Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-02 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про захист прав споживача, стягнення страхового відшкодування, збитків. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 21.06.2017 року між позивачем та відповідачем укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №3014/261/001064. Предметом даного Договору є майнові інтереси позивача, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядження застрахованим легковим транспортним засобом «BMW» д.н.з. [NUMBER]. Згідно умов договору одним із страхових випадків є протиправне позбавлення транспортним засобом. В ніч з 14 на 15 липня 2017 року вказаний транспортний засіб був викрадений невстановленими особами в м.Гамбург (Німеччина). Розслідування даного випадку за заявою позивача проведено правоохоронним органами м.Гамбург. 20.07.2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування та передав технічний паспорт автомобілю, ключі та брелок керування. Також було надано письмові пояснення щодо обставин настання страхового випадку. Листом №5242/09/13 від 09.08.2017 року відповідач повідомив позивача про відстрочення строку прийняття рішення про виплату страхового відшкодування до закінчення розслідування злочину (прийняття по ній процесуального рішення) та/або завершення страхового розслідування. 03.10.2017 року представник позивача надав для відповідача лист прокуратури Гамбурга про припинення розслідування у зв'язку з тим, що злочинця не знайдено. Крім того, надано лист Подільського та Оболонського управлінь поліції в м.Києві щодо неможливості внесення в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань факту викрадення транспортного засобу. Подання даних документів призвело до безпідставності подальшого відстрочення строку прийняття рішення про виплату страхового відшкодування. Невиплачена відповідачем сума страхового відшкодування складає 997 500 грн. У зв'язку з несвоєчасною виплатою страхового відшкодування, розмір нарахованої пені складає 15 960 грн. Крім того, позивачу нанесено збитків у вигляді витрат, понесених на оплату послуг адвоката у розмірі 105 000 грн. Просить суд стягнути з відповідача вказані суми грошових коштів. Заявою від 22.01.2018 року представником позивача уточнено позовні вимоги, змінено предмет позову. В даній заяві, посилаючись на виплату відповідачем суми страхового відшкодування у розмірі 997 500 грн., просить стягнути судові витрати у розмірі 105 000 грн., пов'язані з оплатою послуг адвоката, а також 52 450 грн. пені та надано новий її розрахунок. В судовому засіданні представник позивача заявлені у справі вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на їх безпідставність, а також просила стягнути з позивача на користь позивача судові витрати, пов'язані з отриманням правової допомоги у розмірі 47 000 грн. Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, оглянувши матеріали страхової справи, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 21.06.2017 року між [PERSON] та ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» укладено договір № 3014/261/0010064 добровільного страхування наземного транспорту (надалі - Договір). Відповідно до умов Договору Публічне акціонерне товариства «Страхова компанія «Універсальна» (надалі - Відповідач, Страховик) здійснила страхування транспортного засобу марки BMW X6, 2012 року випуску, д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON] (надалі - Позивач, Страхувальник) та зобов'язалася провести виплату страхового відшкодування при настанні страхового випадку. Згідно п. 2.1. Договору страховим випадком за Договором є факт понесення збитків Страхувальником внаслідок пошкодження, знищення або втрата застрахованого транспортного засобу, складових частин, деталей або додаткового обладнання в результаті дії страхових ризиків, які відбулися протягом строку та на території дії Договору. Відповідно до п.п. Б п. 2.2. страховими ризиками за Договором є події, зазначені в п. 1.2. Договору як застраховані, в тому числі протиправне позбавлення Страхувальника транспортного засобу та/або додаткового обладнання внаслідок крадіжки, грабежу, розбою. 15.07.2017 року застрахований автомобіль марки BMW X6, 2012 року випуску, д.н.з. [NUMBER] було викрадено у м. Гамбург, Німеччина. 20.07.2017 року Позивач звернувся до Відповідача із заявою про настання страхового випадку до якої було надано ксерокопію довідки Установи по внутрішнім справам поліції (Німеччина). Розглянувши вказану заяву, Відповідач повідомив Позивача листом за вих. № 5242/09/13 від 09.08.2017 року, про відтермінування розгляду заяви позивача про виплату страхового відшкодування та прийняття рішення по ній в межах строків, передбачених Договором, до закінчення розслідування злочину (прийняття по ній процесуального рішення) та/або завершення страхового розслідування. Після отримання всіх необхідних документів, Позивачем направлено на адресу Відповідача лист вих. 1476/09-203 від 11.12.2017 року в якому повідомлено про прийняття рішення Страховиком про виплату страхового відшкодування на користь Відповідача у розмірі 997 500, 00 грн. Вказана сума перерахована на користь Відповідача, що підтверджується платіжними дорученнями № 137053 від 11.01.2018 року, № 137148 від 12.01.2018 року, № 13730 від 15.01.2018 року. Таким чином, сума страхового відшкодування на момент розгляду справи судом виплачена позивачу відповідачем в повному обсязі. Вимоги про стягнення вказаної суми відсутні при зміні представником позивача предмету позову 22.01.2018 року. Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані наступними нормами права. Згідно з ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування може бути майнові інтереси, які не суперечать Закону і пов'язані зокрема з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування). Статтею 20 Закону України «Про страхування» передбачено перелік обов'язків страховика, зокрема, при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Згідно з ч.1 ст.990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ст.992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Вирішуючи питання про обґрунтованість нарахування та стягнення з відповідача пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, суд виходить з вищевказаних положень чинного законодавства та умов Договору, що укладений між сторонами. Обґрунтовуючи рішення про відстрочення прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, відповідач посилається на те, що відповідно до п. 8.1.1. Договору при настанні страхових випадків за ризиками «Протиправне позбавлення ТЗ» або «Протиправні дії третіх» осіб» - належним чином завірена копія витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, що включає всі необхідні для витягу з ЄРДР відомості, а також: у разі встановлення винної особи - копії постанови (або довідка) органів МВС або суду, що містить відомості про винну особу; у разі не встановлення винної особи - копії постанови (або довідка) органів МВС про прийняття рішення у кримінальному провадженні та оформленого у відповідності з вимогами КПК України Протоколу огляду місця події. Довідка № 038/1К/0446409/2017 Установи по внутрішнім справам поліції міста Гамбурга не містить інформації про вжиті заходи для розшуку злочинців та прийняте рішення по даному випадку. Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону України «Про страхування» та умов п. п. 6.3.2., 6.3.7. Договору Страховику надано право самостійно проводити з'ясування причин та обставин страхового випадку та направляти запити в компетентні органи, пов'язані із з'ясуванням причин страхового випадку і визначення розміру та характеру збитку, що нанесений застрахованому транспортному засобу. Відповідно до пп. 6.3.9.1 п. 6.3.9 Договору страховик має право відстрочити строк прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, але не більше ніж на 180 календарних днів, у разі, якщо не повно з'ясовані обставини страхового випадку, винуватці та розмір збитку - до з'ясування таких обставин. Тобто, на момент звернення до суду з даним позовом рішення відповідачем щодо виплати страхового відшкодування остаточно прийнято не було. При прийнятті рішення про відтермінування прийняття такого рішення відповідач діяв в межах прав, наданих йому умовами укладеного Договору. 03.10.2017 року представник позивача надав для відповідача лист прокуратури Гамбурга про припинення розслідування у зв'язку з тим, що злочинця не знайдено. Крім того, надано лист Подільського та Оболонського управлінь поліції в м.Києві щодо неможливості внесення в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань факту викрадення транспортного засобу. Предметом судового розгляду не є питання про обґрунтованість вимог відповідача щодо надання документів, згідно п.8.1.1 Договору, однак суд зауважує на те, що позивач був позбавлений можливості надати відомості з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань компетентних державних органів України, оскільки незаконне заволодіння транспортним засобом, належного позивачу, сталось на території іноземної держави. Посилання на подання таких документів в рішенні про відтермінування виплати є необґрунтованим. Рішення про відтермінування розгляду заяви про виплату страхового відшкодування відповідає умовам укладеного договору і кінцеве рішення щодо заяви [PERSON] було прийнято у строк, визначений договором, а саме 11.12.2017 року. Після цього здійснено виплату страхового відшкодування. Відповідно до умов пп. 6.3.9.1 п. 6.3.9 Договору останнім днем виконання зобов'язань Страховиком є 16.01.2018 року. Відповідачем виконано свої зобов'язання по виплаті страхового відшкодування в повному обсязі і останній платіж сплачено 15.01.2018 року. Вказане свідчить про відсутність підстав для стягнення пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, оскільки воно було виплачено у строки, визначені Договором з урахуванням прийнятого попереднього рішення про відтермінування вирішення заяви [PERSON] Таким чином, заявлені у справі позовні вимоги суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. В заяві про уточнення позовних вимог, представник позивача просить стягнути на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 105 000 грн., надано обґрунтування розміру витрат на професійну правничу допомогу. Обґрунтовуючи необхідність стягнення даних коштів з відповідача, представник позивача посилається на те, що дані витрати оплачені позивачем, що підтверджується меморіальними ордерами (а.с.32-34). Представник відповідача, посилаючись на безпідставність позовних вимог також просить вирішити питання про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1,2 ст.137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Тобто, законодавець пов'язує можливість відшкодування витрат на професійну правничу допомогу з здійсненням даних витрат стороною у справі. Меморіальні ордери, на які посилається представник позивача свідчать про те, що платником коштів є ПАТ «Альфа-Банк» у м.Києв, а не [PERSON] Доказів належності останньому банківського рахунку, з якого сплачено кошти матеріали справи не містять. Представником відповідача взагалі не подано будь-яких доказів щодо оплати відповідачем вказаних витрат. З цих підстав у стягненні витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити обом сторонам. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed