Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом 06.12.2016 року, в якому просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.10.2012 року, яка станом на 13.11.2016 року становить 17 799,73 грн. та складається із заборгованості: за тілом кредиту 5185,46 грн., по процентам за користування кредитом 3831,42 грн., пені за прострочення зобовязання 6209,05 грн., пені за несвоєчасність сплати боргу 1250,00 грн., а також штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг 500 грн. фіксована частина, 823,80 грн. процентна складова; стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. В обґрунтування предявлених вимог вказав, що 11.10.2012 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір, за яким банк надав позичальникові кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 8000,00 грн. з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Свої зобовязання за договором банк виконав, натомість відповідач покладені на нього умовами договору обовязки не виконує, в результаті чого станом на 13.11.2016 року має заборгованість в розмірі 17 799,73 грн., яку представник позивача просив суд стягнути з [PERSON] в примусовому порядку. Представник позивача в судове засідання не зявилася, однак подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Направлене електронною поштою клопотання адвоката [PERSON] про відкладення розгляду справи суд залишає поза увагою з огляду на відсутність підтвердження його повноважень на представництво інтересів [PERSON] та доказів поважності неприбуття в судове засідання. За даних обставин, з метою дотримання розумного строку розгляду справи, з урахуванням згоди представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів в силу ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.10.2012 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «ПРИВАТБАНК», яка по своїй суті є договором приєднання в розумінні ч.1 ст. 634 ЦК України (а.с.9, 12-45). Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.10-11), [PERSON] отримав кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії з лімітом в розмірі 8000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом за ставкою 30 % річних (за базовою ставкою 2,5 % в місяць) зі строком внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, з визначенням їх розміру (включаючи плату за використання кредитних коштів в звітному періоді) в 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше її залишку. Як визначено п.1.1.7.11 Умов та Правил (а.с.25-зворот), договір діє протягом 12 місяців з моменту укладення. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформувала іншу сторону про припинення договору, він автоматично пролонгується на такий же строк. Сторонами погоджено, що за користування кредитом позичальник сплачує банку проценти за пільговою відсотковою ставкою 0,01% річних в межах встановленого пільгового періоду до 55 днів за кожною платіжною операцією, що визначено п.2.1.1.12.2 Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.36-зворот) та згідно відомостей в графі «Пільговий період» Довідки про умови кредитування. Відповідно до ч.1\~ст.509 ЦК України,\~зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника ;виконання його обовязку. Таке визначення розкриває сутність зобовязання як правового звязку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обовязок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобовязання надано право, що кореспондує обовязку першої. Обовязками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобовязання (ст. 510 ЦК України). Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним\~ договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти. В силу ст.ст.525,526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Так, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за кредитним договором від 11.10.2012 року перед [PERSON] виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, що в ході судового розгляду не спростовано. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому на боржників покладено цивільно-правовий обов'язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право кредитора вимагати їх повернення. Однак [PERSON] своєчасно покладені на нього зобовязання належним чином не виконував, допускаючи їх періодичне прострочення, починаючи з 26.11.2012 року, допустивши виникнення простроченої заборгованості за тілом кредиту на суму 2137,84 грн., а з 25.11.2012 року по процентам за користування кредитом на суму 79,85 грн., що слідує з розрахунків (а.с.5-8). Крім того, починаючи з 01.04.2014 року у звязку з допущенням порушення зобовязань понад 30 днів, позичальникові нарахована неустойка в сумі 50 грн. Як слідує з розрахунку та виписки по рахунку (а.с.80-зворот), востаннє в рахунок погашення заборгованості за кредитом [PERSON] вніс 400 грн. 21.04.2016 року, припинивши погашення заборгованості в подальшому, у звязку з чим станом на 13.11.2016 року виникла заборгованість за тілом кредиту 5185,46 грн., по процентам за користування кредитом 3831,42 грн., яку суд вважає обґрунтованою та доведеною обсягом наявних доказів і не спростованою жодними доказами з боку відповідача та його представника, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача пені та штрафів (фіксованої частини та процентної складової), суд вважає дані вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Імперативним приписом ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобовязання. Згідно ч.1 ст.611, ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не\~ повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Виходячи зі змісту ст.ст.546, 548, 549 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобовязання. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі №6-2003цс15, цивільно-правова відповідальність\~ це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~ст.549 ЦК України,\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч.2\~ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3\~ст.549 ЦК України). Сторонами погоджено, що у випадку несвоєчасного погашення заборгованості, позичальник зобов'язаний сплатити банку неустойку у вигляді: 1)пені, яка складається з добутку пені (1) (базова процентна ставка по договору 2,5 % : 30 нараховується за кожен день прострочки) та пені (2) (1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць, яка нараховується 1 раз в місяць при наявності прострочки по кредиту чи процентам 5 чи більше днів при виникненні прострочки на суму 50 грн. і більше) (а.с.9); 2)штрафу в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову у випадку порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів (п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг), який нараховується на окремий рахунок та підлягає оплаті в зазначені банком терміни (а.с.34-зворот). Відповідно до п.2.1.6.14 Умов та правил (а.с.44-зворот), у разі виникнення прострочених зобовязань, клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів або штраф, розмір якого встановлюється в тарифах. Таким чином, суд приходить до висновку, що за попереднім погодженням сторони передбачили покладення на позичальника цивільно-правової відповідальності за порушення виконання кредитно-договірних зобовязань шляхом нарахування та стягнення виключно пені або штрафу, без можливості їх одночасного стягнення. За положеннями\~ст.61 Конституції України,\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~ст.549 ЦК України,\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення\~строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~ст.61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Оскільки сторони при укладенні договору погодили, що у першу чергу нараховується пеня, а вже потім штрафи, тому суд приходить до висновку щодо стягнення пені в розмірі 6209,05 грн. за порушення зобовязань, та 1250 грн. за несвоєчасність сплати боргу, а загалом 7459,05 грн. із відмовою в задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів, які за своєю суттю є подвійною відповідальністю, а їх одночасне нарахування та заявлення суперечить положенням п.2.1.6.14 Умов та правил. За даних обставин загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню за кредитним договором №б/н від 11.10.2012 року станом на 13.11.2016 року становить 16\~475,93 грн. та складається із заборгованості: за тілом кредиту 5185,46 грн., по процентам за користування кредитом 3831,42 грн., пені 7459,05 грн., виходячи з розрахунку: 5185,46 + 3831,42 + 7459,05. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, згідно ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно частині задоволених вимог 92,6 %, що становить відповідно 1276,03 грн. (а.с.52)

Outcome: partial