Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 28 квітня 2011 року між публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» (далі Позивач) та [PERSON] (далі Відповідач) було укладено кредитний договір № ВLаЖГА00031081. Згідно договору банк надав відповідачу кредит на споживчі цілі в розмірі 21000 (двадцять одна тисяча) гривень 00 коп., термін повернення кредиту 28 квітня 2014 року. За користування кредитними коштами встановлена процентна ставка 15 (п'ятнадцять) відсотків річних Відповідач порушив свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача відповідно до розрахунку заборгованості станом на 14 серпня 2015 року становить 52\~617,59 грн., з них: - прострочена до повернення сума кредиту 7\~028,65 грн.; - прострочені відсотки за користування Кредитом 2 327,20 грн.; - комісія за РО 4\~042,50 грн.; - плата за пропуск платежів 39\~219,24 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, про те надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про ознайомлення відповідача з датою проведення наступного судового засідання, про причини неявки не повідомляв. Суд визнає його неявку з неповажних причин, у звязку з чим відповідно до вимог ст.224 ЦПК України 26 лютого 2016 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України - уразі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу. Дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ст. 60 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ст. 11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов про стягнення боргу за договором позики підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк». 28 квітня 2011 року між публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ВLаЖГА00031081. Згідно пунктів 1.1. 1.6. договору банк надав відповідачу кредит на споживчі цілі в розмірі 21000 (двадцять одна тисяча) гривень 00 коп., термін повернення кредиту 28 квітня 2014 року. За користування кредитними коштами встановлена процентна ставка 15 (п'ятнадцять) відсотків річних Відповідач порушив свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом. Згідно п.4.2. договору, за неналежне виконання зобовязань, передбачених п.8. (спеціальна частина) цього договору, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку штраф у розмірі 25 (двадцяти п'яти) відсотків від суми кредиту. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача відповідно до розрахунку заборгованості станом на 14 серпня 2015 року становить 52617,59 грн., з них: - прострочена до повернення сума кредиту 7028,65 грн.; - прострочені відсотки за користування Кредитом 2327,20 грн.; - комісія за РО 4042,50 грн.; - плата за пропуск платежів 39219,24 грн. Застосовуючи норми матеріального права суд виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України. Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України та умов Договору, у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами Договору, позичальник зобов'язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. В судовому засіданні встановлено, що між відповідачем та позивачем склалися договірні відносини та свої зобовязання відповідач перед позивачем порушив, та позивачем доведено в судовому засіданні право на позовні вимоги та порушення своїх прав. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилався позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України. При цьому суд, при визначені розміру плати за пропуск платежів, яка підлягає стягненню, вважає, що заявлений у позові її розмір 39219,24 грн., значно перевищує розмір збитків і тому відповідно до положень ч.3 ст.551 ЦК України вважає за необхідне зменшити суму стягнення плати за пропуск платежів до розміру основної заборгованості, яка складається з: 7028,65 грн. (прострочена до повернення сума кредиту) + 2327,20 грн. (прострочені відсотки за користуванням кредиту) + 4042,50 грн. (комісія за РО), та складає загальну суму 13398,35 грн., тобто розмір плати за пропуск платежів зменшується до розміру основної заборгованості, до стягнення підлягає заборгованість у розмірі 26796,70 грн., сума якої складається з: 13398,35 грн. (основна заборгованість) + 13398,35 грн. (плата за пропуск платежів). Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивача відповідно до п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору, тому відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави.

Outcome: partial