Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» 9584,27 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію, в тому числі основна сума боргу - 8889,42 грн.. пеня - 17,86 грн. 3% річних - 180,47 гри., інфляційні втрати 396,52 грн.; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування зазначає, що 01.12.2010 року між Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго» та [PERSON] було укладено договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 4823/А. Відповідно до умов договору ЛМКП «Львівтеплоенерго» зобов`язувалось постачати теплову енергію в гарячій воді до приміщення, розташованого за адресою [ADDRESS] , що належить відповідачу, а останній зобов`язувався її отримувати і оплачувати за встановленими тарифами на умовах і в терміни, передбачені договором, своєчасно і в повному обсязі. Відповідач свої договірні зобов`язання по оплаті теплової енергії не виконує. Відтак, станом на день подання позовної заяви до суду заборгованість відповідача за період з 01.10.2017 р. по 30.10.2018 р. складає 8889,42 грн. згідно розрахунку боргу, який додається до позовної заяви. На підставі ст. 625 Цивільного кодексу України та ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», п. 7.2.3. Договору, ЛМКП «Львівтеплоенерго» нараховано Відповідачу пеню в розмірі 117,86 грн., 3% річних в розмірі 180,47 грн. та 396,52 грн. інфляційних втрат. Таким чином, загальна сума заборгованості, що підлягає до стягнення з відповідача, на даний час становить 9584,27 грн. 04.10.2019 року провадження у справі вдкрито. 30.10.2020 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав наведених у ньому, просить суд позов задоволити у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив. В обґрунтування зазначив, що 18.08.2017 року зареєстровано право власності за ТзОВ «Центр Аграрних систем» на приміщення, розташованого за адресою [ADDRESS], а тому відповідач не є споживачем послуг, що надає позивач, та не використовувала зазначене приміщення. Окрім того зазначив, що 2017-2018 року, зокрема у червні 2017 року, [PERSON] зверталася до позивача з заявою про припинення договору про постачання теплової енергії в гарячій воді, однак дана заява залишена без розгляду, а також у вересні 2019 року, яка теж не розгляду та просить в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспрюваних прав, свобод чи законних інтересів. 01.12.2010 року між Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго» та [PERSON] було укладено договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 4823/А. Відповідно до умов договору ЛМКП «Львівтеплоенерго» зобов`язувалось постачати теплову енергію в гарячій воді до приміщення, розташованого за адресою [ADDRESS] , що належить відповідачу, а останній зобов`язувався її отримувати і оплачувати за встановленими тарифами на умовах і в терміни, передбачені договором, своєчасно і в повному обсязі. Відповідно до п. 10.1 Договору цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 01.10.2011 року. П. 10.2 Договору визначено, що Договір припиняє свою дій у випадках: закінчення строку, на який він був укладений; взаємної згоди сторін про його припинення; прийняття рішення судом; ліквідації сторін. Відповідно до п. 10.4 Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо не менше ніж за шістдесят календарних днів до закінчення строку його дій про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін. З наявної в матеріалах справи Інформації №192477342 від 11.12.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що 18.08.2017 року право власності на приміщення, розташоване за адресою [ADDRESS] зареєстроване за ТзОВ «Центр Аграрних систем». Таким чином, представник відповідача зазначає, що оскільки приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] вибуло із власності відповідача, то такий не є споживачем послуги, що надавав позивач за договором та є належним відповідачем у справі, а заборгованість що виникла перед ЛМКП «Львівтеплоенерго» не може бути звернена до відповідача [PERSON] . Суд критично оцінює зазначені представником відповідача твердження, оскільки судом встановлено, що Договір № 4823/А від 01.12.2010 року станом на момент розгляду справи є чинним, оскільки стороною відповідача не представлено суду жодних доказів на підтвердження звернення [PERSON] із заявою про припинення дії такого договору, та не вчинено інших дій, передбачених п. 10 Договору, а також відповідно до Додатку № 3 до договору, яким визначені умови припинення постачання теплової енергії, що також стверджуються наявними в матеріалах справи копіями актів про включення системи теплопостачання від 12.10.2017 року та від 25.10.2018 року, а тому Договір № 4832А від 01.12.2010 року був пролонгований на його дія не припинена у період нарахованої заборгованості. На виконання умов Договору позивач забезпечив постачання теплової енергії у гарячій воді за адресою: [ADDRESS] , - в період з 01.10.2017 року по 30.10.2018 року на загальну суму 8889,42 грн. Однак відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість у розмірі за період з 01.10.2017 р. по 30.10.2018 р. складає 8889,42 грн. згідно розрахунку боргу, який міститься матеріалах справи, та який стороною відповідача не спростований, а тому суд бере такий до уваги. Відповідно до Закону України «Про теплопостачання»(далі Закон) № 2633-IV від 02.06.2005 року, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил користування тепловою енергією № 1198 від 03.10.2007 року, затвердженихПостановою КМУ №630 від 21.07.2005 року(далі Правила), споживання теплової енергії допускається тільки на підставі договору, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем. Статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» передбачено обов`язок відповідача, як споживача послуг позивача, своєчасно укласти з ним договір на постачання теплової енергії, а заст. 25 вказаного Закону разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку. На виконання умов Договору позивач забезпечив постачання теплової енергії у гарячій воді за адресою: [ADDRESS] , - в період з 01.10.2017 року по 30.10.2018 року на загальну суму 8889,42 грн. Однак відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість у розмірі за період з 01.10.2017 р. по 30.10.2018 р. складає 8889,42 грн. згідно розрахунку боргу, який міститься матеріалах справи, та який стороною відповідача не спростований, а тому суд бере такий до уваги. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст. 625 Цивільного кодексу України та ЗУ «Про відповідальність за неснесвоєчасне виконання грошових зобов`язань», п. 7.2.3. Договору, ЛМКП «Львівтеплоенерго» нараховано Відповідачу пеня в розмірі 117,86 грн., 3% річних в розмірі 180,47 грн. та 396,52 грн. інфляційних втрат. Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 грн. 00 коп.

Outcome: approved