Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом. В своїй заяві представник позивача зазначив, що 01 січня 2008 року між матір'ю позивача [PERSON], як власником та Агрофірмою «Вересень» було укладено договір №105 оренди земельної ділянки, розташованої на території Погребівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, загальною площею 1,77 га, який зареєстровано у Глобинському районному центрі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», запис за № 040955300010 від 27 липня 2009 року (далі - Договір), термін дії - до 2018 року. Зазначена земельна ділянка належала [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується Державним актом на право власності на землю, виданим 13 березня 2006 року Глобинською райдержадміністрацією. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті позивач прийняла спадщину, в тому числі орендовану земельну ділянку, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 10 січня 2015 року. На даний час позивач є власником земельної ділянки та в подальшому має намір самостійно її обробляти, про що повідомила відповідача листом від 06 грудня 2017 року. Крім того, просила в строк до 20.12.2017 року повернути належну їй земельну ділянку в тому вигляді, в якому вона була передана відповідачу в оренду. Відповідачем повідомлення отримано, проте жодної відповіді надано не було. Посилаючись на викладене, позивач просила суд визнати розірваними в односторонньому порядку договір № 105 оренди земельної ділянки, розташованої на території Погребівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, загальною площею 1,7701 га, кадастровий номер: 5320686800:00:012:0114, укладений 01 січня 2008 року між [PERSON] та Агрофірмою «Вересень», який зареєстровано у Глобинському районному центрі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», запис за № 040955300010 від 27 липня 2009 року; зобов'язати Агрофірму «Вересень» передати [PERSON], за актом приймання-передачі, земельну ділянку, належну їй на праві власності, розташовану на території Погребівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, загальною площею 1,7701 га, кадастровий номер 5320686800:00:012:0114 в стані, в якому вона була передана в оренду; стягнути з відповідача на її користь судові витрати в сумі 2819 грн. 20 коп. В судове засідання позивач, представник позивача не з'явилися подали до суду заяви, в яких просили справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримували, не заперечували проти ухвалення заочного розгляду справи у разі неявки відповідача. Представник відповідача повторно в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи наявність зазначених умов проведення заочного розгляду справи, суд розглянув справу заочно, на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №912342, виданого Глобинською районною державною адміністрацією 13 березня 2006 року, належала земельна ділянка площею 1,77 га, розташована на території Погребівської сільської ради Глобинської міської ради Полтавської області, кадастровий номер 5320686800:00:012:0114(а.с. 9). 01 січня 2008 року між [PERSON] та Агрофірмою «Вересень» в особі директора Журавель Миколи Сергійовича укладено договір №105 оренди земельної ділянки загальною площею 1,77 га, у тому числі рілля, розташованої на території Погребівської сільської ради, який зареєстровано у Глобинському районному центрі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», запис за № 040955300010 від 27 липня 2009 року (а.с.4-7). Згідно Акту приймання-передачі від 01 січня 2008 року, що є невід'ємною частиною договору орендодавець - [PERSON] передала, а орендар - Агрофірма «Вересень» прийняла в оренду земельну ділянку, площею 1,77 га на території Погребівської сільської ради (а.с. 8). Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 10 січня 2015 року державним нотаріусом Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори, [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON], яка померла [INFO], зокрема земельної ділянки площею 1,7701 га, кадастровий номер 5320686800:00:012:0114, що знаходиться на території Погребівської сільської ради Глобинського району Полтавської області (а.с. 10). Право власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку підтверджується також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №32088495 від 10 січня 2015 року (а.с.11). Листом від 06 грудня 2017 року [PERSON] повідомила Агрофірму «Вересень» про те, що вважає договір оренди земельної ділянки розірваним, так як АФ «Вересень», знаючи про смерть орендодавця та зміну власника земельної ділянки, не використала своє переважне право на укладення договору оренди на новий строк. У зв'язку із бажанням самостійно обробляти належну їй земельну ділянку, повідомила Агрофірму «Вересень» про розірвання договору оренди земельної ділянки і вимагала передати їй земельну ділянку площею 1,7701 га, кадастровий номер 5320686800:00:012:0114 за актом приймання-передачі у вигляді, в якому вона була передана в оренду в строк до 20.12.2017 року( а.с.12). Згідно поштового повідомлення лист одержано представником Агрофірми «Вересень» 14 грудня 2017 року (а.с.12 на звороті). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У справі яка розглядається судом, виникли правовідносини пов'язані з орендою землі, які регулюються Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» (далі - Закон), ЦК України, іншими законами України, а також договором оренди землі. Відповідно до ст.3 ЗУ «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове, платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння, користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Як зазначено в ч.1 ст.14 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі укладається у письмовій формі. Частина перша статті 638 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Як вбачається з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. На підставі ч. 1 статті 210, ч. 3 статті 640 ЦК України, ч. 2 статті 125 Земельного кодексу України є укладеним з моменту його державної реєстрації. Судом встановлено, що між [PERSON] та відповідачем було укладено спірний Договір оренди, який на момент розгляду справи є дійсним. Представник позивача для визнання розірваним договору оренди в односторонньому порядку зазначає пункт 40 Договору, в якому зазначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Разом з тим, розірвання спірного договору в односторонньому порядку допускається лише за умови невиконання однією із сторін свої зобов'язань (п. 39 Договору). Таким чином, перехід права власності до позивача згідно умов договору є підставою для зміни або розірвання договору, тобто позивач має право звернутися з позовними вимогами про розірвання договору оренди, а не визнання його розірваним в односторонньому порядку. Пункт 40 Договору не суперечить нормам законодавства, насамперед Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні до даних правовідносин, іншим актам законодавства, в тому числі положенням статей 525, 651 ЦК України, тощо. Згідно ч. 1,3,4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.1 ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 81 цього Кодексу. Аналіз статей 525, 651 ЦК України, статті 31 Закону України «Про оренду землі» свідчить про те, що законодавець допускає розірвання договору в односторонньому порядку у разі, якщо це передбачено умовами такого договору. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Спірний договір оренди земельної ділянки на момент розгляду справи є дійсним, а тому є обов'язковим для виконання сторонами. Розірвання цього договору в односторонньому порядку допускається лише у випадку невиконання однією із сторін своїх зобов'язань, а не у зв'язку із переходом права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Outcome: dismissed