Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 05 червня 2012 року між публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R53100267511В, згідно з яким відповідачу надано кредит у розмірі 50000 гривень на споживчі потреби сім'ї та для здійснення сплати страхового платежу за договором страхування життя та працездатності позичальника під 34 % відсотки річних з кінцевим терміном повернення 05 червня 2015 року. В порушення зобов'язань за договором відповідач станом на 03 лютого 2014 року допустив заборгованість по сплаті кредиту в сумі 146143,86 грн. Просив стягнути з відповідача в примусовому порядку заборгованість за договором кредиту та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, в наданій суду заяві просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти прийняття заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання, причини неявки суду не відомі. Зважаючи на ті обставини, що будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, відповідач вдруге не з'явився до суду, доказів поважності причини неявки в судове засідання не надав, враховуючи правила ст.ст. 157, 169 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи у відсутності відповідача. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до частини 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірів та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В судовому засіданні встановлено, що 05 червня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R53100267511В, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 50000 грн., а відповідач зобов'язався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути банку кредит, а також сплатити проценти, виходячи зі ставки 34% в рік, комісійну винагороду та інші платежі з кінцевим терміном повернення 05 червня 2015 року. Факт отримання кредитних коштів підтверджується меморіальним ордером № 52067 від 05 червня 2012 року. Відповідно до п. 2.1 договору, позичальник зобов'язується використати кредит виключно за таким цільовим призначенням : на споживчі потреби в інтересах сім'ї, для здійснення сплати страхового платежу за договором страхування життя та працездатності позичальника. Днем видачі кредиту, відповідно до п. 3.9 договору, вважається день безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. 18 числа кожного місяця відповідно до Графіку повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг відповідач зобов'язався погашати заборгованість. Вказані умови передбачені п. п. 3.4, 3.5, 4.6. договору. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Правові наслідки порушення зобов'язання передбачені статтею 611 ЦК України, згідно якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів у разі прострочення сплати чергових платежів передбачено ст. 1050 ЦК України. В порушення зобов'язань за кредитним договором станом на 03 лютого 2014 року відповідач допустив заборгованість з урахуванням індексу інфляції та 3% річних по кредиту в розмірі 50696,65 грн., по відсотках в розмірі 29392,72 грн. Відповідно до п. 7.1 договору у разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування він зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення. Станом на 03 лютого 2014 року розмір пені розрахований в сумі 66054,44 грн. З часу укладення договору відповідач не провів жодної оплати по кредиту. 10 січня 2014 року відповідачу було направлено лист-вимогу про погашення заборгованості по кредиту. Загальна сума заборгованості за кредитним договором з врахуванням основного боргу та інших нарахувань позивачем розрахована в сумі 146 143, 81 грн. Розрахунки позивача підтверджені розрахунками заборгованості, доданими до матеріалів справи. При укладанні договору відповідач отримав повну інформацію щодо умов надання кредиту та допустив неналежне виконання умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. До суду позивач звернувся 12 березня 2014 року, що підтверджується штемпелем на поштовому конверті. Пеня підлягає стягненню за період з 17 березня 2013 року. Розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача, враховуючи вказані правила, становить 56242,48 грн. Розмір заборгованості за кредитним договором з врахуванням основного боргу та інших нарахувань, що підлягає стягненню, становить 136331,85 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач у судове засідання не з'явився, заперечень на позов та доказів, що спростовують зазначені у позовній заяві обставини, не подав. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» ґрунтуються на законі, підтверджені матеріалами справи і підлягають частковому задоволенню. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 1461,43 гривня. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вказаного правила з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1363,31 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 253, 258, 266, 525, 526, 536, 610, 611, 625, 1054 ЦК України, ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: approved