Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Представник публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» звернувся до Рівненського міського суду із цивільним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19 вересня 2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №BLаЖГА 00076726. Згідно пунктів 1.1-1.7 договору банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 12\~000 грн., термін повернення кредиту 19 вересня 2014 року. Процентна ставка за договором встановлена на рівні 15% річних. Позивач зі своєї сторони виконав договірні зобовязання за договором в повному обсязі, а відповідач від виконання зобовязань ухиляється. Просить позов задовольнити, стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 45\~029,31 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Вказав, що позовні вимоги підтримує повністю, просив їх задоволити, у разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, заяву чи клопотання про перенесення розгляду справи не подавала, заперечень проти позову до суду не надходило. Суд, дослідивши докази належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, а також враховуючи, що представник позивача не заперечує щодо розгляду справи без участі відповідача, прийшов до висновку про розгляд справи без участі відповідача з постановленням заочного рішення по справі. Повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 19 вересня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] було укладено договір банківського обслуговування №BLаЖГА 00076726. Згідно п. 1.2 загальної частини кредитного договору банк надає позичальнику грошові кошти в національній валюті України в сумі 12\~000,00 грн., у формі відкличної не відновлювальної кредитної лінії, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції в порядку і на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього, що можуть бути укладені в майбутньому і що становитимуть невідємну частину цього договору. Кредит видавався строком по 19 вересня 2014 року включно із сплатою за користування кредитом 15% річних. Згідно п.1.6 загальної частини кредитного договору, за обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом у розмірі 1,75% від суми кредиту. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] взяті на себе зобовязання виконав в повному обсязі. З моменту отримання кредиту позичальник належним чином не виконувала умови договору, кредит повністю не погасила, відсотки та комісію за користування кредитом не сплатила. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплачувати проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як слідує з ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Станом на 15 серпня 2015 року заборгованість [PERSON] перед банком становить 45\~029,31 грн., з них : сума по тілу кредиту 8\~662,63 грн., сума процентів за користування кредитом 2\~528,82 грн., сума по сплаті комісій за РО 4\~350,00 грн. та сума плати за пропуск платежів - 29\~487,86 грн. Відповідно до ст.ст. 549, 550 ЦК України, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобовязань в частині повернення кредиту та\\або сплати процентів, комісій згідно з умовами Договору, позичальник зобовязаний сплатити Кредитору неустойку (штраф, пеню). Таке право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Разом із тим, 19.09.2014 року строк дії кредитного договору №BLаЖГА00076726 від 19.09.2011 року сплинув, [PERSON] не виконала взятих на себе зобов'язань, тому суд вважає законними та обґрунтованими позовні вимоги позивача внаслідок порушення його цивільних прав відповідачем, які підлягають судовому захисту шляхом стягнення з [PERSON] заборгованості по кредиту в сумі 45\~029,31 грн. У відповідності ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню із відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 1\~218,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved