Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-26 00:00:00

Представник позивачки звернувся до суду з вищевказаним позовом, та позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивачка працює в АТ «СМНВО». Відповідач у встановлені чинним законодавством України строки не виплачує заробітну плату. Відповідно до ч.1 ст.115 Кодексу законів про працю України заробітна плата повинна виплачуватися регулярно в робочі дні в терміни встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць. Заборгованість відповідача перед позивачкою по заробітній платі за період з лютого 2018 р. по лютий 2019 р. в розмірі 24750 грн. Тому представник позивачки просить стягнути з відповідача на користь позивачки заборгованість по заробітній платі за період з січня 2018 р. по лютий 2019 р., а саме: січень 2018 р., квітень 2018 р., травень 2018 р., червень 2018 р., липень 2018 р., серпень 2018 р., грудень 2018 р., січень 2019 р., лютий 2019 р., в розмірі 24750 грн. Позивачка та її представник, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов та заперечення проти позову суду не надав. Судом встановлено, що позивачка працює на АТ «СМНВО», що підтверджується копією трудової книжки. Відповідач у встановлені чинним законодавством України строки не виплачує заробітну плату позивачці. Відповідно до розрахункового листка за січень 2020 р. по цеху №600, копія якого знаходяться в матеріалах справи, заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі становить 39739 грн. за період з лютого 2018 р. по січень 2020 р. Тобто заборгованість відповідача перед позивачкою по заробітній платі, яку представник позивачки просить стягнути з відповідача, за період з січня 2018 р. по лютий 2019 р., а саме: січень 2018 р., квітень 2018 р., травень 2018 р., червень 2018 р., липень 2018 р., серпень 2018 р., грудень 2018 р., січень 2019 р., лютий 2019 р., становить 24750 грн. Між сторонами склалися правовідносини, що виникають із укладення трудового договору, і регулюються нормами КЗпП України. Зокрема, за ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Згідно зі ст.ст.12-13 та 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до вимог ч.2 ст.229 ЦПК України, докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення. Статтею 83 ЦПК України передбачено, що позивач … повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються… Тому докази не надані сторонами суду першої інстанції не можуть в подальшому подаватись судам інших інстанцій і такі докази не можуть бути покладені в основу їхніх рішень. Отже, вирішуючи позов у межах заявлених вимог суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення невиплаченої заробітної плати підлягають задоволенню. Оскільки відповідач не виплачує позивачці належну до сплати суму заробітної плати в розмірі 24750 грн. за період з січня 2018 р. по лютий 2019 р., а саме: січень 2018 р., квітень 2018 р., травень 2018 р., червень 2018 р., липень 2018 р., серпень 2018 р., грудень 2018 р., січень 2019 р., лютий 2019 р., то вказана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved