Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Представник позивача КП «Харківські теплові мережі» звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання за період з 01.03.2011 року по 30.04.2016 року в розмірі 32107,52 грн., та 3% річних в сумі 697,48 грн., з урахуванням інфляції в сумі 5598,79 грн., а всього 39781,79 грн. В обґрунтування своїх вимог представник позивача вказує, що відповідачі є споживачами послуг, які надаються КП «Харківські теплові мережі», отримують та користуються послугами опалення та гарячого водопостачання, але за отримані послуги в повному обсязі не сплачують, що привело до утворення заборгованості. Сторони в судове засідання не зявилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи. Від представника позивача до суду надійшла заява, в якій він просить справу слухати за його відсутності та задовольнити позовні вимоги. Від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява, в якій він просить справу слухати за його відсутності, позовні вимоги визнав частково в межах строку позовної давності за період з 01.05.2013 року по 30.04.2016 року в розмірі 23231,20 грн., посилаючись на те, що загальний строк позовної давності встановлюється тривалістю в три роки, який пропущений без поважних причин. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно довідки Комунального підприємства «Жилкомсервіс» відповідачі мешкають за адресою: [ADDRESS]. Згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правил надання послуг водо -, теплопостачання та водовідведення» позивач надає відповідачам послуги з опалення та гарячого водопостачання. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст. 68 ЖК України, наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. В статті 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Мінстрів України від 21 липня 2005 року № 630 зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідачі, порушуючи свої зобовязання, не сплачували за отримані послуги, що призвело до утворення заборгованості. Приймаючи до уваги, що відповідачі, будучи зобовязаними своєчасно сплачувати плату за отриманні послуги, в односторонньому порядку припинили виконувати взяті на себе зобовязання, не погашають заборгованість добровільно. Згідно ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 264 Цивільного кодексу України позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. На підставі ч. ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом тільки за заявою сторін у спорі, зробленому до ухвалення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до вимог ст. 96 ЦПК України КП «ХТМ» 2012 року звернулося до суду за захистом свого права із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, а також враховуючи те, що відповідно до ч. 3 ст. 118 ЦПК України позовна заява щодо вимог, визначених у ч. 1 ст. 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом, суд приходить до висновку, що з цього часу перебіг строку позовної давності був перерваний поданням заяви про видачу судового наказу, та почався заново з поданням даного позову, а тому, порушене право підлягає захисту. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 96 ЦПК України. Представником позивача не наведено доказів поважності пропуску строку звернення до суду про стягнення заборгованості за період з 01.03.2011 року по 30.04.2013 року, а тому підстав для задоволення позовних вимог за вказаний період немає. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідачів необхідно стягнути заборгованість в межах строку позовної давності за період з 01.05.2013 року по 30.04.2016 року в розмірі 23231,20 грн. та 3% річних в сумі 697,48 грн., з урахуванням інфляції в сумі 5598,79 грн., які нараховані в межах строку позовної давності. В решті позовних вимог, а саме стягнення заборгованості за період з 01.03.2011 року по 30.04.2013 року, слід відмовити у звязку з пропуском строку позовної давності. Підстав для визнання поважності причин пропуску позовної давності судом не вбачається. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1378,00 грн., в частковому співвідношенні в сумі 275,60 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial