Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

Прокурор м. Вінниці в інтересах Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення суми простроченої заборгованості. Позов мотивований тим, що згідно з кредитним договором №1337 від 18.01.2008 року, який укладений між [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі керуючого філією Вінницьке міське відділення №8672 ВАТ «Державний ощадний банк України» [PERSON] отримала кредит в сумі 375750 грн. зі сплатою 15,5 % річних за користування кредитом строком на 7 років, тобто до 18.01.2015 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором від 18.01.2008 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] посвідчено договір іпотеки майнових прав за реєстровим №259. Відповідно до п. 1.2. вищезазначеного договору позичальником було передано в іпотеку майнові права, які належать іпотекодавцю за договором купівлі-продажу земельної ділянки, укладеним між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] 18.01.2008 року, за реєстровим №255 на: земельну ділянку, площею 0,1519 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: Вінницька область, Вінницький район с. Бохоники, вул. Садова, 40. Для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 18.01.2008 року між [PERSON], [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі керуючою філією Вінницьке міське відділення №8672 був укладений договір поруки №634, відповідно до п.2.1. якого у разі порушення боржником виконання зобовязання кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобовязання боржника перед кредитором згідно з умовами кредитного договору. Згідно з п. 3.1. договору поруки поручитель відповідає по зобовязанях за вищезазначеним кредитним договором перед кредиторм в тому ж обсязі, що і боржник , а саме: всім належним йому майном, коштами та всіма активами, що належить йому на праві власності, незважаючи на термін, коли і як вони були придбані і на які може бути звернено стягнення в порядку встановленому законодавством України. Працівники філії Вінницьке міське відділеня №8672 ВАТ «Державний ощадний банк України» неодноразово попереджали боржника та поручителя про настання терміну погашення кредиту та відсотків за його користування. Проте [PERSON] не дотрималась термінів погашення кредиту та відсотків за його користування, в звязку з чим має заборгованість. Відповідно до розрахунку суми боргу станом на 14.03.2014 року по кредитному договору №1337 від 18.01.2008 року заборгованість складає 822578,16 грн., з яких: 344437,53 грн. заборгованість за основним боргом, з них прострочена заборгованість в розмірі 295231,86 грн., 242171 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, з них прострочені проценти в розмірі 240562,05 грн.; 235969, 63 грн. заборгованість по пеніза прострочення платежів по кредиту. Відповідно до п. 4.2.3. кредитного договору при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами більше ніж два місяці, а також в інших випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим договором та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором. [PERSON] добровільно сплатити борг відмовляється, що стало підставою звернення Прокурора м. Вінниці в інтересах Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення суми простроченої заборгованості. В ході судового розгляду справи [PERSON] звернулась до суду з зустрічною позововною заявою до ВАТ «Державний ощадний банк» філія Вінницьке відділення №8672 про визнання кредитного договору від 18.01.2008 року за №1337 недійсним, з тих підстав, що кредитний договір укладався від її імені племінником [PERSON], який отримав кошти по цьому кредитному договору та повністю розпорядився ними, придбавши земельну ділянку, яку оформив на свою тітку [PERSON] за договором купівлі-продажу та передав у заставу. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та [PERSON] про визнання договору поруки від 18.01.2008 р. №634 недійсним. Позов мотивований тим, що [PERSON] договір поруки від 18.01.2008 р. №634 не підписував. А з положень ч. 3 ст.203 ЦК України вбачається, що загальною вимогою, дотримання якої необхідно для дійсності правочину є вільне волевиявлення учасника правочину та відповідність його внутрішній волі. Обов'язковою умовою правочину є досягнення сторонами згоди зі всіх суттєвих вимог договору і дотримання при цьому письмової форми за умови підписання його сторонами як передбачено вимогами ст.207 ч.2 ЦК України. Волевиявлення є важливими чинником, без якого неможливо вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, установленою статтею 627 ЦК України. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, в якому фіксуються правові наслідки. Згідно з ч.1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст.229 цього ж Кодексу), такий правочин визнається недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та [PERSON] про визнання кредитного договору №1337 від 18.01.2008 р. недійсним. Позов мотивований тим, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з вимогами частини першої та третьої статті 203 ІІК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам і волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За змістом частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Волевиявлення є важливими чинником, без якого неможливо вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, установленою статтею 627 ЦК України. Обов'язковою умовою правочину є досягнення сторонами згоди зі всіх суттєвих вимог договору і дотримання при цьому письмової форми за умови підписання його сторонами як передбачено вимогами ч. 2 ст.207 ЦК України. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, в якому фіксуються правові наслідки. Волевиявлення [PERSON] на укладення кредитного договору було відсутнє, кредитний договір №1337 від 18.01.2008 р. вона не підписувала. В судовому засіданні прокурор та представник позивача первісну позовну заяву підтримали у повному обсязі, посилаючись на викладені у ній обставини, зустрічні позовні заяви не визнали. Представник відповідачів первісний позов не визнав, зустрічні позовні заяви підтримав у повному обсязі. Заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню, зустрічний позов [PERSON] не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з кредитним договором №1337 від 18.01.2008 року, який укладений між [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі керуючого філією Вінницьке міське відділення №8672 ВАТ «Державний ощадний банк України», [PERSON] отримала кредит в сумі 375750 грн. зі сплатою 15,5 % річних за користування кредитом строком на 7 років, тобто до 18.01.2015 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором від 18.01.2008 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] посвідчено договір іпотеки майнових прав за реєстровим №259. Відповідно до п. 1.2. вищезазначеного договору позичальником було передано в іпотеку майнові права, які належать іпотекодавцю за договором купівлі-продажу земельної ділянки, укладеним між [PERSON] та [PERSON], посвідченим приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] 18.01.2008 року, за реєстровим №255 на: земельну ділянку, площею 0,1519 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: Вінницька область, Вінницький район с. Бохоники, вул. Садова, 40. Для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 18.01.2008 року між [PERSON], [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі заступника керуючого філією Вінницьке міське відділення №8672 був укладений договір поруки №634, відповідно до п.2.1. якого у разі порушення боржником виконання зобовязання кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобовязання боржника перед кредитором згідно з умовами кредитного договору. Згідно з п. 3.1. договору поруки поручитель відповідає по зобовязаннях за вищезазначеним кредитним договором перед кредиторм в тому ж обсязі, що і боржник, а саме всім належним йому майном, коштами та всіма активами, що належить йому на праві власності, не зважаючи на термін, коли і як вони були придбані і на які може бути звернено стягнення в порядку, встановленому законодавством України. Працівники філії Вінницьке міське відділеня №8672 ВАТ «Державний ощадний банк України» неодноразово попереджали боржника та поручителя про настання терміну погашення кредиту та відсотків за його користування. Проте [PERSON] не дотрималась термінів погашення кредиту та відсотків за користування ним, у звязку з чим виникла заборгованість. Відповідно до розрахунку суми боргу станом на 14.03.2014 року за кредитним договором №1337 від 18.01.2008 року заборгованість складає 822578,16 грн., з яких: 344437,53 грн. заборгованість за основним боргом, з них прострочена заборгованість в розмірі 295231,86 грн.; 242171 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, з них прострочені проценти в розмірі 240562,05 грн.; 235969, 63 грн. заборгованість по пені за прострочення платежів по кредиту. Відповідно до п. 4.2.3. кредитного договору при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами більше ніж два місяці, а також в інших випадках, передбачених цим договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим договором та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором. [PERSON] заборгованість не сплачує. Згідно з ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про задоволення первісного позову, оскільки відповідачем було отримано в Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» кредит. Зобовязання відповідач не виконала, що підтверджується наданими позивачем доказами. Зазначені обставини переконують суд в наявності підстав для задоволення позову. В зустрічній позовній заяві [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та [PERSON] про визнання кредитного договору №1337 від 18.01.2008 р. позивач посилається на недійсність кредитного договору у зв»язку з тим, що підпис від імені позичальника в цьому договорі не належить їй. Відповідно волевиявлення на укладення договору у неї як учасника правочину не було, свого підпису в кредитному договорі не ставила. Проте безпідставність позовних вимог [PERSON] доведено висновками судової почеркознавчої та технічної експертизи. Так, згідно з висновком №1136/1137/15-21 від 04.09.2015 р. Вінницького відділення Київського НДІ судових експертиз (том. 3 а.с. 75) : пункт 4 резолютивної частини «Підписи, від імені [PERSON] на кредитному договорі від 18 січня 2008 року №1337, який було укладено між [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк України» філія Вінницьке міське відділення №8672 виконані самою [PERSON]»; пункт 6 резолютивної частини «Підпис, від імені [PERSON] в заяві на видачу готівки від 18.01.2008 року на суму 375750 грн. виконаний самою [PERSON]». У висновку №193 від 26.01.2016 р. Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру повторної почеркознавчої експертизи (том. 3 а.с. 167) зазначено: «Підписи від імені [PERSON] на кредитному договорі від 18.01.2008 р. №1337 (додатки 1, 2 до нього), який було укладено між [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк України» філія Вінницьке міське відділення №8672, виконані [PERSON]. Зустрічний позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та [PERSON] про визнання договору поруки від 18.01.2008 р. №634 недійсним суд вважає обґрунтованим, тому що виходячи з положень ч. 3 ст.203 ЦК України загальною вимогою, дотримання якої необхідно для дійсності правочину є вільне волевиявлення учасника правочину та відповідність його внутрішній волі. Обов'язковою умовою правочину є досягнення сторонами згоди зі всіх суттєвих вимог договору і дотримання при цьому письмової форми за умови підписання його сторонами як передбачено вимогами ч. 2 ст.207 ЦК України. Волевиявлення є важливими чинником, без якого неможливо вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, установленою статтею 627 ЦК України. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Відсутність волевиявлення [PERSON] на укладення договору поруки від 18.01.2008р. №634 доведено висновками судової почеркознавчої та технічної експертизи. Так, згідно з висновком №1136/1137/15-21 від 04.09.2015 р. Вінницького відділення Київського НДІ судових експертиз (том. 3 а.с. 75) : пункт 5 резолютивної частини «Підпис від імені [PERSON] на договорі поруки від 18 січня 2008 року за №634, який було укладено між: [PERSON], [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк України» філія - Вінницьке міське відділення №8672 - виконаний не [PERSON], а іншою особою». Згідно з висновком №193 від 26.01.2016 р. Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру повторної почеркознавчої експертизи (том. 3 а.с. 167): «Підпис від імені [PERSON] на договорі поруки від 18 січня 2008 року за №634, який було укладено між [PERSON], [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк України» філія - Вінницьке міське відділення №8672 [PERSON], виконаний не [PERSON], а іншою особою». Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. З огляду на викладене,

Outcome: approved