Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

Представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПОШТА» (далі - позивач) звернувся до суду із вищевказаним позовом проти [PERSON] (далі - відповідач) з вимогами стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 47219,59 грн за договором фінансового кредиту №523 від 14.01.2019. Позивач обґрунтовує свої вимоги наступними обставинами. Відповідно до укладеного договору фінансового кредиту №523 від 14.01.2019 відповідач отримав кредит у розмірі 10000,00 грн на платіжну картку, зобов`язуючись сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 0,99% в день від розміру кредиту, річний розмір процентів складає 361,35% від розміру кредиту. Кінцевий термін повернення кредиту неодноразово змінювався і продовжувався до 14.03.2019. Підписавши кредитний договір, відповідач зобов`язався повернути кредит, сплативши проценти за користування ним, виконати свої зобов`язання у повному обсязі в порядку та в строки, передбачені кредитним договором. Проте відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, оскільки не повернув кредит до 14.03.2019 і надалі ухиляється від сплати простроченного платежу та процентів. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань, станом на 18.02.2020 він має заборгованість у розмірі 47219,59 грн, яка складає: прострочену заборгованість по кредиту - 9724,97 грн; прострочену заборгованість по процентах за користування кредитом - 34178,41 грн та пеню - 3316,21 грн. Позивач на підтвердження своїх вимог наводить копію договору фінансового кредиту №523 від 14.01.2019 та копії додаткових до нього договорів за №1 від 30.01.2019, №2 від 13.02.2019, №3 від 28.02.2019, копію заяви відповідача на перерахунок коштів від 14.01.2019, копію платіжного доручення №2351 від 14.01.2019, копію вимог про погашення заборгованості №09/021 від 04.11.2019. Оскільки відповідач у добровільному порядку свою заборгованість перед позивачем не погашає, вищезазначені обставини послугували підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 25.05.2020 призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачеві строк для подання відзиву. У визначений судом строк відповідач відзиву та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив наступне. 14.01.2019 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПОШТА» та [PERSON] укладеного договір фінансового кредиту №523 (далі - Договір) (а.с. 5-6 з обох сторін). Згідно п.п. 2.1., 2.2., 2.3. Договору сума кредиту за ним становить 10000,00 грн. Щоденний розмір процентів за Договором складає за 0,99% від розміру кредиту. Річний розмір процентів складає 361,35% від розміру кредиту. Процентна ставка є фіксованою. Нарахування процентів здійснюється за кожен календарний день фактичного користування кредитом від залишку заборгованості по кредиту. Відповідно до п. 2.5. Договору позичальник повинен сплачувати проценти за користування процентами згідно графіком, затвердженим додатком до договору. Як зазначено у п.п. 3.1., 3.2., 3.3. дата видачі кредиту позичальнику 14.01.2019. Строк повернення кредиту 28.01.2019, однак він може бути продовжений за згодою сторін оформленням ними додаткового договору. В силу п. 6.4. Договору при порушенні строку повернення кредиту, вказаного в п. 3.2., позичальник повинен сплатити кредитору пеню в розмірі 0,1 % від розміру кредиту за кожен день прострочення/повернення кредиту. Відповідач своїм підписом підтвердив те, що 14.01.2019 він ознайомлений з графіком повернення кредиту за Договору в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПОШТА» і погоджується із ними. Зі змісту заяви на перерахування коштів у безготівковій формі від 14.01.2019, підписаної відповідачем, вбачається, що останній просить перерахувати грошові кошти в сумі 10000,00 грн згідно вищевказанного Договору на свій рахунок, зазначивши відповідні його реквізити (а.с. 7). Відповідно до платіжного доручення від 14.01.2019, платник - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПОШТА», грошові кошти в сумі 10000,00 грн, згідно Договору, були перераховані на аналогічний рахунок, який відповідач зазначив у вищезазначеній заяві (а.с. 8). Зазначена обставина свідчить про виконання зобов`язання зі сторони позивача. Крім того, у матеріалах справи містяться копії додаткових договорів №1 від 30.01.2019, №2 від 13.02.2019, №3 від 28.02.2019 до Договору, згідно яких до п. 3.2. останнього тричі вносилися зміни щодо строку повернення кредити, а саме: до 13.02.2019; 27.02.2019; 14.03.2019, та які відповідач теж погодив своїм підписом (а.с. 9-11 з обох сторін). Листом-вимогою №09/021 від 04.11.2019 про погашення заборгованості по Договору відповідача було повідомлено щодо наявністі такої заборгованості, яка станом на 04.11.2019 складає в сумі 35983,36 грн. (а.с. 12). На підтвердження отримання такого листа відповідачем свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення 13.11.2019 (копія на а.с. 12 на звороті). З урахуванням викладеного, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за договором фінансового кредиту №523 від 14.01.2019 в сумі 47219,59 грн, суд виходить з наступних мотивів та норм права. З наданих позивачем розрахунків вбачається, що відповідач, будучи позичальником, свої зобов`язання за договором фінансового кредиту №523 від 14.01.2019 не виконав, оскільки не повернув кредит до 14.03.2019, у зв`язку з чим станом на 18.02.2020 він має заборгованість в сумі 47219,59 грн, яка складає: прострочену заборгованість по кредиту - 9724,97 грн; прострочену заборгованість по процентах за користування кредитом - 34178,41 грн та пеню - 3316,21 грн (а.с. 2-3). Окремо, надаючи правову оцінку вимоги позивача, щодо стягнення заборгованість по кредиту в сумі 9724,97 грн, суд керується тим, що згідно ст.ст. 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Разом з тим, відповідно до ст.ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається з наявних матеріалів справи, доказів про повернення заборгованості по кредиту в сумі 9724,97 грн відповідачем суду не надано, а тому суд дійшов висновку, що дана частина вимоги позивача ґрунтується на вимогах закону. Надаючи правову оцінку вимоги позивача, щодо стягнення нарахованої пені в сумі 3316,21 грн, суд керується тим, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.ч. 1, 2, ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно з п. 6.4. договору фінансового кредиту №523 від 14.01.2019, при порушенні позичальником строку повернення кредиту, вказаного в п. 3.2., позичальник повинен сплатити кредитору пеню в розмірі 0,1 % від розміру кредиту за кожен день прострочення/повернення кредиту. У зв`язку з невиконанням відповідачем договірного обов`язку повернути тіло кредиту, у відповідності з п. 3.2. договору, позивачем нараховано пеню в сумі 3316,21 грн, за період з 16.03.2019 по 18.02.2020. Зважаючи на доведеність факту порушення умов договору відповідачем, беручи до уваги розрахунки, які містяться у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що дана частина вимоги позивача про стягнення пені в сумі 3316,21 грн є обґрунтованою. Надаючи правову оцінку вимоги позивача, щодо стягнення простроченої заборгованість по процентах за користування кредитом у сумі 34178,41 грн, суд керується тим, що відповідно до п. 2.2. щоденний розмір процентів за Договором складає за 0,99% від розміру кредиту. Річний розмір процентів складає 361,35% від розміру кредиту. Строк повернення кредиту 14.03.2019 (п. 3.2. Договору у редакції додаткового договору №3 від 28.02.2019). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, за період строку дії договору з 14.01.2019 по 14.03.2019 відповідач зобов`язаний був повернути кредит разом із процентам за 59 календарних днів у розмірі 5727,37 грн, однак цього обов`язку не виконав. Тому суд дійшов висновку, що позовна вимога в частині стягнення процентів за користування кредитом за період дії договору з 14.01.2019 по 14.03.2019 в розмірі 5727,37 грн. є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Що ж стосується позовної вимоги про стягнення відсотків за період з 15.03.2019 по 18.02.2020, то суд дійшов висновку, що в цій частині позов не підлягає до задоволення, виходячи із таких міркувань. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проте, позивачем вимог про стягнення відсотків на підставі ст. 625 ЦК України не заявлено. Таким чином, у справі, що розглядається, вимоги позивача про стягнення процентів після 14.03.2019 (закінчення строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Наведена позиція суду у повному обсязі узгоджується з позицією від 06.02.2019 Верховного Суду у справі № 175/4753/15-ц та висновками Великої палати Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі №14-10цс18. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до остаточного висновку, що відповідачем в повній мірі не виконано умови кредитного договору, а тому, позов підлягає до часткового задоволення, шляхом стягнення за договором фінансового кредиту №523 від 14.01.2019 заборгованості у розмірі 18768,55 грн, яка складає: прострочену заборгованість по кредиту - 9724,97 грн; прострочену заборгованість по процентах за користування кредитом - 5727,37 грн; пеню - 3316,21 грн. Крім того, позивачем заявлено вимогу про відшкодування відповідачем судових витрат: судового збору в розмірі 2102,00 грн, який сплачений при подачі позову (а. с. 1). Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд мотивується тим, що оскільки задоволено 39,74 % позовних вимог, в силу ст. 141 Циаільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені судові витрати пропорційно задоволених позовних вимог щодо сплати судового збору, сума яких становить 835,33 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial