Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

Представник позивача КП «Харківські теплові мережі» звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання за період з 01.02.2012 року по 31.03.2018 року в розмірі 40936,06 грн., та 3% річних в сумі 1096,35 грн., з урахуванням інфляції в сумі 4863,58 грн., а всього 64515,99 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. В обґрунтування своїх вимог представник позивача вказує, що відповідачі є споживачами послуг, які надаються КП «Харківські теплові мережі», отримують та користуються послугами опалення та гарячого водопостачання, але за отримані послуги в повному обсязі не сплачують, що привело до утворення заборгованості. Сторони в судове засідання не зявилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Провадження по справі відкрито в порядку строщеного позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Представник позивача в своїй заяві просить справу слухати за його відсутності та задовольнити позовні вимоги повністю. Від відповідачів [PERSON], [PERSON] до суду надійшли заяви, в яких вони виклали свої заперечення проти позовних вимог, та заявили про застосування строку позовної давності, щодо стягнення заборгованості за період з 2012 по 2015 роки, посилаючись на те, що загальний строк позовної давності встановлюється тривалістю в три роки, який пропущений без поважних причин, оскільки позовна заява подана лише в 2018 році. Клопотання про поновлення строку позовної давності представник позивача не заявляв та не надав обгрунтованих доказів щодо поважності причин пропуску звернення до суду. Таким чином, відповідачі вважають, що позовні вимоги підлягають задоволенню лише в межах трирічного строку позовної давності, тобто за період з 2015 року по 2018 рік. Суд, дослідивши позовну заяву з доданими до неї документами, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги частково з наступних підстав. Згідно довідки Комунального підприємства «Жилкомсервіс» відповідачі мешкають за адресою: [ADDRESS]. Згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правил надання послуг водо, теплопостачання та водовідведення» позивач надає відповідачу послуги з опалення та гарячого водопостачання. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст. 68 ЖК України, наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. В статті 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідачі, порушуючи свої зобовязання, не сплачували за отримані послуги, що призвело до утворення заборгованості. Приймаючи до уваги, що відповідачі, будучи зобовязаними своєчасно сплачувати плату за отриманні послуги, в односторонньому порядку припинили виконувати взяті на себе зобовязання, не погашають заборгованість добровільно. Згідно ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. На підставі ч. ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом тільки за заявою сторін у спорі, зробленому до ухвалення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до вимог ст. 96 ЦПК України (в редакції чинній до 15.12.2017 року), КП «ХТМ» 15.09.2014 р. звернулося до суду за захистом свого права із заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржників [PERSON], [PERSON] заборгованості за послуги централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання за період з 01.02.2012 року по 31.07.2014 року, яка станом на 01.08.2014 року складала 7991,49 грн., а також враховуючи те, що відповідно до ч. 3 ст. 118 ЦПК України (в редакції чинній до 15.12.2017 року) позовна заява щодо вимог, визначених у ч. 1 ст. 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом, суд приходить до висновку, що з цього часу перебіг строку позовної давності був перерваний поданням заяви про видачу судового наказу, та почався заново з поданням даного позову, а тому, порушене право підлягає захисту. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України (в редакції чинній до 15.12.2017 року), судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 96 ЦПК України. Вищевказане підтверджується також судовим наказом винесеним Орджонікідзевським районним судом м. Харкова від 25.09.2014 року за яким стягнуто з боржників [PERSON], [PERSON] заборгованість за послуги централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання за період з 01.02.2012 року по 31.07.2014 року, в розмірі 7991,49 грн. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20.06.2017 року судовий наказ від 25.09.2014 року скасовано. Відповідно до ст. 264 Цивільного кодексу України позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно розрахунку заборгованості, який наданий КП «Харківські теплові мережі», відповідачі мають заборгованість за послуги централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання за період з 01.02.2012 року по 31.07.2014 року та за період з 01.05.2015 року по 31.03.2018 року в розмірі 36928,69 грн., 3 % річних в розмірі 1066,63 грн., інфляційні витрати в розмірі 4737,39 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~\~\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Представником позивача не наведено доказів поважності пропуску строку звернення до суду про стягнення заборгованості за період з 01.08.2014 року по 30.04.2015 року, а тому підстав для задоволення позовних вимог за вказаний період немає. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідачів необхідно стягнути заборгованість за період з 01.02.2012 року по 31.07.2014 року та за період з 01.05.2015 року по 31.03.2018 року в розмірі 36928,69 грн., 3 % річних в розмірі 1066,63 грн., інфляційні витрати в розмірі 4737,39 грн., які нараховані в межах строку позовної давності. В решті позовних вимог, а саме стягнення заборгованості за період з 01.08.2014 року по 30.04.2015 року, слід відмовити у звязку з пропуском строку позовної давності. Підстав для визнання поважності причин пропуску позовної давності судом не вбачається. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі предявлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем за подання позовної заяви сплачено судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1640,20 грн. та за подання заяви про видачу судового наказу в розмірі 121,80 грн., а всього 1762,00 грн. У звязку\~з частковим\~задоволенням позовних\~вимог,\~суд приходить\~до висновку,\~що з\~відповідачів необхідно\~стягнути на\~користь позивача\~судові витрати\~по сплаті\~судового збору\~за подання\~позовної заяви\~в розмірі\~1180,54\~грн., в частковому співвідношенні по 590,27 грн. з кожного з відповідачів, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial