Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

Прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] , Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області, третя особа приватний нотаріус Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Сапко Микола Григорович, в якому, з урахуванням збільшених позовних вимог, які були прийняті судом, просить визнати: 1) незаконними державний акт на право власності на земельну ділянку пл. 0,0583 га бланк серії ЯБ 989573 від 13.12.2006 кадастровий номер 6321782500:01:010:0006 виданий [PERSON] ; 2) державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0617 га серії ЯБ № 989572 кадастровий номер 6321782500:01:010:0046; 3) зобов`язати відповідача одержати належний державний акт на право власності, виконавши для цього усі необхідні дії, передбачені законодавством; 4) заборонити відповідачу самостійно або через третіх осіб чинити посадовим та уповноваженим на то особам перепони у встановленні належних довгострокових межових знаків на земельній ділянці, що належить [PERSON] на праві власності. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0524 га, яка розташована на території Задонецької сільської ради СТ «Гайдари» Зміївського району, Харківської області, кадастровий номер 6321782500:01:010:0035, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №45023 від 17.08.2005 року. Із зазначеною земельною ділянкою частково межує інша земельна ділянка, якою раніше володів [PERSON] , а зараз володіє позивач [PERSON] , відповідно державного акту на право власності на земельну ділянку пл.0,0583 га серії ЯБ 989573 від 13.12.2006 року кадастровий номер 6321782500:01:010:0006. Позивач зазначає, що відповідачка в порушення вимог ч.3 ст.125 ЗК України, яка діяла на той час, розпочала використання земельної ділянки до встановлення меж в натурі, що призвело до чисельних конфліктів. [PERSON] намагалась захопити частину території, яка належить позивачу, чим порушила права позивача як власника земельної ділянки. З цього приводу позивач зверталась до правоохоронних органів, але такі звернення результату не надали. Позивач зазначає, що вона за допомогою спеціалістів відповідно до державного акту встановлювала довгострокові межові знаки меж земельної ділянки, однак відповідач [PERSON] їх руйнувала. На думку позивача такі порушення стали можливими завдяки тому, що державний акт на право власності на земельну ділянку 0,0583 га бланк серії ЯБ. 989573 від 13.12.2006 кадастровий номер 6321782500:01:010:0006 містить грубі помилки і був отриманий [PERSON] з порушенням законодавства, порядку складання та оформлення, внаслідок чого дійсні межі ділянки, якою користується відповідачка неможливо визначити у законний спосіб, що і призвело до грубого порушення її прав як власника суміжної ділянки. Щодо оскарження державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0617 га серії ЯБ № 989572 кадастровий номер 6321782500:01:010:0046 зазначено, що попередньому власнику [PERSON] був виданий державний акт на землю серії ІІІ-ХР № 1077751 від 11.12.2002 з суттєвими порушеннями. Так, цей акт мав один кадастровий номер на дві земельні ділянки, крім того кадастровий номер мав 20 позицій, а повинен був мати 19 позицій. Численні порушення закону при складанні Державного акту [PERSON] , при відчуженні земельної ділянки через договір купівлі-продажу між останнім та [PERSON] , привели до того, що протизаконно з`явилась власність [PERSON] у вигляді двох окремих земельних ділянок. Відповідач [PERSON] надала до суду протест на позовну заяву, відповідно яких просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на те, що державний акт серії ЯБ №989573 відповідає вимогам земельного законодавства України. Крім того, зазначила, що нею межі та межові знаки ніколи не порушувались.(а.с.80-81,т.1) Представник позивача подав заперечення на протест відповідача, в якому зазначив про необґрунтованість доводів відповідача щодо пред`явлених позовних вимог. Позивач надав відповідь на відзив Головного управління Держгеокадастру Харківської області, в якому зазначив про необґрунтованість доводів відповідача щодо пред`явлених позовних вимог. Управління Держкомзему у Зміївському районі Харківської області, яке було згодом змінено на Головне управління Держгеокадастру у Харківській області подало заперечення на позов, в якому зазначило, що Державний акт [PERSON] був виданий 11.12.20202 з дотриманням вимог чинного на той час законодавства. Так, власникам землі, яким передано декілька черезсуміжних земельних ділянок однакого цільового призначення, розташованих на території однієї адміністративно-територіальної одиниці видається один відповідний державний акт з відображенням на плані меж усіх переданих черезсуміжних земельних ділянок. Крім того, на момент винесення рішення Задонецькою сільською радою № 58 від 14.10.1997 про передачу у приватну власність земельної ділянки [PERSON] діяв Земельний кодекс України від 18.12.1990, в якому зазначалось, що передача земельних ділянок у власність проводиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки, відповідно до їх компетенції (а.с.13 т.2) Голвне управління Держгеокадастру Харківської області надав відзив на позов, відповідно якого просить відмовити у задоволенні позову, оскільки Головне управління Держгеокадастру не є суб`єктом, який здійснив видачу державних актів на право власності на земельні ділянки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та взагалі не є органом який здійснює видачу державних актів на право власності на земельні ділянки. Зазначив, що головним управлінням прав та законних інтересів позивача по справі не порушено. (т.6, а.с. 239-243) Представник [PERSON] [PERSON] подав заперечення, в яких зазначив, що вимоги про визнання незаконним державних актів на право власності на землю, зобов`язання відповідача одержати державний акт відповідно до законодавства та заборона перешкоджати у встановленні межових знаків не відповідає способам захисту цивільних прав, визначених в ст. 16 ЦК України. При цьому, матеріали справи не містять доказів вчинення з боку відповідача будь-яких перешкод для користування земельною ділянкою позивачу. Представником відповідача Головного управління Держгеокадастру у Харківській області було подано відзив на позов, відповідно якого представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що Головне управління не є розробником документації із землеустрою, а також не несе відповідальності за знищення та пошкодження межових знаків, а також за встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), також Головне управління не є суб`єктом, який здійснив видачу Державних актів на право власності на земельні ділянки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та взагалі не є органом, який здійснює видачу державних актів на право власності на земельні ділянки. Крім того, представник відповідача зазначив, що Головне управління є неналежним відповідачем, оскільки позивачем не оскаржуються дії або бездіяльність управління, а також не зазначено, яку норму та якого закону було порушено управлінням, щоб визначити його статус в якості відповідача по справі та не зазначено, яким чином діями чи бездіяльністю порушені права [PERSON] . Прокурор в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Представник позивача у попередніх судових засіданнях позов підтримував. В судове засідання, призначене на 05.11.2021 представник позивача не з`явився, в черговий раз заявив клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з запровадженням на території України карантину через розповсюдження коронавірусу. [PERSON] та її представник у попередніх судових засіданнях заперечували проти задоволення позову. В судове засідання, призначене на 05.11.2021 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись, причини неявки суду не повідомили. Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, Чугуївська районна державна адміністрація Харківської області, приватний нотаріус Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Сапко М.Г. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч.3\~ст.13 ЦПК України\~учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення учасників прави про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і реалізувати свої процесуальні права. За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається. Таким чином, на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами. Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Проте, суд зазначає, що клопотання представника позивача, який повторно не з`явився у судове засідання, про відкладення розгляду справи не є безумовною правовою підставою для відкладення розгляду справи. Так, процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача або його представника до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача або його представника, суд має право розглянути справу на підставі наявних доказів, якщо нез`явлення позивача або його представника не є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача та його представника, як ініціаторів судового розгляду, стимулює їх належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач або його представник не може взяти участь в судовому засіданні, вони мають право подати заяву про розгляд справи за їх відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи. Суд, звертає увагу на те, що на даний час карантинні обмеження, які були раніше встановлені постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 р. № 211, не обмежують права учасників судового засідання на доступ до суду та дозволяють їм безпосередньо приймати участь у судовому засіданні. Отже, суд зазначає, що учасники справи повинні добросовісно використовувати надані процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язані демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання, зокрема, розгляд