Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

Прокурор в інтересах держави в особі держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації звернувся до суду із позовом до [PERSON] , Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на боці позивача: Регіональний офіс водних ресурсів в Дніпропетровській області, Садівниче товариство «Орель-5» про визнання незаконним та скасування наказу, скасування державної реєстрації права власності та скасування державної реєстрації земельної ділянки. Позовна заява мотивована тим, що зі звернення Садівничого товариства «Орель-5» на адресу Офісу Генерального прокурора Дніпропетровській місцевій прокуратурі №3 стало відомо, що на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 30.11.2020 №4-12550/15-20-СГ [PERSON] , надано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, у тому числі пасовища площею 0,1000 га, із земель сільськогосподарського призначення державної власності для індивідуального садівництва на території Балівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області за межами населеного пункту, кадастровий номер 1221486800:01:305:0376. Рішення про державну реєстрацію права власності прийняте державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Логвиненко Т.О., про що 09.12.2020 внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 2243546812214. Дніпропетровською місцевою прокуратурою №3 встановлено, що надання у власність вказаної земельної ділянки відбулось з порушенням вимог законодавства, у зв`язку з чим наказ Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області №4-12550/15-20-СГ від 30.11.2020 є незаконним та підлягає скасуванню з наступних підстав. Відповідно до інформації Регіонального офісу водних ресурсів у Дніпропетровській області від 27.01.2021 №139/03-21 встановлено, що земельна ділянка кадастровий номер 1221486800:01:305:0376 розташована на території Балівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, на правобережжі р. Оріль в районі Садівничого товариства «Орель-5». Відомості про водоохоронні обмеження у використанні земельної ділянки не зареєстровані. Будь- яких звернень стосовно розгляду матеріалів проекту землеустрою, за яким внесені дані до Публічної кадастрової карти України (кадастровий номер 1221486800:01:305:0376) до Регіонального офісу водних ресурсів у Дніпропетровській області не надходило. Земельна ділянка з кадастровим номером 1221486800:01:305:0376 відведена у приватну власність оспорюваним наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області для індивідуального садівництва та частково розташована у прибережній захисній смузі р. Оріль, що є порушенням ч. 4 ст. 59 ЗК України. Таким чином, Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області, рішення прийняте в порушення вимог ст.ст. 6, 14, 19 Конституції України, ст. ст. 58-61 Земельного кодексу України ст. ст. 4, 88, 89 Водного кодексу України, оскільки землі водного фонду взагалі не можуть передаватися у приватну власність для ведення індивідуального садівництва. Просить суд визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 30.11.2020 №4-12550/15-20-СГ про надання у власність [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) земельної ділянки площею 0,1000 га, у тому числі пасовища площею 0,1000 га, із земель сільськогосподарського призначення державної власності для індивідуального садівництва на території Балівської сільської ради Дніпровського район) Дніпропетровської області, кадастровий номер 1221486800:01:305:0376. Скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 1221486800:01:305:0376, яка розташована на території Балівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, зареєстровану за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на підставі рішення державного Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Логвиненко Т.О. №55591937 від 09.12.2020, з одночасним припиненням речових прав [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, що розташована на території Балівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1221486800:01:305:0376 у Державному земельному кадастрі. Стягнути на користь Дніпропетровської обласної прокуратури (49044. м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 38, МФО 820172, Держказначейська служба України, м. Київ р/р UА228201720343160001000000291 код за ЄДРПОУ 02909938) понесені судові витрати в розмірі сплаченого судового збору. 19.04.2021 року представник Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області подали відзив на позовну заяву в якому просили відмовити у задоволенні позову. 30.04.2021 року позивачем подано відповідь на відзив в якому заперечували проти доводів викладених у відзиві на позов просив позовні вимоги задовольнити. До початку судового засідання прокурор надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, проти заочного рішення не заперечував. 10 грудня 2020 року Дніпропетровська обласна державна адміністрація подали до суду пояснення, якими підтримали позовні вимоги і просили задовольнити. Сторони в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про дату та час розгляд справи. Відповідно до положень ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, встановив наступне. У ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ст. 13, 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Статтями 2, 19 Закону України «Про охорону земель» визначено, що об`єктом особливої охорони держави є всі землі в межах території України. Відповідно ч. 1, 2 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 30.11.2020 №4-12550/15-20-СГ [PERSON] , надано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, у тому числі пасовища площею 0,1000 га, із земель сільськогосподарського призначення державної власності для індивідуального садівництва на території Балівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області за межами населеного пункту, кадастровий номер 1221486800:01:305:0376. Рішення про державну реєстрацію права власності прийняте державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Логвиненко Т.О., про що 09.12.2020 внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 2243546812214. Статтею 59 ЗК України та ст. 85 ВК України визначено, що громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно - оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково - дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об`єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об`єктів портової інфраструктури та інших об`єктів водного транспорту. Відповідно до ст. 61 ЗК України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; зберігання та застосування пестицидів і добрив; влаштування літніх таборів для худоби; будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних, а також інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів; влаштування звалищ сміття, гноєсховищ, накопичувачів рідких і твердих відходів виробництва, кладовищ, скотомогильників, полів фільтрації тощо; миття та обслуговування транспортних засобів і техніки. Право на землі водного фонду, встановлене ст. 59 Земельного кодексу України, передбачає можливість передачі земель водного фонду у приватну громадян власність лише в одному випадку, а саме при передачі у власність замкненої природної водойми (загальною площею до 3 гектарів) (ч. 2 ст. 59 ЗК України), та виключний перелік випадків передачі земель водного фонду в оренду (ч. 4 ст. 59 ЗК України). Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. (стаття 19 ЗК України). Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЗК України та ст. 4 ВК України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами; землі зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів. Земельні ділянки під прибережні захисні смуги виділяються у межах водоохоронних зон вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності (частина перша статті 60 ЗК України, частина перша статті 88 ВК України). Отже, землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які розповсюджується особливий порядок їх використання та надання їх у користування. Такі землі можуть змінювати володільця лише у випадках, прямо передбачених у ЗК України та ВК України. Згідно частини четвертої статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Згідно ст. 19 Конституції України посадові особи органів державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відтак, у Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області відсутні повноваження для розпорядження землями водного фонду. При цьому, з метою збереження та дотримання особливого режиму використання земель водного фонду статтею 61 ЗК України заборонено розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво, а також зберігання та застосування пестицидів і добрив. Таким чином, наведені приписи зазначених норм матеріального права свідчать про те, що землі водного фонду можуть використовуватися лише відповідно до їх цільового призначення з урахуванням законодавчих обмежень щодо ведення господарської діяльності. Тобто, передача земель водного фонду для ведення індивідуального садівництва, як це визначено оспорюваним наказом, не передбачено приписами законодавства. У зв`язку з цим, зміна цільового призначення земель водного фонду на землі сільськогосподарського призначення для індивідуального садівництва без дотримання встановленого законом порядку та невиконання приписів закону щодо особливого режиму використання земель водного фонду може призвести до знищення та забруднення відповідних об`єктів. Разом з тим, згідно з положеннями ст.ст. 4, 88, 89 ВК України землі водного фонду є її національним багатством і за своїм призначенням та місцем розташування виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства у водних ресурсах, в збереженні належного стану навколишнього природного середовища. За змістом ст. 95 ВК України усі води (водні об`єкти) підлягають охороні від забруднення, засмічення, вичерпання та інших дій, які можуть погіршити умови водопостачання, завдавати шкоди здоров`ю людей, та інші несприятливі явища внаслідок зміни фізичних і хімічних властивостей вод, зниження їх здатності до природного очищення, порушення гідрологічного і гідрогеологічного режиму вод. Зважаючи на вказане, суд приходить висновку, що ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області за № 4-12550/15-20-СГ від 30 листопада 2020 року є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки земельна ділянка, площею 0,1000 га, у тому числі пасовища площею 0,1000 га, розташована на території Балівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області на правобережжі річки Оріль, з кадастровим номером 1221486800:01:305:0376, наведене, в свою чергу, свідчить про явне і очевидне розташування спірної земельної ділянки на землях віднесених до водного фонду. Крім того, ст. 22 Земельного кодексу України визначено поняття земель сільськогосподарського призначення та порядок їх використання. Так, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогоспо-дарського виробництва, фермерського господарства. Відтак, за змістом вказаної норми, для ведення садівництва передаються у власність громадян виключно землі сільськогосподарського призначення, а не землі водного фонду. Статтею 80 Земельного кодексу України закріплено суб`єктний склад власників землі, визначаючи, що громадяни та юридичні особи є суб`єктами права власності на землі приватної власності, територіальні громади є суб`єктами права власності на землі комунальної власності та реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, держава, реалізуючи право власності через відповідні органи державної влади, є суб`єктом права власності на землі державної власності. Відповідно положень ст. 122 Земельного кодексу України, районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів, зокрема, для ведення водного господарства. Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб. Статтею 84 Земельного кодексу України визначено, що право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду всупереч вимогам Земельного кодексу України (перехід до них права володіння цими землями) є неможливим. Розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених ст. 59 цього кодексу (висновок Великої Палати Верховного Суду, сформульований у постанові від 22 травня 2018 року у справі № 469/1203/15-ц, у постанові від 12 червня 2019 року у справі за № 487/10128/14-ц). Виходячи з наведеного, єдиним органом, який наділений повноваженнями розпоряджатись землями водного фонду на території Дніпровського району у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, є Дніпропетровська обласна державна адміністрація. Відтак, ГУ Держгеокадастр у Дніпропетровській області розпорядилося землями водного фонду та фактично змінило цільове призначення спірної земельної ділянки із земель водного фонду на землі для індивідуального садівництва попри те, що не являлося розпорядником даної категорії земель в розумінні ст. 122 Земельного кодексу України. Відповідно ст. 21 Земельного кодексу України, порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для : а) визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; б) визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; в) відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; г) притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель. Наведене, в свою чергу, є додатковою підставою для скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області за № 4-12550/15-20-СГ від 30 листопада 2020 року. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Частиною 1 та п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з даним позовом прокуратура Дніпропетровської області сплатила судовий збір у розмірі 6810 грн. 00 коп. Наведене підтверджується платіжним дорученням за № 207 від 11 лютого 2021 року (а.с. 1). Відтак, оскільки позов задоволено у повному обсязі, в силу вимог п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів (ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, [PERSON] ) на користь прокуратури Дніпропетровської області належить стягнути по 3405 грн. 00 коп. з кожного в рахунок погашення витрат по оплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved