Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

Представник позивача, посилаючись на те, що: -рішенням Хустського районного суду від 26 травня 2014 року з відповідача було вирішено стягувати аліменти на користь позивача на утримання їх неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 500грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; -з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання дитини сторін значно зріс і витрати позивача стали більшими; -крім того донька позивача росте та розвивається, а це в свою чергу потребує додаткових витрат, які відповідач оплачувати не бажає, натомість донька сторін потребує духовного розвитку, а завданням батьків - є забезпечення розвитку талантів, здібностей дитини, її духовних та культурних потреб; -суми, визначеної рішенням суду, на даний час є замало для розвитку дитини; -відповідач добровільно допомагати матеріально не бажає і не бере участі у додаткових витратах; -наскільки позивачу відомо, інших дітей у відповідача немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться; -вважає, що для забезпечення потреб доньки сторін доцільним є змінити розмір аліментів - по 2000грн. щомісячно, до досягнення їх донькою повноліття; -позивач на даний час знаходиться у скрутному матеріальному становищі через рівень цін та динаміку їх зростання і не має змоги належним чином сама забезпечити доньку, звернувся до суду з позовом та просить: змінити розмір стягуваних аліментів з відповідача та стягувати з нього на користь позивача аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 2000грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися. Представник позивача [PERSON] надав до суду заяву /а.с.30/, згідно якої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та просив розглянути справу у його відсутності та у відсутності позивача. Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином /а.с.39/, про причини неявки суд не повідомив. Заяв про розгляд справи у його відсутність від відповідача до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності позивача, представника позивача та відповідача, без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживали однією сім`єю з 2008 року по 2012 рік, мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини /а.с.13/ та довідкою про склад сім`ї /а.с.14/. Рішенням Хустського районного суду від 26 травня 2014 року з [PERSON] було вирішено стягувати аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 500грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 січня 2014 року до досягнення дитиною повноліття /а.с.16/. Позивач вказала в позовній заяві, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання доньки значно зріс, вона на даний час знаходиться у скрутному матеріальному становищі через рівень цін та динаміку їх зростання і не має змоги належним чином забезпечити свою доньку. Відповідно до ст.192 СК України: розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ні позивач, ні відповідач не надали суду ніяких доказів про обставини, які враховуються при збільшенні розміру аліментів у відповідності до ст.192 СК України: зміна матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та інші випадки, передбачені цим Кодексом. Відповідно до ч.3 ст.82 ЦПК України: обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Неповнолітній дитині сторін - 11 років, а тому вона має потреби у достатньому матеріальному забезпеченні. Загальновідомою є та обставина, що економіко-фінансова обстановка у державі є нестабільною та такою, де постійно має місце підвищення вартості життя. Хоч держава і визначила мінімально прожитковий мінімум, але такий за високих цін на товари споживання є далеко не достатнім для дитини відповідного віку. За цих обставин, суд погоджується з тим, що витрати позивача на утримання доньки є значно вищими, ніж вона їх може забезпечити /харчування, одягання, обування, лікування, забезпечення розумового, духовного, морального і соціального розвитку/. А звідси, дані обставини не підлягають доказуванню, оскільки вони є природними потребами. Крім того, суттєво збільшився розмір прожиткового мінімуму для дітей в період часу з 26 травня 2014 року /день ухвалення Хустським районним судом рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини - по 500грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття/, коли прожитковий мінімум на дитину сторін /тоді до 6 років/ був встановлений у розмірі 1032грн., до теперішнього часу, коли прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років встановлено у розмірі: з 1 липня 2020 року - 2318грн., з 1 грудня 2020 року - 2395грн.. Ця обставина є також загальновідомою, а тому не підлягає доказуванню. На підставі вищевикладеного суд дійшов до висновку, що в судовому засіданні встановлено факт погіршення матеріального стану позивача, а тому, враховуючи принцип розумності та справедливості, з врахуванням віку неповнолітньої дитини та потреб для забезпечення її гармонійного розвитку, суд, діючи виключно в інтересах неповнолітньої житини, вважає, що позивач обґрунтовано та правомірно ставить свої позовні вимоги про збільшення розміру стягуваних аліментів з відповідача на свою користь на утримання неповнолітньої дитини з 500грн. до 2000грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На думку суду ніяких причин, які б перешкоджали відповідачу сплачувати на користь позивача аліменти у збільшеному розмірі, не встановлено. Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 840грн.80коп., від сплати якого позивач звільнена. Відповідно до абз.4 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»: у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved