Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-02 00:00:00

Приватне підприємство «Агро Дар 2010» (далі - «Агро Дар») 05 вересня 2018 року звернулося до суду з вищезазначеним позовом (а.с.3-6), який 17 вересня 2018 року уточнило (а.с.14-15). Свої позовні вимоги «Агро Дар» обґрунтовує тим, що 25 грудня 2010 року між ним та [PERSON] укладено договір оренди землі загальною площею 4, 3126 га, строком на сім років, який було зареєстровано 15 квітня 2011 року. Після отримання земельної ділянки в оренду підприємство належним чином виконувало всі договірні зобов'язання, вчасно сплачувало орендну плату. Після закінчення строку дії договору, тобто 25 грудня 2017 року, «Агро Дар» мало намір скористатися своїм переважним правом перед іншими особами на поновлення договору оренди. Проте 01 серпня 2018 року [PERSON] уклала з Фізичною особою - підприємцем [PERSON] (далі - ФОП) новий договір оренди цієї земельної ділянки, а 14 серпня 2018 року було зареєстроване право оренди земельної ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Таким чином, відповідачі своїми діями щодо укладення між собою нового договору оренди землі порушили переважне право «Агро Дар» на поновлення договору оренди землі. Тому, на підставі ст. 33 Закону України «Про оренду землі» просить суд визнати недійсним договір оренди землі від 01 серпня 2018 року, скасувати реєстрацію договору оренди землі від 14 серпня 2018 року, поновити на той самий строк і на тих самих умовах договір оренди землі від 25 грудня 2010 року, укладений між [PERSON] та «Агро Дар», зобов'язати її вчинити дії щодо укладання з «Агро Дар» додаткову угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки від 25 грудня 2010 року та стягнути з неї судові витрати у розмірі 7 048 грн. Директор «Агро Дар» [PERSON] у заяві на ім'я суду (а.с.130) просить розглянути справу за відсутності представника позивача. Представник відповідача «ФОП» [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги «Агро Дар» не визнала з підстав порушення останнім умов договору: не сплати орендної плати за 2017 рік; тримання землі у неналежному стані; у договорі відсутній кадастровий номер земельної ділянки. Представник обох відповідачів [PERSON] також вимоги позивача не визнав, оскільки укладений договір оренди від 25 грудня 2010 року не відповідав діючій на той час ст. 15 ЗУ «Про оренду землі». В нього невключені обов'язкові умови договору щодо розміру і індексації розміру орендної плати, форми, строків орендної плати, порядку внесення орендної плати, тому є підстави для визнання цього договору недійсним. Також вказує, що позивач порушував існуючі на тай час умови договору, несвоєчасно сплачував орендну плату. Крім того, позивач до закінчення строку дії договору не повідомив орендодавця про намір скористатися переважним правом укладання договору на новий строк. Раніше надав два відзиву на позовну заяву (а.с.а.с.28-31, 37-39), в яких практично вказані ці доводи. Розглянувши матеріали справи, вислухавши доводи представників відповідачів, суд приходить до наступних висновків. «Агро Дар» та [PERSON] 25 грудня 2010 року уклали договір оренди земельної ділянки площею 4,3126 га на сім років (а.с.16-17). В пунктах 8, 12 цього договору зазначено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 (одиниця виміру не вказана) до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. Дія вказаного договору закінчилася 25 грудня 2017 року. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкту нерухомого майна (а.с.9) ФОП [PERSON] та [PERSON] 01 серпня 2018 року уклади договір оренди на вказану земельну ділянку строком на 15 років, а 14 серпня 2018 року цей договір пройшов державну реєстрацію. Частиною 4 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно із ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України). Відповідно до вимог ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним Кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються ст. 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди землі. Так, відповідно до частин першої - п'ятої статті 33 цього Закону (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Частинами 8 та 9 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді. Ці положення узгоджуються із загальною нормою ч.1 ст. 777 ЦК України - наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найма на новий строк, зобов'язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором….. Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена ч.1 ст.33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків. Отже, для застосування ч. 1 ст. 33 вказаного Закону та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно цього Закону необхідно встановити такі юридичні факти: а) орендар належно виконує свої обов'язки за договором; б) орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; в) до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; г) орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення. Частиною 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених вищевказаною правовою нормою, необхідна наявність таких юридичних фактів: а) орендар належно виконує свої обов'язки за договором оренди; б) до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; в) до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; г) орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору. Аналізуючи дії «Агро Дар» суд робить висновок, що позивачем не надано належних та допустимих доказів відправлення [PERSON] відповідних листів-повідомлень з проектом додаткової угоди та з урахуванням вищезазначених вимог закону він не скористався своїм переважним правом на поновлення договору оренди землі, а тому у позові необхідно відмовити. Такий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року (провадження № 14-65цс18), (справа №594/376/17-ц). Позивач, після відкриття провадження у справі 04 жовтня 2018 року (а.с.23-24), надав 23 жовтня 2018 року суду заяву про долучення до матеріалів справи доказів (а.с.74-125), у тому числі додаткову угоду про поновлення терміну дії договору оренди земельної ділянки від 09 травня 2018 року між «Агро Дар» та [PERSON] строком на 15 років (а.с.103), в якій зазначено, що ця додаткова угода є невід'ємною частиною договору оренди земельної ділянки і набирає чинності після підписання сторонами та її державної реєстрації. Представники відповідачів вимагають не приймати ці докази до розгляду, оскільки вони їх своєчасно не отримали і не змогли відбудувати свою правову позицію. Суд не може не погодитися з вказаним клопотанням, оскільки відповідно до ч.8 ст.83 ЦПК України докази не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх надає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Крім того, до заяви позивача не надано підтвердження щодо надсилання, надання копій цих доказів відповідачам або ствердження що вони є у них. Відповідно до ч. 9 ст. 83 ЦПК України копії доказів (крім речових доказів), що надаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх надає іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання /надання/ їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно допустимими. Не можна не звернути увагу на те, що витребуванні судом 29 листопада 2018 року у позивача докази (а.с.136-137) за ініціативою відповідачів (а.с.55-63) до суду не надані. Від отримання направлених на ім'я позивача ухвали суду і клопотання відповідачів, позивач відмовився (а.с.141). З урахуванням викладеного суд не бачить підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed