Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 19 від 21.02.2008 року в сумі 377090,91 гривень, з яких 253540,86 гривень та 2588 євро (що за офіційним курсом НБУ станом на 20.07.2012 в еквіваленті становить 25416,75 гривень) - нарахована пеня за несвоєчасну сплату заборгованості по кредиту та 90443,95 гривень та 782,95 євро (що за офіційним курсом НБУ станом на 20.07.2012 року в еквіваленті становить 7689,35 гривень) - пеня за несвоєчасну сплату процентів за кредитом. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що між Акціонерним комерційним банком «Київ» (правонаступником якого є ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Київ») та [PERSON] 21.02.2008 року укладений договір про надання кредиту № 19 на суму 2500000 гривень, зі строком користування до 20.02.2009 та сплатою 18,5 % річних. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надав кредитні кошти, що підтверджується заявами на видачу кредиту та розпорядженнями управлінню бухобліку та звітності щодо видачі готівки. Згодом до кредитного договору між сторонами було укладено декілька додаткових угод. Додатковою угодою № 1 від 20.03.2008 року до кредитного договору сторони домовились встановити суму кредиту в розмірі 1995000 гривень та 100000 дол. США зі сплатою 18,5 відсотків річних в гривнях та 13,8 відсотків річних у доларах США. Додатковою угодою №2 від 22.04.2008 до кредитного договору сторони домовились встановити суму кредиту в розмірі 790726,50 гривень, 100000 дол. США та 150000 євро зі сплатою 18,5 відсотків річних в гривнях, 13,8 відсотків річних у доларах США та 13,8 відсотків річних у євро. Додатковою угодою № 3 від 15.05.2008 року до кредитного договору сторони домовились встановити суму кредиту в розмірі 1180561,25 гривень, 100000 дол. США та 100000 євро. Додатковою угодою № 4 від 30.05.2008 року до кредитного договору сторони домовились встановити суму кредиту в розмірі 1326121,25 гривень, 70000 дол. США та 100000 євро. Додатковою угодою № 5 від 23.01.2009 року до кредитного договору сторони домовились встановити суму кредиту в розмірі 125000 гривень, 70000 дол. США на строк користування до 19.02.2010 року для споживчих потреб. 20.07.2012 року заборгованість Позичальника за кредитом та процентами повністю погашена. Однак у період з 20.07.2011 по 19.07.2012 Позичальник систематично порушувала графік платежів, у зв'язку з чим на підставі п. 5.1 кредитного договору та ст.ст. 549, 611 ЦК України, нарахована пеня за несвоєчасну сплату заборгованості по кредиту в сумі 235540,86 гривень та 2588 євро, та пеня за несвоєчасну сплату процентів за кредитом в сумі 90443,95 гривень та 782,95 євро. Посилаючись на вищевикладене представник позивача вимоги позову просив задовольнити. В судове засідання представник позивача не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, в наданому суду клопотанні від 08.10.2015 року просив розгляд справи провести за відсутності позивача. В судовому засіданні відповідач проти позову заперечувала, просила суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав спливу строку позовної давності. Заслухавши пояснення відповідача дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 21.02.2008 року між Акціонерним комерційним банком «Київ» (правонаступником якого є ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Київ») та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 19 на суму 2500000 гривень, зі строком користування до 20.02.2009 та сплатою 18,5 % річних. Додатковою угодою № 1 від 20.03.2008 року до кредитного договору сторони домовились встановити суму кредиту в розмірі 1995000 гривень та 100000 дол. США зі сплатою 18,5 відсотків річних в гривнях та 13,8 відсотків річних у доларах США. Додатковою угодою №2 від 22.04.2008 до кредитного договору сторони домовились встановити суму кредиту в розмірі 790726,50 гривень, 100000 дол. США та 150000 євро зі сплатою 18,5 відсотків річних в гривнях, 13,8 відсотків річних у доларах США та 13,8 відсотків річних у євро. Додатковою угодою № 3 від 15.05.2008 року до кредитного договору сторони домовились встановити суму кредиту в розмірі 1180561,25 гривень, 100000 дол. США та 100000 євро. Додатковою угодою № 4 від 30.05.2008 року до кредитного договору сторони домовились встановити суму кредиту в розмірі 1326121,25 гривень, 70000 дол. США та 100000 євро. Додатковою угодою № 5 від 23.01.2009 року до кредитного договору сторони домовились встановити суму кредиту в розмірі 125000 гривень, 70000 дол. США на строк користування до 19.02.2010 року для споживчих потреб. В позовній заяві позивач зазначив, що 20.07.2012 року заборгованість Позичальника за кредитом та процентами повністю погашена. Також в судовому засіданні відповідачем було надано копії квитанції №9995667, №9995713, №9995841, №9995833, №9995605 від 20 липня 2012 року, яким було сплачені ПАТ «АКБ «Київ» за погашення комісії зг. дог. №19 від 20.03.2008р. 1000 гривень, на погашення відсотків зг. дог. №19 від 20.03.2008р. 6652,90 гривень, погашення кредиту зг. дог. №19 від 20.03.2008р. 692734,58 гривень, погашення відсотків зг. дог. №19 від 20.03.2008р. 307265,42 гривень, погашення комісії зг. дог. №19 від 20.03.2008р. 1385,47 гривень. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно із ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Позивач зазначає, що у період з 20.07.2011 по 19.07.2012 Позичальник систематично порушувала графік платежів, у зв'язку з чим на підставі п. 5.1 кредитного договору та ст.ст. 549, 611 ЦК України, нарахована пеня за несвоєчасну сплату заборгованості по кредиту в сумі 235540,86 гривень та 2588 євро, та пеня за несвоєчасну сплату процентів за кредитом в сумі 90443,95 гривень та 782,95 євро. Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 267 ЦК України, особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Протягом судового розгляду стороною відповідача було надано заяву про застосування строків позовної давності. Враховуючи вищевикладене, у зв'язку із тим, що спеціальний строк позовної давності для звернення до суду за захистом свого цивільного права та інтересу сплив, доказів поважності його пропуску стороною позивача не надано, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed