Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Приватне підприємство «ТЕМП-СВ» звернулося до суду з позовом до [PERSON], у якому просить суд зобов'язати відповідача повернути приватному підприємству «ТЕМП-СВ» автомобіль марки «ГАЗ-2417», 1988 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], посилаючись на неможливість вирішення даного спору в позасудовому порядку. В судовому засіданні представник позивача - приватного підприємства «ТЕМП-СВ» Секіраш В.А. підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача послався на те, що в період з 01 грудня 2006 року по 01 листопада 2009 року відповідач [PERSON] працював в ПП «ТЕМП-СВ» на посаді робітника. В період з грудня 2008 року по січень 2009 року у підприємства перед [PERSON] виникла заборгованість з виплати заробітної плати, яка на той час склала 1181, 42 гривень. За усною домовленістю між керівництвом ПП «ТЕМП-СВ» та [PERSON], за виконані роботи в рахунок заборгованості з виплати заробітної плати відповідачу було передано автомобіль марки «ГАЗ-2417», 1988 року випуску, держномер [NUMBER] з його послідуючим переоформленням у встановленому законом порядку. Однак, в подальшому, між підприємством та відповідачем виник спір щодо заборгованості з виплати заробітної плати, який був вирішений в судовому порядку. Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 28 травня 2012 року ПП «ТЕМП-СВ» було зобов'язано сплатити на користь [PERSON] заборгованість з виплати заробітної плати у розмірі 1181,42 гривень, а також заборгованість за невикористану відпустку у розмірі 665,65 гривень. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 26 грудня 2012 року рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 28 травня 2012 року в частині заборгованості з виплати заробітної плати було залишено без змін. ПП «ТЕМП-СВ» в повному обсязі виконало рішення апеляційного суду Одеської області від 26 грудня 2012 року та сплатило [PERSON] визначену судом заборгованість з виплати заробітної плати. Оскільки підприємство в повному обсязі розрахувалося зі [PERSON], у нього виникло право зворотної вимоги автомобіля марки «ГАЗ-2417», у зв'язку із чим 25 грудня 2012 року підприємством на адресу відповідача було направлено лист-претензію про повернення автомобіля марки «ГАЗ-2417» з тих підстав, що даний автомобіль є власністю ПП «ТЕМП-СВ» та знаходиться на його балансі. В даний час відповідач відмовляється повернути належний підприємству автомобіль, оскільки він проданий ним на металобрухт, у зв'язку із чим воно було вимушено звернутися до суду. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. В обґрунтування своїх заперечень, відповідач послався на те, що дійсно в період з 01 грудня 2006 року по 01 листопада 2009 року він працював в ПП «ТЕМП-СВ» на посаді робітника. За час роботи у підприємства виникла перед ним заборгованість з виплати заробітної плати. За усною домовленістю між ним та керівництвом ПП «ТЕМП-СВ», у рахунок погашення заборгованості йому було передано у власність автомобіль марки «ГАЗ-2417», 1988 року випуску, держномер [NUMBER] з послідуючим переоформленням у встановленому законом порядку. В подальшому у підприємства знову виникла перед ним заборгованість з виплати заробітної плати, у зв'язку з чим рішенням апеляційного суду Одеської області від 26 грудня 2012 року з ПП «ТЕМП-СВ» на його користь було стягнуто 1181,42 гривень. В даний час позивач вимагає від нього повернення автомобіля марки «ГАЗ-2417», посилаючись на те, що підприємство двічі сплатило йому борг із заробітної плати. Вважає, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки, вказаний автомобіль був проданий невідомим особам на металобрухт і в даний час його не існує. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працювала на посаді бухгалтера ПП «ТЕМП-СВ». Приблизно 3-4 роки тому керівник підприємства Секіраш В.А. повідомив їй, що автомобіль марки «ГАЗ-2417», 1988 року випуску, держномер [NUMBER], який був власністю ПП «ТЕМП-СВ» та до даного часу знаходиться на балансі підприємства, необхідно передати [PERSON] у рахунок погашення заборгованості з виплати заробітної плати та доручив їй підготувати всі необхідні для цього документи. Після цього автомобіль було передано [PERSON] без будь-яких документів. В подальшому переоформлення документів зроблено не було. Свідок [PERSON] пояснив, що раніше працював трактористом на підприємстві «ТЕМП-СВ». Приблизно 3-4 роки тому він, на прохання директора [PERSON], транспортував на буксирі несправний автомобіль марки «ГАЗ-2417» додому до [PERSON]. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в період з 01 грудня 2006 року по 01 листопада 2009 року відповідач [PERSON] працював в ПП «ТЕМП-СВ» на посаді робітника. За час роботи у підприємства ПП «ТЕМП-СВ» перед [PERSON] виникала заборгованість з виплати по заробітної плати. За домовленістю між сторонами ПП «ТЕМП-СВ» в рахунок погашення заборгованості передало у фактичну власність [PERSON] автомобіль марки «ГАЗ-2417», 1988 року випуску, держномер [NUMBER]. При цьому будь-якого оформлення цієї угоди та реєстрації автомобіля в органах ДАІ не здійснювалося. За час зберігання вказаного автомобіля у себе вдома [PERSON] продав його на металобрухт невстановленим особам. В подальшому між позивачем та відповідачем виник спір щодо виплати заробітної плати, який було вирішено рішенням апеляційного суду Одеської області від 26 грудня 2012 року, відповідно до якого з ПП «ТЕМП-СВ» на користь [PERSON] було стягнуто заборгованість у розмірі 1181,42 гривень. Вказане рішення було виконане ПП «ТЕМП-СВ» в повному обсязі. В даний час позивач звернувся до відповідача з претензією про повернення автомобіля, посилаючись на те, що підприємство двічі розрахувалося з ним по заробітній платі. Відповідно до п.1 ч.19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред'явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений. Враховуючи, що в ході судового розгляду справи було встановлено, спірне майно - автомобіль марки «ГАЗ-2417», 1988 року випуску, держномер [NUMBER] є фактично знищеним, шляхом продажу на металобрухт, що також не оспорюється сторонами по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними, а відтак такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. За таких обставин, відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наданих сторонами доказів. На підставі ст. 387 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed