Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

Представник позивачів звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.01.2020 на автодорозі Стрий - Моршин по вул. Б.Хмельницького у с. Довге Стрийського району Львівської області автомобіль марки «Renault Trafik», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . У результаті вказаної пригоди пішохід [PERSON] помер на місці події. За цим фактом було відкрито кримінальне провадження за №12020140000000015 від 11.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Постановою слідчого СУ ГУ НП у Львівській області Вольського О.М. від 30 червня 2020 року закрито зазначене кримінальне провадження, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. При цьому, в результаті дорожньо-транспортної пригоди дітям загиблого - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , завдано моральну шкоду, оскільки вони втратили дуже рідну та близьку людину. Незважаючи на те, що між матір`ю позивачів та загиблим розірвано шлюб, останній продовжував виховувати дітей, допомагав фінансово, часто телефонував, навідував їх, брав активну участь в соціальному житті дітей. Оскільки батько проживав сам, то відкладав кошти для того, щоб придбати своїм дітям необхідні чи бажані для них речі. Зі слів колишньої дружини загиблого (матері позивачів), [PERSON] був дуже хорошим батьком для синів, часто навідував їх, допомагав по господарству, надавав фінансову допомогу. Їх молодший син - [PERSON] був повністю на утриманні загиблого батька, що підтверджується довідкою Станківської сільської ради від 16.01.2020. Зважаючи на глибину перенесених позивачами моральних страждань, що будуть супроводжувати їх протягом життя та вплинули на стан психологічного здоров`я, позивачі оцінюють розмір моральної шкоди у 400 000,00 (чотириста тисяч) гривень, які просять стягнути в рівних частках в користь кожного з них. А також стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані з оплатою позивачем правничої допомоги. Відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив про те, що розмір завданої моральної шкоди нічим не доведено. Звертає увагу суду на те, що представником позивачів до позову долучено копію рішення суду про розірвання шлюбу між загиблим та [PERSON] , в якому суд посилається на твердження останньої про те, що [PERSON] почав вживати алкоголь, на підставі чого у них виникали постійно сварки, постійні приниження та погрози, [PERSON] не здатен підтримувати нормальну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Крім того, просить врахувати, що саме дії загиблого [PERSON] стали причиною настання його смерті, про що зазначено у постанові про закриття кримінального провадження, яка вступила в законну силу і ніким не оскаржувалась. [PERSON] вибіг на проїжджу частину дороги на такій відстані до автомобіля, на якій він ( [PERSON] ), керуючи транспортним засобом, був позбавлений технічної можливості зупинити керований автомобіль. У постанові про закриття кримінального провадження також зазначено, що в його діях не вбачається порушень вимог ПДР України, які би перебували у причинному зв`язку із загибеллю [PERSON] . Зважаючи на викладене, враховуючи, що він би оцінив розмір моральної шкоди, завданої позивачам, в сумі по 30 000,00 грн кожному, а страхова відповідно до вимог законодавства має виплатити по 28 338,00 грн завданої моральної шкоди кожному із позивачів, ним частково визнаються позовні вимоги, а саме щодо стягнення в користь позивачів по 1 662 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та, будучи допитаним в якості свідка, пояснив, що батько ( [PERSON] ) проживав окремо у старенькій хаті в селі, де був відключений газ, оскільки останній отоплював будинок дровами. Йому відомо, що батько працював вантажником в одному із санаторіїв Моршина. Він бачився з останнім щотижня, у них були хороші стосунки. Вважає, що йому завдано моральної шкоди, оскільки він втратив рідну людину, яка допомагала йому також матеріально. Просить задоволити позовні вимоги у повному обсязі. Зазначив, що за надання правової допомоги у даній справі він нікому не оплачував. Представник позивачів - адвокат Барнич В.М. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просить їх задоволити. Доповнив, що позивачам завдано моральної шкоди внаслідок втрати батька, яка підлягає, на його думку, стягненню з відповідача. Не заперечив, що позивачі зверталися до страхової компанії з приводу страхових виплат (по 28 000 грн кожному). Представник відповідача - адвокат Доарме В.С. у судовому засіданні підтримав викладене у відзиві на позовну заяву та пояснив, що позивачі отримали від страхової компанії відповідні виплати і такі, на його переконання, є достатніми. Вважає, що більш, ніж на 30 000 грн моральної шкоди позивачам не завдано. Звертає увагу також на те, що позивачами не надано жодних доказів, що після розірвання шлюбу їхній батько [PERSON] змінив відношення до своєї сім`ї (дітей), що такий допомагав їм матеріально. Зазначив, що [PERSON] до дня своєї загибелі ніде не працював, проживав у старенькому будинку без світла та газу, оскільки не мав чим оплачувати за комунальні послуги. Вважає даний позов таким, що спрямований виключно на отримання «легких» грошей. Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що згідно витягу з ЄРДР за номером кримінального провадження № 12020140000000015 від 12.01.2020, 11 січня 2020 року приблизно о 18:00 год на автодорозі Стрий - Моршин по вул. Б.Хмельницького у с. Довге Стрийського району Львівської області автомобіль марки «Renault Trafik», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . У результаті вказаної пригоди пішохід [PERSON] помер на місці події, а транспортний засіб зазнав технічних пошкоджень. Правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч. 2 ст. 286 КК України. Згідно довідки про причину смерті померлого [PERSON] , така наступила у зв`язку з тим, що пішохід травмований при зіткненні з легковим автомобілем. У висновку експерта №17 зазначається про те, що згідно висновку експерта №225/2020-т судово-токсикологічної експертизи крові з трупа [PERSON] , 1964 року народження, виявлено етиловий спирт в кількості - 1,87 % (проміле). Постановою слідчого СУ ГУ НП у Львівській області Вольського О.М. від 30 червня 2020 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020140000000015 від 11 січня 2020 року, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Згідно зазначеної постанови слідчого причиною настання дорожньо-транспортної пригоди стали обставини, пов`язані із діями пішохода [PERSON] , який вибіг на проїзну частину дороги на такій відстані до автомобіля марки «Renault Trafik», реєстраційний номер [NUMBER] , на якій його водій [PERSON] вже позбавлений технічної можливості зупинити керований транспортний засіб до місця наїзду, тим самим попередити настання наїзду, шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування. Таким чином, під час досудового розслідування встановлено, що в діях [PERSON] не вбачається порушень вимог Правил дорожнього руху України, які би перебували у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП та її наслідками у вигляді загибелі потерпілого. Факт наявності у загиблого двох синів (позивачів у справі) підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , довідкою виконкому Станківської сільської ради, згідно якої неповнолітній син [PERSON] був на утриманні батька, заочним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 лютого 2013 року. Згідно довідки Стебницького професійного ліцею від 19.08.2020, [PERSON] дійсно навчається у вказаному ліцеї з 02.09.2019 по 14.96.2022. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Отже, при завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України). Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид). Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом (частина друга статті 1193 ЦК України). Згідно з частиною четвертою статті 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. Положення статті 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність. Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК України), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо). Відтак, з урахуванням викладеного, відповідач, як особа, яка керувала джерелом підвищеної небезпеки, повинна нести відповідальність за моральну шкоду, завдану таким джерелом, незалежно від наявності її вини. Відповідно до вимог частини другої статті 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктами 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що позивачі безумовно зазнали моральних страждань, спричинених глибокими емоційними переживаннями з приводу втрати батька; із завданням моральної шкоди позивачам фактично погодився і відповідач, який частково визнав позовні вимоги. Однак, заявлений до стягнення розмір моральної шкоди, на думку суду, є завищеним, враховуючи зокрема відсутність вини відповідача, а також те, що причиною настання ДТП стали обставини, пов`язані із діями пішохода, в крові якого згідно висновку експерта виявлено етиловий спирт в кількості 1,87% (проміле). Тому, виходячи з принципу розумності, виваженості і справедливості, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивачів по 50 000 грн. (п`ятдесят тисяч гривень) моральної шкоди. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved