Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь УПФУ в Солом'янському районі м. Києва суму надміру виплачених коштів у розмірі 1294,24 грн. Свої вимоги мотивував тим, що відповідачка перебуває на пенсійному обліку УПФУ в Солом'янському районі м. Києва та отримує пенсію за віком відповідно до загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». 08.08.2014 року повідомлення №1133 управлінням з координації та контролю за виплатою пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві було виявлено факт переплати та було прийнято рішення звернутися до управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва для вирішення питання про відшкодування переплати пенсії з пенсіонера - [PERSON]. Позивач зазначає, що переплата виникла за період з 03.07.2014 року по 31.07.2014 року в сумі 1294,24 грн., у зв'язку з скасуванням постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 23.05.2011 року. Відповідачку було повідомлено про наявність факту переплати пенсії листом-повідомленням від 10.12.2014 року, проте остання не повернув коштів в добровільному порядку. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, зазначив, що була здійснена фактична переплата пенсії на суму 493,74 грн. Відповідач заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що факту недобросовісності з її боку не було. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України у Солом'янському районі м. Києва та отримує пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 23.05.2011 року Управління пенсійного фонду України в Солом'янському районі було зобов'язано зробити перерахунок та виплатити [PERSON] пенсію, виходячи з показника середньої заробітної плати за 2010 рік на підставі ст.ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з 01.03.2011 року з урахуванням виплачених сум. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2012 року (отримана управлінням 03.07.2014 року) постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 23.05.2011 року було скасовано та відмовлено в задоволені позову [PERSON]. 08.08.2014 року повідомлення №1133 управління з координації та контролю за виплатою пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулося до управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва для вирішення питання про відшкодування переплати пенсії з пенсіонера [PERSON], яка виникла за період 03.07.2014 року по 31.07.2014 року в сумі 1294,24 грн. у зв'язку зі скасуванням рішення суду. Відповідно до розпорядження Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва № 824773 від 31.12.2014 року та протоколу комісії по вирішенню питань, пов'язаних з призначенням, перерахунком та виплатою пенсій №509 від 31.12.2014 року було вирішено переплату пенсії в розмірі 1294,24 грн., яка виникла після скасування рішення суду, не утримувати та звернутися до суду з позовом про повернення переплати. Згідно з положеннями ч.1 ст.58 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійний фонд є органом, який зокрема, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду. Механізм утримання надміру виплачених сум пенсій встановлено ст. 50 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», частина перша якої передбачає, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України №6-4 від 21.03.2003 року та зареєстрований в Міністерстві юстиції України №374/7695 від 15.05.2003 року. Згідно з п. 3 цього Порядку повернення коштів проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім'ї тощо. Зі змісту зазначених норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, вбачається, що відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе лише за двох умов, зокрема, зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Також за змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Разом з тим,правила ст. 1215 ЦК України встановлюють випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Зокрема, відповідно до ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача, оскільки, виходячи із аналізу ст.1215 ЦК України, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч.1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів. Саме з такого розуміння указаних норм матеріального права виходить і суд касаційної інстанції - Вищий спеціалізований суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що в разі не встановлення факту недобросовісного набуття особою отриманих грошових коштів, які є пенсійною виплатою, а також відсутності рахункової помилки, такі кошти поверненню не підлягають. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України у справі № 6-151цс13 та у справі № 6-91цс14, де Верховний Суд України зробив висновок, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абз. 2 ч. 1 ст. 1215 ЦК (зокрема, пенсія), за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. Так, суд зазначив, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, а, отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню лише у разі наявності цих фактів. Як встановлено в судовому засіданні, Управлінням Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва було здійснено перерахунок пенсії згідно з постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 23.05.2011 року про зобов'язання Управління провести перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням показника заробітної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні за календарний рік, що визначався згідно зі ст.ст.40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Однак представником позивача у встановленому законом порядку не доведено рахункову помилку, на підставі якої відповідачу були виплачені кошти, або його недобросовісну поведінку. Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені відповідними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В свою чергу, приписами ст.60 ЦПК України встановлено обов'язок кожної сторони надавати докази на доведення тих обставин, щодо яких виник спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Крім того, судом встановлено, що постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2012 року відповідачем отримана не була, а позивач отримав 03.07.2014 року, що не заперечувалось сторонами. Разом з тим, слід звернути увагу, що при скасуванні постанови Солом'янського суду м. Києва від 23.05.2011 року постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2012 року питання про поворот виконання судового рішення в порядку ст. 265 КАС України, за правилами якого було постановлено скасоване судове рішення, не ставилось. Отже, нарахування та виплата пенсії відповідачу в період з 03.07.2014 року по 31.07.2014 року в сумі 1294,24 грн. після задоволення Київським апеляційним адміністративним судом 09.08.2012 року апеляційної скарги Управління Пенсійного фонду України у Солом'янському районі м. Києва на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 23.05.2011 року та складність процедури відпрацювання рішення суду не є свідченням, що вказана виплата не містить ознак добровільності. Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження факту недобросовісного набуття відповідачем отриманих коштів в сумі 1294,24 грн., які є пенсійною виплатою, як і не встановлено наявності рахункової помилки. Таким чином, сумлінність поведінки одержувача коштів - відповідача [PERSON] презумуються, а позивачем не доведено, що нарахування пенсійних виплат відбулось з вини пенсіонера чи рахункової помилки з боку позивача, які б стали підставою для визначення розміру пенсії, і судом таких обставин не встановлено, тому суд приходить до висновку про те, що правові підстави для стягнення з відповідача надмірно сплачених коштів відсутні, оскільки відповідно до статті 1215 ЦК України такі кошти поверненню не підлягають.

Outcome: dismissed