Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Приватне підприємство «Світло-технічні системи» (далі - ПП «Світло-технічні системи») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Зазначало, що 11.02.13 між ПП «Світло-технічні системи» та ФОП [PERSON] було укладено договір поставки, відповідно до якого ПП «Світло-технічні системи» зобов'язалося передати у встановлені строки товари, а покупець - відповідач по справі, зобов'язалася прийняти товари і оплатити їх за встановлену договором суму. На виконання вимог зазначеного договору позивачем було поставлено товар на суму 7 600, 91 грн. Посилаючись на те, що відповідачем суму у розмірі 7 600,91 грн. сплачено не було, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість з урахуванням індексу інфляції у розмірі 7 995,74 грн., пеню в розмірі 808,20 грн., штраф у розмірі 1 140,14 грн. та 30% річних у розмірі 918,36 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій просив позов задовольнити та проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідачка була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання; не з'явилися в судове засідання без повідомлення причин; не подала відзив; представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Суд, вивчивши позов, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 11.02.13 між ПП «Світло-технічні системи» та ФОП [PERSON] було укладено договір поставки № СП 0213 (далі - договір), відповідно до якого ПП «Світло-технічні системи» зобов'язалося передати у встановлені строки товари, а покупець - відповідач по справі, зобов'язалася прийняти товари і оплатити їх за встановлену договором суму (а.с. 8-11). Згідно з інформації з Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця ФОП [PERSON] припинила свою підприємницьку діяльність 16.07.14 (а.с. 15). Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Статтею 610 ЦК України передбачено, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до видаткової накладної № 21 від 11.02.13 ПП «Світло-технічні системи» поставило товар відповідачу на суму у розмірі 7 600,91 грн. (а.с. 12-13). Зазначену суму коштів за поставлений товар відповідач позивачу не сплатила (а.с. 16-17). Пунктом 10.5 договору передбачено, що за прострочення оплати поставлених товарів, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми загальної заборгованості за кожен день прострочення та за весь період прострочення, а у випадку, якщо таке прострочення складає 5 банківських днів, покупець зобов'язаний, крім пені додатково сплатити штраф у розмірі 15% від суми простроченого платежу. Згідно з п. 10.7 договору у разі прострочення покупцем оплати товару постачальник має право вимагати, а покупець зобов'язаний сплатити проценти за користування чужими грошовими коштами (передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України) у розмірі 30% річних, які нараховуються на суму заборгованості покупця за весь період користування ним грошовими коштами, які належать до сплати постачальнику. Проценти за користування чужими грошовими коштами нараховуються постачальником з дати виникнення заборгованості по дату її сплати покупцем постачальнику. Кількість днів для розрахунку вказаних процентів визначається методом «факт/факт». Проценти нараховуються в день сплати заборгованості покупцем постачальнику. При розрахунку процентів враховується день виникнення заборгованості і не враховується день, в який заборгованість сплачена постачальникові. Відповідно до розрахунку позивача (а.с. 19) заборгованість відповідача за невиконання зобов'язань за договором за період з 17.08.17 по 10.01.18 складає: 7 995,74 грн. заборгованість з урахуванням індексу інфляції; 808,20 грн. - пеня згідно п. 10.5 договору; 1 140,14 грн. штраф згідно п. 10.5 договору; 918,36 грн. - 30% річних згідно п. 10.7 договору, а всього 10 862,44 грн. Ураховуючи те, що відповідач свої зобов'язання за договором не виконала, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 762 грн.

Outcome: approved