Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] адвокат Андрусенко І.Я. звернувся в суд з позовом до Монастириської міської ради про визнання права власності на спадкове майно. На обґрунтування позову зазначає, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований на території [ADDRESS] , на який нотаріусом 13 липня 2021 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, та земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд кадастровий номер 6124283600:02:001:0183, що розташована на території с. Григорів, яку спадкоємець не може оформити у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа про належність цього майна спадкодавцеві. З врахуванням наведеного, просить суд позовні вимоги задовольнити. Ухвалою від 25 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. У підготовче судове засідання позивач та її представник не з`явилися подали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги просили задовольнити.\~ Представник відповідача у підготовче засідання також не з`явився, подав заяву в якій вказав, що з обставинами зазначеними в позові погоджується, позов визнає. Справу просив розглядати без участі представника. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню\~ з огляду на таке. [INFO] помер\~чоловік позивачки\~ [PERSON] ,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~смерть серії\~ [NUMBER] ,\~яке видано\~11\~жовтня 2017\~року виконавчим\~комітетом Григорівської сільської ради. Після її смерті відкрилася спадщина. За життя [PERSON] , 17 січня 2017 року склав заповіт, яким заповів дружині [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а сину [PERSON] - земельний пай згідно державного акта Р1 № 659308 розміром 1,84 га та земельний пай згідно державного акта Р1 № 659309 розміром 1,84 га. 30 січня 2018 року син позивачки [PERSON] звернувся до Монастириської державної нотаріальної контори із заявою про відмову від належного йому спадкового майна, що залишилося після смерті спадкодавця [PERSON] 13 липня 2021 року державним нотаріусом Монастириської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім`я позивачки на спадкове майно (житловий будинок), який залишився після смерті її чоловіка. А рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 20 квітня 2021 року визнано за [PERSON] право власності на спадкове майно (земельні ділянки), які залишилися після смерті чоловіка. Окрім цього, до спадкової маси, що залишилася після смерті [PERSON] належить також земельна ділянка площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд кадастровий номер 6124283600:02:001:0183, що розташована на території с. Григорів, що підтверджується копією державного акта серії ЯК № 531368 та копією витягу ДЗК (а.с. 7-8). Втім, як слідує із листа завідувача Монастириської державної нотаріальної контори від 06 жовтня 2021 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на цю земельну ділянку, з підстав відсутності правовстановлюючих документів на указане майно. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог суд приходить до наступного висновку. Спірні відносини, що виникли між сторонами пов`язані із реалізацією позивачем свого право на спадкування, а тому регулюються нормами книги «Спадкове право» Цивільного кодекс України (далі ЦК України). Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1225 ЦК України встановлює, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Як встановлено\~у судовому\~засіданні, земельна ділянка площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд кадастровий номер 6124283600:02:001:0183, що розташована на території с. Григорів осіб і належала на праві власності спадкодавцеві [PERSON] не була охоплена заповітом, а тому спадкується з законом. Як установлено судом, спадкоємцями першої черги за законом після смерті\~ [PERSON] є його дружина (позивач у справі) [PERSON] та її син [PERSON] проте останній відмовився від спадщини написавши про що написав нотаріусу письмову заяву. Таким чином, єдиним спадкоємцями першої черги за законом після смерті\~ [PERSON] є його дружина [PERSON] . Разом з тим, нотаріусом не визнається право власності на спірну земельну ділянку, що підтверджується відмовою у видачі свідоцтва про право на спадщину. Невизнання права власності за своїм змістом становить заперечення існування права власності іншої особи, але не має ознак його порушення чи оспорення. Особа, яка не визнає чуже право власності, не претендує на нього в жодній із форм. Невизнання полягає в пасивному запереченні наявності у особи права власності, яке безпосередньо не спричиняє шкоду цьому праву, але створює невизначеність у правовому статусі його носія. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання\~права. Приписами ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV передбачено, що рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації\~права власності\~на об`єкт нерухомого майна. Постановою Пленуму\~ВСУ\~від 30\~травня 2008\~року №\~7\~та листом\~ВССУ від\~16.05.2013\~р.\~№ 24-753/0/4-13\~передбачено,\~що визнання\~права власності\~на спадкове\~майно в\~судовому порядку\~є винятковим\~способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою. Зважаючи на викладене та враховуючи, що позивачка не має можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спірну земельну ділянку, тому змушена звертатися в суд за захистом своїх невизнаних прав. Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки вказані в позові обставини унеможливлюють іншим способом захистити права та інтереси позивачки, тому слід визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд кадастровий номер 6124283600:02:001:0183, що розташована на території с. Григорів Чортківського району Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] . На підставі наведеного,

Outcome: approved