Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якій просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням (кімнатою) за адресою: Харківська область, м.Лозова, смт.Панютине, вул.Комінтерну, буд.20, кімната 76, посилаючись на те, що з 27.05.1996 року наказом №64 від 23.05.1996 року [PERSON] знову прийнято на посаду прибиральника службових приміщень ЖКВ. 23.07.1996 року наказ №139 від 23.07.1996 року відповідачку звільнено з наданої посади за прогули, відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України. ДП «Укрспецвагон» мав у своїй інфраструктурі гуртожиток для працівників з якими маються трудові відносини. У звязку з перебуванням у трудових відносинах з ДП «Укрспецвагон» 2 серпня 1994 року [PERSON], отримала ордер №54 на займання кімнати у гуртожитку за адресою: Харківська область, м.Лозова, смт.Панютине, вул.Комінтерну, буд.20, кімната 76. 23.07.1996 року між відповідачем та ДП «Укрспецвагон» трудові відносини було припинено. Після свого звільнення [PERSON] не звільнила надану їй кімнату у гуртожитку за вищевказаною адресою. Відповідно до припинення трудової діяльності на підприємстві відповідачка втрачає право на проживання у відомчому гуртожитку, який на балансі філії «Панютинський вагоноремонтний завод» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». До відповідачки неодноразово зверталися з вимогою сплатити заборгованість у повному обсязі. [PERSON] про наявність заборгованості знала, поточні платежі не сплачує, борг продовжує зростати. У звязку з систематичною несплатою поточного нарахування та заборгованості у серпні 2015 року відповідачу було припинено постачання послуг з централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, електричної енергії. Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області з [PERSON] було стягнуто заборгованість за комунальні послуги. Провадження відкрите, але заборгованість не сплачена, у звязку з відсутністю доходів боржника. 15.06.2016 року державним виконавцем було здійснено вихід до місця реєстрації боржника для перевірки майнового стану. Встановлено, що за вказаною адресою [PERSON] не мешкає, кімната відчинена, особисті та побутові речі відсутні. Відповідачка у гуртожитку не мешкає більше десяти років. Нарощує борги, кімнату займає незаконно, чим створює фінансові і матеріальні труднощі підприємству, також займає місце іншого робітника підприємства який стоїть у черзі на кімнату у гуртожитку. Працівниками підприємства встановлено, що [PERSON] фактично мешкає за іншою адресою, а саме: Харківська область, м.Лозова, смт.Панютине, вул.Радянська, буд.116. 25.05.2015 року №1/3365 та 22.02.2016 року вих.№01.06./1242 підприємств зверталося до відповідачки з вимогою звільнити та знятися з реєстрації з приміщення гуртожитку у добровільному порядку. Відповідачка постійно ігнорує вимоги, з реєстрації не знімається приміщення не звільняє. В звязку з чим вони змушені звернутися до суду. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву про перенесення розгляду справи у звязку з її відрядженням. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала, заперечувала проти їх задоволення, зазначила, що житлове приміщення їй не належить, але в неї відсутнє інше житло і їй ніде жити. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія ЯЯЯ №041491 виданого Виконавчим комітетом Панютинської селищної ради м.Лозова Харківської області від 17.01.2008 року, житлова будівля-гуртожиток розташований за адресою: Харківська область, м.Лозова, смт.Панютине, вул.Комінтерну, буд.20, кімната 76, належить Державі України - в особі Міністерства транспорту та звязку України в повному господарському віданні Державного підприємства «Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів» (а.с.9). Як вбачається з довідки №81/12 від 28.03.2016 року виданої філією «ПВРЗ ПАТ «Укрзалізниця» [PERSON], [INFO] працювала на ДП «Укрспецвагон» у період: з 03.12.1984 року по 23.07.1985 року - машиністом крана КМЦ; з 16.04.1992 року по 08.02.1995 року - прибиральником службових приміщень ЖКВ; з 27.05.1996 року по 23.07.1996 року - прибиральником службових приміщень ЖКВ, звільнена за прогули згідно п.4 ст.40 КЗпП України (а.с.12). Згідно ордеру №54 на зайняття житлового приміщення в гуртожитку виданого Панюитнським ВРЗ від 02 серпня 1994 року, [PERSON] надано кімнату у гуртожитку за адресою: Харківська область, м.Лозова, смт.Панютине, вул.Комінтерну, будинок №20, кімната 76 (а.с.16). Відповідно до наказу №31-К від 24.02.1995 року Панютинського вагоноремонтного заводу, [PERSON], [INFO], прибиральницю службових приміщень ЖКВ звільнено 08.02.1955 року згідно п.2 ст.40 КЗпП України (а.с.13). Згідно наказу № 64-К від 23.05.1996 року Українського державного центру «Укрспецвагон» [PERSON], [INFO], прийнято 27.05.1996 року прибиральником службових приміщень ЖКВ (а.с.14). Відповідно до наказу №139-К від 23.07.1996 року Українського державного центру «Укрспецвагон» [PERSON], [INFO], прибиральницю службових приміщень ЖКВ звільнено 23.07.1996 року згідно п.4 ст.40 КЗпП України (а.с.15). Згідно актів про перевірку гуртожитку ДП «Укрспецвагон», за адресою: Харківська область, м.Лозова, смт.Панютине, вул.Комінтерну, буд.20, встановлено, що [PERSON] у гуртожитку в кімнаті №76 не проживає (а.с.18,19,20,21,23,25,26,27). Як вбачається з листів ПАТ УЗ філія «Панютинський вагоноремонтний завод» №01-06/1242 від 22.02.2016 року і №1/3365 від 25.05.2016 року [PERSON] було запропоновано у добровільному порядку погасити заборгованість за комунальні послуги та звільнити кімнату, за адресою: Харківська область, м.Лозова, смт.Панютине, вул.Комінтерну, буд.20, кімната 76, у звязку з не проживанням у вказаному приміщенні (а.с.22,24,28). У відповідності до ст.71 ч.1 Житлового Кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Всі обовязки з оплати комунальних послуг позивач виконує самостійно, утримує житловий будинок в належному стані, проводить ремонтні роботи. Згідно ст.72 Житлового Кодексу Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені законом строки, провадиться у судовому порядку. Відповідно до розяснень, що містяться у п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» на ствердження вибуття на інше постійне місце проживання суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання, зокрема повідомлення про те у листах, розписках, переадресуванні кореспонденції, утворення сімї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк. Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, наданих п.10 Постанови «Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року, у справах щодо визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно зясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У звязку з вищенаведеним, суд вважає, що відповідач не проживав в житловому будинку, за адресою: [ADDRESS], понад шість місяців без поважних причин, витрат по оплаті комунальних послуг та утриманню житла не здійснював, а тому він втратив право на користування жилим приміщенням. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved