Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду із позовом, у якому просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] та стягнути із відповідача на користь [PERSON] понесені судові витрати по оплаті судового збору. Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначила, що 30 липня 1999 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадського стану Мінського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 895. [PERSON]є батьком їх з позивачем неповнолітнього сина, [PERSON]. [INFO]. 06 червня 2002 року шлюб між сторонами було розірвано, про що в книзі реєстрації розірвання шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 511. Після розірвання шлюбу, син проживає разом з матір'ю та вітчимом, якого [PERSON] називає батьком. [PERSON], самостійно утримує та виховує свого сина. Виховання та утримання сина здійснюється в повній мірі. Дитина ні в чому не має потреби, добре харчується, отримує необхідне медичне обслуговування та веде активний спосіб життя, тощо. З моменту розірвання шлюбу відповідач жодного разу не виявив бажання побачити свого сина. Матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, з дитиною не спілкується взагалі, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, самоухиляється від виконання обов'язків по його утриманню та вихованню, не цікавиться здоров'ям сина, хоча з боку матері, [PERSON]. жодних перешкод цьому не здійснюється. Аліменти, які з відповідача стягуються за рішенням суду на утримання сина, він жодного разу не сплатив, у зв'язку із чим станом на 01.10.2015 року заборгованість по сплаті аліментів становить - 26 856,50 грн. Крім того, як довелось дізнатися, відповідач [PERSON], на даний час засуджений за ст. 115 КК України (умисне вбивство), що негативно характеризує останнього. Також, позивач постійно стикається з проблемою вивозу дитини за кордон, так як на то погрібна згода батька, яку отримати вона не мала можливості і в зв'язку з цим була змушена звергатись до суду. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08.04.2014 р. було надано дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини, [PERSON], на тимчасові багаторазові поїздки за межі України з 10 квітня 2014 р. по 10 квітня 2017 р. без згоди та супроводу батька та на оформлення проїзного документу дитини для виїзду за кордон без згоди батька. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в їх сукупності, позивач розцінює як ухилення відповідача від виховання дитини, свідоме нехтування останнім своїх обов'язків, оскільки не здійснює за сином належний догляд та контроль, не піклується про його духовний та фізичний розвиток, не цікавиться його здоров'ям та розвитком, не виявляє до сина батьківську увагу, турботу, що змушує позивача звернутись з даним позовом до суду. У судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали в повному обсязі та просили суд його задовольнити, виходячи з доводів якими обґрунтовується позовна заява та пояснила, що відповідач після народження [PERSON], [INFO] не забирав дружину разом із сином із пологового будинку. За період перебування у шлюбі вчиняв фізичне та психологічне насильство. З 2002 року [PERSON], не виконує своїх батьківських обов'язків, не займається вихованням дитини, не дбає про її стан здоров'я та розвиток. Матеріального забезпечення дитини не здійснює, засуджений за злочин проти життя людини, що свідчить про його жорстокість. Дитина з 4 років проживає в сім»ї де своїм батьком вважає чоловіка позивача з яким утворила нову сім'ю. Зважаючи на те, що відповідач самоусунувся від виховання дитини, байдуже ставляться до виконання своїх батьківських обов'язків, ігнорує інтереси дитини, не приймає участі у її утриманні, позивач просить про задоволення даного позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, оскільки відбуває покарання у Полтавській виправній колонії управління ДПтС України в Полтавській області № 64, проте на адресу суду направив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Зі змісту клопотання вбачається, що відповідач заперечує проти позову та просить відмовити у його задоволенні. Мотивуючи свої заперечення зазначив, що з дитиною не спілкувався оскільки знав, що у відповідача нова сім'я. Алімети сплачував з 2001 по 2006 рік, проте після надання дозволу на виїзд дитини за кордон, позивач усно відмовилась від стягнення з нього аліментів повідомивши, що потреби у цьому не має. [PERSON] зверталась до нього з проханням відмовитись від дитини, оскільки в неї нове життя, проте він на це не погоджується і просить суд не позбавляти його батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] [INFO]. Представник третьої особи Служби у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації у судове засідання з'явився, надав до суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, допитавши свідків [PERSON] [INFO], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що між сторонами30.07.1999 року був укладений шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Мінського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено запис - 895 та видано свідоцтво про одруження (а.с. 10). Від даного шлюбу у позивача і відповідача народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено запис - 937 та видано свідоцтво про народження.(а.с.11). Згідно даних свідоцтва про розірвання шлюбу виданого Дарницьким районним управлінням юстиції у м. Києві шлюб між сторонами розірвано про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 06.06.2002 року зроблено запис - 511 (а.с.9). Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 30.11.2001 року з [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку відповідача, але не менше 1/2 частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян починаючи з 16.11. 2001 року до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 11). З 17 грудня 2005 року [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про шлюб виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві.(а.с.8). У 2014 році [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду м. Києва із заявою про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред»явлення його до виконання, послаючтсь на те, що з 2006 року вона не отримує від з [PERSON] аліментів на утримання сина і має намір повторно звернутись до ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві для їх примусового стягнення з відповідача. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21.03.2014 року заяву [PERSON] задоволено та видано дубліката виконавчого документа про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку відповідача, але не менше 1/2 частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян починаючи з 16.11. 2001 року до досягнення дитиною повноліття. Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 04.04.2014 року відкрито виконавче провадження № 42841412 на підставі виконавчого листа виданого 02.04.2014 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] аліментів. За даними довідки - розрахунку заборгованості по аліментам виданої Дніпровським районним управлінням юстиції у м. Києві № 1/2 від 28.06.2015 року, згідно виконавчого листа виданого 02.04.2014 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів, загальна сума заборгованості по аліментам станом на 01.10.2015 року становить 26 856, 50 грн. Як убачається із даних Характеристики учня 10-В класу Скандинавської гімназії м. Києва [PERSON] [INFO] від 06.10.2015 року № 180 виданої Скандинавською гімназією м. Києва, [PERSON] навчається у гімназії з 2009 року. Участь у вихованні, зацікавленість у його навчанні виявляє мама - [PERSON] Всі необхідні витрати (фонд класу, культурні заходи, тощо) здійснюються матір»ю без участі батька. Батько жодного разу не відвідав батьківські збори, не цікавився шкільним життям дитини, не користується авторитетом у сина. (а.с.17). Зі змісту довідки виданої Медичною клінікою «Валерія» від 09.10.2015 року, контроль за здоров»ям [PERSON] [INFO] здійснюється з 2004 року. За вказаний період відвідування, дитина була виключно у супроводі матері - [PERSON] Рішенням (заочним) Дніпровського районного суду м. Києва від 08.04.2014 року [PERSON] було надано дозвіл на оформлення проїзного документу дитини для виїзду за кордон та виїзд неповнолітнього [PERSON] [INFO] за кордон без згоди батька. За даними інформації наданої Деснянським РУ ГУ МВС України в м. Києві від 17.10.2015 року та Державною пенітаціарною службою України Департаменту охорони, нагляду і безпеки, режиму та контролю за виконанням судових рішень від 02.02.2016 оку № 2\\3\\1-519\\25-16, [PERSON] відбуває покарання у Полтавській виправній колонії управління ДПтС України в Полтавській області № 64, за вчинення злочину передбаченого ст. 115 КК України, що визнається і відповідачем. (а.с. 21.39) Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON], [INFO] суду показав, що ініціатором звернення його матері з даним позовом до суду був він, оскільки за все своє життя він жодного разу не бачив свого біологічного батька - [PERSON] та не спілкувався з ним. Своїм батьком вважає вітчима - [PERSON], так як з малечку він замінював йому батька. Відповідач не вчиняв спроб побачитись із ним, випадків того, що [PERSON] чинились перешкоди у вихованні та спілкуванні з ним, він також не знає. Крім того, вважає, що кримінальне минуле його біологічного батька може негативно відображатись на його майбутньому, зокрема при виборі професії. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що вона являється хрещеною мамою [PERSON], [INFO]. Після народження дитини батько не приїхав і не забрав дружину із сином з пологового будинку. Коли вона разом з позивачем і дитиною приїхали до місця проживання [PERSON], дома на них ніхто не чекав, в квартирі був безлад. Відповідач [PERSON] не приймав участь у вихованні та утриманні сина, не цікавився його життям, був відсутнім на всі дні народження сина, не приходив ні на перший ні на останній дзвоник у школу. Випадків того, щоб [PERSON] чинились перешкоди у спілкуванні з дитиною вона не знає. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] дала аналогічні за змістом покази свідка [PERSON] Крім того, суду показала, що [PERSON] після розірвання шлюбу із позивачем жодного разу не бачив і не намагався побачитись із сином. Матеріально дитину не утримував, все що було ним придбано для [PERSON] це один комбінізон у перший рік життя дитини за гроші виплачені матері по народженню дитини. [PERSON] [INFO] не знає не тільки свого біологічного батька, а і бабусю - матір відповідача, оскільки вони жодного разу не бачились з дитиною та не виявляли такого бажання. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх стан здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У судовому засіданні достеменно встановлено, що відповідач [PERSON] не проявляє батьківського піклування щодо сина, батьківських обов'язків не виконує, умовами проживання, вихованням, станом здоров'я дитини не цікавиться, не піклується про її інтелектуальний та фізичний розвиток, матеріально не утримує. Дитина проживає разом із матір»ю та вітчимом. З висновку Служби у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав від 19.10.2015 року № 102\\03\\29-10002, вбачається, що у зв'язку із ухиленням відповідача від виховання та утримання дитини його доцільно позбавити батьківських прав відносно сина - [PERSON] [INFO] (а.с.22, 23). Згідно із ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько дитини можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач не забезпечує сина необхідним харчуванням, медичним доглядом, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти. Матеріально не утримує, у зв'язку з чим у нього утворився борг по сплаті аліментів у розмірі 26 856,50 грн. Зазначені фактори, суд розцінює як ухилення [PERSON] від виховання дитини і приходить до висновку про свідоме нехтування ним своїх обов'язків. Суд критично оцінює доводи відповідача, що він не сплачував аліменти починаючи з 2006 року за усною домовленістю із позивачем, а також не турбував сина, на проханням позивача у зв'язку із створенням нею нової сім»ї, оскільки розірвання шлюбу ні за яких умов, не припиняє обов'язків батьків приймати участь в утриманні та вихованні своїх дітей. З 2004 року відсутні докази того, що батько цікавився життям сина. А тому твердження відповідача, на які він посилається, як на підставу своїх заперечень не заслуговують на увагу та спростовуються дослідженими у судовому засіданні належними доказами. За таких обставин, суд вбачає достатні підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved