Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

Представник скаржника звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати неправомірними дії головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо винесення постанови ВП №50889829 від 19.04.2018 року про відкриття виконавчого провадження. В обґрунтування зазначених вимог представник скаржника посилається на те, що 03.04.2018 року йому стало відомо про те, що на виконанні Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві з 21.03.2012 року перебувало виконавче провадження про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 416 101,03 грн. на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Проте ані виконавчого листа, ані постанови про відкриття виконавчого провадження боржник не отримував. Крім того, скаржник зазначає, на виконання рішення суду Оболонським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №2-510 від 20.04.2011 року зі строком пред'явлення до виконання 1 рік. Виконавчий лист пред'явлений до виконання 14.03.2012 року, тобто після спливу встановленого строку пред'явлення документів, тому скаржник був упевнений, що державний виконавець відмовить у відкритті провадження. У квітні 2018 року представник скаржника дізнався, що стягувач вдруге із пропуском встановленого строку надав для виконання виконавчий лист, на підставі якого 19.04.2016 року було відкрито виконавче провадження. На підставі викладеного заявник просить визнати неправомірними дії головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Рижик А.В. щодо винесення постанови ВП №50889829 від 19.04.2016 року про відкриття виконавчого провадження та скасувати вказану постанову. Заявник, стягувач та суб'єкт оскарження в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні документи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24.06.2010 року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість у розмірі 416 101,03 грн., у рахунок погашення заборгованості звернено стягнення на квартиру [ADDRESS], що належить відповідачу на праві власності. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02.12.2010 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.02.2011 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. На виконання рішення суду 20.04.2011 року Оболонським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №2-510/2010. Постановою державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Грищенка В.О. від 21.03.2012 року відкрито виконавче провадження ВП №31735751 з виконання виконавчого листа №2-510/2010, виданого 20.04.2011 року Оболонським районним судом м. Києва. Постановою державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Поліщук В.В. від 25.05.2015 року вказане виконавче провадження закінчено на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Постановою державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Рижик А.В. ВП №50889829 від 19.04.2016 року відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості у розмірі 416 101,03 грн. За приписами статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 14.05.2015 року, що діяла на момент вчинення оспорюваних виконавчих дій, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Із матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-510 від 20.04.2011 року, виданого Оболонським районним судом м. Києва, закінчено 25.05.2015 року у зв'язку із мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті. За заявою стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 19.04.2016 року вдруге було відкрито виконавче провадження ВП №50889829. У відповідності до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 14.05.2015 року, що діяла на момент вчинення виконавчих дій, у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони. Таким чином, стягувачем пред'явлено виконавчий документ до виконання у визначений законодавством строк, оскільки мало місце переривання такого строку. За таких обставин, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що суб'єкт оскарження при винесенні оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження, діяв в межах своїх повноважень та на підставі наявних у нього доказів про виконання боржником рішення суду. У зв'язку із наведеним, суд приходить до висновку про безпідставність поданої скарги. Згідно ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. Враховуючи викладене, скарга не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed