Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

Представник позивача у жовтні 2018 р. звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що на підставі виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва від 04.11.2004 р. з позивача стягнуто аліменти в розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 20.10.2004 р. і до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] , повноліття. В період з 2005 р. по 2017 р. на утримання доньки було сплачено 58 768,65 грн. На вимогу позивача державним виконавцем видано довідку-розрахунок заборгованості по аліментах, відповідно до якої загальний розмір заборгованості становить 99 354,95 грн. З вказаним розрахунком відповідач не погоджується, на вимогу позивача здійснити перерахунок, враховуючи виплачену суму боргу, державний виконавець відмовився. За самостійними розрахунками, за період з 20.10.2004 р. по 30.04.2018 р. дійсний розмір заборгованості по аліментах складає 44 361,70 грн. Вказана заборгованість виникла у зв`язку з тим, що позивач довгий період часу хворів, на лікування витрачено значну суму коштів, на його утриманні перебуває четверо дітей та донька дружини, яка навчається у вищому навчальному закладі, не працює та також перебуває на утриманні позивача. У його дружини були важкі пологи, після народження дитина перебувала на лікуванні, потребувала медичного нагляду. У 2010 р. померла теща позивача, організацією похорону займався позивач. Матеріальне становище позивача недостатнє для належного забезпечення своєї родини, доходу який отримує позивач, а це близько 6000 грн. на місяць не вистачає на утримання усіх дітей. З огляду на викладене, позивач просить звільнити його від заборгованості по аліментам за виконавчим листом №2-3595-1/04 від 04.11.2004 р. виданим Святошинським районним судом м. Києва про стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , в сумі 99 354,95 грн., зменшити розмір аліментів та стягувати з позивача аліменти в розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. Ухвалою суду від 08.10.2018 р. відкрито провадження по справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготоче судове засідання (а.с. 89). 01.11.2018 р. відповідач подала відзив, зазначила, що з позовними вимогами не погоджується, вважає їх необгрунтованими, безпідставними з огляду на те, що за весь період присудження до стягнення аліментів від позивачача отримала не більше 7 000,00 грн. Надані позивачем докази не підтверджують факт отримання відповідачем коштів в період з 2004 р. по 2017 р., позивач на день народження дитину не вітав, подарунки та кошти не передавав. Позовні вимоги відповідача грунтуються на припущеннях та жодними належними доказами не підтверджені, зокрема, відсутні докази утримання позивачем повнолітньої доньки дружини в період навчання у вищому навчальному закладі, оплати коштів за поховання його тещі, витрачання коштів на додаткове матеріальне забезпечення та лікування дітей. Заборгованість зі сплати аліментів виникла за 1 рік 8 міс. до народження першої дитини позивача від другого шлюбу. Відповідач з донькою проживають разом, дитина знаходиться на утриманні в матері. Донька навчається в коледжі на платній основі, додатково займається з репетиторами. За навчання сплачує відповідач (а.с. 120-121). Ухвалою суду від 13.02.2019 р. підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 131). Позивач до суду не з`явився, направив на адресу суду листа, в якому вказав про поважність причин не прибуття в судове засідання. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог щодо зменшення заборгованості по аліментам, щодо зменшення розміру аліментів на утримання дочки поклалась на розсуд суду. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Представник третьої особи Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином (а.с. 129, причини неявки суду не відомі. На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки які належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. Встановлено, що 05.11.2004 р. Святошинським районним судом м. Києва видано виконавчий лист (рішення суду від 04.11.2004 р.). про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 20.10.2004 р. і до її повноліття (а.с. 11). Судом встановлено, що 30.11.2004 р. шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с. 12). 14.08.2009 р. позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] (а.с.15). В період перебування позивача у другому шлюбі, у нього народилось четверо дітей: донька [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON], [INFO] Також у дружини позивача є донька від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] (а.с. 15-19). З наявних в матеріалах справах доказів вбачається, що відповідно до довідки про заробітну плату в МБО «Служба порятунку дітей», за період з травня 2007 р. по жовтень 2007 р. позивачу нараховано 6 000,00 грн. З 01.04.2008 р. позивач працював в ДЮСШ «Атлант» на посаді старшого тренера викладач, його дохід за період з квітня 2008 р. по грудень 2008 р. становить 14 303,19 грн., з січня 2009 р. по грудень 2009 р. - 21 035,63 грн., з січня 2010 р. по грудень 2010 р. - 28 908,30 грн., з січня 2011 р. по грудень 2011 р. - 32 597,05 грн.,з січня 2012 р. по грудень 2012 р. - 44 211,37 грн., з січня 2013 р. по грудень 2013 р. - 35 363,25 грн., з січня 2014р. по грудень 2014 р. - 36 927,80 грн., з січня 2015 р. по грудень 2015 р. - 35 421,57 грн., з січня 2016 р. по серпень 2016 р. - 31 321,42 грн. З вересня 2016 р. позивач працював вчителем, його заробітна плата за період з вересня 2016 р. по грудень 2016 р. складає 19 743,98 грн., з січня 2017 р. по грудень 2017 р. - 73 531,51 грн., січень 2018 р. - лютий 2018 р. - 14 345,72 грн. (а.с. 22-34). Відповідно до довідки-розрахунку від 20.04.2018 р., складеної державним виконавцем, заборгованість по сплаті аліментів у [PERSON] складає 99 354,95 грн. (а.с. 35-39). Щодо вимоги про звільнення від заборгованості по аліментам, суд керується наступним. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини другої статті 197 СК України, з підстав якої заявлено позов, за позовом платника аліментів суд може звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених статтею 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. На обґрунтування своїх доводів щодо звільнення заборгованості за аліментами позивач посилається на свою хворобу у 2016 р., витрачання додаткових коштів на відновлення здоров`я, народження чотирьох дітей, важкими пологами дружини у 2009 р., смерті тещі, організації похорону, важкою хворобою доньки. При цьому, суду не надані докази, що на момент виникнення заборгованості за (листопад 2016 року) позивач хворів на тяжку хворобу, яка б позбавляла його можливості працювати, а з наданої медичної документації вбачається, що на стаціонарному лікуванні позивач знаходився 2 дні (а.с. 67), його заробітна плата за вказаний період становила 3920,84 грн. (а.с. 32). Відсутні докази існування додаткового матеріального навантаження на позивача для відновлення його здоров`я та доньки, організації похорон тещі. Не дивлячись на ту обставину, що відповідачка не заперечує проти часткового звільнення позивача від заборгованості по аліментам, суд виходить з фактичних обставин справи та наявних письмових доказів, а саме наданих позивачем копії чеків (ас. 52-61), які свідчать про перерахування позивачем [PERSON] поштових переказів на ім`я відповідачки [PERSON] , загальний розмірі яких становить 30 450 грн. 00 коп. в рахунок сплати аліментв, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру заборгованості по аліментам на 30 450,00 грн., а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. При цьому, суд не приймає до уваги певні квитанції про сплату аліментів, оскільки вони неналежної якості, що утруднює їх дослідження та вивчення , при цьому, відповідних клопотань у підготовчих засіданнях позивачем та його представником заявлено не було, в тому числі, щодо надання для огляду судом оригіналів вказаних квитанцій. Також, суд не приймає до уваги надані позивачем квитанції про придбання товарів, оскільки вказані чеки не свідчать про придбання цих товарів саме для спільної з відповдіачкою дитини. Крім того, суд вважає, що придбання товарів, послуг, одяку, продуктів харчування, тощо може бути віднесено до додаткових витрат , а не призначених основних аліментів, у зв`язку з чим такі витрати не можуть бути зараховані як сплата основних аліментів. Щодо вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, положення ст. 192 Сімейного кодексу України регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, значне погіршення матеріального становища, стану здоров`я батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що перебуваючи у шлюбних відносинах з третьою особою, у позивач народилось ще четверо дітей. Суд приймає дані доводи до уваги та враховує обов`язок позивача утримувати усіх дітей, а тому суд приходить до висновку, що аліменти в розмірі 1/4 частини, які стягуються за рішенням суду є завищеними, розмір аліментів підлягає приведенню у відповідність із принципом співмірності, враховуючи інтереси всіх дітей та має бути визначений у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] повноліття. Таким чином суд приходить до висновку, що позивачем доведені позовні вимоги частково, у зв`язку з чим підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial