Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Представник позивачів [PERSON], яка діє на підставі довіреностей від 05.09.2017 року (а.с. 32, 33, 34), звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання в порядку спадкування за законом права власності в рівних частках (по 1/3 частці) земельної ділянки площею 4,41 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Котелевської селищної ради Полтавської області, й до дня смерті належала на праві приватної власності [PERSON], яка померла 21.10.2003 року. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що після смерті матері [PERSON], вони є спадкоємцями за законом спадкового майна - земельної ділянки площею 4,41 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Котелевської селищної ради Полтавської області. Для належного оформлення своїх спадкових прав позивачі звернулися до приватного нотаріуса Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON], яка відмовила у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом по 1/3 частці земельної ділянки, оскільки не надано нотаріусу витяг з Державного земельного кадастру. Учасники справи у судове засідання не зявилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с. 49-54). Представник позивача [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без участі позивачів та їх представника (а.с. 36). Відповідач Котелевська селищна рада Полтавської області 14.12.2017 року подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] визнає в повному обсязі та просить розглянути справу у судовому засіданні без участі представника відповідача. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України, відповідачу відомі та зрозумілі (а.с. 56). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 21.10.2003 року померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії 1КЕ №250922, видане 21.10.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Котелевського районного управління юстиції у Полтавській області (а.с. 20). Після її смерті відкрилася спадщина, у тому числі на земельну ділянку площею 4,41 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельна ділянка належала [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ №018797, що виданий 22.11.2001 року Котелевською селищною радою Полтавської області, і зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2935 (а.с. 26), та на підставі рішення Котелевського районного суд Полтавської області від 10.11.2017 року, справа №535/1046/17 (а.с. 27, 28). Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом спадкового майна є [PERSON], [PERSON], [PERSON], їх родинні відносини із спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження серія I-КЕ № 449002, виданим 19.05.1977 року Котелевським відділом ЗАГС в Полтавської області, свідоцтвом про шлюб серія I-КЕ №159891, виданим повторно 12.09.2017 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Котелевського районного управління юстиції Полтавської області (а.с. 19, 22); свідоцтвом про народження серія II-КЕ №435132, виданим 26.04.1985 року Котелевським відділом ЗАГС Полтавської області, свідоцтвом про шлюб серія I-КЕ №005908, виданим 14.10.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Котелевського районного управління юстиції Полтавської області (а.с. 16, 22); свідоцтвом про народження серія I-КЕ №318481, виданим 08.01.1974 року Котелевським райбюро ЗАГС Полтавської області (а.с. 23). Згідно з довідкою Котелевської селищної ради Полтавської області від 15.08.2017 року за №4131, [PERSON], яка померла 21 жовтня 2003 року була зареєстрована за адресою: [INFO]. При цьому на час відкриття спадщини із спадкодавцем за вказаною адресою були зареєстровані син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 21). Позивачі не мають змоги прийняти спадщину у вигляді спірного нерухомого майна, оскільки приватним нотаріусом Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину в рівних частках (по 1/3 частці) на земельну ділянку площею 4,41 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Котелевської селищної ради Полтавської області, у звязку з тим, що не надано нотаріусу витяг з Державного земельного кадастру (а.с. 24, 25). Відповідно до листа Відділу у Котелевському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №835/109-17 від 21.11.2017 року, відділом проведено перевірку відомостей про земельну ділянку й встановлено, що до Національної кадастрової системи вищевказана земельна ділянка не занесена, та згідно діючого законодавства України відділ не має правових підстав для надання витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 29, 30). Відповідно до листа приватного нотаріуса Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] від 15.12.2017 року за вих. №2020/01-09, за даними Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від імені [PERSON], яка померла 21.10.2003 року, мешканки: смт Котельва Полтавської області, вул. Миру, 101, заповітів не виявлено. За даними Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), в проваджені приватного нотаріуса Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] знаходиться спадкова справа №89/2017 на майно [PERSON], яка померла 21.10.2003 року (а.с.57-59). В спадковій справі знаходиться заява про прийняття спадщини за законом, що надійшла 03.10.2017 року від [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 24, 25). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Частиною 1 ст. 22 Земельного кодексу УРСР від 18.12.90 N 561-XII передбачено, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 23 Земельного кодексу УРСР від 18.12.90 N 561-XII, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними [PERSON] народних депутатів. Форми державних актів затверджуються Верховною [PERSON] України. Постановою Верховної [PERSON] Української РСР від 13.03.92 N 2201-XII «Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею» затверджено форми державних актів: - на право колективної власності на землю; - на право приватної власності на землю. Постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 N449 «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» (із відповідними змінами) встановлено, що раніше видані (до набрання чинності цією постановою) державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб. Отже, державні акти на право приватної власності на землю, видані у період дії Постанови ВРУ N 2201 (з 23.06.92 по 08.01.2004), є чинними правовстановлювальними документами, що підтверджують права власності на земельні ділянки Визнання відповідачем предявленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ст.206 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі. Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON], [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved