Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Представник позивача звернувся з зазначеним позовом до суду, в якому просить стягнути з Автокооперативу «Арктика» на користь [PERSON] завдану матеріальну шкоду у розмірі 42 000,00 грн. та судові витрати, зокрема, як було уточнено представником позивача витрати на сплату судового збору. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що він є власником транспортного засобу марки ВАЗ 21051, 1990 року випуску, державний реєстраційний номерний знак [NUMBER]. З 1996 року позивач є членом авто кооперативу «Арктика», який розташований у м. Києві по вул. Жмеринський 24, в якому йому надано гараж [NUMBER]. Приблизно 06.03.2016 року о 10.00 невідомою особою з проникнення до гаражу [NUMBER], який розташований у м. Києві по вул. Жмеринській, 24 у авто кооперативі «Арктика» було викрадено транспортний засіб марки ВАЗ 21051, 1990 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON]. 06.03.2016 року [PERSON] звернувся із заявою про викрадення транспортного засобу до Святошинського управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві. Святошинським управлінням поліції Головного управління національної поліції у м. Києві було прийнято заяву та зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, реєстраційний № 12016100080002465 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України. Відповідно до повідомлення про прийняття і реєстрацію заяви наданої Святошинським управлінням поліції Головного управління національної поліції у м. Києві № 2465/125/54/03-2016 від 25.04.2016 року, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 56 КПК України, подана заява [PERSON] про кримінальне правопорушення відносно викрадення транспортного засобу марки ВАЗ 21051, 1990 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], що мало місце приблизно 06.03.2016 року з проникнення до гаражу [NUMBER], що розміщений на охоронюваному КБЕІГ «Арктика» за адресою м. Києві, вул. Жмеринській, 24 прийнята та зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, реєстраційний №12016100080002465 за ознаками кримінального правопорушення ч. 2 ст. 289 КК України. Позивач вважає, що матеріальний збиток завданий внаслідок викрадення транспортного засобу має відшкодовувати відповідачем, оскільки гаражний кооператив «Арктика» є охоронюваним, за охорону щомісячно сплачуються позивачем членські внески. Представник позивача в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що згідно положень чинного законодавства та установчих документів, транспортний засіб, який зберігається в гаражному боксі на території кооперативу не є майном цього кооперативу, не передбачено обов'язок щодо охорони цього майна, а кооператив не може відповідати за цілісність особистих гаражів (боксів). Крім того, в судовому засіданні представник наголошував на недоведеності факту перебування транспортного засобу в гаражі. Так само, як і недоведеність його викрадення. В задоволенні позову просив відмовити. Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, суд дійшов до таких висновків. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. За нормою статті 4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, у т.ч. самостійно обирати спосіб захисту свого права. Право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором, належить виключно позивачеві (ч. 1 ст. 20 ЦК України, ст.ст. 3,4 ЦПК України). Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, а також сприяти особам, які беруть участь у справі у здійсненні ними їхніх прав. Тобто, процесуальний закон покладає на суд обов'язок сприяти сторонам у здійсненні ними їх прав, а не вчиняти дій, спрямованих на реалізацію ними їх прав, зокрема, в обранні ними способу захисту своїх прав. Згідно з вимогами ч. 3 ст.10, ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судовим розглядом встановлено, що позивач є власником транспортного засобу марки ВАЗ 21051, 1990 року випуску, державний реєстраційний номерний знак [NUMBER]. З 1996 року позивач є членом авто кооперативу «Арктика», який розташований у м. Києві по вул. Жмеринській, 24 у м. Києві, гараж [NUMBER]. Згідно із ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Зберігач зобов'язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі, що встановлено ст. 942 ЦК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 977 ЦК України, якщо зберігання автотранспортних засобів здійснюється суб'єктом підприємницької діяльності, такий договір є публічним. При цьому ч. 2 ст. 977 ЦК України передбачає, що за договором зберігання транспортного засобу в боксах гаражах, на спеціальних стоянках зберігач зобов'язується не допускати проникнення в цих сторонніх осіб і видати транспортний засіб за першою вимогою поклажодавця. Договір зберігання транспортного засобу поширюється також на відносини між гаражно-будівельним чи гаражним кооперативом та їх членами, якщо інше не встановлено законом або статутом кооперативу. Само по собі членство в авто кооперативі, не є доказом наявності вказаного договору. Згідно з п.2.2 Статуту кооперативу, зазначено, що кооператив по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів зобов'язаний: вести облік автотранспорту, який належить членам Кооперативу, а також здійснювати облік автотранспорту при виїздіта поверненні в кооператив, в установленому законом порядку вести облік та звітність по фінансово-господарській діяльності Кооперативу; дотримуватись правил пожежної безпеки; дотримуватись правил благоустрою кооперативу та проводити озеленення виділеної йому території; забезпечувати збереження кооперативного майна та своєчасно проводити капітальний та поточний ремонт будов, споруджень кооперативу за рахунок коштів членів кооперативу; сплачувати в установлені терміни та в передбачених розмірах встановлені законом податки. Кооператив не несе відповідальності по зобов'язаннях держави та її членів. Відповідно до ст.27 Закону України «Про кооперацію» Кооператив відповідає за своїми зобов'язаннями всім належним йому майном. Порядок покриття завданих кооперативом збитків визначається його статутом. Члени кооперативу відповідають за зобов'язаннями кооперативу в межах внесеного ними паю, якщо інше не передбачено статутом кооперативу або законом. Кооператив не несе відповідальності за зобов'язаннями своїх членів. У відповідності до п.п. 1.1 Статуту основною метою кооперативу є будівництво та експлуатація гаражів (стоянок) для зберігання транспортних засобів, які знаходяться в особистій власності громадян. Відповідно до позиції позивача, 06.03.2016 року о 10 год. 00 хв. невідомою особою з проникненням до гаражу [NUMBER], який розташований у м. Києві по вул. Жмеринський 24 у авто кооперативі «Арктика» було викрадено транспортний засіб марки ВАЗ 21051, 1990 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], про що свідчить заява про викрадення транспортного засобу подана до Святошинського управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві. Позивач оцінив завдану матеріальну шкоду в розмірі 42 000, 00 грн, базуючись на даних з Інтернет сайту, на якому запропоновано до продажу подібний автомобіль марки ВАЗ 21051 1990 року випуску (а.с.19). При цьому, у відповідності до статуту відповідача матеріальна відповідальність за крадіжку, угон, пошкодження автотранспортного засобу, що знаходився в гаражному боксі - не передбачена. У відповідності до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ, пов'язаних з діяльністю гаражно-будівельних кооперативів» № 5 від 28.06.1991 р. «При розгляді вимог до ГБК про відшкодування шкоди, заподіяної членам кооперативу крадіжкою або пошкодженням автотранспортних засобів, що знаходились у гаражах, суди повинні виходити з того, що позовні вимоги можуть бути задоволені лише за умови, коли статутом ГБК, або його органом Управління в межах наданої компетенції передбачено обов'язок кооперативу по охороні автотранспортних засобів членів кооперативу або по їх схову». Як з'ясовано судом, ніяким органом управління, ні самим Статутом не передбачено обов'язок кооперативу по охоронні або схову транспортних засобів, ніяких договорів зберігання автомобіля позивача з ним не укладалось, автомобіль позивачем на зберігання не здавався відповідачу, і ГБК на зберігання його не приймав. Як було з'ясовано судом, при дослідженні журналу обліку заїзду і виїзду автотранспортного засобу позивача за період 1-6 березня 2016 року зафіксовано не було. Дані щодо перебування транспортного засобу до 6 березня в гаражному боксі суду не надані. Ст. 60 ЦПК України покладено на кожну із сторін обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, і це встановлено судом, що ніяких договорів зберігання автомобіля позивач з відповідачем не укладав, автомобіль позивачем на зберігання відповідачу не здавався. Наявність у позивача права заїжджати на територію кооперативу, не свідчить про укладення договору зберігання. Таким чином, оскільки статутом відповідача не передбачено здійснення зберігання транспортних засобів власників гаражів, а також не передбачена відповідальність за викрадення майна з гаражів, а також з врахуванням того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів укладення з відповідачем договору зберігання в порядку ст. 208, 937 ЦК України , підстав для відшкодування шкоди, завданої не виконанням такого договору немає. Таким чином суд приходить до висновку щодо не обґрунтованості позовних вимог, що зумовлює відсутність підстав для задоволення позову. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed