Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

Представник позивач у серпні 2017 року звернувся до суду з указаним позовом, в якому зазначає, що позивач є власником житлового будинку №68, розташованому на вулиці Шевченка у м.Тростянець, в якому зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Розпорядженням голови районної державної адміністрації №142 від 25.03.2010 року [PERSON] призначена опікуном над малолітньою [PERSON], яка є донькою відповідача. З того часу відповідач фактично не проживає за своїм зареєстрованим місцем проживання. Позивач звертався до відповідача з проханням знятися з реєстрації, проте отримав негативну відповідь. На цей час позивачу відомо, що [PERSON] проживає на території Тростянецького району, проте немає він немає будь-якого звязку з відповідачем. Отже, відповідач більше року без поважних причин не проживає за місцем реєстрації. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд визнатиПантєлєєву [PERSON], [INFO], такою, що втратила право на користування житловому у будинку № 68, що розташований по вулиці Шевченка в м.Тростянець Сумської області. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснив, щовідповідач була зареєстрована як член її сімї, тривалий час не зявляється до будинку, добровільне не бажає вирішувати питання зняття з реєстрації. Позивач має невеликі доходи і факт реєстрації відповідача суттєво впливає на розмір отримуваної житлової субсидії. Відповідач в судове засідання повторно не зявилась, поштові відправлення надсилались судом за адресою місця реєстрації повернулися без вручення (а.с.35). У силу положень частини пятої статті 74 ЦПК України відповідач вважається таким, що повідомлений про час і місце засідання належним чином. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, причин неможливості явки в судове засідання суду останній не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що позивач [PERSON], [INFO], є власником житлового будинку по вул. Шевченка, 68, в м.Тростянець Сумської області на підставі договору купівлі-продажу від 16 липня 1985 року, посвідченого державним нотаріусом Тростянецької державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого у Тростянецькому бюро технічної інвентаризації. Як вбачається з копії будинкової книги, заведеної на спірний житловий будинок, відповідач [PERSON] з 25.05.2004 року зареєстрована у вказаному будинку як член сімї власника (а.с. 10-11). Допитана в якості свідкаПриходько [PERSON] суду показала, що проживає [INFO] з 1969 року, позивач з родиною стали проживати в будинку на зазначеній вулиці пізніше у 1970 роках. [PERSON] є донькою позивача, але вона давно не проживає з батьками, залишила власну дитину Настю на батьків, яка на цей час живе з бабусею і дідусем. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] суду показала, що є сусідкою позивача, проживає [INFO]. З часу коли свідок познайомилась з родиною позивача з ним проживала дружина [PERSON] їх донька [PERSON] та син [PERSON]. Донька позивача з дитинства була проблемною, тікала зі школи. Після навчання залишила батьків, стала жити в іншій області, вийшла заміж.На початку 2000х років [PERSON] приїхала до батьків з двома дітьми, донькою та сином і стала залишати їх, гуляла. Згодом сина забрав до себе батько дитини, а донька Настя залишилась пооживати у бабусі і дідуся, на цей час вона перебуває під їх опукою. Де зараз відповідач свідку невідомо, дуже давно, приблизно з 2010 року не проживає у будинку позивача. Судом установлено, що розпорядженням голови Тростянецької районної державної адміністрації від 25.03.2010 року № 142 [PERSON] призначено опікуном над дитиною позбавленою батьківського піклування [PERSON], [INFO]. Вирішуючи заявлену позивачем вимогу про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, суд виходить з такого. Відповідно до частини 1\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною 1\~статті 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом частини 1\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст.\~71,\~72,\~116,\~156 ЖК України\~та\~ст. 405 ЦК України). Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11. Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно із статтями 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що досліджені під час судового розгляду докази в сукупності підтверджують, що відповідач не проживає у спірному будинку понад 7 рік, її особисті речі в ньому не зберігаються, витрат на утримання спірного житла відповідач не несе, поважних причин її не проживання в цьому будинку не установлено, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання [PERSON] вої [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком вул. Шевченко, 68в м.Тростянець Сумської області. За таких обставин позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved