Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

Представник ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» 28.12.2018 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 18.10.2016 р. між ПрАТ «СК «АХА Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за № 324а6к2, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «Ауді» д/н [NUMBER] . 03.09.2017 р. о 14.15 год в м. Київ, вул. Стеценка, 33-А сталася ДТП за участю автомобіля «Ауді» д/н [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] та автомобілем «Ніссан» д/н [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль «Ауді» д/н [NUMBER] . Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 20.10.2017 р. ДТП сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] п. 13.1 ПДР України. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № АХА2229444 від 14.09.2017 р. та умов договору страхування № 324а6к2 від 18.10.2016 р., розмір страхового відшкодування склав 290904,77 грн, яке ПрАТ «СК «АХА Страхування» було сплачено на відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу страхувальнику. Оскільки відповідач відмовляється від усунення завданої шкоди, позивач звернувся до суду та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.01.2019 р. відкрито провадження у вищевказаній справі. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19.09.2019 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.07.2020 року скасовано заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19.09.2019 року та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідача та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову в розмірі 290904,77 грн., посилаючись на те, що згідно висновку № 2179 судової автотоварознавчої експертизи від 19.10.2020 року до вартості відновлювального ремонту без урахування зазначення коефіцієнту фізичного зносу включено заміну запчастин, які не були пошкоджені в ДТП. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 03.09.2017 р. о 14 год. 15 хв. [PERSON] керуючи автомобілем «Ніссан», д/н [NUMBER] в м. Києві по вул. Стеценка, 33-А, всупереч вимогам п. 13.1 ПДР України, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Ауді» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що призвело до механічного пошкодження автомобіля. На момент ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] власником автомобіля марки «Ауді», д/н [NUMBER] є [PERSON] (а.с. 25). З матеріалів справи вбачається, що 18.10.2016 року між ПрАТ «АХА Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 324а6к2, предметом якого є майнові інтереси страхувальника пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням неземним транспортним засобом марки «Ауді», д.н.з. [NUMBER] (т. 1 а.с. 15-21). Відповідно до п. 29.12. договору добровільного страхування від 18.10.2016 року при пошкодженні ТЗ внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення ТЗ (кошторису збитків), в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні без урахування експлуатаційного зносу, а також вартість ремонтних робіт. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 20.10.2017 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. ст. 122-4, 124, 130 ч.4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки та накладення штрафу в розмірі 20400,00 грн. (т. 1 а.с. 8-13). Відповідно до розрахунку страхового відшкодування та звіту про оцінку транспортного засобу від 02.10.2017 року ФОП « [PERSON] » вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ауді», д/н [NUMBER] з урахуванням фізичного зносу становить 290904,77 грн. (т. 1 а.с. 30-36). Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Відповідно до платіжного доручення № 371 624 від 18.09.2017 р. ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» виплатило страхове відшкодування страхувальнику [PERSON] згідно акту № АХА2229444 згідно рахунку № 2017016480/1 від 11.09.2017 р. у розмірі 290904,77 грн. (т. 1 а.с. 49). Відповідно до висновку № 2179 судової автотоварознавчої експертизи від 19.10.2020 року виготовлений судовим експертом Диким В.П. відповідно до якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки «Ауді», д.н.з. [NUMBER] , без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу становить 249911,61 грн. (т. 1 а.с. 158-210). Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просив стягнути суму виплаченого страхового відшкодування в тому числі з підстав, передбачених ст. 993 ЦК України. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 наведено правовий висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Враховуючи те, що відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник, який отримав страхове відшкодування, мав до особи, відповідальної за завдані збитки, то вбачається, що до позивача перейшло право вимоги у порядку суброгації, а відтак сума виплаченого страхового відшкодування яка підлягає стягненню з відповідача становить 249911,61 грн. тобто, без урахування коефіцієнту фізичного зносу, в зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином, за встановлених судом обставин, позивачем доведено право зворотної вимоги страховика за яким страхувальник передав свої права страховикові для реалізації останнім своїх суброгаційних прав. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 3748,67 гривень.

Outcome: partial