Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Прокурор Верхньодніпровського району Дніпропетровської області звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом в інтересах [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Унірем-Агро Плюс» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення орендної плати. В обґрунтування позовної заяви, з урахуванням уточнень, зазначено, що між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Унірем Агро Плюс» було укладено два договори оренди земельної ділянки строком на 15 років. Після фактичної передачі земельної ділянки відповідач не виконує умови договору, а саме за 2012 та 2013 роки відповідач не сплатив орендну плату, у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 5438 грн. 26 коп. Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд розірвати договори оренди, укладені між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Унірем Агро Плюс», а також стягнути з відповідача на його користь заборгованість по орендній платі в сумі 5438 грн. 26 коп. В судовому засіданні прокурор позов підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві. Також додав, що з боку прокуратури неодноразово проводились бесіди з керівництвом ТОВ «Унірем Агро Плюс» про необхідність проведення розрахунку з орендодавцями, проте такі вимоги відповідачем не було виконано. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав. У відповідності до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-ДП № 033298 є власником земельної ділянки площею 6,570 га на території Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області (а.с.10). Також на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку № 508618 [PERSON] належить земельна ділянка площею 5,2811 га на території Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області (а.с.18). Між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Унірем Агро Плюс» було укладено два договори оренди щодо зазначених вище земельних ділянок, які було зареєстровано в Центрі державного земельного кадастру за № 041011900029 8 лютого 2010 року та за № 041011901272 16 серпня 2010 року відповідно. Згідно з даним договором [PERSON] (орендодавець) передав в оренду товариству з обмеженою відповідальністю «Унірем Агро Плюс» (орендар) земельну ділянку площею 6,57 га та земельну ділянку площею 5,2811 га на території Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, які належить йому на праві власності строком на 15 років з дати реєстрації договору. Умовами договору було передбачено орендну плату - 3% від нормативної грошової одиниці земельної ділянки, яка мала сплачуватись готівкою орендодавцю до 30 листопада щорічно (а.с. 7-8, 15-16). Відповідно до довідки Управління Дерземагенства у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області від 4 квітня 2014 року № 4/15-659 нормативна грошова оцінка однієї земельної ділянки становить 90637 грн. 70 коп. (а.с.19). Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка діяла на час укладення договору) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Товариство з обмеженою відповідальністю «Унірем Агро Плюс» отримавши від [PERSON] дві земельні ділянки у володіння та користування на умовах строковості та платності, допустило порушення умов договору, а саме не сплатило орендну плату за 2012 та 2013 роки в розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки ані грошима, ані сільськогосподарською продукцією. Згідно з розрахунком позивача заборгованість складає 5438 грн. 26 коп. Доказів на спростування встановлених судом обставин відповідачем не надано. При цьому суд звертає увагу, що обов'язок доказування належного виконання зобов'язання за договором оренди лежить саме на відповідачі. Згідно зі ст. 24 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин) орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Враховуючи вищевикладене суд вважає законним та обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь орендної плати за 2012-2013 роки в межах заявлених позовних вимог. Щодо розірвання договорів оренди суд приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил, у тому числі місцевих правил забудови населених пунктів; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладені договору. Судом встановлено, що внаслідок порушення умов договору орендарем, орендодавець не отримує орендну плату, на яку розраховував та має право згідно з умовами договору, що на думку суду є істотним порушенням договору, а тому є підстави для розірвання договору оренди. Пунктом 12 договорів оренди передбачено можливість припинення дії договору шляхом його розірвання на підставі рішення суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором. З урахуванням вищевикладеного суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача про дострокове розірвання договорів оренди земельних ділянок, укладених між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Унірем Агро Плюс» у зв'язку з невиконання орендарем обов'язків, передбачених умовами договору та істотним порушенням договору. А тому позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, приймаючи до уваги, що позивача звільнено від сплати судового збору у відповідності до п. 11 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд приходить до висновку, що судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved