Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи на те, що відповідно до укладеного кредитного договору №09М-08 (далі - Кредитний договір) від 21.03.2008 року [PERSON] отримала кредит на термін до 15.03.2018 р. зі сплатою відсотків за користування кредитом. Свої зобов'язання за кредитним договором Позивач виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит. Зобов'язання за вказаним договором забезпечено порукою, відповідно з договором №09М-08/1 від 21.03.2008 року, укладеним з поручителем [PERSON] В зв'язку з невиконанням відповідачем умов Кредитного договору щодо сплати належних банку платежів, позивач звернувся до Жовтневого районного суду м.Маріуполя з позовною заявою про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитом. Розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідачів, станом на 28.12.2016 р. складає 104292,71 грн., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 78938,75 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 1681,39 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 17753,87 грн., а також штрафи 1000,00 грн. (фіксована частина), 4918,70 грн. (процентна складова). У звязку з чим просить суд стягнути вказані суми, а також сплачений судові збір солідарно з відповідачів. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, до суду надала письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутністю, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Причину неявки суду не повідомили, заяву про розгляд справи у їх відсутність суду не надавали. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи. Фіксація судового процессу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.03.2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] був укладений договір №09М-08, відповідно до якого відповідач отримала кредит на термін до 15.03.2018 року, та зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язання за Кредитним договором між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 21.03.2008 року було укладено договори поруки №09М-08/1, відповідно до яких останній в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним Договором поручився перед Позивачем за виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань за Кредитним Договором у повному обсязі. Відповідно до п.2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. В п.3 договору поруки відповідач [PERSON] зазначив, що з умовами Договору ознайомлений. Зміст забезпеченого порукою зобов'язання, а також строки його виконання визначені в п. 4-14 договору поруки. Відповідач [PERSON] у встановлені договором строки обов'язки по поверненню кредиту не виконала, у зв'язку з чим Банк звернувся з позовом до суду про стягнення суми заборгованості за договором кредиту, яка станом на 28.12.2016 р. складає 104292,71 грн., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 78938,75 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 1681,39 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 17753,87 грн., штрафи відповідно до умов договору - 1000,00 грн. (фіксована частина), 4918,70 грн. (процентна складова). У відповідності до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до змісту ст.ст.610,612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. У відповідності до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов'язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі п.1 ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Однак, згідно ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно Розпорядження КМУ № 1275-р від 02.12.2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», в переліку міст, де проводиться антитерористична операція, зазначене місто Маріуполь. Так, враховуючи, що відповідачі зареєстровані та постійно проживають в [INFO] за адресами: м.Маріуполь, бул.Шевченко[ADDRESS], та [ADDRESS] нарахування штрафів на суму заборгованості за договором №09М-08 від 21.03.2008 року є неправомірним. У звязку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачів штрафу в розмірі 1000,00 грн. (фіксована частина) та штрафу в розмірі 4918,70 грн. (процентна складова) не підлягають задоволенню. Враховуючи, що відповідач умови кредитного договору не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість, з відповідачів слід стягнути на користь позивача: заборгованість за кредитом у розмірі 78938,75 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 1681,39 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 17753,87 грн., а всього 98374,01 грн., задовольнивши позов частково. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1564,39 грн., а тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 98374,01 грн. *100% : 104292,71 грн. ціни позову = 94,32%), тобто 94,32 % від ціни позову (94,32 % *1564,39 грн. :100%), що складає 1475,53 грн. На підставі ст.ст.526, 549, 554, 610, 612, 614-615, 651, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: partial