Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркеш Україна» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту в розмірі 65276,43 грн. та судового збору в сумі 2 270,00 грн. Позовна заява мотивована тим, що відповідно до кредитного договору № 23412-2592207479 від 26.10.2018 року відповідачу було надано кредит в розмірі 10000 гривень зі сплатою відсотків в розмірі 127,75 % річних з кінцевим терміном повернення 26.10.2019 року. В порушення укладених умов кредитного договору відповідач ухиляється від взятих на себе зобов`язань, не погашає кредит та щомісячну сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів і станом на 10.02. 2021 року його заборгованість перед ТОВ «Інтеркеш Україна» становить 65276,43 гривень, з яких 7710,09 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 19417,27 гривень - сума заборгованості по відсотках за користування кредитом, 36982,80 гривень - нараховані штрафні санкції (пеня); 713,18 грн - інфляційне збільшення заборгованості; 453,09 грн - 3 % річних згідно зі статтею 625 ЦК України. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 березня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд указаної цивільної справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено учасникам їх право та строки на подачу відзиву на позов та відповіді на відзив. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 липня 2021 року вирішено провести заочний розгляд справи. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій він не заперечував проти заочного вирішення справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Заяви про розгляд справи за його відсутністю або відзив суду не надав, про причини неявки не повідомив, що, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Судом досліджуються саме представлені позивачем письмові докази на підтвердження тих обставин, на які він посилається, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № 23412-2592207479 від 26.10.2018 року відповідачу було надано кредит в розмірі 10000 гривень зі сплатою відсотків в розмірі 127,75 % річних з кінцевим терміном повернення 26.10.2019 року. У договорі зазначено, що відповідач згоден з Умовами та Правилами надання послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання послуг і Тарифами, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору ТОВ «ІнтеркешУкраїна» додав Заяву [PERSON] про перерахування коштів згідно кредитного договору № 23412-2592207479 від 26.10.2018 року на картковий рахунок власника картки [PERSON] в сумі 10000 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 10.02. 2021 року заборгованість відповідача перед ТОВ «Інтеркеш Україна» становить 65276,43 гривень, з яких 7710,09 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 19417,27 гривень - сума заборгованості по відсотках за користування кредитом, 36982,80 гривень - нараховані штрафні санкції (пеня); 713,18 грн - інфляційне збільшення заборгованості; 453,09 грн - 3 % річних. Предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є стягнення заборгованості за кредитним договором. Представлені суду докази відповідають замісту статей 77 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. Проводячи оцінку аргументів сторін, які ґрунтуються на поданих доказах, суд приходить до висновку, що у своїй сукупності вони вказують на наявність підстав для захисту прав позивача, оскільки у позасудовому порядку відповідач добровільно не погасив заборгованість за кредитним договором. Щодо порушеного права та ким воно порушено, то суд виходить з того, що права позивача порушені відповідачем, який не виконує умови кредитного договору, та вони підлягають захисту у заявлений спосіб. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у установлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.2 ст.612 ЦК України) На підставі викладеного та враховуючи, що відповідач неналежним чином виконує зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, суд приходить до висновку, що банк має право вимагати повернення всієї суми кредиту в розмірі 7710,09 грн; відсотки за користування кредитом в розмірі 19417,27 грн, тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною 2 статті 625ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак, згідно ст.2Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно Розпорядження КМУ № 1275-р від 02.12.2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», в переліку міст, де проводиться антитерористична операція, зазначене місто Маріуполь. Так, враховуючи, що відповідач проживає в місті Маріуполі за адресою: [ADDRESS] , вимоги про стягнення 36982,80 гривень - нараховані штрафні санкції (пеня) є неправомірним, тому дані вимоги не підлягають задоволенню. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для стягнення 713,18 грн - інфляційного збільшення заборгованості та 453,09 грн - 3 % річних відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, оскільки неприпустиме одночасне стягнення двох видів процентів різних за своєю правовою природою - процентів за користування грошовими коштами згідно ч.2 статті 1048 і ч.2 статті 1050 ЦК України, які встановлені умовами договору та суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми за прострочення виконання грошового зобовязання за ч.2 статті 625 ЦК України. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З урахуванням переліченого, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість частини позовних вимог відносно заборгованості за кредитом за тілом кредиту та заборгованості по процентам за користування кредитом. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені частково, а ним при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 2270 грн., то у порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 943,18грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial