Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявленого позову зазначає, що відповідно до укладеного договору № б/н від 28.07.2006 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 6 700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вказує, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком Договір. Зазначає, що банк свої зобов'язання за Договором та угодою виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Проте відповідач не надає своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, у зв'язку з чим станом на 30.04.2015 року має заборгованість у розмірі 15 620,34 грн. На підставі вищевикладеного, просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 15620 грн. за кредитним договором № б/н від 28.07.2006 року та стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в сумі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіславши до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без участі представника, свої позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи був сповіщений належним чином, у встановленому законом порядку. Суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 224 ЦПК України. На підставі наявних у справі письмових доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Частиною 1 статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ, передбачено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Судом встановлено, що 28 липня 2006 року між сторонами було укладено кредитний договір № б/н на суму кредитного ліміту - 2500,00 грн., про що свідчить заява з умовами і правилами надання банківських послуг, підписані відповідачем (а.с. 09-15). Відповідно до п.п. 6.5, 6.6 Умов і правил надання банківських послуг, [PERSON] зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах передбачених даним Договором; у випадку невиконання обов'язків за договором, за вимогою банку виконати обов'язок по поверненню кредиту, сплаті винагороди банку. Згідно з п. 8.6. Умов і правил надання банківських послуг, при порушенні строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених даним договором більш ніж на 30 днів, [PERSON] зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. Не виконуючи належним чином свої зобов'язання за кредитним договором, згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 28.07.2006 року, укладеного між сторонами, станом на 30.04.2015 року за відповідачем утворилася заборгованість на загальну суму 15620, 43 грн., що складається з заборгованості за кредитом в сумі 6527,31 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом - 6973,01 грн., заборгованість за пенею та комісією -900,00; штрафу (фіксована частина) - 500 грн. та штрафу (процентна складова) - 720,02 грн. (а.с. 05-08). Згідно з ст. 526 ЦК, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та їх задоволення в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved