Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Представник позивача у судове засідання не зявився, але надав заяву в якій підтримав позов та просив його задовольнити у повному обсязі і проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, через оголошення в пресі. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що 18 липня 2008 року між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (ПАТ «Укрсоцбанк» після зміни найменування) було укладено договір про надання відновлюваної кредитної лінії №135/988, відповідно до умов якого ПАТ «Укрсоцбанк» надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 140 000,00 (сто сорок тисяч) доларів США 00 центів зі сплатою 14,00% (чотирнадцять цілих) відсотків річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 17 липня 2014 року, на умовах визначених Договором кредиту. Відповідно до Додаткової угоди від 22 жовтня 2008 року про внесення змін до Договору кредиту, сторони погодили зміну процентної ставки, а саме: з 20 жовтня 2008 року встановлено відсоткову ставку за користування кредитом на рівні 15,00% річних. Також, згідно до Додаткової угоди №2 від 11 червня 2009 року про внесення змін до Договору кредиту, сторони погодили зміну графіку погашення заборгованості за кредитом. Крім того, 18 липня 2008 року між сторонами в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за Договором кредиту було укладено іпотечний договір №516, посвідчений Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №3711, згідно умов якого [PERSON] в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» було передано нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, площею 0,1149 га, яка розташована за адресою: смт Ювілейне, вулиця Зоряна, №42, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, цільове призначення: для обслуговування жилого будинку, кадастровий номер земельної ділянки: 1221455800-02-019-0026. Право власності Іпотекодавця на предмет іпотеки підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №559564, виданого Дніпропетровським районним відділом земельних ресурсів Дніпропетровської області від 06 грудня 2006 року, на підставі Рішення виконкому Ювілейної селищної ради №179 від 16 вересня 1998 року Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010612003497. Так, відповідно до умов Договору кредиту (п.п. 3.3.6., 3.3.7., 3.3.8.), Боржник взяв на себе зобов'язання забезпечувати повернення кредиту, відсотків за його використання, а також сплати штрафних санкцій у разі невиконання кредитних зобов'язань у визначений термін. Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 610 ЦК України зазначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У свою чергу, як встановлено у судовому засіданні, [PERSON], порушуючи виконання умов п.п. 3.3.6., 3.3.7., 3.3.8. Договору кредиту в односторонньому порядку, всупереч ст. ст. 526, 530, 629 ЦК України, припинила повертати основну суму кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом, тим самим боржник порушила норми ст. 1054 ЦК України, згідно якої позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки та ст. 1049 ЦК України, якою визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позику в строк та в порядку, встановленому договором. Відповідно статті 611 Цивільного кодексу України одним з наслідків порушення зобов'язання є сплата неустойки (штрафу, пені). Відповідно п. 4.1. Договору кредиту у разі несвоєчасного повернення кредиту та сплати відсотків Боржник повинен сплатити ПАТ «Укрсоцбанк» пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. Як вбачається з матеріалів справи, банк повідомляв [PERSON] про існування заборгованості та обов'язок її погашення, проте на теперішній час заборгованість не погашена і станом на 01 грудня 2015 року сума заборгованості за Договором Кредиту складає 396 267,09 (триста дев'яносто шість тисяч двісті шістдесят сім) дол. США 09 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 01 грудня 2015 року складає 9489838,44 (дев'ять мільйонів чотириста вісімдесят дев'ять тисяч вісімсот тридцять вісім) грн. 44 коп., з яких: - заборгованість за простроченим кредитом - 138 710,60 (сто тридцять вісім тисяч сімсот десять) дол. США 60 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 01 грудня 2015 року складає 3 321 853,38 (три мільйона триста двадцять одна тисяча вісімсот п'ятдесят три) грн. 38 коп.; - заборгованість за простроченими відсотками - 138 942,76 (сто тридцять вісім тисяч дев'ятсот сорок дві) дол. США 76 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 01 грудня 2015 року, складає 3 327 413,15 (три мільйона триста двадцять сім тисяч чотириста тринадцять) грн. 15 коп.; - пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 69 347,59 (шістдесят дев'ять тисяч триста сорок сім) дол. США 59 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 01 грудня 2015 року, складає 1660742,14 (один мільйон шістсот шістдесят тисяч сімсот сорок дві) грн. 14 коп.; - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам - 49 266,14 (сорок дев'ять тисяч двісті шістдесят шість) дол. США 14 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 01 грудня 2015 року, складає 1\~179 829,77 (один мільйон сто сімдесят дев'ять тисяч вісімсот двадцять дев'ять) грн. 77 коп. Так, відповідно п. 4.2. Договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання Боржником зобов'язань за Договором кредиту Позивач має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки. Відповідно п. 4.5. Договору іпотеки Позивач за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки у тому числі шляхом продажу Предмета іпотеки будь-який особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст.38 Закону України «Про іпотеку». Позовні вимоги в частині звернення стягнення та реалізації предмета іпотеки ґрунтуються на положеннях Закону України «Про іпотеку», а саме, відповідно статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель, яким є Позивач, вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено на підставі рішення суду. Так, відповідно статті 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду, крім іншого, зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки. Таким способом може бути реалізація предмета іпотеки Іпотекодержателем самостійно від свого імені будь-який особі-покупцеві з застосуванням процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Згідно до п.42 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна підчас проведення виконавчих дій). Зокрема, у випадку не виконання Іпотекодавцем письмової вимоги Іпотекодержателя про усунення порушення зобов'язань за Договором та/або невиконання Позичальником письмової вимоги Іпотекодержателя про усунення порушених зобов'язань за основним договором у встановлений Іпотекодержателем строк, такі вимоги Іпотекодержателя задовольняються за рахунок предмета іпотеки. В такому випадку цей договір згідно статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» вважаються угодою про задоволення вимог іпотекодержателя, а також є правовстановлюючим документом на предмет іпотеки і правовою підставою для реєстрації прав власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки. Перехід права власності не потребує додаткового оформлення і Сторони погоджуються про те, що «застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя відображає усі питання по переходу права власності від Іпотекодавця до Іпотекодержателя, щодо яких сторони мали намір домовитись». Таким чином, з урахування непогашеної заборгованості за кредитним договором банк має підстави, які встановлені законодавством України, так і іпотечним договором для звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст.41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Організація продажу предмета іпотеки покладається на спеціалізовані організації, які залучаються на конкурсній основі органами державної виконавчої служби. Право вибору спеціалізованої організації належить іпотекодержателю. За таких обставин, з огляду на положення вищевказаних норм закону, вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки на суму заборгованості за кредитним договором та передачу застави в заклад банку суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 142347,57 грн. сплачені позивачем при подачі позову.

Outcome: approved