Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Приватне акціонерне товариство страхова компанія «Галицька» звернулась до відповідача з вимогою про стягнення шкоди в порядку регресу у розмірі 3416,04 грн. та витрат понесених на сплату судового збору в сумі 1762,00 грн. Свої вимоги обґрунтував тим, що 13.10.2016 року між позивачем та [PERSON] укладено договір АК № 1585524 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу марки «РЕНО Канго» державний номерний знак «[NUMBER]». 06.03.2017 року до позивача надійшла заява від потерпілого [PERSON] про виплату страхового відшкодування за шкоду, пов'язану з пошкодженням автомобіля марки «ДЕО Ланос» днз «[NUMBER]» під час ДТП, яке мало місце 24.01.2017 року з вини [PERSON], як водія автомобіля «РЕНО Канго» днз «[NUMBER]», забезпеченого полісом АК № 1585524 від 13.10.2016 року, який був чинним на дату ДТП. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.02.2017 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тому позивач платіжним дорученнм № 9369 від 10.11.2017 провів оплату у сумі 3416,04 грн. потерпілому. Враховуючи зазначене просять понесені витрати, які понесені з вини відповідача повернути в порядку регресу. Позовна заява надійшла до суду з Києво-Святошинського районного суду Київської області у за підсудністю 06.06.2018 року. Тому на виконання вимог ст. 122 ч. 3 ЦПК України судом направлявся запит до відповідного органу реєстрації місця проживання фізичних осіб, для перевірки зареєстрованого місця проживання/перебування відповідача [PERSON] Справа підсудна Жовтневому районному суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, тому ухвалою від 26.06.2018 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.07.2018 року розгляд справи відкладено, у зв'язку з неявкою відповідача та не подання ним відзиву. Представник позивача до суду не прибув, в матеріалах справи міститься письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Судова кореспонденція, яка направлена відповідачу, була повернута до суду, у зв'язку зі спливом строку зберігання, враховуючи зазначене, суд вважає не поважною причиною неявки відповідача до суду. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів. 13.10.2016 року між Приватним акціонерним товариством страховою компанією «Галицька» та [PERSON] укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на страхування транспортного засобу «RENAULT KANGOO» номерний знак [NUMBER], що підтверджується копію полісу № АК/1585524 (а.с. 7). Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.02.2017 року справа № 761/3535/17/, 3/761/1407/2017 встановлено, що 24.01.2017 року о 21 год. 20 хв. в м. Києві на вул. о. Теліги, 33, водій [PERSON] керуючи автомобілем RENAULT KANGOO, державний номерний знак [NUMBER], не стежив за технічним станом транспортного засобу в результаті чого відмовила гальмівна система, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем DAEWOO, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що призвело до пошкодження автомобілів. [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 14). Відповідно до довідки № 3017026484487670 про дорожньо-транспортну пригоду, яка видана управлінням патрульної поліції у м. Києві від 09.03.2017 року, у ДТП скоєному 24.01.2017 року о 21:20 учасниками були: ТЗ RENAULT KANGOO днз [NUMBER], власник [PERSON], водій [PERSON] та ТЗ DAEWOO LANOS днз [NUMBER], власник [PERSON], водій [PERSON] (а.с. 15). 06.03.2017 року [PERSON], який діяв за довіреністю від [PERSON], надав до ПАТ СК «Галицька» заяву про страхове відшкодування, у зв'язку з ДТП, яке сталось 24.01.2017 року (а.с.13). Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої власнику КТЗ № 40С/02/17, який складений ГАЛавтоекспертиза 06.03.2017 року, матеріальний збиток заподіяний власнику ТЗ марки DAEWOO LANOS днз [NUMBER], внаслідок його пошкодження, складає 3416,04 грн.(а.с. 16-17). Страховим актом (аварійним сертифікатом) № ГСК000004419-01М затверджена матеріальна шкода, заподіяна внаслідок ДТП 24.01.2017 року, в сумі 3416,04 грн. (а.с. 21). Відповідно до платіжного доручення № 9369 від 10.11.2017 [PERSON] перераховано страхове відшкодування по ОСЦПВ ГСК000004419-01М за авто д/н [NUMBER] у розмірі 3416,04 грн. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст. 1187ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. «г» п.п. 38.1.1 ст. 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Як зазначено в п. 4 Постанови Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Частиною 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже у даній справі є належні та допустимі докази, які підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, а також докази того, що саме відповідач, як особа яка на відповідній правовій підставі володіла джерелом підвищеної небезпеки, є завдавачем шкоди у вищевказаній ДТП. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений ним при звернені з позовом до суду в сумі 1762,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved