Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 01.08.2014 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-13-00730, предметом якого є страхування транспортного засобу «Фольцваген» державний номер [NUMBER]. 05.10.2014 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Фольцваген» державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «Деу» державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Згідно довідки ДАІ та постанови Суворовського районного суду м.Херсона вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення відповідачем ПДР України. До позивача звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Позивачем було складено страховий акт та розрахунок до нього на підставі рахунку №ЮГАС27406 від 07.10.2014 року та кошторису витрат на ремонт ТЗ №КА-5751 від 10.10.2014 року. На підставі вищевказаних документів позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 64\~132,06 грн. Тому, позивач з підстав, зазначених у ст.1191 ЦК України та ст.27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просив стягнути з [PERSON] на свою користь 64132,06 грн. по відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу та судові витрати в сумі 1378,00 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному. Надав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений своєчасно, у встановленому законом порядку. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 01.08.2014 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-13-00730, предметом якого є страхування транспортного засобу «Фольцваген» державний номер [NUMBER]. 05.10.2014 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Фольцваген» державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «Деу» державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Постановою Суворовського районного суду м.Херсона від 09.10.2014 року визнано [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно до платіжного доручення №25019 від 14.10.2014 року ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» було переведено страхове відшкодування страхувальнику у розмірі 64132,06 гривень в порядку регресу на підставі рахунку №ЮГАС27406 від 07.10.2014 року та кошторису витрат на ремонт ТЗ №КА-5751 від 10.10.2014 року. 11.11.2014 року позивачем на адресу відповідача було направлено досудове попередження з проханням в добровільному порядку сплатити суму страхового відшкодування. За нормою ст.1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Згідно вимог п. ґ п.п. 38.1.1 п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній по справі № 6-1цс14, виходячи з аналізу статей 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», слід зазначити, що у зв'язку із внесеними до цього Закону змінами було збережено як обов'язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП. Неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Крім того, згідно правової позиції, наданої Верховним Судом України у постанові від 20.01.2016 року (Справа № 2808цс15), право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. За таких обставин, суд вважає, що позивачем правомірно заявлені вимоги до відповідача з приводу відшкодування в сумі 64132,06 грн., що є сумою страхового відшкодування, сплаченою позивачем за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, та яка підлягає стягненню в порядку регресу з відповідача, як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, право вимоги до якої є абсолютним, що відповідає правовій позиції, наданій Верховним Судом України у постанові від 20.01.2016 року (Справа № 2808цс15). Відповідно до частини другої ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, підлягає до задоволення в повному обсязі. В порядку ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1378,00 грн., сплачений позивачем під час звернення з даним позовом до суду.

Outcome: approved