Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, згідно якого просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме, будинком [ADDRESS] . Вимоги мотивує тим, що [PERSON] понад один рік без поважних причин не проживає в зазначеному будинку, тому відповідно до ст. 405 ЦК України втратив право користування жилим приміщенням. На підставі договору купівлі-продажу від 24.06.2016 року власником будинку є позивач [PERSON] . До моменту придбання вказаного будинку позивачка разом зі своїм колишнім чоловіком , відповідачем по справі [PERSON] , та їх спільною дочкою [PERSON] , орендували даний будинок у знайомої позивачки. За згодою колишньої власниці будинку всі троє були зареєстровані в будинку.На підставі рішення суду від 17.10.2011 року шлюб між сторонами було розірвано, вони припинили спільне проживання і на даний час жодних відносин не підтримують, відповідач протягом останніх декількох років навіть не навідувався до їхньої спільної дочки. Як відомо позивачу, відповідач проживає у м.Дніпро. Жодних дій щодо вселення до будинку відповідач не вчиняв, його речі там відсутні. Реєстрація відповідача в будинку не відповідає інтересам позивача як власника, не дає змоги оформити субсидію, що позначається на сімейному бюджеті останньої. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.01.2020 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивачка підтримала позов та просить його задоволити.Зазначила, що наявність реєстрації відповідача в спірному будинку перешкоджає їй оформити субсидію . Відповідач позов не визнав. Погодився з тим, що дійсно має інше житло та не проживає в спірному будинку.Але він не погоджується з визнанням його втративши право користування даним житлом, так як позивачка на свій розсуд може розпорядитись будинком і дитина залишиться без житла. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.10.2011 року було розірвано. Позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується долученою до позовної заяви копією договору-продажу житлового будинку від 07.05.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійської районного нотаріального округу Кіровоградської області Ніколаєнко М.М. та 24.06.2016 року зареєстрованому в реєстрі за № 295.Будинок придбаний позивачем після розірвання шлюбу і є її особистою приватною власністю, що не заперечено відповідачем. Згідно акту обстеження від 26.07.2019 року щодо фактичного проживання [PERSON] , зареєстрованого в [ADDRESS] , встановлено, що за вказаною адресою зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Власником будинку на підставі договору купівлі-продажу від 07.05.2016 року є [PERSON] [PERSON] в будинку зареєстрований з 2005 року, але фактично за місцем реєстрації з 2011 року не проживає, його особисті речі в будинку відсутні. Таким чином, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Відповідач не проживає в будинку понад 1 рік без поважних причин. Реєстрація відповідача в будинку, який належить позивачу створює для останньої перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю. Позивач повинна сплачувати комунальні послуги за відповідача, який зареєстрований в будинку, але фактично не проживає, та позбавлена можливості оформити субсидію. В зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір відповідно до ст. 141 ЦПК України . На підставі викладеного,

Outcome: approved