Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

Прокурор в інтересах неповнолітньої [PERSON] до [PERSON], третя особа - орган опіки та піклування Канівської міської ради про накладення заборони на відчуження майна, посилаючись на те, що рішенням Канівського міськрайонного суду від 30 листопада 2006 року № 2-1505 [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до рішення виконавчого комітету Канівської міської ради № 501 від 20.12.2006р. «Про закріплення житла за малолітніми [PERSON] та [PERSON]В.» квартиру [ADDRESS](31) в м. Каневі закріплено за малолітніми [PERSON] та [PERSON] до їх повноліття. Згідно з свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 598 від 29.12.2009р. та витягу про державну реєстрацію прав, виданого Канівським ВВКП «ЧООБТІ», [PERSON] на праві приватної власності належить 1/2 частина квартири [ADDRESS] в м. Каневі.Відповідно до інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.05.2015 р., [PERSON] на праві приватної власності належить 1/2 частина квартири [ADDRESS] право власності на іншу частину квартири, а саме на 1/2 частину квартири не оформлялося. Рішенннями виконавчого комітету Канівської міської ради № 502 від 20.12.2006 р. та № 50 від 18.02.2009 р. [PERSON] призначено опікуном над малолітньою [PERSON] та над 1/2 частиною квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON] Крім того, в рішенні № 2-1505 Канівського міськрайонного суду від 30 листопада 2006 року щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], питання щодо накладення заборони на відчуження майна та житла дітей не вирішено. В судовому засіданні прокурор в інтересах неповнолітньої [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти його задоволення судом. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служби у справах дітей виконавчого комітету Канівської міської ради [PERSON], не заперечувала проти задоволення позову судом. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з слідуючих підстав. Згідно з положеннями ст.121 Конституції України на прокуратуру покладено функції представництва інтересів громадянина або держави у випадках, визначених законом. Пунктом 1 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1698-VII передбачено, що прокуратура виконує функцію нагляду за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами виключно у формі представництва інтересів громадянина або держави в суді. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Канівського міськрайонного суду від 30 листопада 2006 р. у цивільній справі № 2-1505 [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON]. Згідно з інформацією відділу реєстрації актів цивільного стану по м. Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції в актовий запис про народження [PERSON], [INFO], №209 від 19.11.1998 р. батько записаний зі слів матері відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до рішення виконавчого комітету Канівської міської ради № 501 від 20.12.2006 р. «Про закріплення житла за малолітніми [PERSON] та [PERSON]В.» квартиру [ADDRESS] ( 31) в м. Каневі Черкаської області закріплено в цілому за малолітніми [PERSON] та [PERSON] до їх повноліття. Згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № 598 від 29.12.2009 та витягу про державну реєстрацію прав, виданого Канівським ВВКП «ЧООБТІ», [PERSON] на праві приватної власності належить 1/2 частина квартири [ADDRESS] . Рішенннями виконавчого комітету Канівської міської ради № 502 від 20.12.2006 р. та № 50 від 18.02.2009 р. [PERSON] призначено опікуном над малолітньою [PERSON] та над 1/2 частиною квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON] Як вбачається із рішення Канівського міськрайонного суду від 30 листопада 2006 року у цивільній справі № 2-1505 щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], питання щодо накладення заборони на відчуження майна та житла дітей не вирішено. Відповідно до ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником та наймачем. Пунктом 2 частини 1 статті 248 СК України закріплено право дитини на збереження за нею права користування житлом, у якому вона раніше проживала, у випадку позбавлення батьківського піклування. Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Із змісту п.3 ч.1 ст.247 СК України вбачається, що дитина, над якою встановлено опіку або піклування має право на збереження права користування житлом, у якому вона проживала до встановлення опіки або піклування. Відповідно до ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав одночасно накладає заборону на відчудження майна та житла дітей. Суд вважає за необхідне накласти заборону на відчудження нерухомого майна 1/2 частини квартири [ADDRESS] .

Outcome: approved