Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

Представник позивачка звернувся до суду з позовом до відповідача про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька посилаючись на те, що позивач з відповідачем з 22 квітня 2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 травня 2015 року було розірвано. Від шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON], який проживає разом з позивачем. Д итина після розірвання шлюбу постійно проживає разом з позивачем. Позивач має намір забезпечити повноцінний відпочинок сину [PERSON] за межами України для підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану його здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов'язків. Крім того, син [PERSON] хворіє та потребує постійного оздоровлення, шляхом санітарно-курортного лікування, відвідування басейну та здійснення масажів і фототерапії. У зв'язку з чим, позивач має можливість оздоровити свого сина під час літніх канікул за межами України, шляхом відвідування Італійської Республіки та Французької Республіки. Позивач звернулася 04.04.2018 р. до відповідача про те, щоб останній 11.04.2018 р. о 11.00 год. з'явився до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Макєєвої Н.В., за адресою: [ADDRESS] для надання нотаріально посвідченої згоди для виїзду [PERSON] за межі України із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. 10 квітня 2018 року [PERSON] вищевказану заяву отримав особисто, про що власноруч розписався в повідомленні про вручення поштового відправлення. Однак на вказану зустріч до нотаріуса, [PERSON] не з'явився. Згодом позивач ще декілька разів зверталась до відповідача, з проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, але дані прохання були залишені відповідачем без відповіді. Саме така ситуація і стала підставою для звернення до суду із вказаним позовом. А тому просив суд надати позивачу дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька на період з 01.07.2018 р. по 31.07.2018 р. до Італійської Республіки та на період з 01.08.2018 р. по 31.08.2018 р. до Французької Республіки, а також стягнути з відповідача на користь позивача 704,80 грн. - суму судового збору, сплаченого нею при зверненні до суду. Позивач, представник позивача в судове засідання не з'явилися, представник позивача звернувся з письмовою заявою, в якій просив суд справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач, представник відповідача в судове засідання не з'явилися, представник відповідача звернувся з письмовою заявою, в якій просив суд справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Чернівецької міської ради в судове засідання не з'явився. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 22.04.2007 р. і рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26.05.2015 р. шлюб між ними розірвано (а.с. 5). В період перебування сторін у шлюбі, у них народився син [PERSON], [INFO] (а.с.6). Дитина [PERSON] згідно виписки із історії розвитку дитини КМУ «Міська дитяча поліклініка» часто хворіє ГРПІ і у зв'язку з цим потребує оздоровлення (а.с.7). Позивач має бажання та змогу для підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану його здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов'язків тимчасово вивезти дитину за межі України. Конституцією України та Європейською Конвенцією про права дитини визнається право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, несуть батьки. Відповідно до ч. 7 ст.6 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. На підставі ч.1, ч.2 ст.27 Європейської Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.150 СК України та ч.1 ст.155 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ст.16 Закону України «Про охорону дитинства» дитина та її батьки для возз'єднання сім'ї мають право на вільний в'їзд в Україну та виїзд з України у порядку, встановленому законом. Батьки, інші члени сім'ї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними, зобов'язані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання. Однак відповідач в добровільному порядку дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітнього сина за межі України не надав. Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21.01.1994 року №3857-ХІІ, постановою КМУ від 27.01.1995 року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 року №231 (із змінами). Правила перетинання державного кордону громадянами України затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 із змінами та доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16 річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18 річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків або в супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16 річного віку,або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків, рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків, рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім, рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої ВДВС із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України (під час виїзду за кордон у супроводі одинокої матері). Окрім того, згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-ІІІ від 26.04.2001, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Разом з тим, законодавством передбачена можливість перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16 річного віку в супроводі осіб, уповноважених батьками, які на момент виїзду з України досягли 18 річного віку. Таким чином, враховуючи викладені обставини, виходячи, в першу чергу з інтересів дитини, з метою забезпечення його гармонійного розвитку та оздоровлення, враховуючи відсутність згоди батька щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, суд вважає за можливе позов задовольнити в повному обсязі. Також з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 704,80 грн. - суму судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved