Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Представник позивача звернувся у Червоноградський міський суд Львівської областіз позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що 20.03.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до якого банк надав позичальникові кредит у розмірі 11000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 31.20% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] взятих на себе зобов'язань згідно договору не виконав у результаті чого у нього станом на 31.01.2015 року виникла заборгованість по кредитному договорі у розмірі 15920.82 грн.. Тому, просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі. Представник позивача у судовому засіданні був відсутній, подав до суду письмову заяву, в якій позов підтримав, просив справу розглянути у його відсутності. При цьому зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, оскільки 02.04.2015 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення за зареєстрованим місцем проживання, [PERSON]було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі, матеріали позовної заяви та додані до неї документи, а також повідомлення про виклик до суду на 24.04.2015 року, яка повернулася із відміткою «за закінченням терміну зберігання». З аналогічної відміткою повернулося наступне надіслане рекомендованим листом повідомлення відповідачу про виклик у судове засідання на 26.05.2015 року, що в силу вимог абз. 5 ч.5 ст.74 ЦПК України вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Разом з тим останній не подав заяви про відкладення розгляду справи, не повідомив причини неявки, в зв'язку з чим, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, про що судом винесено ухвалу. Враховуючи, що в справі наявна достатня кількість матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що між сторонами був укладений кредитний договір №б/н від 20.03.2008 року у розмірі 11000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 31.20% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач порушуючи умови договору, свої зобов'язання належним чином не виконував, у частині погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків за користування ним. Відповідно до п. 8.6 умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штрафу у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Так, з дослідженого судом розрахунку заборгованості за договором вбачається, що станом на 31.01.2015 року у позичальника перед позивачем утворилась заборгованість за кредитом в розмірі заборгованість по укладеному кредитному договорі у розмірі 15920.82 грн., з яких: 6902.56 грн. - заборгованість за кредитом; 6533.94 - заборгованість по процентах за користування кредитом; 1250.00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи, відповідно до умов та правил надання банківських послуг, з яких: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 734.32 грн. - штраф (процентна складова). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Виходячи з вимог ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст. 1050 та ч.2 ст. 1054 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається та сплати процентів. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що відповідачем не було дотримано умов укладеного договору, тобто зобов'язання не були виконані належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства, тому позов підлягає до задоволення. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, такі складаються з судового збору в розмірі 243,60 грн., тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягає до задоволення.

Outcome: approved