тому за змістом ч. 1 ст. 1264 ЦК України [PERSON] слід визнати спадкоємцем четвертої черги.

Outcome: approved