Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Представник позивачки\~ [PERSON] \~ [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом про визнання права на земельну частку (пай) в зв`язку із втратою правовстановлюючого документа, в обґрунтування якого зазначила, що відповідно до розпорядження Покровської районної державної адміністрації №187 від 27.05.1997 року [PERSON] (на дівоче прізвище [PERSON] ) була виділена земельна ділянка (пай) розміром 5,29 га, розташована на території Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, та було видано належний сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ДП №0220422, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №144 від 27.05.1997 року. Однак, даний оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) було втрачено, про що в газеті «Покровський край» за №15 від 27.05.2020 року було опубліковано відповідне оголошення. Звернувшись до Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області з копією оголошення про втрату сертифікату на право на земельну частку (пай), [PERSON] було роз`яснено, що видати дублікат документа не можливо, оскільки видача дублікатів сертифікатів не передбачена чинним законодавством. Листом відділу у Покровському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області за № Л-38/0-0.32-38/142/19 від 08.08.2019 року підтверджується той факт, що [PERSON] значиться в списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства до державного акта на право колективної власності на землю серії ДП Пк №13 від 12.09.1994 року по колишньому КСП «Україна» Покровського району Дніпропетровської області під №186 (але державний акт вона не отримувала). Крім того, [PERSON] значиться в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) колишнього КСП «Україна» Покровського району Дніпропетровської області під №144 від 09.06.1997 року, сертифікат серії ДП №0220422, що також підтверджується листом відділу у Покровському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області за №4-0.32-331/112-19 від 04.11.2019 року. Згідно вищевказаного листа позивачці повідомлено, що надати копію сертифіката серії ДП №0220422 не має можливості. В зв`язку з чим, просить визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 5,29 га, без визначення меж в натурі, колишнього КСП «Україна» на території Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, на підставі сертифікату серії ДП №0220422, виданого Покровською державною районною адміністрацією Дніпропетровської області на підставі рішення від 27.05.1997 року №187, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №144 від 09.06.1997 року. Справу розглянуто у відсутності сторін. Представник позивачки [PERSON] [PERSON] надіслала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача Покровської районної державної адміністрації Борульник Н.Д. надіслала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Представник відповідача Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області надіслав до суду пояснення, в яких зазначено, що Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області у відповідності до ст. 122 Земельного Кодексу України (у період з 01.01.2013 року по 01.01.2019 року) законодавчо не наділене повноваженнями щодо розпорядження або виділення земельних часток (паїв). У відповідності до чинного законодавства України, повноваження щодо виділення земельних часток (паїв) власникам сертифікатів належить з 01.01.2019 року сільським, селищним, міським радам у відповідності до Закону України «Про порядок виділення земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» №2498-VІІІ від 10.07.2018 року. Громадянам, зазначеним в абзаці п`ятому частини першої статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам часток (паїв)» земельні ділянки в натурі (на місцевості) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі (на місцевості) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Рішення просить прийняти на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку. Так, відповідно до п.п. 1,3 частини 1 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Так, відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] [PERSON] 28.05.1994 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.23). Судом було встановлено, що Розпорядженням Покровської районної державної адміністрації №187 від 27.05.1997 року позивачці, на дівоче прізвище [PERSON] , була виділена земельна ділянка (пай) розміром 5,29 га, розташована на території Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, та було видано належний сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ДП №0220422, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №144 від 27.05.1997 року. Однак, даний оригінали сертифікату на право на земельну частку (пай) було втрачено, про що в газеті «Покровський край» за №15 від 27.05.2020 року було опубліковано відповідне оголошення (а.с.27). Як вбачається з листа відділу у Покровському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області за № Л-38/0-0.32-38/142/19 від 08.08.2019 року, [PERSON] видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП №0220422, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Україна» за №144 від 27.05.1997 року, про що свідчить підпис власника сертифіката про його отримання. Надати дублікат сертифікату на право на земельну частку (пай) [PERSON] неможливо з причини відсутності його у відділі (а.с.24). \~ \~ \~ \~ \~ \~Крім того,\~згідно копії\~листа №Л-38/0-0.32-38/142-19\~від 08.08.2019\~року відділу у Покровському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області [PERSON] значиться в списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства до державного акта на право колективної власності на землю серії ДП Пк №13 від 12.09.1994 року по колишньому КСП «Україна» Покровського району Дніпропетровської області під №186. Крім того, [PERSON] значиться в книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) колишнього КСП «Україна» Покровського району Дніпропетровської області під номером 144 від 09.06.1997 року, сертифікат серії ДП №0220422. Надати копію сертифіката відділ не має можливості, так як оригінал в одному екземплярі отримала [PERSON] . Оригінал сертифікату у відділі відсутній (а.с.25). Згідно копії листа Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області №57-889/0/356-20 від 18.05.2020 року [PERSON] ( [PERSON] ) видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП №0220422, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) по КСП «Україна» за №144 від 27.05.1997 року. Видача дубліката сертифіката на право на земельну частку (пай) чинним законодавством не передбачена. В розпорядженні райдержадміністрації примірники сертифікатів на право на земельну частку (пай) відсутні (а.с.26). Так, відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Так, відповідно до ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст.\~16\~ЦК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. При цьому одним зі способів захисту цивільних прав і інтересів виступає визнання права. Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» № 899 від 05.06.03 р. встановлено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Відповідно до частини 2 вищевказаного Закону документом, що посвідчує право на земельну частку пай є також рішення суду. За положеннями ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] має право на земельну частку (пай), але втратила правовстановлюючий документ (сертифікат), і не має можливості отримати його дублікат, тому суд приходить до висновку, що права позивачки підлягають захисту в судовому порядку, в зв`язку з чим, є підстави для визнання за [PERSON] права на земельну частку (пай) розміром 5,29 га, без визначення меж в натурі, колишнього КСП «Україна» на території Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, що належало позивачці на підставі сертифікату серії ДП №0220422. Враховуючи викладене та

Outcome: approved