Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Представник позивачки 03.11.2014 року звернувся з позовною заявою, в якій просив визнати договір поруки №90006/07-П-1 від 23.08.2007 року недійсним з моменту підписання, та, як наслідок, скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №34042408 від 01.10.2014 року, винесену державним виконавцем ВДВС Ширяївського РУЮ Одеської області Павловським С.Ф.; виключити все майно боржника [PERSON] з Єдиного реєстру заборон відчужень об'єктів нерухомого майна; зняти арешт з усього майна боржника [PERSON], яке накладено у межах суми звернення стягнення - 9897,97 грн., накладений 01.10.2014 року постановою державного виконавця ВДВС Ширяївського РУЮ Одеської області Павловським С.Ф. Свої вимоги обґрунтовував тим, що за декілька тижнів назад до подання позовної заяви позивачці стало відомо, що 23.08.2007 року між відповідачами було укладено договір поруки №90006/07-П-1, на укладення якого вона як подружжя згоди не надавала. Посилаючись на ч. 2 ст. 65 СК України, згідно із якою при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя, представник просив визнати договір поруки №90006/07-П-1 від 23.08.2007 року, укладений відповідачами на забезпечення кредитного договору, недійсним, приймаючи до уваги положення цієї ж статті про надання другому із подружжя права на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її його згоди. Позивачка та її представник в судове засідання надіслали клопотання про розгляд справи без їх участі та просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши письмове клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав у повному обсязі. Представник відповідача АБ «Експрес-Банк» в судове засідання не з'явився, надавши письмові заперечення на позовну заяву та просив розглядати справу без його участі. В запереченнях представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що за спірним договором поруки [PERSON] взяв на себе зобов'язання відповідати перед АБ «Експрес-Банк» за виконання [PERSON] свого обов'язку за укладеним кредитним договором, а, отже, зазначений договір поруки не породжує для позивачки ніяких обов'язків та не є договором розпорядження майном, як це стверджує позивачка. Окрім того, представник відповідача зазначив, що твердження позивачки щодо необізнаності щодо існування договору поруки, укладеного її чоловіком, аж до 06.06.2014 року не відповідають дійсності, оскільки остання відповідно до акту державного виконавця від 10.05.2011 року була присутня при проведенні державним виконавцем виконавчих дій за місцем реєстрації її чоловіка, а, отже, була повідомлена державним виконавцем про існування рішення Ширяївського районного суду Одеської області від 25.02.2010 року про стягнення з [PERSON] як з поручителя заборгованості за кредитним договором, а відповідно і про факт укладення даного договору. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка [PERSON] з 06.09.1981 року перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON], про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу від 06.09.1981 року за [NUMBER]. Положеннями ст. 553- 554 ЦК України визначено, що договір поруки укладається кредитором за зобов'язаннями, які забезпечуються порукою, і поручителем, обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель, якщо інше не передбачено договором. Відповідно до частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Як роз'яснено у п.24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Оспорюючи договір поруки, позивачка посилалась на те, що відповідачами не дотримано ч. 2 ст. 65 СК України, згідно з положеннями якої при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Між тим, як встановлено судом, договір поруки укладений між АБ «Експрес-Банк» та [PERSON] як спосіб забезпечення виконання зобов'язання за Кредитним договором № 90006/07 від 23.08.2007 року, що укладений між АБ «Експрес-Банк» та [PERSON] Так, згідно з п. 1.1. Договору поруки поручитель бере на себе зобов'язання відповідати по зобов'язанням позичальника. Таким чином, договір поруки не стосується спільного майна подружжя, а є лише формою забезпечення зобов'язання. За цим договором поручитель відповідає особистим майном та часткою майна в спільній сумісній власності, що виділена йому в натурі. Будь-яким майном, що належить позивачці та відповідачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності, відповідач [PERSON] не поручався. Договір поруки є способом забезпечення виконання зобов'язання, який не створює ніяких юридичних наслідків для іншого з подружжя та стосується лише прав та обов'язків учасників договору. Згідно з ч.3 ст. 65 СК України, для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Оскільки, договір поруки не потребує нотаріального посвідчення чи державної реєстрації, згода іншого із подружжя не потрібна для його укладення. Окрім цього, такий обов'язок в законодавстві відсутній. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Договір поруки, укладений між АБ «Експрес-Банк» та [PERSON], відповідає нормам чинного законодавства і підстав, які передбачені ч.ч. 1-3, 5,6 ст. 203 ЦК України, для визнання договору недійсним немає. Також вимоги позивачки про усунення перешкод шляхом зняття арешту та заборони відчуження майна [PERSON] також не підлягають задоволенню за необґрунтованістю та недоведеністю. Між тим, слід зауважити, що звільнення майна з під арешту, накладеного постановою державного виконавця в рамках виконавчого провадження, віднесено до повноважень та компетенції державного виконавця, оскільки положеннями ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право державного виконавця скасовувати арешт накладений на майно боржника, про що зазначається у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Outcome: dismissed