справи в режимі відеоконференції із використанням власних технічних засобів, а тому клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню. Виходячи з того, що за час знаходження справи в провадженні головуючого, учасники скористалися своїми цивільними процесуальними правами на подачу заперечень та письмових пояснень щодо суті спору, про необхідність подачі або витребування додаткових доказів, які б мали значення щодо предмету даної справи і могли б вплинути на результат вирішення даної справи учасниками не заявлялося, будь-яких інших клопотань, які б впливали на вирішення справи не подавали, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності не з`явившихся осіб. Суд, вислухавши учасників справи, свідків, експерта, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0524 га, яка розташована на території Задонецької сільської ради СТ «Гайдари» Зміївського району, Харківської області, кадастровий номер 6321782500:01:010:0035, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №45023 від 17.08.2005 року.(а.с.8, т.1) Відповідно технічного звіту до державного акту на право власності на земельну ділянку виданого [PERSON] на території Задонецької ради Зміївського району Харківської області, до якого надано висновок відділу містобудування та архітектури про можливість оформлення права власності на земельну ділянку та наявність обмежень, обтяжень (сервітутів) містобудівного характеру, з якого вбачається, що земельна ділянка, розташована на землях Задонецької сільської ради та має площу 0,0524 га, що відповідає рішенню розпорядження Зміївської райдержадміністрації №468 від 14 вересня 2004 року.; земельна ділянка не має обмежень, обтяжень, (сервітутів) містобудівного характеру. Також відповідно висновку відділу земельних ресурсів Зміївського району Харківської області про склад та повноту матеріалів по видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку та наявність обмежень на використання земельної ділянки, земельна ділянка розташована на землях Задонецької сільської ради та має площу 0,0524 га, що відповідає рішенню розпорядження Зміївської райдержадміністрації №468 від 14 вересня 2004 року; межі земельної ділянки встановлені на місцевості та закріплені межовими знаками встановленого зразка вірно. (а.с.9-22, т.1) Відповідно рішення Зміївського районного суду Харківської області від 31 липня 2008 року, позов [PERSON] до [PERSON] , 3-ті особи фірма «Промінь», СТ «Гайдари» , [PERSON] про усунення перешкод в землекористуванні задоволено частково. Зобов`язано [PERSON] прибрати паркан, встановлений по всій довжині поміж земельних ділянок в СТ «Гайдари» в Зміївському районі Харківської області, які належать [PERSON] площею 0,0583 га та [PERSON] плошею 0,0509 га. У задоволені інших позовних вимог відмовлено. У задоволені позову [PERSON] до [PERSON] 3-ті особи фірма «Промінь», СТ «Гайдари» про усунення перешкод в землекористуванні відмовлено. (а.с.23-29, т.1) Членами правління 11 серпня 2008 року було складено акт перевірки стану межі ділянки [PERSON] та [PERSON] та встановлені порушення конфігурації межі між зазначеними ділянками. [PERSON] визнала, що ці зміни були призведені нею. (а.с.34, т.1) Відповідно акту встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 05.03.2008 року межі ділянки від А до Б земля [PERSON] ; від Б до В земля СТ «Гайдари»; від В до А земля [PERSON] закріплені межовими знаками довгострокового зберігання та передані під охорону землевласнику. (а.с.35, т.1) Відповідно акту встановлення меж земельної ділянки в натурі та погодження її меж межі ділянки від А до Б земля [PERSON] ; від Б до В земля СТ «Гайдари»; від В до А земля [PERSON] закріплені межовими знаками довгострокового зберігання та передані під охорону землевласнику. (а.с.36, т.1) З постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 11.05.2009 року вбачається, що [PERSON] зверталась до Зміївського РВ з заявою з приводу того, що невідомі особи на дачній ділянці в СТ «Гайдари» демонтували межові знаки. За даним фактом в порушені кримінальної справи за ст.194 КК України було відмовлено на підставі ст.6 п.2 КПК України.(а.с.37, т.1) Відповідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства, складеного Державною інспекцією з контролю за використанням і охороною земель у Харківській області у присутності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , було встановлено, що межові знаки між ділянками [PERSON] та [PERSON] відсутні, в наслідок чого, порушено ст.9 Земельного Кодексу України. (а.с.38, т.1) З акту виїзду комісії по відношенню межових знаків по межі земельної ділянки [PERSON] від 28.07.2009 року вбачається, що при спробі відновити межові знаки по межі із ділянкою [PERSON] (нині користувач [PERSON] ) не вдалась по причині категоричного заперечення таких дій з боку [PERSON] та [PERSON] (а.с.39, т.1) З листа Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель у Харківській області (Держземінспекція у Харківській області) вбачається, що 11.12.2002 року [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на землю площею 0,12 га для ведення садівництва(ділянка № [NUMBER] площею 0.0617 га, ділянка № [NUMBER] площею 0,0583 га). В даному акті вказано дві земельні ділянки, які не межують одна з другою. Відповідно до договору купівлі-продажу від 10 жовтня 2006 року [PERSON] було придбано у [PERSON] земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва. 13.12.2006 року [PERSON] отримано державний акт на право власності на земельну ділянку № [NUMBER] , якій присвоєно кадастровий номер 6321782500:01:010:0006, однак цей номер не відповідає кадастровому номеру земельної ділянки, яка була у власності [PERSON] (6321782500:001:010:0006). Земельна ділянка №2 згідно державного акту [PERSON] не відповідає конфігурації земельної ділянки (довжинами сторін) згідно державного акту [PERSON] [PERSON] отримано державний акт, який не відповідає мірам ліній державного акту [PERSON] . Також розробниками технічної документації не було проведено відновлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості та закріплення їх довгостроковими межовими знаками та передача їх на зберігання власнику землі.(а.с.41-42, т.1) Відповідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10 жовтня 2006 року, [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності продав [PERSON] земельну ділянку площею 0,1200 га, розміщеної на землях, що знаходяться у віданні Задінецької с/ради Зміївського району Харківської області, розташованої в садовому товаристві «Гайдари» Задінецької сільської ради, Зміївського району, Харківської області та наданої для ведення садівництва.(а.с.93, т.1) Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХР № 107751 [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,1200 га в межах згідно з планом, яка розташована в СТ «Гайдари», Задонецької сільської ради, Зміївського району, Харківської області для ведення садівництва, кадастровий номер земельної ділянки 6321782500:001:010:0006.(а.с.92, т.1) Відповідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №989573, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0583 га, що розташована в СТ «Гайдари», Задонецької сільської ради, Зміївського району, Харківської області для ведення садівництва, кадастровий номер земельної ділянки 6321782500:01:010:0046.(а.с.95, т.1) Відповідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №989572, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0617 га, що розташована в СТ «Гайдари», Задонецької сільської ради, Зміївського району, Харківської області для ведення садівництва, кадастровий номер земельної ділянки 6321782500:01:010:0006.(а.с.91, т.1) З технічної документації по оформленню прав власності [PERSON] на земельну ділянку для ведення садівництва, яка розташована на території Задонецької сільської ради Зміївського району Харківської області с.т. «Гайдари», складеної в 2006 році Фірмою «Промінь» містяться пояснювальна записка, паспорт та податковий номер [PERSON] , договір купівлі-продажу, витяг з Державного реєстру правочинів, кадастровий план землеволодіння на ділянку 0,0617 га та таблиця геодезичних даних до неї , кадастровий план землеволодіння на ділянку 0,0583 га та таблиця геодезичних даних до неї, висновок № 402 від 17.10.2006 ( а.с. 212-223 т.3) З технічного звіту до Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого [PERSON] вбачається, що він містить пояснювальну записку, технічне завдання № 402 від 17.10.2006, кадастровий план землеволодіння на ділянку 0,0617 га та таблиця геодезичних даних до неї , кадастровий план землеволодіння на ділянку 0,0583 га та таблиця геодезичних даних до неї, висновок № 402 від 17.10.2006, правовстановлюючі документи суб`єкта земельних відносин, а також на будівлі та споруди, рішення органу місцевого самоврядування, акт встановлення та погодження меж земельної ділянки, експлікація земель по формі, два висновки відділу земельних ресурсів і відділу містобудування та архітектури. (а.с. 98-104 т. 3). Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] зверталась з заявою до директора фірми «Промінь» та Управління Державного комітету України по земельним ресурсам у Зміївському районі Харківської області щодо допущення помилок у державних актах (а.с.51-52, т.1) У відповідь на вищезазначену заяву [PERSON] , Управління Держкомзему у Зміївському районі Харківської області надало відповідь про те, що помилки, які були допущені при виготовлені державного акту серії ІІІ-ХР №107751 були виправлені. (а.с.82, т.1) Згідно постанови Зміївського районного суду Харківської області від 17.05.2012 по справі № 2014/2-а-7357/11 позов [PERSON] до Задонецької сільської ради Зміївського району Харківської області, треті особи: [PERSON] , [PERSON] , управління Держкомзему у Зміївському районі Харківської області про визнання незаконними Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХР № 107751 на ім`я [PERSON] , дій щодо складання, видачі, реєстрації цього Державного акту відмовлено у повному обсязі. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.10.2012 постанову Зміївського районного суду Харківської області від 17.05.2012р. по справі № 2014/2а-7357/11 скасовано. Прийнято ухвалу, якою вищенаведений позов залишено без розгляду. (а.с. 206-212 т. 2) Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 17.03.2014 по справі № 2014/74/2012, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 21.05.2014 у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи приватний нотаріус Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Сапко Микола Григорович, відділ Державного агенства земельних ресурсів України із земельних ресурсів в Харківській області про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10 жовтня 2006 року недійсним відмовлено. (а.с. 225-230 т. 2). Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи № 8422 від 31.05.2016: 1. надана на дослідження технічна документація по оформленню права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0583 га не відповідає вимогам ст.ст. 29, 56 Закону України «Про землеустрій», п. 1.16. Інструкції, затвердженої наказом Держкомзему від 04.05.1999 № 43, п.п. 5.11., 5.24. ДСТУ 4163-2003, чинним на 04.12.2006; 2. Надана на дослідження технічна документація по оформленню права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0524 га не відповідає вимогам ст.ст. 29, 56 Закону України «Про землеустрій», п. 1.16. Інструкції, затвердженої наказом Держкомзему від 04.05.1999 № 43, п.п. 5.11., 5.24. ДСТУ 4163-2003, чинним на 13.07.2005; 3. У зв`язку з відсутність твердих меж надати відповідь на питання про накладення земельних ділянок із кадастровим номером 6321782500:01:010:0035 площею 0,0524 га, яка належить [PERSON] та кадастровим номером 6321782500:01:010:0006 площею 0,0583 га, яка належить [PERSON] не надається можливим. ( а.с. 70-88 т. 4) Згідно висновку експерта за результатами проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи № 12463 від 10.07.2020: з урахуванням правил та вимог нормативно-технічних документів в галузі геодезії та землеустрою, земельна ділянка із кадастровим номером 6321782500:01:010:0035 площею 0,0524 га, яка належить [PERSON] не накладається на земельну ділянку із кадастровим номером 6321782500:01:010:0006 площею 0,0583 га, яка належить [PERSON] відповідно до правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки та документації із землеустрою. ( а.с. 238-253 т. 5) У судовому засіданні також були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] . Так, свідок [PERSON] пояснив, що він є технічним робітником та ставив стовпчики на межі між ділянкою [PERSON] та [PERSON] . При цьому була присутня комісія, яка зазначала де ставити стовпчики, але сусіди [PERSON] ці стовпчики знесли. Свідок [PERSON] , пояснив, що він є дільничним інспектором та був присутній при встановленні межових стовпчиків у с.Гайдари між ділянкою [PERSON] та [PERSON] . Остання поводилась агресивно та заважала встановити межові знаки. Межові знаки встановлені не були. Зазначив, що акт виїзду комісії складено вірно. Також у судовому засіданні було допитано експерта [PERSON] , який пояснив, що проводив експертизу за цією цивільною справою. Експертиза була проведена відповідно до вимог чинного законодавства України, яке регламентує порядок проведення судової земельно-технічної експертизи, а висновки експертизи зроблені з урахування постановлених запитань та наданої для її проведення документації. Щодо позовних вимог про визнання незаконним державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0583 га бланк серії ЯБ 989573 від 13.12.2006 кадастровий номер 6321782500:01:010:0006 виданий [PERSON] . Судом встановлено, що технічна документація по оформленню права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0583 га із кадастровим номером 6321782500:01:010:0006, розроблена з метою оформлення [PERSON] оскаржуваного державного акту на право власності на земельну ділянку бланк серії ЯБ 989573 від 13.12.2006 на підставі договору купівлі-продажу від 10.10.2006. Вказана земельна ділянка відповідача площею 0,0583 га із кадастровим номером 6321782500:01:010:0006 є суміжною із земельною ділянкою позивача по справі площею 0,0524 кадастровий номер 6321782500:01:010:0035. Згідно висновку експерта за результатами проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи № 12463 від 10.07.2020: з урахуванням правил та вимог нормативно-технічних документів в галузі геодезії та землеустрою, земельна ділянка із кадастровим номером 6321782500:01:010:0035 площею 0,0524 га, яка належить [PERSON] не накладається на земельну ділянку із кадастровим номером 6321782500:01:010:0006 площею 0,0583 га, яка належить [PERSON] відповідно до правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки та документації із землеустрою. ( а.с. 238-253 т. 5). Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приписами ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зазначає, що матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст. 2 ЦПК України). Проте, суд зазначає, що а ні позивачем, а ні його представником не доведено, яким чином порушуються права або законні інтереси позивача, як землевласника, виданим [PERSON] державним актом серії бланк серії ЯБ 989573 від 13.12.2006 кадастровий номер 6321782500:01:010:0006 площею 0,0583 га, враховуючи те, що згідно висновку експерта за результатами проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи № 12463 від 10.07.2020: земельна ділянка із кадастровим номером 6321782500:01:010:0035 площею 0,0524 га, яка належить [PERSON] не накладається на земельну ділянку із кадастровим номером 6321782500:01:010:0006 площею 0,0583 га, яка належить [PERSON] відповідно до правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки та документації із землеустрою. Порушення вимог законодавства на момент розроблення та затвердження технічної документації на зазначену земельну ділянку відповідача, які встановлені висновком судової земельно-технічної експертизи № 8422 від 31.05.2016, судом не приймаються до уваги, оскільки не можуть вплинути на висновки суду про не порушення прав та законних інтересів позивача. Також, суд зазначає, що відсутність межових знаків, що підтверджено показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , актом перевірки стану межі ділянки [PERSON] та [PERSON] від 11.08.2008 (а.с.34, т.1); актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства, складеного Державною інспекцією з контролю за використанням і охороною земель у Харківській області (а.с.38, т.1); актом виїзду комісії по відношенню межових знаків по межі земельної ділянки [PERSON] від 28.07.2009 року (а.с.39, т.1), не може вплинути на висновки суду про відсутність порушених прав та законних інтересів позивача внаслідок виданого [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку бланк серії ЯБ 989573 від 13.12.2006 кадастровий номер 6321782500:01:010:0006 площею 0,0583 га. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є недоведеними, внаслідок чого суд відмовляє в їх задоволенні. Щодо позовних вимог про визнання незаконним державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0617 га серії ЯБ № 989572 кадастровий номер 6321782500:01:010:0046 виданий [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи земельна ділянка площею 0,0617 га кадастровий номер 6321782500:01:010:0046, яка належить [PERSON] не є суміжною з будь-якої сторони з земельною ділянкою позивача по справі. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приписами ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зазначає, що матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Завданням цивільного\~судочинства є\~справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~ефективного захисту\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів фізичних\~осіб,\~прав та\~інтересів юридичних\~осіб,\~інтересів держави (ч.1 ст. 2 ЦПК України). Проте, суд зазначає, що а ні позивачем, а ні його представником не доведено, яким чином порушуються права або законні інтереси позивача, як землевласника, виданим [PERSON] державним актом серії ЯБ № 989572 на право власності на земельну ділянку площею 0,0617 га кадастровий номер 6321782500:01:010:0046, враховуючи те, що земельна ділянка [PERSON] площею 0,0524 га, кадастровий номер 6321782500:01:010:0035 не межує з будь-якої сторони із земельною ділянкою площею 0,0617 га кадастровий номер 6321782500:01:010:0046, яка належить [PERSON] . Посилання представника позивача на порушення під час розробки технічної документації на наведену земельну ділянку прав інших осіб, які є сусідами [PERSON] , судом відхиляються як необґрунтовані, оскільки ці особи на даний час не мають будь-якого процесуального статусу по справі, що розглядаються, і не заявляли вимог до відповідача по справі. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині. Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача одержати належний державний акт на право власності, виконавши для цього усі необхідні дії, передбачені законодавством. Суд зазначає, що за правилами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Захист цивільний прав-це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення і реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених ( оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем обрано такий спосіб захисту свого права, як зобов`язання відповідача одержати належний державний акт на право власності, виконавши для цього усі необхідні дії, передбачені законодавством. Проте, суд зазначає, що чинним законодавством України, не передбачений обов`язок особи отримувати державні акти на право власності. Це є правом особи. Відповідно до ч.2 ст. 14 ЦК України, особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем обраний неефективний спосіб захисту порушеного, на його думку, права, і, як наслідок з цих підстав відмовляє в задоволенні позову. Щодо позовних вимог про заборону відповідачу самостійно або через третіх осіб чинити посадовим та уповноваженим на то особам перепони у встановленні належних довгострокових межових знаків на земельній ділянці, що належить [PERSON] на праві власності. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Захист цивільний прав-це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення і реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених ( оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем обрано такий спосіб захисту свого права, як заборона відповідачу самостійно або через третіх осіб чинити посадовим та уповноваженим на то особам перепони у встановленні належних довгострокових межових знаків на земельній ділянці, що належить [PERSON] на праві власності. Проте, суд зазначає, що в порядку цивільного судочинства можуть розглядатись справи по відновленню меж земельної ділянки, тобто спір про поновлення права, яке існувало у разі його можливого порушення. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок (пункт 4.1 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 376 від 18.05.2010,). Пунктами 4.2, 4.3 розділу IV\~вищенаведеної Інструкції\~ встановлено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 ЗК України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Таким чином, позивач не позбавлений можливості захисти свої права шляхом пред`явлення позову про відновлення меж земельної ділянки. Отже, суд дійшов висновку, що позивачем обраний неефективний спосіб захисту порушеного, на його думку, права, і, як наслідок з цих підстав відмовляє в задоволенні позову. Доводи представника позивача пов`язані з протизаконністю Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХР № 107751 на ім`я [PERSON] , порушенням норм законодавства під час видачі цього акту, а також протиправністю укладеного між [PERSON] та [PERSON] договору купівлі-продажу від 10 жовтня 2006 року, суд відхиляє як необґрунтовані, оскільки вони були предметом перевірки та не знайшли підтвердження під час розгляду адміністративної справи № 2014/2-а-7357/11 за позовом [PERSON] до Задонецької сільської ради Зміївського району Харківської області, треті особи: [PERSON] , [PERSON] , управління Держкомзему у Зміївському районі Харківської області про визнання незаконними Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХР № 107751 на ім`я [PERSON] , дій щодо складання, видачі, реєстрації цього Державного акту та цивільної справи № 2014/74/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи приватний нотаріус Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Сапко Микола Григорович, відділ Державного агенства земельних ресурсів України із земельних ресурсів в Харківській області про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10 жовтня 2006 року недійсними. За вказаними справами судові рішення набрали законної сили, у зв`язку з чим суд не має повноважень ставити під сумнів наведені рішення в межах розгляду цієї цивільної справи. Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Так, оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, то витрати зі сплати судового збору, витрати на проведення експертизи (а.с. 48 т.4), витрати пов`язані з отриманням доказу для проведення експертизи (а.с. 48 т. 4), а також втрати на правову допомогу адвоката, який приймав участь у справі до листопада 2014 року (а.с. 96 т. 5) з відповідача на користь позивача не стягуються. Щодо вжитих заходів забезпечення позову. Згідно ухвали Апеляційного суду Харківської області від 21.02.2012 (а.с. 202-203 т.2) з урахуванням ухвали Харківського апеляційного суду від 09.12.2020 (а.с. 51-55 т. 6) заборонено відчуження земельної ділянки, яка розташована с.т. «Гайдари» Задонецької сільської ради Зміївського району Харківської області та належить [PERSON] на підставі державного акту серії ЯБ № 989573 від 13.12.2006 за номером 010669100210, кадастровий номер 6321782500:01:010:0006. В частині позовних вимог відносно державного акту серії ЯБ № 989573 від 13.12.2006, судом прийнято рішення про відмову в задоволенні позову. Відповідно до\~ч.ч.\~9,10\~ст.\~158\~ЦПК України,\~у випадку\~залишення позову\~без розгляду,\~закриття провадження\~у справі\~або у\~випадку ухвалення\~рішення щодо\~повної відмови\~у задоволенні\~позову суд\~у відповідному\~судовому рішенні\~зазначає про\~скасування заходів\~забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. Враховуючи наведену норму права, суд дійшов висновку про скасування заходів забезпечення позову по цій справі після набрання законної сили рішенням суду.

Outcome: dismissed