Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Прокурор звернувся в суд із зазначеним позовом до відповідача, мотивуючи тим, що розпорядженням Красноокнянської райдержадміністрації №624/А-2012 від 26.12.2012р., на підставі рішення Новосамарської сільської ради, Красноокнянського району Одеської області, відповідача було призначено опікуном неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], із визначенням місця проживання вказаних дітей за місцем проживання опікуна. За твердженням прокурора, відповідач як опікун, в період з 18.11.2012р. по 01.11.2013р., отримав на вказаних дітей пенсію по втраті годувальника в сумі 12 233,92грн., а в період з 01.03.2013р. по 31.08.2013р. також отримав на них соціальну допомогу в сумі 25 388,52грн., тобто загалом отримав на підопічних 37 622,44грн. Однак, згідно його звіту за 2013 рік, із загальної суми отриманих коштів, він, зловживаючи своїми опікунськими правами, з корисливою метою, 22 015,00грн. витратив на власні потреби, зокрема: ремонт власних телевізорів, придбання запчастин до власного велосипеду, змішувача, балону з газом, газового «таганку», косарки та дизельного палива для власного мотоблоку, двох поросят, 30 курчат та кормів для них, електричних «болгарки» та дрилі, ліків для власного лікування, гужового возу, 40шт. 2-хлітрових банок, ремонт веранди, оздоровлення дружини, відшкодування витрат на поховання брата, поїздки до млина та олійні. Як вказує прокурор, вироком Красноокнянського районного суду від 25.11.2014р. відповідача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.167 КК України, тобто у зловживанні опікунськими правами, яке спричинило матеріальну шкоду підопічним, зі звільненням його від відбування покарання на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію в 2014 році», що не звільняє від відшкодування завданої матеріальної шкоди та послугувало підставою для подачі даного позову. Прокурор та представник Органу опіки та піклування в судовому засіданні наполягали на позовних вимогах, пояснюючи суду, що в ході досудового розслідування кримінального провадження відповідач обіцяв повернути неправомірно використанні кошти, даючи відповідні розписки, однак цього до теперішнього часу не зробив. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, пояснивши суду, що деякі придбання за кошти підопічних, на його погляд, були зроблені ним в тому числі і в їх інтересах, а відшкодування завданої шкоди він пропонує здійснити за рахунок спадкового майна - земельного сертифікату, що залишився після смерті його матері, тобто бабусі підопічних. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши всі наданні докази, та проаналізувавши правові норми, якими регулюються вказані правовідносини, суд прийшов до висновку про повне задоволення позову, виходячи із наступного: із матеріалів кримінальної справи №506/395/14-к (провадження №1-кп/506/88/14) вбачається, що відповідач, будучи призначеним опікуном над малолітніми [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], та отримавши, в період з 18.11.2012р. по 01.11.2013р., на них пенсію по втраті годувальника та соціальну допомогу в загальній сумі 37 622,44грн., 22 015,00грн. витратив на власні потреби; /ар.сп.№506/395/14-к 66-79 / вироком Красноокнянського районного суду від 25.11.2014р., у справі №506/395/14-к, відповідача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.167 КК України - зловживанні опікунськими правами, з корисливою метою, що завдало матеріальної шкоди підопічним, та звільнено від відбування призначеного покарання на підставі п.«в» ст.1 Закорну України «Про амністію в 2014 році»; /ар.сп. 7-9 / згідно вказаного вироку суду, відповідач, отримавши на підопічних під час опікунства, в якості пенсії по втраті годувальника та соціальної допомоги, 37 622,44грн., зловживаючи своїми опікунськими правами, з корисливою метою, 22 015,00грн. витратив на власні потреби, а саме: ремонт власних телевізорів-300грн., придбання запчастин для власного велосипеду-150грн., придбання змішувача-240грн., придбання балону з газом для власного господарства-290грн., придбання газового таганку-240грн., придбання косарки для власного мотоблоку-2150грн., не підтвердженні витрати на спробу оформлення документів на землю підопічним-спадкоємцям-1000грн., ремонт веранди-5000грн., придбання дизпалива до мотоблоку-425грн., придбання косарки-500грн., купівля двох поросят-800грн., купівля 30 курчат-300грн., придбання кормів для курчат-500грн., придбання електричної «болгарки»-230грн., придбання електричної дрилі-260грн., витрати на оздоровлення дружини-2000грн., відшкодування витрат на поховання брата-6000грн., придбання ліків для власного лікування-200грн., поїздки до млина-500грн., поїздка до олійні-150грн., придбання гужового возу-500грн., придбання 40шт. 2-хлітрових банок-280грн.; /ар.сп. 7-9 / на підтвердження своїх намірів, щодо відшкодування завданої шкоди за рахунок спадкового майна - земельного сертифікату покійної матері, відповідач надав в судовому засіданні копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №695837 від 21.05.2001р., на ім'я [PERSON], виданого Красноокнянською райдержадміністрацією, та повторного свідоцтва про смерть вказаної особи серії [NUMBER] від 16.02.2001р., виданого Малаївською сільською радою, Красноокнянського району Одеської області; /ар.сп. 42-43 / п.3 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі; ч.1 та п.8 ч.2 ст.16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу, а способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; ч.1 ст.22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; згідно ч.1 ст.72 ЦК України, опікун зобов'язаний дбати про збереження та використання майна підопічного в його інтересах; відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; п.4 ч.1 ст.247 Сімейного кодексу України встановлено, що дитина, над якою встановлено опіку або піклування, має право на захист від зловживань з боку опікуна або піклувальника; ч.4 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене, позов, на переконання суду, підлягає повному задоволенню, оскільки, як доведено дослідженими судом доказами та вироком суду, відповідач, зловживаючи своїми опікунськими правами, завдав матеріальної шкоди підопічним, а тому повинен її відшкодувати в повному обсязі. Окрім того, з відповідача, на підставі ч.3 ст.88 ЦПК України, слід стягнути судовий збір, на користь держави, від сплати якого прокурор звільнений відповідно до закону. На підставі ст.ст.11 ч.2 п.3, 16 ч.1, ч.2 п.8, 22 ч.1, 72 ч.1, 1166 ч.1 ЦК України, ст.247 ч.1 п.4 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved