Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

представник позивача просить суд позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та стягнути з [PERSON], [INFO], уродженки та жительки [ADDRESS], ІПН [NUMBER] на користь особи або установи, де будуть утримуватися малолітні діти, аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі згідно положень чинного законодавства, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячного, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дітей та передати малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] органу опіки та піклування Ватутінської міської ради для подальшого влаштування посилаючись на те, що [PERSON] не одружена, є одинокою матір'ю та має трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З квітня 2014 року малолітні [PERSON], [PERSON] та [PERSON] перебували на обліку служби у справах дітей як такі, що потрапили у складні життєві обставини, у зв'язку з проживанням у сім'ї, в якій мати ухиляється від виконання батьківських обов'язків, тому протягом усього терміну перебування на обліку з матір'ю проводилась профілактична робота, здійснювався соціальний супровід, але безрезультатно. [PERSON], будучи матір'ю трьох дітей, вела асоціальний спосіб життя, свідомо ухилялась від виконання батьківських обов'язків, не забезпечувала першочергові потреби дітей і як наслідок, вони не мали належних умов проживання, одягу, достатнього харчування, постійно хворіли інфекційними хворобами, що ставило під загрозу їх життя та здоров'я, не відвідували школу протягом тривалого часу. У зв'язку з негативним результатом профілактичної роботи, 18.05.2017 виконавчим комітетом Ватутінської міської ради було затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дітей та у червні 2017 року направлено до Ватутінського міського суду відповідну позовну заяву. Протягом усього періоду розгляду судом вказаної цивільної справи [PERSON] поводила себе безвідповідально та пасивно, жодних зусиль нею не було докладено для створення належних умов для виховання дітей в сім'ї. Однак враховуючи, що позбавлення батьківських прав вважається крайнім заходом впливу на батьків, які не виконують батьківських обов'язків, суд частково задовольнив позов органу опіки та піклування та 09.10.2017 ухвалив рішення про відібрання у [PERSON] малолітніх дітей без позбавлення її батьківських прав, тим самим надавши можливість [PERSON] усунути причини, які перешкоджають належному вихованню дітей та в подальшому звернутися до суду із позовом про повернення дітей. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] рішеннями виконавчого комітету Ватутінської міської ради від 26.10.2017 №375, №376, №377 було надано статус дітей позбавлених батьківського піклування та направлено до КЗ «Обласний міжрегіональний центр (соціально-психологічної реабілітації ум.Умані» на повне державне утримання у зв'язку з відсутністю на території м.Ватутіне родичів або інших осіб, які б могли взяти дітей на виховання. [PERSON] не приділяла належної уваги здоров'ю дітей в період їх проживання у сім'ї. До державного закладу малолітні [PERSON], [PERSON] та [PERSON] поступили 25.10.2017 у вкрай занедбаному стані, з дефіцитом маси тіла, при огляді виявлено кашель, нежить, педикульоз. [PERSON] в день прибуття до державного закладу був госпіталізований до Уманської міської лікарні з діагнозом «гострий бронхіт». В подальшому станом здоров'я дітей [PERSON] не цікавилась. Своєю безвідповідальністю [PERSON] спричинила ситуацію, при якій діти не проживають у рідній сім'ї, не отримують материнської любові. Спочатку вона своїм рішенням про переведення [PERSON] та [PERSON] із загальноосвітньої школи №2 м.Ватутіне на навчання до Смілянської спеціальної школи-інтернату позбавила дівчаток сімейного оточення та свого піклування, тому що протягом усього навчального року діти переважно перебували в інтернатному закладі. Згодом вона створила умови, при яких стало неможливим перебування дітей у сім'ї та відбулось їх відібрання. За час перебування [PERSON], [PERSON], [PERSON] у державному закладі жодних зусиль для їх повернення [PERSON] докладено не було. Після влаштування [PERSON] та [PERSON] до центру соціально-психологічної реабілітації державним закладом було забезпечено право дітей шкільного віку на здобуття освіти: [PERSON] приступила до навчання у 3 «В» класі, [PERSON] у 1 «В» класі Уманської ЗОНІ І-ІП ступенів №14. Згідно характеристик центру соціально-психологічної реабілітації та школи на даний час учениці оволоділи навчальним матеріалом на достатньому рівні, подолано педагогічну занедбаність. Розвитку сина [PERSON] дошкільного віку вона також не приділяла належної уваги. У характеристиках, складених вихователем центру [PERSON], практичним психологом центру [PERSON] зазначено, що розумовий розвиток [PERSON] на момент влаштування до закладу не відповідав віку, він не знав основних кольорів, геометричних фігур, погано розвинута моторика рук, наявна соціальна і педагогічна запущеність. На даний час хлопчик має вагомі позитивні зміни |у поведінці та розумовому розвитку, готовий до навчання у школі. Однак, [PERSON] про перспективи подальшого навчання дітей не турбується. Незважаючи на те, що навчальний 2017-2018 рік закінчився, [PERSON] до Ватутінського міського відділу освіти з приводу влаштування дітей на навчання у заклади освіти м.Ватутіне не зверталась. З метою надання допомоги у подоланні складної життєвої ситуації та створенні умов для повернення дітей [PERSON] повторно було взято під соціальний супровід. Однак, як зазначено у листі міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді відбулось це за ініціативою фахівців центру 12.12.2017 і в подальшому не дало позитивного результату. Виконання плану супроводу досягти не вдалося через безвідповідальність [PERSON] ухилення від спілкування, постійної відсутності за місцем проживання. В подальшому центр соціальних служб 04.06.2018 інформує комісію з питань захисту прав дитини про зняття [PERSON] з соціального супроводу з негативним результатом та доцільність позбавлення батьківських прав відносно її дітей. Такий висновок обгрунтовано тим, що незважаючи на численні роз'яснення та попередження, спроби спонукати матір до конкретних дій, вона не виконала жодного пункту з плану соціального супроводу. [PERSON] не піклувалась і не піклується про створення належних умов для проживання дітей. До моменту відібрання дітей вона неодноразово змінювала місце проживання, не облаштовуючи його відповідно віку і потреб дітей, була зареєстрована у будинку благодійної релігійної громади за адресою [ADDRESS]. Однак 05.01.2018 була знята з реєстраційного обліку і станом на 05.06.2018 не зверталась до сектору ведення реєстру територіальної громади для здійснення реєстрації місця проживання у м.Ватутіне та с.Скаливатка. [PERSON] не має нерухомого майна на праві власності і постійного місця реєстрації та, як наслідок, ні вона, ні її діти, як члени сім'ї, не мають права користування житлом у будь-якому житловому приміщенні. Трьохкімнатна квартира [ADDRESS], де вона проживає, належить на праві власності її брату [PERSON] В акті обстеження умов проживання від 29.05.2018 вказано, що у квартирі наявні речі та одяг [PERSON] та її дітей, особисті речі, меблі старі поламані. При цьому санітарний стан незадовільний, у помешканні нагромаджено речі та дитячі іграшки б/в, відчувається неприємний запах, відсутні окремі спальні місця для дітей, не створено умови для проживання. Проживаючи у квартирі брата з усіма зручностями [PERSON] та її мати користуються усіма комунальними вигодами, однак зовсім не приймають участь в утриманні житла та оплаті за комунальні послуги, при тому що це єдине потенційне помешкання, куди б могли повернутись діти. Станом на 01.06.2018 за даною адресою борг КВП «Водоканал» становить 2372,01 грн.; борг ВУЖКГ - 2392, 04 гри.; борг комунальному підприємству теплових мереж - 32729, 31 грн.. До профілактичної роботи з [PERSON] долучалась і служба у справах дітей виконкому Ватутінської міської ради. Матір неодноразово інформували про те, що згідно положення про центр соціально-психологічної реабілітації, затвердженого розпорядженням голови Черкаської обласної ради від 27.12.2016 №364-р: дитина може перебувати у закладі протягом часу, необхідного для її реабілітації, але не більше ніж 9 місяців у разі стаціонарного перебування. Підставою вибуття може бути повернення дітей на виховання батькам або влаштування до сімейних форм виховання, в першу чергу під опіку родичів. Однак у своїй письмовій заяві від 15.05.2018 бабуся [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] зазначила, що буде відвідувати онуків де б вони не були, але взяти їх під опіку не може. Служба у справах дітей проводила роботу щодо пошуку потенційної сім'ї, в яку можуть бути влаштовані [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Кандидати цікавились дітьми, але через їх тимчасовий статус не наважувались їхати на знайомство та встановлення контакту. Таким чином, склалася ситуація, коли маючи право жити в рідній сім'ї або бути влаштованими на виховання в сім'ї громадян, діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON] через безвідповідальність та бездіяльність матері продовжують перебувати у державному закладі. Станом на 22.06.2018 діти перебувають у державному закладі майже 8 місяців, але [PERSON] не повідомляє про наміри повернення дітей та наявність умов для цього. Незважаючи на те, що 15.05.2018 вона у письмовій формі отримала інформацію про обов'язки батьків та відповідальність за їх невиконання, у письмових поясненнях від 15.05.2018 та 29.05.2018 зазначає, що поінформована про порядок повернення дітей їй на виховання, але обмін документів не здійснила, ніде не прописана, не працює, створити умови для проживання не може. Спонукати [PERSON] до дій по поверненню дітей та створенню належних умов для їх виховання і проживання намагались не тільки працівники соціальних служб міста, а також мати [PERSON] та кума [PERSON], однак всі дії виявилися безрезультатними. [PERSON] протягом тривалого часу ніде не працює, на обліку центру зайнятості не перебуває, засобів до існування не має. Адміністрація центру соціально-психологічної реабілітації дітей у м.Умані зазначає що під час відвідувань дітей [PERSON] постійно скаржилась на брак коштів, була інертна. За весь час| перебування дітей у державному закладі вона відвідала їх 4 рази (04.11.2017, 30.12.2017, 15.02.2018, 25.04.2018). Тобто, навіть у день народження [PERSON] [INFO] та у [PERSON] [INFO] їх ніхто не відвідав та не привітав. Байдужість [PERSON] до своїх дітей вражає і не знаходить пояснення. У ситуації, що склалася питання про хід соціального супроводу та вирішення долі дітей розглядалось на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини 17.05.2018 та 07.06.2018, але на обидва засідання [PERSON] не з'явилась. Члени комісії з питань захисту прав дитини під час доповідей та обговорення питання зазначали, що [PERSON] не налаштована на співпрацю з організаціями та установами, які згідно своїх повноважень повинні здійснювати соціальний супровід сім'ї та заходи щодо соціального захисту дітей. Протягом усього часу перебування [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на обліку (з квітня 2014 по жовтень 2017), а також під час розгляду судом позовної заяви про позбавлення батьківських прав (липень - жовтень 2017) та в період перебування у дітей державному закладі (з 25.10.2017 по даний час), мати виявляла злісне ухилення від виконання батьківських обов'язків. Після розгляду та вивчення документів, що стосуються справи, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 07.06.2018, встановлено, що [PERSON] дійсно не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечувала необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, не сприяла засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не створила умови для отримання дітьми освіти в умовах загальноосвітнього навчального закладу. Інформації, надані організаціями та установами, а також пояснення по даній справі, свідчать про ухилення [PERSON] від виховання дітей, вказують на винну поведінку матері та свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов'язками протягом тривалого часу. Таким чином, [PERSON] дійсно ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно своїх дітей, що відповідно до положень ст.164 СК України є підставою для позбавлення її батьківських прав. Рішенням виконавчого комітету Ватутінської міської ради від 11.06.2018 №177 затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дітей та стягнення аліментів на їх утримання. Відповідач [PERSON] позовні вимоги органу опіки та піклування не визнає повністю та просить в позові відмовити, просить не позбавляти її батьківських прав відносно її дітей. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, директор КЗ «Обласний міжрегіональний центр соціально-психологічної реабілітації дітей у м.Умані Черкаської обласної ради» подала до суду заяву, в якій просить суд дану справу розглядати у відсутності їх представника, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, свідка, а також вивчивши письмові докази, вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити повністю. Вимоги позивача законні, обґрунтовані і в судовому засіданні доведені. Відповідно до ст.4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звернутися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є одинокою матір'ю та має трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про їх народження та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.13, 14-15, 16, 17-18, 19, 20-21). Державна реєстрація народження дітей проведена відповідно до ч.1 ст.31 СК України за вказівкою матері. З квітня 2014 року малолітні [PERSON], [PERSON] та [PERSON] перебували на обліку служби у справах дітей як такі, що потрапили у складні життєві обставини, у зв'язку з проживанням у сім'ї, в якій мати ухиляється від виконання батьківських обов'язків, тому протягом усього терміну перебування на обліку з матір'ю проводилась профілактична робота, здійснювався соціальний супровід, але безрезультатно. [PERSON], будучи матір'ю трьох дітей, вела асоціальний спосіб життя, свідомо ухилялась від виконання батьківських обов'язків, не забезпечувала першочергові потреби дітей і як наслідок, вони не мали належних умов проживання, одягу, достатнього харчування, постійно хворіли інфекційними хворобами, що ставило під загрозу їх життя та здоров'я, не відвідували школу протягом тривалого часу. У зв'язку з негативним результатом профілактичної роботи, 18.05.2017 виконавчим комітетом Ватутінської міської ради було затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дітей та у червні 2017 року направлено до Ватутінського міського суду відповідну позовну заяву. Протягом усього періоду розгляду судом вказаної цивільної справи [PERSON] поводила себе безвідповідально та пасивно, жодних зусиль нею не було докладено для створення належних умов для виховання дітей в сім'ї. Однак, враховуючи, що позбавлення батьківських прав вважається крайнім заходом впливу на батьків, які не виконують батьківських обов'язків, суд частково задовольнив позов органу опіки та піклування та 09.10.2017 ухвалив рішення про відібрання у [PERSON] малолітніх дітей без позбавлення її батьківських прав, тим самим надавши можливість [PERSON] усунути причини, які перешкоджають належному вихованню дітей та в подальшому звернутися до суду із позовом про повернення дітей, що стверджується копією рішення (а.с.22-29). [PERSON], [PERSON] та [PERSON] рішеннями виконавчого комітету Ватутінської міської ради від 26.10.2017 №375, №376, №377 (а.с.30, 31, 32) було надано статус дітей позбавлених батьківського піклування та направлено до КЗ «Обласний міжрегіональний центр (соціально-психологічної реабілітації ум.Умані» на повне державне утримання у зв'язку з відсутністю на території м.Ватутіне родичів або інших осіб, які б могли взяти дітей на виховання. [PERSON] не приділяла належної уваги здоров'ю дітей в період їх проживання у сім'ї. До державного закладу малолітні [PERSON], [PERSON] та [PERSON] поступили 25.10.2017 у вкрай занедбаному стані, з дефіцитом маси тіла, при огляді виявлено кашель, нежить, педикульоз, що стверджується довідкою лікаря [PERSON] від 14.05.2018 (а.с.42), копіями медичних карток дітей № 71, 72, 73 (а.с.43-45) та інформації центру соціально-психологічної реабілітації від 05.06.2018 (а.с.34-36). [PERSON] в день прибуття до державного закладу був госпіталізований до Уманської міської лікарні з діагнозом «гострий бронхіт», що стверджується випискою з медичної картки амбулаторного хворого (а.с.46). В подальшому станом здоров'я дітей [PERSON] не цікавилась. Відповідно до ч.1, 2 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ч. 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Однак, своєю безвідповідальністю [PERSON] спричинила ситуацію, при якій діти не проживають у рідній сім'ї, не отримують материнської любові. Спочатку вона своїм рішенням про переведення [PERSON] та [PERSON] із загальноосвітньої школи №2 м.Ватутіне на навчання до Смілянської спеціальної школи-інтернату позбавила дівчаток сімейного оточення та свого піклування, тому що протягом усього навчального року діти переважно перебували в інтернатному закладі. Згодом вона створила умови, при яких стало неможливим перебування дітей у сім'ї та відбулось їх відібрання відповідно до рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 09.10.2017 (а.с.22-29). За час перебування [PERSON], [PERSON], [PERSON] у державному закладі жодних зусиль для їх повернення докладено не було. Після влаштування [PERSON] та [PERSON] до центру соціально-психологічної реабілітації державним закладом було забезпечено право дітей шкільного віку на здобуття освіти: [PERSON] приступила до навчання у 3 «В» класі, [PERSON] у 1 «В» класі Уманської ЗОНІ І-ІП ступенів №14. Згідно характеристик центру соціально-психологічної реабілітації та школи (а.с.47-55) на даний час учениці оволоділи навчальним матеріалом на достатньому рівні, подолано педагогічну занедбаність. Розвитку сина [PERSON] дошкільного віку вона також не приділяла належної уваги. У характеристиках, складених вихователем центру [PERSON], практичним психологом центру [PERSON] зазначено, що розумовий розвиток [PERSON] на момент влаштування до закладу не відповідав віку, він не знав основних кольорів, геометричних фігур, погано розвинута моторика рук, наявна соціальна і педагогічна запущеність. На даний час хлопчик має вагомі позитивні зміни |у поведінці та розумовому розвитку, готовий до навчання у школі. Однак, [PERSON] про перспективи подальшого навчання дітей не турбується. Незважаючи на те, що навчальний 2017-2018 рік закінчився, [PERSON] до Ватутінського міського відділу освіти з приводу влаштування дітей на навчання у заклади освіти м.Ватутіне не зверталась, що підтверджується листом від 07.06.2018 (а.с.56). З метою надання допомоги у подоланні складної життєвої ситуації та створенні умов для повернення дітей [PERSON] повторно було взято під соціальний супровід. Однак, як зазначено у листі міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді відбулось це за ініціативою фахівців центру 12.12.2017 і в подальшому не дало позитивного результату. Виконання плану супроводу досягти не вдалося через безвідповідальність [PERSON] ухилення від спілкування, постійної відсутності за місцем проживання, що підтверджується інформацією від 14.05.2018 (а.с.57-58) та актами інспектування сім'ї від 03.01.2018, 26.01.2018, 06.03.2018, 12.03.2018, 05.04.2018, 24.04.2018 та 03.05.2018 (а.с.61-67). В подальшому центр соціальних служб 04.06.2018 (а.с.59) інформує комісію з питань захисту прав дитини про зняття [PERSON] з соціального супроводу з негативним результатом та доцільність позбавлення батьківських прав відносно її дітей. Такий висновок обгрунтовано тим, що незважаючи на численні роз'яснення та попередження, спроби спонукати матір до конкретних дій, вона не виконала жодного пункту з плану соціального супроводу. Безвідповідальність [PERSON] підтверджується довідкою управління праці та соціального захисту населення від 07.06.2018 (а.с.68) про те, що до цього часу нею не повернуто переплачені за листопад 2017 року кошти державної соціальної допомоги, а саме допомогу при народження дитини в сумі 1391,81 грн. та допомогу одинокій матері 3936,15 грн. та витрачені нею в той час коли діти вже перебували на повному державному утриманні. [PERSON] не піклувалась і не піклується про створення належних умов для проживання дітей. До моменту відібрання дітей вона неодноразово змінювала місце проживання, не облаштовуючи його відповідно віку і потреб дітей, була зареєстрована у будинку благодійної релігійної громади за адресою [ADDRESS]. Однак 05.01.2018 була знята з реєстраційного обліку і станом на 05.06.2018 не зверталась до сектору ведення реєстру територіальної громади для здійснення реєстрації місця проживання у м.Ватутіне та с.Скаливатка. [PERSON] не має нерухомого майна на праві власності і постійного місця реєстрації та, як наслідок, ні вона, ні її діти, як члени сім'ї, не мають права користування житлом у будь-якому житловому приміщенні. Згідно інформаційної довідки від 15.06.2018 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.72) «за пошуком [PERSON].» майно не визначено. Натомість у розділі «Відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна» внесена інформація про арешт нерухомого майна на підставі постанови ВП № 1545738 від 10.01.2006 року Ватутінського міського відділу державної виконавчої служби та постанови про відкриття виконавчого провадження 28564060 від 07.09.2011 відділу ДВС Ватутінського міського управління юстиції. Трьохкімнатна квартира [ADDRESS], в якій проживає [PERSON] згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.06.2018 (а.с.71) належить на праві власності її брату [PERSON]. Як зазначено у акті депутата Ватутінської міської ради [PERSON] від 07.06.2018 (а.с.12), складеному зі слів сусідів, [PERSON] протягом декількох років за вказаною адресою не проживає, у вказаній квартирі проживають [PERSON] та її мати [PERSON], 1961 року народження. В акті обстеження умов проживання від 29.05.2018 (а.с.73) вказано, що у квартирі наявні речі та одяг [PERSON] та її дітей, особисті речі, меблі старі поламані. При цьому санітарний стан незадовільний, у помешканні нагромаджено речі та дитячі іграшки б/в , відчувається неприємний запах, відсутні окремі спальні місця для дітей, не створено умови для проживання. Статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Саме ці положення зумовлюють один з напрямів діяльності органів, яким за законом надано право захищати інтереси дітей, щодо контролю за дотриманням батьками прав дитини та у разі їх порушення забезпечення належного захисту, у тому числі влаштування у державні заклади. Проживаючи у квартирі брата з усіма зручностями [PERSON] та її мати користуються усіма комунальними зручностями, однак зовсім не приймають участь в утриманні житла та оплаті за комунальні послуги, при тому що це єдине потенційне помешкання, куди б могли повернутись діти. Станом на 01.06.2018 за даною адресою борг КВП «Водоканал» становить 2372,01 грн.; борг ВУЖКГ - 2392, 04 гри.; борг комунальному підприємству теплових мереж - 32729, 31 грн., що стверджується відповідними довідками (а.с.73а, 74, 75). До профілактичної роботи з [PERSON] долучалась і служба у справах дітей виконкому Ватутінської міської ради. Матір неодноразово інформували про те, що згідно положення про центр соціально-психологічної реабілітації, затвердженого розпорядженням голови Черкаської обласної ради від 27.12.2016 №364-р: дитина може перебувати у закладі протягом часу, необхідного для її реабілітації, але не більше ніж 9 місяців у разі стаціонарного перебування. Підставою вибуття може бути повернення дітей на виховання батькам або влаштування до сімейних форм виховання, в першу чергу під опіку родичів. Однак у своїй письмовій заяві від 15.05.2018 бабуся [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] зазначила, що буде відвідувати онуків де б вони не були, але взяти їх під опіку не може. Служба у справах дітей проводила роботу щодо пошуку потенційної сім'ї, в яку можуть бути влаштовані [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Кандидати цікавились дітьми, але через їх тимчасовий статус не наважувались їхати на знайомство та встановлення контакту. Таким чином, склалася ситуація, коли маючи право жити в рідній сім'ї або бути влаштованими на виховання в сім'ї громадян, діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON] через безвідповідальність та бездіяльність матері продовжують перебувати у державному закладі. Станом на 22.06.2018 діти перебувають у державному закладі майже 8 місяців, але [PERSON] не повідомляє про наміри повернення дітей та наявність умов для цього. Незважаючи на те, що 15.05.2018 вона у письмовій формі отримала інформацію про обов'язки батьків та відповідальність за їх невиконання, у письмових поясненнях від 15.05.2018 та 29.05.2018 зазначає, що поінформована про порядок повернення дітей їй на виховання, але обмін документів не здійснила, ніде не прописана, не працює, створити умови для проживання не може. Спонукати [PERSON] до дій по поверненню дітей та створенню належних умов для їх виховання і проживання намагались не тільки працівники соціальних служб міста, а також мати [PERSON] та кума [PERSON], однак всі дії виявилися безрезультатними. [PERSON] протягом тривалого часу ніде не працює, на обліку центру зайнятості не перебуває, що стверджується довідкою (а.с.69), засобів до існування не має. Адміністрація центру соціально-психологічної реабілітації дітей у м.Умані зазначає що під час відвідувань дітей [PERSON] постійно скаржилась на брак коштів, була інертна. За весь час| перебування дітей у державному закладі вона відвідала їх 4 рази (04.11.2017, 30.12.2017, 15.02.2018, 25.04.2018). Тобто, навіть у день народження [PERSON] [INFO] та у [PERSON] [INFO] їх ніхто не відвідав та не привітав. Байдужість [PERSON] до своїх дітей вражає і не знаходить пояснення. У ситуації, що склалася питання про хід соціального супроводу та вирішення долі дітей розглядалось на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини 17.05.2018 та 07.06.2018, але на обидва засідання [PERSON] не з'явилась. Члени комісії з питань захисту прав дитини під час доповідей та обговорення питання зазначали, що [PERSON] не налаштована на співпрацю з організаціями та установами, які згідно своїх повноважень повинні здійснювати соціальний супровід сім'ї та заходи щодо соціального захисту дітей. Протягом усього часу перебування [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на обліку (з квітня 2014 по жовтень 2017), а також під час розгляду судом позовної заяви про позбавлення батьківських прав (липень - жовтень 2017) та в період перебування у дітей державному закладі (з 25.10.2017 по даний час), мати виявляла злісне ухилення від виконання батьківських обов'язків. Після розгляду та вивчення документів, що стосуються справи, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 07.06.2018, встановлено, що [PERSON] дійсно не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечувала необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, не сприяла засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не створила умови для отримання дітьми освіти в умовах загальноосвітнього навчального закладу. Інформації, надані організаціями та установами, а також пояснення по даній справі, свідчать про ухилення [PERSON] від виховання дітей, вказують на винну поведінку матері та свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов'язками протягом тривалого часу. Таким чином, [PERSON] дійсно ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно своїй дітей, що відповідно до положень ст.164 СК України є підставою для позбавлення її батьківських прав. Рішенням виконавчого комітету від 11.06.2018 № 177 (а.с.86) затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дітей та стягнення аліментів на їх утримання (а.с.87-89). Свідок [PERSON], який працює провідним фахівцем соціальної роботи Ватутінського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, в судову засіданні підтвердив факт не виконання [PERSON] своїй батьківських обов'язків щодо її малолітніх дітей. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, СК України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України. Так, відповідно до ст.51-52 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки батьків…, які відповідають за неї за законом… Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини). Згідно із вимогами ст.150 СК України, батьки зобов'язані займатися вихованням дитини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (ст.164 СК України). Ст.180 СК України, передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №3 від 30.03.2007 року (з наступними змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та стягнути з [PERSON], [INFO], уродженки та жительки [ADDRESS], ІПН [NUMBER] на користь особи або установи, де будуть утримуватися малолітні діти, аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/2 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячного, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дітей та передати малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] органу опіки та піклування Ватутінської міської ради для подальшого влаштування. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ватутінської міської ради звільнений від сплати судового збору відповідно до п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір». А тому, відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує сдовий збір з відповідача на користь держави. На підставі ст.150, 164, 165, 167 СК України та

Outcome: approved