Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] , адвокат Штенгелов О.В. звернувся в її інтересах до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначив, що позивачка з відповідачем зареєструвала шлюб 15 червня 2013 року в Ленінському відділі державної РАЦС реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 258. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Шлюбні відносини сторін припинені у зв`язку з втратою почуття взаємної любові, різних поглядів на спільне життя та сімейні відносини. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, спроби відновити сім`ю бажаного результату не дали, шлюб носить формальний характер. Спору про розподіл сумісного майна подружжя у сторін немає. Питання про утримання дитини буде вирішуватись окремо. Тому, позивачка та її представник просять суд шлюб сторін розірвати та стягнути з відповідача на користь позивачки її витрати по сплаті судового збору. До початку судового засідання позивачка подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, на своїх позовних вимогах наполягає, просить шлюб розірвати, на примирення не згодна. Відповідач до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, примирення не прагне. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно до вимог статті 24 СК України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 червня 2013 року в Ленінському відділі державної РАЦС реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 258 (а.с.11). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Спільне життя між подружжям не склалося через втрату почуття взаємної любові та різним поглядом на спільне життя та сімейні відносини. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спроби зберегти сім`ю бажаного результату не дали, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер, примирення не прагнуть. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про її стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Відповідач позов визнає, також просить шлюб розірвати, на примиренні не наполягає. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін, суд вважає, що їх сім`ю зберегти неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, у зв`язку з чим їхній шлюб підлягає розірванню. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved