Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в обґрунтування пред`явлених вимог вказує, що між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», яке перейменоване на АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] 26.09.2010 укладено кредитний договір, за умовами якого позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Своїм підписом у Заяві [PERSON] підтвердив, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг. З умовами кредитування він ознайомлений та погодився на них, що підтвердив своїм підписом у заяві. Вказаний договір є договором приєднання в розумінні ч. 1 ст. 634 ЦК України. [INFO] позичальник [PERSON] помер. [PERSON] взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на дату смерті, утворилася заборгованість у розмірі 8380,91 грн. 18.06.2014 позивач звернувся до Другої одеської державної нотаріальної контори з претензією до спадкоємців [PERSON] , на що отримано відповідь, згідно якої претензію кредитора переслано до Криворізької філії\~ державного нотаріального архіву у Дніпропетровській області, за місцем заведення спадкової справи.\~ Посилаючись на те, що [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці [PERSON] , які прийняли спадщину, що відкрилася після його смерті, зобов`язані сплатити банку заборгованість за кредитним договором, яка сформувалася на дату смерті [PERSON] , представник позивача просив стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.09.2010 року у розмірі 8380,91 грн. та судові витрати у розмірі 2102,00 грн., як спадкоємців, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Ухвалою судді від 27 квітня\~ 2020 року позовна заява прийнята судом до розгляду\~ та за заявою позивача в порядку підготовки справи до судового розгляду з Софіївської сільської ради\~ Криворізького району Дніпропетровської області та з Шостої криворізької державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), витребувані докази на підтвердження викладених в позові обставин (а.с. 65). 03 грудня 2020 року підготовче провадження закрите та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 179). Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, але надав клопотання в якому\~ просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с. 58). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилися, причини неявки суду не повідомили про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку (а.с. 73,75, 176,177,186,187, 191). Заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило, відзиву не подано. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі,\~ відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.\~\~ Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.09.2010 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», яке змінило найменування на АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 7-8) та [PERSON] \~ укладено кредитний договір, за умовами якого позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Своїм підписом у заяві [PERSON] підтвердив, що підписана ним заява (а.с.14) разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» (а.с. 15-38) та «Тарифами Банку», складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг. З умовами кредитування він ознайомлений та погодився на них, що підтвердив своїм підписом у заяві (а.с. 14). Вказаний договір є договором приєднання в розумінні ч. 1 ст. 634 ЦК України. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією\~ свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 39). Згідно з розрахунком заборгованості за [PERSON] наявна заборгованість, яка станом на 27.09.2019, становить 8380,91 грн., з яких 8129,75 грн. заборгованість за кредитом, 251,16 грн. \~ заборгованість за відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 40). Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Виходячи зі змісту ст. ст. 546, 548, 549 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 549 ЦПК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Спадкування - це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України), є підставою для універсального правонаступництва у цивільних відносинах. У такому разі відбувається зміна суб`єктного складу у певному правовідношенні, тобто цивільні відносини існують безперервно, не припиняючись, у них відбувається лише заміна одного із їх учасників. Основною метою універсального правонаступництва є збереження стабільності цивільного обороту за допомогою забезпечення заміни третіми особами особи, яка вибула зі складу учасників цивільного обороту. За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Обов`язки боржника за кредитним договором, відповідно до ст. 1219 ЦК України, не відносяться до кола обов`язків, які не входять до складу спадщини. Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно з ч.2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, той з подружжя хто пережив, має право на спадкування за законом в першу чергу. Відповідно до змісту ч.3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до довідки Софіївської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 225/2-13/15 від 07.055.2020, [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , до дня своєї смерті, тобто до [INFO] , разом з ним були зареєстровані\~ його мати [PERSON] та батько [PERSON] відповідачі по справі (а.с. 71). З копії спадкової справи № 852/2014 заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (ас. [NUMBER] ), вбачається, що 17 грудня 2014 до Криворізької держаної нотаріальної контори з заявами про прийняття після смерті [PERSON] , померлого [INFO] звернулися його батьки [PERSON] та [PERSON] . Також, з претензією кредитора до спадкоємців боржника до Другої одеської державної нотаріальної контори 01.07.2014 року звернувся АТ КБ «ПРИВАТБАНК», яка була направлена за місцем заведення спадкової справи та долучена до матеріалів вказаної спадкової справи (а.с. 133). Оскільки відповідачі, будучи батьками\~ померлого [PERSON] , на час відкриття спадщини проживали з ним, то суд, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що саме вони, як спадкоємці першої черги спадкування за законом, які фактично прийняли спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , в тому числі обов`язок по сплаті заборгованості за вище вказаним кредитним договором, мають сплатити заборгованість за кредитом, яка сформувалася на дату смерті [PERSON] . Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Отже, факт неотримання [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право на спадкове майно, не позбавляє банк права стягувати заборгованість, яка сформувалася на дату відкриття спадщини. Відповідно до частин першої та другої статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Як вказував позивач та не спростовано відповідачами, АТ КБ «ПриватБанк» дізнавшись про смерть [PERSON] 18.06.2014 звернувся до нотаріуса з вимогою до спадкоємців боржника (а.с. 45-46). 05.09.2019 року до спадкоємців [PERSON] було направлено листи-претензії, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій відповідачами не було виконано (а.с. 49,50). У зв`язку з вище викладеним, суд приходить до висновку, що кредитор не позбавлений права вимоги до спадкоємця боржника. Позивач в позовній заяві просить суд стягнути з відповідачів солідарно 8380,91 грн., з яких 8129,75 грн. заборгованість за кредитом, 251,16 грн. \~ заборгованість за відсотками, на підтвердження вказаної суми заборгованості надає розрахунок заборгованості,\~ в якому вказана сума боргу зазначена станом на 27.09.2019 року. В той час, як з того ж самого розрахунку вбачається, що на день смерті [PERSON] , тобто станом на 29.01.2014 за [PERSON] наявна заборгованість в загальному розмірі 5164,90 грн, з яких 4944,41 грн. заборгованість за кредитом, 220,49 грн. \~ заборгованість за відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 40). Отже, з огляду на викладене, суд приходить до висновку про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] як спадкоємців боржника, на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 26.09.2010, укладеним між банком та спадкодавцем [PERSON] , яка на день смерті, тобто станом на 29.01.2014\~ склала 5164,90\~ грн., з яких 4944,41 грн. - заборгованість за кредитом, 220,49 грн. \~ заборгованість за відсотками Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, тому згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача в рівних частинах понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору (а.с.4) пропорційно розміру задоволених вимог 61,63 %, що становить відповідно 1295,46 грн. (5164,90 грн.\~ розмір задоволених вимог х 100% /8380,91 грн.\~ загальний розмір вимог = 61,63 %; 2102,00 грн. загальна сума судових витрат х 61,63 % / 100% = 1295,46 грн.), тобто по 647,73 грн.

Outcome: approved