Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Скайд» про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із здійсненням регламентної виплати потерпілому, в обґрунтування якого вказав, що 30.06.2016 року о 20 год. 00 хв. по вул. Зої Гайдай, в м. Києві, [PERSON] керуючи автомобілем «Шкода» державний номер [NUMBER] не дотримався безпечної дистанції, не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з автомобілем «Хюндай» державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. 07.10.2016 року постановою Оболонського районного суду м. Києва [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП транспортний засіб марки «Хюндай» державний номер [NUMBER] був пошкоджений, внаслідок чого його власнику завдано матеріальних збитків. Станом на дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, відповідно до звіту № 907 про оцінку автомобіля, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Хюндай» державний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП склала 32 457,50 гривень. Цивільна-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в АТ «СК «АХА Страхування». Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. 26.10.2016 року потерпілий звернувся до позивача із заявою про відшкодування шкоди. 10.03.2017 року та 19.05.2017 року позивачем було відшкодовано потерпілій особі майнову шкоду в розмірі 32 457,50 гривень. Також, позивачем додатково були понесені витрати за послуги аварійного комісара в розмірі 250,00 гривень. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати пов`язані із здійсненням регламентної виплати потерпілому в розмірі 32 707,50 гривень та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762, 00 гривень. Заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 25.04.2019 року позовні вимоги Моторно (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із здійсненням регламентної виплати потерпілому задоволено. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України витрати, пов`язані із здійсненням регламентної виплати потерпілому у розмірі 32457 (тридцять дві тисячі чотириста п`ятдесят сім) гривень50 копійок, понесені витрати на оплату аварійного комісара у розмірі 250 (двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок, суму сплаченого судового збору у розмірі -1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок. 26.11.2019 року на вказане рішення суду від [PERSON] надійшла апеляційна скарга. Ухвалою Київського апеляційного суду від 10.12.2019 року відмовлено у прийнятті апеляційної скарги на заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 25.04.2019 року. 16.12.2019 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Вишгородського районного суду Київської області від 25.04.2019 року по цивільній справі за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із здійсненням регламентної виплати потерпілому. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 21.01.2020 року, заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 25 квітня 2019 року скасовано та призначено справу до підготовчого судового засідання в загальному порядку. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 27.05.2020 року залучено Публічне акціонерне товариство «Страхову компанію «Скайд», у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору, до участі у розгляді цивільної справи за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із здійсненням регламентної виплати потерпілому. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 14.07.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду письмові заперечення проти заяви про перегляд заочного рішення суду, в яких просив суд розглядати заяву про перегляд заочного рішення суду за відсутності представника позивача та відмовити в задоволенні у повному обсязі. Крім того, зазначив, що будь-яких належних та допустимих доказів відповідачем на обґрунтування поданої заяви про перегляд рішення суду не надано. Відповідач був повідомлений належним чином про місце, день та час розгляду справи, а його вина була встановлена постановою суду, яка ним не оскаржувалася та набрала законної сили. З бази даних МТСБУ вбачається, що долучений відповідачем поліс є не дійсний, а тому саме МТСБУ виплатило потерпілому [PERSON] грошові кошти в розмірі 32 707, 50 грн., а не АТ «СК «АХА Страхування» з якою у потерпілого було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/8514091. МТСБУ виплачує кошти у випадку, якщо винна особа на момент ДТП не мала полісу страхування. Відповідач та його представник до суду не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, у задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 30.06.2016 року о 20 год. 00 хв. по вул. Зої Гайдай, в м. Києві, [PERSON] керуючи автомобілем «Шкода» державний номер [NUMBER] не дотримався безпечної дистанції, не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з автомобілем «Хюндай» державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. 07.10.2016 року постановою Оболонського районного суду м. Києва [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 10). Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Транспортний засіб марки «Hyundai» державний номер [NUMBER] на момент вчинення ДТП був застрахований у АТ «СК «АХА Страхування». Станом на дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 26.10.2016 року [PERSON] подав до МТСБУ повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 6). Відповідно до звіту № 907 про оцінку вартості транспортного засобу «Hyundai» державний номер [NUMBER] , складеного оцінювачем «ПП [PERSON] », від 03.08.2016 року, вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП становить 32457,50 гривень без урахування ПДВ (а.с. 12-21). Завдана шкода винуватцем ДТП, потерпілому відшкодована не була. З метою отримання страхового відшкодування, 26.10.2016 року власник транспортного засобу «Hyundai» державний номер [NUMBER] , [PERSON] звернувся до МТСБУ з відповідною заявою (а.с. 22). Позивач, розглянувши заяву власника пошкодженого автомобіля прийняв рішення про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих у розмірі 28643,09 гривень, що підтверджується наказом № 1935 від 09.03.2017 року та 3814,41 гривень, що підтверджується наказом №4190 від 18.05.2017р. (а.с. 23,24) 10.03.2017 року [PERSON] було виплачено грошові кошти у розмірі 28643,09 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 1935рв від 10.03.2017 року, та 19.05.2017р. [PERSON] було виплачено грошові кошти у розмірі 3814,41 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 4190рв від 19.05.2017 року (а.с. 25). Крім того, позивачем також було сплачено за послуги аварійного комісару у розмірі 250,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 15003рв від 06.12.2016 року (а.с. 25). Представник позивача зазначив, що оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», після проведення виплати [PERSON] у позивача виникло право зворотної вимоги до [PERSON] . Заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 25.04.2019 року позовні вимоги Моторно (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із здійсненням регламентної виплати потерпілому задоволено. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України витрати, пов`язані із здійсненням регламентної виплати потерпілому у розмірі 32457 (тридцять дві тисячі чотириста п`ятдесят сім) гривень50 копійок, понесені витрати на оплату аварійного комісара у розмірі 250 (двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок, суму сплаченого судового збору у розмірі -1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок. При прийнятті даного рішення суду, судом було встановлено, що станом на дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 21.01.2020 року, заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 25 квітня 2019 року скасовано та призначено справу до підготовчого судового засідання в загальному порядку. Як вбачається, з долучених до заяви про перегляд заочного рішення суду доказів, на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль марки «Шкода», д.н.з. [NUMBER] , яким керував відповідач, належав його дружині [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПАТ «Страховій компанії «Скайд», на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/7862883, з терміном дії: з 16.04.2016 року по 15.04.2017 року включно. 05.07.2016 року, [PERSON] було подано до ПАТ СК «Скайд» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яке було зареєстровано працівниками страхової компанії в журналі реєстрації за № 405985. Дані докази судом під час ухвалення заочного рішення суду від 25.04.2019 року не встановлювалися, оскільки були долучені відповідачем до заяви про перегляд заочного рішення суду. Згідно з ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Таким чином Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Аналогічні правові висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц. Представник позивача до матеріалів справи долучила роздруківку з сайту, з якої вбачається, що поліс серії АЕ № 007862883 не дійсний, страхова компанія ПАТ «СК «Скайд» позбавлена права укладати договори страхування ОСЦПВВНТЗ з 31.05.2016 року. Відповідно до п. 52.5 ст. 52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, членство (у тому числі повне) якого припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до п. 51.7 ст. 51 зазначеного Закону у разі ліквідації страховика або визнання його неплатоспроможним (банкрутом) відповідно до закону страховик зобов`язаний передати до МТСБУ всі матеріали щодо укладених ним договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. При цьому такий страховик зобов`язаний перерахувати до відповідних централізованих страхових резервних фондів кошти в обсягах сум незароблених страхових премій з цього виду страхування. Та обставина, що ПАТ «СК «Скайд» з 31.05.2016 року позбавлена права укладати договори обов`язкового страхування та втратило статус асоційованого члена Моторного (транспортного) страхового бюро України, не може бути підставою для звільнення страховика від свого обов`язку виплатити страхове відшкодування, а також не позбавляло позивача можливості пред`явити відповідні позовні вимоги до страховика, який у встановленому законом порядку не ліквідований. Також необхідно враховувати, що загальновідомим є факт, що припинення асоційованого членства в МТСБУ ПАТ «СК «Скайд» не звільняє страховика від виконання зобов`язань за укладеними раніше договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відомостей про ліквідацію чи про визнання банкрутом ПАТ «СК «Скайд» суду представником позивача не надано. Враховуючи викладене, суд вважає, що обов`язок по виплаті страхового відшкодування у межах ліміту відповідальності, визначеному сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, повинен виконати страховик, однак позивач таких позовних вимог при розгляді даного спору не заявляв. Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, відповідач уклав договір обов`язкового страхування своєї цивільної-страхової відповідальності з ПАТ «СК «Скайд», що його поліс був чинним на момент ДТП, а відтак відповідно до полісу про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності перед третіми особами відповідач має право на відшкодування його відповідальності перед позивачем страховою компанією. При цьому, доказів звернення до страхової компанії відповідача, представник позивача суду не надала. Представник позивача не заявляла відповідного клопотання щодо заміни відповідача або залучення співвідповідача у справі, а лише було заявлено клопотання про залучення ПАТ «СК «Скайд» в якості третьої особи, яке судом було задоволено. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Представник позивача не скористалася своїм правом та не з`явилася в судові засідання, а лише направляла до суду клопотання, в яких просила розгляд справи провести за її відсутності, не долучила жодних доказів у вказаній справі на спростування тверджень відповідача. А також не надала суду жодних обґрунтувань, що поліс згідно якого на момент ДТП була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, був не чинний на момент ДТП, що послугувало підставою для виплати потерпілому шкоди завдану іншою особою на підставі п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Представником позивача жодними доказами не доведено, що відповідач не мав полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Враховуючи викладені обставини та норми права, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed