Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

Представник ТОВ виробничо-комерційна компанія «Арія» ( далі ТОВ ВКК «Арія») звернувся з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду м. Полтави від 12 березня 2018 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до ТОВ ВКК «Арія» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення незаконно звільненого працівника посилаючись на те, що постановою Полтавського апеляційного суду скасовано рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 листопада 2017 року за позовом [PERSON] до ТОВ ВКК «Арія» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, яке стало підставою для ухвалення рішення Київським районним судом м. Полтави від 12 березня 2018 року за позовом [PERSON] до ТОВ ВКК «Арія» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення незаконно звільненого працівника. Ухвалою суду від 06 березня 2019 року відкрито провадження за заявою ТОВ ВКК «Арія» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду м. Полтави від 12 березня 2018 року та призначено заяву до розгляду. Ухвалою суду від 22 березня 2019 року зупинено провадження у даній справі довирішення Верховним Судом касаційної скарги [PERSON] на постанову Полтавського апеляційного суду від 24 січня 2019 року у справі за позовом [PERSON] до ТОВ ВКК «Арія» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Ухвалою суду від 24 лютого 2020 року провадження у дані справі поновлено. В судовому засіданні представник відповідача ТОВ ВКК «Арія» заяву підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Судові витрати покласти на позивача. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні заяви про перегляд рішення за новоявленими обставинами та пояснив, що заява підписана не уповноваженою особою. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 16 листопада 2017 року по цивільній справі № 552/4406/16 за позовом [PERSON] до ТОВ ВКК «Арія» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди позовні вимоги задоволено, [PERSON] поновлено на посаді в.о. начальника відділу кадрів ТОВ ВКК «Арія», стягнуто з ТОВ ВКК «Арія» на користь [PERSON] 61 941 грн. 24 коп. середній заробіток за час вимушеного прогулу, з яких підлягають утриманню податки та інші обов`язкові платежі, 5000 грн. моральної шкоди, 2250 грн. 24 коп. за проведення експертизи, 2000 грн. витрати на правову допомогу, 1280 грн. судового збору. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 13 грудня 2017 року рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 листопада 2017 року залишено без змін. 13 березня 2018 року рішенням Київського районного суду м. Полтави від 12 березня 2018 року по цивільній справі № 552/582/18 за позовом [PERSON] до ТОВ ВКК «Арія» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення незаконно звільненого працівника позовні вимоги задоволено, стягнуто з ТОВ ВКК «Арія» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки виконання рішення суду у розмірі 8 022 грн. 51 коп. Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 12 червня 2018 року рішення Київського районного суду м. Полтави від 12 березня 2018 року залишено без змін. 24 жовтня 2018 року Постановою Верховного Суду ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 13 грудня 2017 року скасовано та передано справу на новий розгляд до Апеляційного суду Полтавської області. Постановою Полтавського апеляційного суду від 24 січня 2019 року рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 листопада 2017 року скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги [PERSON] про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - задоволено частково. Скасовано наказ № 389 від 21 липня 2016 року про звільнення [PERSON] з посади в.о. начальника відділу ТОВ ВКК «Арія» за угодою сторін (п.1 ст. 36 КЗпП України) як не законний, змінено формулювання причин звільнення та дату звільнення. Вважати [PERSON] звільненою з посади в.о. начальника відділу кадрів ТОВ ВКК «Арія» з 24 листопада 2016 року на підставі п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України у зв`язку з закінченням строку дії трудового договору. Стягнуто з ТОВ ВКК «Арія» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 22 липня 2016 року по 24 листопада 2016 року у сумі 7 983 грн. 30 коп. без утримання податку й інших обов`язкових платежів, в рахунок відшкодування шкоди 5 000 грн. та 4826 грн., 24 коп. в рахунок відшкодування понесених нею судових витрат. 29 січня 2020 року постановою Верховного Суду постанову Полтавського Апеляційного суду від 24 січня 2019 року в частині зміни формулювання причини та дати звільнення [PERSON] з посади в.о. начальника відділу кадрів ТОВ ВКК «Арія» скасовано та у задоволенні позову [PERSON] до ТОВ ВКК «Арія» про поновлення її на роботі в.о. начальника відділу кадрів ТОВ ВКК «Арія» відмовлено. В частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 22 липня 2016 року по 24 листопада 2016 року постанову Полтавського апеляційного суду від 24 січня 2019 року залишено без змін. Поновлено дію постанови Полтавського апеляційного суду від 24 січня 2019 року в частині скасування наказу № 389 від 21 липня 2016 року про звільнення [PERSON] з посади в.о. начальника відділу кадрів ТОВ ВКК «Арія» за угодою сторін ( п.1 ч.1 ст. 36 КЗпП України), стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 22 липня 2016 року по 24 листопада 2016 року та відшкодування моральної шкоди. Згідно п.3 ч.2 ст. 423 ЦПК України підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду. В силу норм ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може, зокрема, задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення. Приймаючи до уваги, що рішення Київського районного суду м. Полтави по цивільній справі № 552/4406/16 в частині поновлення [PERSON] на відповідній посаді, яке було підставою для ухвалення рішення по цивільній справі № 552/582/18, скасовано, тому заява ТОВ ВКК «Арія» про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами підлягає задоволенню. Посилання представника позивача щодо підпису даної заяви не уповноваженою особою є неприйнятними, оскільки повноваження в.о. директора ТОВ ВКК «Арія» Щерби В.А. - підписанта зазначеної заяви, підтверджені наказом по підприємству № 00000000104/2 від 25 лютого 2019 року ( а.с. 156). Статтею 236 ЦПК України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постановою Верховного Суду від 29 січня 2020 року по цивільній справі № 552/4406/16 у задоволенні позову [PERSON] до ТОВ ВКК «Арія» про поновлення її на роботі в.о. начальника відділу кадрів ТОВ ВКК «Арія» відмовлено. Таким чином, приймаючи до уваги, що у задоволенні позовних вимоги [PERSON] в частині поновлення її на роботі на посаді в.о. начальника відділу кадрів ТОВ ВКК «Арія» відмовлено, тому позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення незаконно звільненого працівника не підлягають задоволенню. Представником відповідача заявлено клопотання про відшкодування судових витрат . Згідно ч.7 ст. 141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, понесені відповідачем судові витрати підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України .

Outcome: approved