Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача витрати по договору від 27.02.2017 №153 у сумі 20535,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне. 27.02.2017 року між позивачем, [PERSON] та Вінницьким вищім професійним училищем Департаменту поліції охорони укладено договір № 153 про навчання поліцейського за кошти поліції охорони. Згідно п.п. 4.4, 4.5, 4.6 та 4.7 договору від 27.02.2017р. № 153 про навчання поліцейського за кошти поліції охорони, поліцейський зобовязується прибути після закінчення навчального закладу на службу до Криворізького міського відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області 26.06.2017 та відпрацювати в підрозділі не менше 3 років. У разі неприбуття за призначенням або відмови стати до роботи у підрозділі, відрахування з навчання або звільнення зі служби в поліції протягом 3 років після закінчення навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2,4 частини 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський відшкодовує підрозділу витрати, повязані з його навчанням та витрати, які здійснив підрозділ у звязку з виплатою йому грошового утримання за час навчання. У разі відмови поліцейського від добровільного відшкодування підрозділу витрат, таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Відшкодувати витрати, які здійснив підрозділ у звязку із проведенням навчання та його утримання у навчальному закладі, шляхом утримання щомісячно із грошового забезпечення 700,00 грн. Згідно п.2.4 договору загальна вартість навчання складає 24735,00 грн. На підставі рапорту [PERSON], наказом Криворізького міського відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області від 08.08.2017 №76 о/с капрал поліції [PERSON] відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнений зі служби в поліції за власним бажанням. Відповідно до п.4.7 вищевказаного договору з [PERSON] утримано 4200,00 грн. Оскільки позивачем понесені витрати перед Вінницьким вищим професійним училищем ДПО, [PERSON] повинен відшкодувати їх згідно умов п.4.6 договору № 153 від 27.02.2017, так як не відпрацював необхідний строк. Позивачем направлялась відповідачу претензія від 10.08.2017 №1329/47/01-2017 з вимогою оплати витрат за навчання, але станом на 18.09.2017 сума відповідачем не сплачена. Згідно розрахунку ціни позову та довідки до нього борг за навчання складає 20535,00 грн. До судового засідання представник позивача не зявився, надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 27.02.2017 між Криворізьким міським відділом Управління поліції охорони в Дніпропетровській області, [PERSON] та Вінницьким вищім професійним училищем Департаменту поліції охорони укладено договір № 153 про навчання поліцейського за кошти поліції охорони, відповідно до умов якого [PERSON] зарахований до Вінницького вищього професійного училища Департаменту поліції охорони для проходження первинної професійної підготовки за професією «охоронник», на період з 20.02.2017р. до 24.06.2017р. (а.с. 5-7). Згідно п. 4.4 вказаного договору [PERSON] зобовязаний прибути після закінчення навчального закладу на службу до Криворізького міського відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області 26.06.2017 та відпрацювати в підрозділі не менше 3 років. На підставі наказу №76о/с від 08.08.2017 рядового поліції [PERSON], поліцейського взводу охорони обєктів та публічної безпеки Криворізького міського відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області звільнено зі служби згідно п.7 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням» (а.с. 8,28). Згідно п.п. 4.4, 4.5, 4.6 та 4.7 договору від 27.02.2017р. № 153 про навчання поліцейського за кошти поліції охорони, [PERSON] зобовязаний прибути після закінчення навчального закладу на службу до Криворізького міського відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області 26.06.2017 та відпрацювати в підрозділі не менше 3 років. У разі неприбуття за призначенням або відмови стати до роботи у підрозділі, відрахування з навчання або звільнення зі служби в поліції протягом 3 років після закінчення навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2,4 частини 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», [PERSON] зобовязаний відшкодувати підрозділу витрати, повязані з його навчанням та витрати, які здійснив підрозділ у звязку з виплатою йому грошового утримання за час навчання. У разі відмови останнього від добровільного відшкодування підрозділу витрат, таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Відшкодувати витрати, які здійснив Підрозділ у зв'язку із проведенням навчання та його утримання у Навчальному закладі, шляхом утримання щомісячно із грошового забезпечення 700,00 грн. Із розрахунку ціни позову та бухгалтерської довідки вбачається, що Управління поліції охорони в Дніпропетровській області фактично витратило на навчання [PERSON] грошові кошти в сумі 24735 грн. 00 коп. На дату звільнення 16.08.2017 з грошового забезпечення [PERSON] утримано 4200 грн. 00 коп. Проведено відповідний розрахунок: 24735,00-4200,00=20535,00 грн. (а.с. 9,10). Вказані суми також підтверджуються розрахунковими листами, платіжними дорученнями та рахунками (а.с. 21-27). Згідно\~ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до\~ЦПК України, в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1\~ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до частини 1\~статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до\~ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно\~ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. За\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, дослідивши у сукупності наявні по справі докази, а також враховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, законними, в повному обсязі доведеними, тому підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача також належить стягнути на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 1600,00 грн. (а.с. 1). На підставі викладеного та

Outcome: approved