Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з указаним позовом 09.03.2021 та збільшуючи розмір позовних вимог, просив суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , стягувати з [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів її заробітку (доходу), на але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову представник позивача вказувала, що [PERSON] є матір`ю малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично за вказаною адресою не проживає, постійного місця проживання не має. Житло занедбане, знаходиться в незадовільному санітарному і технічному стані, не придатне для проживання. Предмети догляду за дитиною та прилади для приготування їжі також відсутні. Квартира відключена від електропостачання через заборгованість, відсутнє і газопостачання. Сина [PERSON] 01.03.2021 [PERSON] залишила у брата [PERSON] та його дружини [PERSON] , обіцявши забрати 02.03.2021. Однак з 02.03.2021 мати дитини на зв`язок не виходила, дитину не забрала в обумовлений строк, у зв`язку з чим, 02.03.2021 складено акт про покинуту дитину та хлопчика, на підставі вказаного акта, направлено до стаціонару дитячого педіатричного відділення Криворізької центральної районної лікарні. За заявою (рішенням) про передачу на виховання, складеної [PERSON] та за сприяння служби у справах дітей Глеюватської сільської ради, 25.03.2021 [PERSON] передано із дитячого стаціонарного відділення Криворізької ЦРЛ на виховання дядькові, [PERSON] , [INFO] . За час проживання [PERSON] у родині свого дядька, він був влаштований до дитячого садочка, який дитина відвідує залюбки. З дня передачі дитини у сім`ю [PERSON] , мати жодного разу долею дитини не поцікавилася та не відвідала. Матеріальної підтримки також не надала. [PERSON] [INFO] народила хлопчика [PERSON] . 05.04.2021 за сприяння служби у справах дітей Глеюватської сільської ради для здійснення реєстрації народження дитини подано документи до Тернівського районного у місті Кривому Розі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), за заявою матері [PERSON] ім`я та по батькові новонародженої дитини вказані - [PERSON] , відомості про батька зазначені в актовому записі про народження відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Під час перебування в пологовому будинку матір поводила себе агресивно, на контакт з працівниками ССД не йшла. Дитина мала малу вагу, та в зв`язку з тим, що мати немає постійного місця проживання, новонароджену дитину було переведено до КЗ «Криворізький перинатальний центр зі стаціонаром». З телефонних розмов спеціалісту служби у справах дітей було повідомлено, що за час перебування дитини в лікарні мати жодного разу не відвідувала та не цікавилась її станом здоров`я. Таким чином, представник позивача вважає, що [PERSON] злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своїх малолітніх дітей, тому доцільно позбавити її батьківських прав. Присутні в судовому засідання представник позивача, та представники третіх осіб, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Заяв, клопотань з процесуальних питань, а також відзиву на позовну заяву суду не надала. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, що не суперечить ст. 223 ЦПК України. Зі згоди представника позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити заочне рішення, на підставі наявних доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] (а.с. 18), серії [NUMBER] (а.с.57), копій актових записів про народження № 3 від 12.03.2019 (а.с.46), № 245 від 06.04.2021 (а.с.112) та витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, щодо актового запису про народження № 00031084530 (а.с.58, 108-109), [PERSON] (а.с. 17), є матір`ю малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зареєстроване місце проживання [PERSON] , та її малолітнього сина [PERSON] , значиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.31,32). Як видно з акту обстеження умов проживання від 01.07.2021 (а.с.117), проведеного з метою соціального захисту дітей, за вищевказаною адресою виявлено, що умови проживання знаходяться в незадовільному стані, квартира потребує капітального, комунальні зручності відсутні. Для виховання та розвитку дітей умови не створено. Відповідно до письмових пояснень [PERSON] від 02.03.2021 та письмових пояснень [PERSON] , викладених на окремих аркушах справи, останні, кожен окремо пояснили, що 01.03.2021, [PERSON] покинула свою дитину, [PERSON] у [PERSON] та обіцяла повернутися, але не повернулася і не забрала його. Дитина була в жахливому стані. Зв`язок із [PERSON] був відсутній (а.с.19, 20). 02.03.2021 складено акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку (а.с.128), відповідно до якого виявлена дитина [PERSON] , якого доставлено до КР «КЦРЛ». [PERSON] 29.03.2021 склала заяву (рішення) про передачу своєї дитини, [PERSON] , [INFO] , брату [PERSON] (а.с.64), що також підтверджується заявою [PERSON] від 24.05.2021 (а.с.94). Згідно з актового запису про народження № 245 від 06.04.2021, [PERSON] [INFO] народила сина [PERSON] (а.с.112). Як слідує з довідки адміністрації КП «Криворізька ЦРЛ» Новопільської СР» № 819 від 20.05.2021 (а.с.95), у педіатричне відділення 12.05.2021 госпіталізована дитина [PERSON] , [INFO] у віці 1 місяць 8 днів. Підставою для госпіталізації дитини стало електронне направлення від лікаря «Криворізького перинатального центру зі стаціонаром», [PERSON] . Разом з дитиною в відділення передані документи: свідоцтво про народження, витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батьків відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, виписка з медичної карти новонародженого № 384, виписка з історії хвороби дитини за період його перебування у відділенні постнатального виходжування новонароджених КНП «Криворізький перинатальний центр зі стаціонаром». Акту про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я або яку відмовилися забрати батьки чи інші родичі, про підкинуту чи знайдену дитину, не надходило. Телефонограмою, зі слів лікаря перинатального центру, мати дитини відмовилася від неї, документи, що підтверджують вказані факти відсутні. Стан дитини з моменту надходження до відділення залишається задовільним. За час перебування дитини в педіатричному відділенні КП «Криворізька ЦРЛ Новопільської СР» мати, або інші родичі, не відвідували хлопчика, не цікавилися його станом здоров`я (і по телефону також) та не купували для нього їжу і медикаменти, зазначене також підтверджується довідкою КНП «Криворізький перинатальний центр зі стаціонаром» КМР від 20.05.2021 (а.с.96). Відповідно до характеристик наданих головою Глеюватської сільської ради (а.с.28,93), [PERSON] у с. Шевченківське Криворізького району зареєстрована з народження. Фактично проживає в м. Кривий Ріг, постійного місця проживання не має. Неодружена, має синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти з матір`ю не проживають, [PERSON] перебуває в сім`ї брата [PERSON] , згідно зі ст. 151 СК України, а [PERSON] - у дитячому відділенні Криворізької центральної районної лікарні (а.с.65). Мати не цікавиться ні життям, ні станом здоров`я своїх дітей, не надає ніякої допомоги на їх утримання, а навпаки, просить кошти на свої особисті потреби. [PERSON] , має частину спадкового житла за адресою реєстрації, але житло знаходиться у незадовільному технічному і санітарному стані, у ньому зовсім відсутні умови для проживання дітей (а.с.117). Відповідач іноді приїздить у село, але житло не поновлює, не ремонтує. Після народження дітей проявила себе, як така, що неналежно виконує батьківські обов`язки. Не турбується про здоров`я і життя дітей, створює небезпечні умови для їх життя і здоров`я. По відношенню до старшого сина [PERSON] , [INFO] , остання позбавлена батьківських прав. Не працює, не навчається. За вживанням спиртних напоїв та наркотичних речовин не помічена. Скарг на її поведінку до виконкому сільської ради не надходило. Відповідно до письмових пояснень [PERSON] (а.с. 71), остання не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновку № 1 ради опіки та піклування Глеюватської сільської ради від 04.03.2021 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с.29-30), та рішення виконкому Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 24.03.2021 № 11 (а.с.33), вирішено позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно з висновку № 5 ради опіки та піклування Глеюватської сільської ради від 09.04.2021 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с.60-61), та рішення комісії з питань захисту прав дитини Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 09.04.2021 (а.с.62), рішення виконкому Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 09.04.2021 № 22 (а.с.59), вирішено позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 150, 151 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право передати дитину на виховання фізичним та юридичним особам. Статтею 152 СК України передбачено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У п. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20.11.1959 зазначено, що дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою та відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення. Як слідує з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що діє в Україні з 27.09.1991 «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402 визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батько може бути позбавлений батьківських прав, у разі ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3 (далі - Постанова) роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач у справі, [PERSON] , будучи повнолітньою, дієздатною особою, маючи усвідомлювати свою відповідальність за забезпечення належних умов життя, розвитку та виховання малолітніх дітей, свідомо зневажає своїми обов`язками, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до синів [PERSON] та [PERSON] , оскільки з дітьми не проживає, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, дітей не відвідує та з ними не спілкується, участі у їх вихованні не бере, долею та станом здоров`я синів не цікавиться. Відповідач не надала суду жодного доказу на підтвердження неможливості виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню дітей, а також прояву з її боку щонайменшої материнської турботи. Беручи до уваги викладене, виходячи з найкращих інтересів дитини, суд вважає за необхідне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх синів: [PERSON] та [PERSON] . Водночас, відповідач не позбавлена права на звернення до суду з питанням про поновлення її у батьківських правах. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідно до ч.2, ч. 3 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини і при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів на інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідач позбавлена батьківських прав відносно малолітніх дітей, є фізично здоровою особою, має можливість утримувати дітей, доказів протилежного суду не надала, суд вважає за необхідне, стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання малолітніх дітей, на користь майбутнього опікуна чи закладу, до якого будуть влаштовані діти, починаючи стягнення з моменту звернення позивача до суду з заявою про позбавлення батьківських прав, та до досягнення дітьми повноліття. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню1816 гривень 00 копійок, у рахунок відшкодування судового збору.

Outcome: approved