Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Прокурор звернувся із позовом в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, Головного управління Держземагентства у Хмельницькій області, відділу Держземагентства в Ярмолинецькому районі, [PERSON], за участю в якості третіх осіб Скаржинецької сільської ради Ярмолинецького району, Реєстраційної служби Ярмолинецького районного управління юстиції, про визнання незаконними та скасування наказів Головного управління Держземагентства у Хмельницькій області «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» від 13.02.2015 р. №22-756/14-15-сг; «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» від 19.03.2015 р. №22-1647/14-15-сг; скасування рішення реєстраційної служби Ярмолинецького районного управління юстиції Хмельницької області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №9218060 від 30.03.2015 р. щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6825886400:04:033:0004. Позовні вимоги мотивує тим, що передана [PERSON] земельна ділянка розташована на земельній ділянці, що належала розпайованому КСП «Мир» на праві колективної власності згідно із державним актом на право колективної власності. Земельна ділянка була відведена під багаторічні насадження. Під час паювання земельних ділянок загальними зборами власників земельних часток (паїв) на території Скаржинецької сільської ради Ярмолинецького району 04.03.2004 р. було прийнято рішення №1 про передачу орних земель у власність, яким інші сільськогосподарські угіддя, у т.ч. земельні ділянки під багаторічними насадженнями, не були включені до розподілу на земельні частки (паї). Крім того, рішення про припинення права колективної власності КСП «Мир» на таку земельну ділянку не приймалось, а відтак державний акт на право колективної власності КСП «Мир» залишився чинним. Відтак, [PERSON] була передана земельна ділянка, яка не була вільною та не була призначена для ведення особистого селянського господарства. В судовому засіданні прокурор позов підтримав з аналогічних мотивів. Такі ж пояснення були надані в судовому засіданні і представником третьої особи на стороні позивача. Представник відповідача позов не визнав. Покликається на недоведеність факту належності земельної ділянки до колективної власності КСП «Мир» чи СТОВ «Лан». Оскільки державна реєстрація КСП «Мир» та СТОВ «Лан» припинена, то припинилось і стверджуване прокурором право цих субєктів на земельну ділянку, яка, відповідно, перейшла до державної власності. Копія наданого прокурором державного акту є неповною, не містить сторінок, де зазначено кому він виданий, яка площа земель тощо. Зазначив, що вказана земельна ділянка належить до категорії земель сільськогосподарського призначення, а відтак не потребувала переведення в іншу категорію, оскільки до даної категорії землі належать і земельні ділянки під багаторічними насадженнями, і земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства. Факт недотримання закону Головним управлінням Держземагенства в Хмельницькій області при передачі земельної ділянки у власність його довірителю вважає недоведеним. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а ч. 2 ст. 10 ЦПК України передбачає, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. У відповідності до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи лише в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, що беруть участь у справі. Судом встановлено, що наказом Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області від 13.02.2015р. №22-756/14-15-сг «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки (6825886400:04:033) площею 2 га, розташованої поза межами населених пунктів Скаржинецької сільської ради, для ведення особистого селянського господарства (а.с. 18). Такий проект землеустрою був виготовлений, перевірений, внесений до державного земельного кадастру 24.02.2015 р., про що проставлено відповідну відмітку відділом Держземагентства в Ярмолинецькому районі. Згідно із пояснювальною запискою, довідкою з державної статистичної звітності, хоча на земельній ділянці і наявні багаторічні насадження, у складі земельної ділянки земель лісогосподарського призначення не виявлено, її відведення не вплине на використання суміжних земельних ділянок. Проект погоджений висновком відділу Держземагентства у Ярмолинецькому районі №55 від 23.02.2015 р., із зазначенням, що земельна ділянка належить до державної власності, категорія землі сільськогосподарське призначення (багаторічні насадження). Наказом Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області від 19.03.2015р. № 22-1647/14-15-сг «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства та передано її у власність (а.с. 19). 30.03.2015 р. за індексним номером 35624436 реєстраційною службою Ярмолинецького районного управління юстиції [PERSON] видано свідоцтво про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6825886400:04:033:0004, що призначена для ведення особистого селянського господарства і розташована за адресою: Хмельницька область, Ярмолинецький район, Скаржинецька сільська рада. Ця обставина підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо обєкта нерухомого майна (а.с. 22). Згідно із ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч. 1 ст. 153 ЗК України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, лише якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Однак, під час судового розгляду прокурором не було доведено, що вищевказані накази Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області від 13.02.2015р. та від 19.03.2015 р. є незаконними, а також те, що реєстраційна служба Ярмолинецького РУЮ незаконно зареєструвала право власності на спірну земельну ділянку. Покликання прокурора на належність спірної земельної ділянки іншим субєктам, не включення саме її до переліку земель КСП «Мир» які підлягали розпаюванню, відсутність рішення уповноваженого органу про припинення права колективної власності на вищевказані земельні ділянки КСП «Мир», що тягне за собою чинність Державного акту на право колективної власності на землю колишнього КСП «Мир», не доведено у встановленому порядку належними доказами. Так, не зважаючи на вжиті судом заходи по витребуванню доказів та надану сторонам можливість забезпечити їх подання суду, ні оригіналу, ні належної (повної) копії державного акту на право колективної власності на землю здобуто не було. Суд не приймає до уваги ксерокопію частини державного акту на право колективної власності на землю, оскільки із неї не вбачається жодних відомостей, які мають значення для справи (як-от серії та номеру, дати видачі, субєкта, якому надано земельну ділянку, площі, конфігурації та категорії земельної ділянки, що надається тощо) (а.с. 27-35). При цьому, у матеріалах справи наявні повідомлення з Державного архіву Хмельницької області від 18.02.2016 р., згідно із яким Державний акт на право колективної власності та технічна документація до нього СТОВ «Лан» (КСП «Мир», колгоспу «Шляхом Леніна») с. Скаржниці Ярмолинецького району на державне зберігання до архіву не надходили; з відділу Держземагенства в Ярмолинецькому районі за яким Державний акт на право колективної власності на землю і технічна документація до нього КСП «Мир» вважається недійсним згідно з Указом Президента України від 03.08.1995 р. № 720, оскільки згідно цього Указу кожний член КСП «Мир» отримав свою частку (пай) та оформив державний акт на право власності на земельну ділянку; з відділу Держгеокадастру в Ярмолинецькому районі від 02.02.2016 р., за яким технічну документацію по паюванню земель колективної власності КСП «Мир» розробляв ДП Хмельницький інститут землеустрою; з Державного підприємства «Хмельницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 01.02.2016 р., згідно із яким в архіві інституту копія Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Мир» чи колгоспу імені Леніна в інституті не зберігаються, так як розроблявся в двох примірниках, один з яких має зберігатись у користувача, а інший у відповідній раді. Технічна документація про передачу земель у колективну власність на території Скаржинецької сільської ради відсутня. Про відсутність копії державного акту в Скаржинецькій сільській раді стверджено сільським головою в судових засіданнях. Копії картографічних матеріалів, технічного звіту не належать до правовстановлюючих документів та не доводять наявності у інших субєктів прав на спірну земельну ділянку. При цьому, КСП «Мир» у 2000 р. було реорганізоване у СТОВ «Лан», яке у свою чергу було ліквідоване ухвалою господарського суду Хмельницької області від 30.11.2004 р. у справі №17/190-Б. У звязку із наведеним, суд критично оцінює і посилання позивача на ч. 5 ст. 116 ЗК України, згідно якої земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі земельної ділянки із кадастровим номером 6825886400:04:033:0004 відсутня. Тобто, до надання у власність земельної ділянки відповідачу право власності чи користування нею іншими особами не реєструвалось. Згідно із ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до п. г ст. 4 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної і комунальної власності» від 06.09.2012 р., який набрав чинності з 01.01.2013 р., у державній власності залишаються усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті «а» пункту 3 цього розділу. Отже, вказана земельна ділянка залишилася у державній власності, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру. Також, є необґрунтованим твердження прокурора про те, що всупереч вимогам ст. ст. 20, 35 ЗК України при наданні у власність спірної земельної ділянки відповідачу було порушено порядок зміни цільового призначення земельних ділянок, тобто земельну ділянку із видом використання багаторічні насадження було передано для ведення особистого селянського господарства. Так, згідно із п. «а» ч. 1 ст. 19 ЗК України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, у т.ч. землі сільськогосподарського призначення. Відповідно до ч. 1, п. «а» ч. 2 ст. 22 ЗК України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До таких земель належать, зокрема, сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги). Згідно із п. «а» ч. 3 цієї статті, такі землі передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства. Саме із таким цільовим призначенням відповідачу і було надано у власність земельну ділянку. Таким чином, зміна категорії землі не відбувалась. У звязку із наведеним, у позові слід відмовити. Відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. Таким чином, слід скасувати заходи забезпечення позову, які накладені ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 14.09.2015 р. - зняти арешт із земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер 6825886400:04:033:0004, що призначена для ведення особистого селянського господарства, і розташована на території Скаржинецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області, яка належить [PERSON] згідно свідоцтва про право власності, індексний номер 20360998, що видане 30.03.2015 р. реєстраційною службою Ярмолинецького районного управління юстиції. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed