Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

Прокурор, в інтересах держави, звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної злочином в сумі 357,28 грн. (в порядку ст.128 КПК України). На підставу своїх вимог посилається на те, що відповідач, 09 березня 2012 року знаходячись біля приміщення спортзалу сільської загальноосвітньої школи в селі Глибочок Тальнівського району, Черкаської області по вул. Леніна, 23, під час конфлікту із неповнолітнім [PERSON], умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, наніс один удар рукою в область голови [PERSON], в наслідок чого останній упав на цементовану площадку східців у приміщенні спортзалу, після чого [PERSON] наніс близько трьох-чотирьох ударів ногами в область голови [PERSON] та близько пяти ударів ногами по руках [PERSON], а також близько двох-трьох ударів ногами по ногах [PERSON], внаслідок чого потерпілому [PERSON] були нанесені тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, синьо-багряних синців на верхній та нижній повіках правого та лівого ока, садна правої вилочної ділянки справа, садна лівої вилочної, синюшного крововиливу під слизову нижньої губи зліва, рани слизової нижньої губи справа, косо-вертикального садна в верхній третині лівої гомілки по бічній поверхні, які згідно висновку судово-медичної експертизи №129/229 від 06.06.2012 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя. 02 березня 2015 року вироком Тальнівського районного суду [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 05.06.2015 вирок Тальнівського районного суду від 02.03.2015 змінено, [PERSON] звільнено від призначеного покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у звязку із закінченням строків давності, на підставі ст.ст. 49,74 КК України. Потерпілий [PERSON], після отриманих тілесних ушкоджень проходив лікування в Тальнівській центральній районній лікарні, після чого лікарня, листом від 02.07.2015 №\~1054-С, надала розрахунок вартості лікування [PERSON], згідно якого лікувальним закладом затрачено 357,28 грн. Тальнівська центральна районна лікарня належить до закладу, який перебуває у власності територіальної громади Тальнівського району, чим обумовлено предявлення позову в інтересах Тальнівської районної ради. Згідно п. 3 ст. 128 КПК України, цивільний позов в інтересах держави предявлено прокурором. Прокурор, в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити посилаючись на підстави викладені у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач до судового засідання не зявлявся, хоча про час і місце розгляду справи був завчасно та неодноразово повідомлений. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, тому суд вважає за доцільне, справу слухати за наявними у справі матеріалами з винесенням заочного рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши прокурора, дослідивши докази надані по справі вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного: 02 березня 2015 року вироком Тальнівського районного суду [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 05.06.2015 вирок Тальнівського районного суду від 02.03.2015 змінено, [PERSON] звільнено від призначеного покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у звязку із закінченням строків давності, на підставі ст.ст. 49,74 КК України. В решті вирок суду залишено без змін. З інформації наданої адміністрацією Тальнівської районної лікарні від 02.07.2015 №1054-С, вбачається, що [PERSON], 08.04.1995 народження, знаходився на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні з неврологічними ліжками з 12.03.2012 по 20.03.2012 8 ліжко-днів. Вартість одного ліжко-дня у терапевтичному відділенні з неврологічними ліжками становила 44,66 грн. Загальна вартість лікування [PERSON] без витрат на медикаменти становить 357,28 грн. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно положення ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду предявити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Згідно ч. 3 ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоровя, що є у державній власності, у власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Фактичні витрати закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочину визначаються згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат на лікування закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використанням, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545. Як передбачено п. 1 цього Порядку, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоровя, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоровя або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до п. 2 Порядку визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць в якому проводилось лікування, на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Враховуючи наведене, заслухавши прокурора, приймаючи до уваги заяву відповідача, аналізуючи досліджені докази, суд дійшов висновку що неправомірними діями [PERSON], які вчинені ним 09 березня 2012 року відносно [PERSON] та кваліфікуються за ч. 2 ст. 125 КК України, завдано шкоди здоровю [PERSON], тобто його особистим немайновим правам, які гарантуються Конституцією України право захищати своє життя і здоровя від протиправних посягань, а тому завдана шкода потерпілому протиправними діями [PERSON] підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, а саме [PERSON] Суд, приймаючи до уваги що витрати на відновлення здоровя (лікування) потерпілого [PERSON] в сумі 357,28 грн., були понесені Тальнівською районною лікарнею, яка перебуває у власності територіальної громади м. Тальне представницьким органом якої є виконавчий комітет Тальнівської районної ради, враховуючи положення статті 1191 ЦК України право зворотної вимоги до винної особи, а саме особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, вважає що позовні вимоги прокурора в інтересах держави в особі виконавчого органу Тальнівської районної ради щодо стягнення коштів витрачених лікарнею на лікування потерпілого [PERSON] внаслідок протиправного діяння [PERSON], підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 1166, ч. 1 ст. 1191, ч.3 ст. 1206 ЦК України, ч. 1 ст. 128 КПК України, Постанови КМУ від 16.07.1993 № 545,

Outcome: approved