Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Представник позивача КС «Імперіал ЛТД» звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 06.10.2011 року КС «Імперіал ЛТД» та [PERSON] уклали кредитний договір № 1457, відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 5250 грн на умовах строковості, зворотності та цільового використання. Плата за користування кредитом становить 70% річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк дії договору становить 24 фактичних місяців від дати отримання відповідачем кредиту та діє до повного виконання зобов'язань [PERSON] 06.10.2011 року між КС «Імперіал ЛТД», [PERSON], [PERSON] та [PERSON] укладено договори поруки № 1457/1, № 1457/2 на забезпечення виконання \~кредитного договору № 1457 від 06.10.2011 року, відповідно до яких [PERSON] та [PERSON] взяли на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями [PERSON], які випливають з кредитного договору. До кредитного договору № 1457\~ від 06.10.2011 року складено графік погашення кредиту, який є невід'ємною його частиною, відповідно до якого [PERSON] зобов'язалась до 25 числа кожного місяця сплачувати відсотки за користування кредитом та сам кредит. Незважаючи на прийняті зобов'язання, [PERSON] порушує графік сплати кредиту, не доплачує необхідні до сплати суми. Станом на 23.01.2017 року сума заборгованості за користування кредитом становить 16305,71 грн. Окрім того, 27.12.2014 р. КС «Імперіал ЛТД» та [PERSON] уклали договір кредитної лінії № 334 на, відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 3000 грн на умовах строковості, зворотності та цільового використання. Плата за користування кредитом становить 70% річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк дії договору становить 24 фактичних місяців від дати отримання відповідачем кредиту та діє до повного виконання зобов'язань [PERSON] До кредитного договору № 334 на від 27.12.2014 року складено графік погашення кредиту, який є невід'ємною його частиною, відповідно до якого [PERSON] зобов'язалась до 25 числа кожного місяця сплачувати відсотки за користування кредитом та сам кредит. Станом на 23.01.2017 року сума заборгованості за користування кредитом становить 3\~769,97 грн. Позивач надсилав відповідачам письмові попередження про сплату боргу, спілкувався з боржниками по телефону, але боржники не прийняли заходи щодо погашення заборгованості за кредитом. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути солідарно зі [PERSON], [PERSON], [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №1457 від 06.10.2011 р. у розмірі 16305,71 грн, стягнути зі [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №334 від 27.12.2014 р. у розмірі 3769,97 грн та стягнути солідарно зі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь держави витрати по сплаті судового збору. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявились, про причину неявки суд не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи сповіщені належним чином через оголошення в ЗМІ «Вісті Луганщини» від 18.10.2017 року (а.с.62а,63). Відповідно до ч. 1\~ст. 224 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 06.10.2011 року КС «Імперіал ЛТД» та [PERSON] уклали кредитний договір № 1457, відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 5250 грн на умовах строковості, зворотності та цільового використання. Плата за користування кредитом становить 70% річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк дії договору становить 24 фактичних місяців від дати отримання відповідачем кредиту та діє до повного виконання зобов'язань [PERSON] (а.с.53,54). 06.10.2011 року між КС «Імперіал ЛТД», [PERSON], [PERSON] та [PERSON] укладено договори поруки № 1457/1, № 1457/2 на забезпечення виконання \~кредитного договору № 1457 від 06.10.2011 року, відповідно до яких [PERSON] та [PERSON] взяли на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями [PERSON], які випливають з кредитного договору (а.с.55, 56). Незважаючи на прийняті зобов'язання, [PERSON] порушує графік сплати кредиту, не доплачує необхідні до сплати суми. Станом на 23.01.2017 року сума заборгованості за користування кредитом становить 16305,71 грн. Окрім того, 27.12.2014 р. КС «Імперіал ЛТД» та [PERSON] уклали договір кредитної лінії № 334 на, відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 3000 грн на умовах строковості, зворотності та цільового використання. Плата за користування кредитом становить 70% річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк дії договору становить 24 фактичних місяців від дати отримання відповідачем кредиту та діє до повного виконання зобов'язань [PERSON] Станом на 23.01.2017 року сума заборгованості за користування кредитом становить 3\~769,97 грн. В добровільному порядку відповідачі суму заборгованості не сплатили. Відповідно до узагальнення ВСУ судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин від 13.12.2010 року, суд, вирішуючи справи даної категорії, має встановлювати такі обставини: \~- досягнення сторонами згоди щодо усіх істотних умов договору: мета, сума і строк кредиту; умови і порядок його видачі та погашення; види (способи) забезпечення зобов'язань позичальника; відсоткові ставки; порядок плати за кредит; порядок зміни та припинення дії договору; відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; - кредитний договір має укладатись обов'язково у письмовій формі, причому недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює жодних правових наслідків, окрім тих, що пов'язані з його нікчемністю; сторони кредитного договору повинні мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення сторін має бути вільним і відповідати їхній внутрішній волі. \~Судом встановлено, що кредитні договори укладено за вільним волевиявленням відповідача, що підтверджується особистим підписом під умовами договору [PERSON] (а.с.54, 59). \~Також встановлено, що сторони кредитного договору досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується особистими підписами \~представника кредитної спілки та [PERSON] під умовами договорів (а.с. 54, 59). Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обовязок, а кредитор\~прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до\~ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі\~ст. 554 ЦК України\~у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України). Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного забов'язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобовязання боржника та кредитором боржника. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України). Пунктом 5.4.3 кредитного договору № 1\~457 від 06 жовтня 2011 р. передбачено, що кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів за весь фактичний строк користування кредитом у разі невиконання позичальником умов цього договору. Відповідно до договорів поруки № 1457/1, 1457/2 від 06 жовтня 2011 р. поручитель відповідає по зобов`язаннях боржника за кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Так, у справі, яка розглядається, в договорах поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за кредитним договором. З досліджених у судовому засіданні матеріалів цивільної справи №419/496/13-ц провадження 2/419/154/13 встановлено, що заочним рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 15.04.2013 р. позовні вимоги КС «Імперіал ЛТД» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1457 від 06.10.2011 р. у загальній сумі 2827,28 грн задоволено у повному обсязі та солідрано стягнено заборгованість станом на 16.04.2013 р. у сумі 2827,28 грн, з якої: заборгованість зі сплати основного боргу - 2000 грн., заборгованість зі сплати процентів 872,28 грн. Заочне рішення набрало чинності 02.06.2013 р. Тобто позивач реалізував своє право на звернення вимоги до поручителів та стягнув солідарно всю суму заборгованості. У зв'язку з порушенням позичальником виконання зобов'язання за кредитним договором кредитна спілка відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України і пункту 5.4.2 кредитного договору використала право достроково стягнути з позичальника та поручителів заборгованість за кредитним договором, пред'явивши позови до боржника та поручителів. Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі за № 6-1206цс15 наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора яке не виконане боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. З ухваленням вказаного судового рішення мало місце дострокове стягнення всієї кредитної заборгованості. Отже, пред'явивши вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителів протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, в даному випадку шестимісячний строк підлягає обрахуванню з 16 квітня 2013 року (наступного дня після стягнення заборгованості станом на 15.04.2013 р.). Як вбачається з матеріалів справи, починаючи з 15.04.2013 року КС «Імперіал ЛТД» вимогу до поручителів про виконання ними солідарно з боржником зобов'язання за договором протягом шести місяців в судовому порядку пред'явлено не було. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-190цс/14 від 21 січня 2015 року, яка в силу положень ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. З вищенаведеного вбачається, що договори поруки № 1457/1, 1457/2 укладені 06.10.2011 р. між КС «Імперіал ЛТД», [PERSON], [PERSON] та [PERSON] припинили свою дію. У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог КС «Імперіал ЛТД». Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. Згідно зі ст. ст. 526 , 527, 530, 554, 610, 625, 626, 629, 1054 ЦК України,

Outcome: partial