Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом в якому просить визнати виконавчий напис, зареєстрований 08 липня 2020 року у реєстрі за № 10150 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем таким, що не підлягає виконанню, та стягнути судові витрати на правничу допомогу 3000,00 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.. Позовна заява мотивована тим, що 08 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис № 10150, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» заборгованість в розмірі 23880,00 грн.. Вважає даний виконавчий напис вчинено з порушеннями норм ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», тобто виконавчий напис вчинений на документах, що встановлюють заборгованість, а також нотаріус не переконався у безспірності заборгованості, а тому виконавчий напис має бути визнано таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 16.09.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 17.09.2020 забезпечено позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Житомирського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Романа Васильовича про визнання виконавчого написи таким, що не підлягає виконанню шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа - виконавчого напису № 10150 від 08.07.2020 (ВП №62897246) про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» заборгованості в розмірі 23880 грн.. Позивач в судове засідання не з`явився, представником подано до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Надав на адресу суду відзив, в якому заперечував проти задоволення позову та просив відмовити в його задоволенні. Треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. в судове засідання не з`явилися по невідомим суду причинам, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 липня 2020 року, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис № 10150, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» заборгованість в розмірі 23880,00 грн., що підтверджується його копією. 27.08.2020 року, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. відкрито виконавче провадження № 62897246 щодо примусового виконання виконавчого напису №10150. Відповідно до положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат» № 3425-ХІІ від 02.09.1993 року (в редакції, яка діяла на час вчинення виконавчого напису), нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до положень ст. 87 вищевказаного Закону, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом міністрів України. Згідно Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 (в редакції, яка діяла на час вчинення виконавчого напису), для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З урахуванням вищевикладеного, умовами для вчинення нотаріусом виконавчого напису станом на 08.07.2020 є: наявність оригіналу кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При цьому, подані документи мають підтверджувати безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Положенням ст. 87 Закону України «Про нотаріат» № 3425-ХІІ від 02.09.1993 року (в редакції, яка діяла на час вчинення виконавчого напису), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Крім того, відповідно до пункту 5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України22 лютого 2012 р. за № 282/20595 (в редакції, яка діяла на момент вчинення виконавчого напису), останній вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів. Як вбачається з матеріалів справи, всупереч вимогам ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оспорюваний виконавчий напис було вчинено на окремому аркуші формату А-4, а не на документі, яким встановлено заборгованість. При цьому з тексту та оформлення виконавчого напису не вбачається, що він не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, тому продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів. Постановою Верховного Суду від 14 серпня 2019 року по справі № 569/8884/17 визначено, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). Суд приймає до уваги, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено на підставі п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Оцінивши та дослідивши надані суду докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що оспорюваний позивачем виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог щодо його форми, передбаченої ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки викладений він був не на документі, що встановлює заборгованість, а підстав для його викладення на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів суду надано не було. Даних про те, що позивач має безспірні зобов`язання перед відповідачем, або відповідач має право безспірної вимоги до позивача за кредитним договором № 1741910 від 03.01.2020, судом не встановлено, а відповідачем не спростовано. При цьому, відповідачем, окрім вказаного договору, графіку платежів та довідки про розрахунки за договором № 1741910 від 03.01.2020, суду не було надано засвідченої виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості, відсотків, штрафних санкцій, які нараховані за вказаний період, а саме з 02.02.2020 по 22.05.2020, що підтверджувала б безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ч. 1, поклавши їх на відповідача. Згідно ст.ст. 137 ч.1, 2, 141 ч.2 п.1 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Так, згідно акту №4/4 приймання передачі грошових коштів від 10.09.2020 та розрахунку гонорару за надану правову допомогу позивач, на підставі договору № 35/20 про надання правової (правничої) допомоги від 10.09.2020 року, поніс витрати в сумі 3000,00 грн., які в силу вимог положень ст. ст. 137, 141 ч. 2 п.1 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved