Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

Представник позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 11709,33 грн., а також стягнення судових витрат, пов`язаних з оплатою судового збору в розмірі 2102,00 грн., В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначає, що 15 грудня 2015 року о 14-37 год. в м.Харкові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: «ВАЗ» д.н [NUMBER] , яким керував [PERSON] та «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , яким керувала [PERSON] . Постановою Московського районного суду м. Харкова від 25.01.2016 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп. Цивільно -правова відповідальність [PERSON] була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс №АІ/8237520). Потерпіла особа звернулась до МТСБУ з заявою про відшкодування заподіяної шкоди. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП склала 11 656,46 грн. В порушення умов ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність відповідача на час скоєння ДТП не була застрахована. Загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів, послуг аварійного комісара та визначення розміру шкоди складає 11 709,33 грн. Позивач відшкодував завдані відповідачем збитки в розмірі 11 656,46 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №1569рв від 23.02.2017 року, а також витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 52,87 грн., що підтверджується платіжним дорученням №214 рв від 15.04.2016 року. Зазначена шкода відповідачем не відшкодована. Після відшкодування власнику матеріальної шкоди, завданої неправомірними діями відповідача та оплати послуг з урегулювання, позивач отримав право регресної вимоги до відповідача. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 18.02.2020., цивільну справу за позовною заявою Моторно (транспортного) страхового бюро України передано на розгляд Фрунзенському районному суду м. Харкова. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.03.2020 р., цивільну справу за позовною заявою Моторно (транспортного) страхового бюро України передано на розгляд Київському районному суду м. Харкова. 02.07.2020 р. до Київського районного суду надійшла вище вказана позовна заява Моторно (транспортного) страхового бюро України. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2020 р. справу передано до провадження судді Божко В.В. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 23.07.2020 позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування витрат, пов`язаних із здійсненням регламентної виплати потерпілому призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача МТСБ - Сечко С.В. який діє на підставі довіреності, в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся належним чином, причин неявки в судові засідання не повідомив, відзив на позов до суду не подано. Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вимогами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, яка визначає підстави звільнення від доказування, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (чи бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно постанови Московського районного суду м. Харкова від 25.01.2016 року у справі №643/20472/15-п, 15.12.2015 року о 14.37 год., в м. Харкові, по вул. Академіка Павлова, біля будинку 160, водій [PERSON] , керував автомобілем «ВАЗ21114», д.н.з. [NUMBER] », під час руху заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно, не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль «Volkswagen Polo», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження та матеріальні збитки. Вказаною постановою Московського районного суду м. Харкова від 25.01.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп. на користь держави, а також стягнуто з [PERSON] , судовий збір у розмірі 275,60 грн. на користь держави. Зазначена постанова набрала законної сили 04.02.2016 року. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Суд вважає, доведеним той факт, що відповідачем порушено вимоги Правил дорожнього руху України. Крім того, судом встановлено, що автомобіль «ВАЗ21114», д.н. [NUMBER] » під керуванням [PERSON] не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цивільно -правова відповідальність власника автомобілю «Volkswagen Polo», д.н.з. [NUMBER] була застрахована договором обов`язкового страхування цивільно -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до Полісу №АІ/8237520 від 26.05.2015 року (а.с.10). Як вбачається з матеріалів справи, 04 січня 2016 року відповідно до положень ст. 33 ЗУ «Про ОСЦПВ» [PERSON] , подав позивачу повідомлення про ДТП (а.с.7-8). 10.11.2016 року [PERSON] скориставшись своїм правом передбаченим Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі», подав заяву, як того вимагає ст. 35 п. 35.1 вказаного Закону, з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду, завдану відповідачем (а.с.9). Згідно ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п. 36.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved