Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього на користь позивача страхове відшкодування за завдані збитки в порядку регресу в розмірі 100000 гривень та судовий збір в розмірі 1762 гривні 00 копійок. Свої вимоги мотивує тим, що на 17 квітня 2016 року між ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового стархування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/ 7115046 . У відповідності до умов вказаного полісу страхування ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «DAF» державний реєстраційний номер [NUMBER] сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 20 квітня 2016 року приблизно о 16 годині 35 хвилин на автодорозі Київ-Одеса 346 км+700 м [PERSON] , керуючи автомобілем марки «DAF» державний реєстраційний номер [NUMBER] з причепом марки «SAMRO» державний реєстраційний номер [NUMBER] допустив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen» державний реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] , який частково розташувався на правій смузі проїзної частини, а частково-за межами проїзної частини на правому узбіччі та попереду якого знаходився пішохід [PERSON] , який здійснював ремонтно-відновлювальні роботи даного вантажного фургона. Внаслідок вказаної вище дтп транспортному засобу марки «Volkswagen» державний реєстраційний номер [NUMBER] було завдано механічні пошкодження, а пішоходу [PERSON] було завдано тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких останній помер на місці дтп. Відповідно до вироку Миколаївського районного суду Одеської області від 09 грудня 2016 року, відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Потерпілі внаслідок дтп звернулися до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» з заявою про виплату страхового відшкодування за полісом №АЕ/7115046. ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на підставі страхового акту №ОЦ/123/450/16/0281 від 29 червня 2017 року було виплачено володільцю автомобіля марки «Volkswagen» державний реєстраційний номер [NUMBER] страхове відшкодування в розмірі 70000 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №3699 від 30 червня 2017 року та потерпілій [PERSON] страхове відшкодування за шкоду пов`язану зі смертю [PERSON] в розмірі 30000 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №579 від 22 травня 2017 року. Проте, відповідачем [PERSON] було порушено вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та умови договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АЕ/7115046 щодо повідомлення ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про настання страхового випадку, а саме відповідачем [PERSON] взагалі не було письмово повідомлено ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про вказану дтп. У зв`язку з чим, у відповідача [PERSON] виникло зобов`язання відшкодувати позивачу ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» завдані збитки в порядку регресу в розмірі сплаченому останнім страхового відшкодування за полісом №АЕ/7115046. Вказане вище стало підставою для звернення представника позивача до суду з зазначеним позовом. Ухвалою суду відкрито провадження за вказаним позовом та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Саратського районного суду Одеської області відзив на позов, зустрічний позов або заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Копію ухвали надіслано сторонам. Представник позивача - Божко О.А. в судове засідання не з`явилась, на розгляд суду від неї надійшла заява з проханням розглянути справу у її відсутність, на вимогах наполягає . Відповідач в судове засідання не з`явився. Представник відповідача адвокат Шум О.О. надав суду заяву, в якій позов не визнав посилаючись на те, що він пред`явлений безпідставно та без належного обґрунтування, суперечить судовій практиці, викладеній у постановах Верховного Суду №753/16761/14-ц від 28 листопада 2018 року; № 300/847/16-ц від 24 жовтня 2018 року, № 371/6159/16-ц від 10 жовтня 2018 року; № 754/10079/16-ц від 20 вересня 2018 року, №459/212/17 від 12 вересня 2018 року; № 759/19724/15- ц від 18 липня 2018 року, № 760/17929/15-ц від 20 червня 2018 року; № 752/8971/17-ц від 30 травня 2018 року; № 369/5335/15-ц від 16 травня 2018 року; №210/3852/15-ц від 03 травня 2018 року; № 522/24655/16-ц від 04 квітня 2018 року; № 722/1929/15-ц від 28 лютого 2018 року; № 760/5736/15-ц від 14 лютого 2018 року; № 752/9895/15-ц від 14 лютого 2018 року. Також, просив розглянути справу за їх відсутністю. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Так, з матеріалів справи вбачається, що: 18 квітня 2016 року між ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового стархування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/ 7115046 , у відповідності до умов вказаного полісу страхування ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «DAF» державний реєстраційний номер [NUMBER] сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам (а.с.10). Відповідно до вироку Миколаївського районного суду Одеської області від 09 грудня 2016 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 20 квітня 2016 року приблизно о 16 годині 35 хвилин на автодорозі Київ-Одеса 346 км+700 м під час керування ним автомобілем марки «DAF» державний реєстраційний номер [NUMBER] з причепом марки «SAMRO» державний реєстраційний номер [NUMBER] , в якій [PERSON] допустив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen» державний реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] , який частково розташувався на правій смузі проїзної частини, а частково-за межами проїзної частини на правому узбіччі та попереду якого знаходився пішохід [PERSON] , який здійснював ремонтно-відновлювальні роботи даного вантажного фургона (а.с.11-13). Внаслідок вказаної вище дтп транспортному засобу марки «Volkswagen» державний реєстраційний номер [NUMBER] було завдано механічні пошкодження, а пішоходу [PERSON] було завдано тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких останній помер на місці дтп. Потерпіла внаслідок дтп [PERSON] , яка є дружиною померлого [PERSON] , звернулася до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.26). ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на підставі страхового акту №ОЦ/123/450/16/0281 від 29 червня 2017 року було виплачено потерпілій [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 70000 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №3699 від 30 червня 2017 року (а.с.19) та на підставі страхового акту №ОЦ/123/450/16/2810 від 19 травня 2017 року було виплачено потерпілій [PERSON] страхове відшкодування за шкоду пов`язану зі смертю [PERSON] в розмірі 30000 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №579 від 22 травня 2017 року (а.с.24). Проте, позивач вважає, що відповідачем [PERSON] було порушено вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та умови договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АЕ/7115046 щодо повідомлення ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про настання страхового випадку, а саме відповідачем [PERSON] взагалі не було письмово повідомлено ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про вказану дтп, що підтверджується службовою запискою начальника ГРУ ПрАТ «УПСК» Удодової Л.Б. (а.с.25). У зв`язку з чим, позивач стверджує, що у відповідача [PERSON] виникло зобов`язання відшкодувати позивачу ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» завдані збитки в порядку регресу в розмірі сплаченому останнім страхового відшкодування за полісом №АЕ/7115046, внаслідок чого 28 серпня 2017 року позивач звернувся до відповідача з письмовою претензією про відшкодування страхової виплати у розмірі 100000 гривень (а.с.27). Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України; далі - МТСБУ), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Даний обов`язок у даній справі страхувальник (відповідач) не виконав. Разом з тим, такий обов`язок установлено законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Отже, неповідомлення страхувальником у встановлені строки страховика про настання страхової події є підставою для регресного позову у випадку, якщо з цих підстав у останнього виникли необґрунтовані виплати. Проте, судом встановлено, що : факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; саму подію дтп позивач визнав страховим випадком, добровільно сплативши страхове відшкодування, розмір якого було узгоджено сторонами, що підтверджується Протоколом узгодження розміру та способу здійснення страхового відшкодування в порядку, що передбачений п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 27 червня 2017 року та страховим актом №ОЦ/123/450/16/0281 від 29 червня 2017 року; Протоколом узгодження розміру та способу здійснення страхового відшкодування в порядку, що передбачений п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 17 травня 2017 року та страховим актом №ОЦ/123/450/16/2810 від 19 травня 2017 року; вартість матеріальних збитків, завданих потерпілій, визначено аварійним комісаром, внаслідок чого було складено відповідний висновок. Отже, перешкод для встановлення позивачем дійсного розміру завданої внаслідок ДТП шкоди судом не встановлено. Натомість, сам по собі факт неповідомлення страхувальником страховика про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення про задоволення вимог страховика до страхувальника. Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України №753/16761/14-ц від 28 листопада 2018 року; № 300/847/16-ц від 24 жовтня 2018 року, № 371/6159/16-ц від 10 жовтня 2018 року; № 754/10079/16-ц від 20 вересня 2018 року, №459/212/17 від 12 вересня 2018 року; № 759/19724/15- ц від 18 липня 2018 року, № 760/17929/15-ц від 20 червня 2018 року; № 752/8971/17-ц від 30 травня 2018 року; № 369/5335/15-ц від 16 травня 2018 року; №210/3852/15-ц від 03 травня 2018 року; № 522/24655/16-ц від 04 квітня 2018 року; № 722/1929/15-ц від 28 лютого 2018 року; № 760/5736/15-ц від 14 лютого 2018 року; № 752/9895/15-ц від 14 лютого 2018 року, яка згідно зі ст.417 ЦПК України є обов`язковою для судів. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Всупереч зазначеній нормі, позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що порушення відповідачем вимог пп.33.1.4 п.33.1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», призвело до завдання позивачеві шкоди, зокрема у вигляді сплати завищеного розміру страхового відшкодування. За таких обставин позовні вимоги не підлягають задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, то понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодування. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed