Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення основного боргу за договором позики у розмірі 418 504,50 грн., пені у розмірі 301 944,42 грн., 4 963, 47 грн. 3% річних за весь час прострочення грошових зобов`язань за договором позики ; 30 000,00 грн. судові витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката та 7 254,12 грн. судового збору. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 18.10.2019р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, який було посвідчено приватним нотаріусом КМНО, згідно з яким відповідач отримав від позивача грошові кошти у сумі 371008,50 грн., що еквівалентно 15 000,00 доларів США за курсом продажуНБУ долара США на дату укладення цього договору. З метою забезпечення виконання зобов`язань , які виникли з договору позики відповідач передав, а позивач прийняв в іпотеку земельну ділянку, площею 0,099 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3221286401:01:007:0124. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язався повернути суму позики, здійснивши остаточний розрахунок до 18 .04.2020р. [PERSON] не повернув позивачу суми позики ні в установлений в договорі позики строк, ні на день подання позову. На день подання позову курс гривні до долара США становить 1 дол. США - 27,90 грн. Отже сума яка підлягає стягненню з відповідача становить 418 504,50 грн. Договором передбачено, що у разі прострочення виконання зобов`язання з повернення позики, відповідач має сплатити пеню у розмірі 0,5 % від суми прострочення платежу за кожний день прострочення сплати боргу. Сума пені за період прострочення повернення позики з 19.04.2020р. до 14.09.2020р. складає 301 944,42 грн. Сума 3% процентів річних, які підлягають нарахуванню та стягненню з відповідача відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України за весь час прострочення становить 4 963, 47 грн. Також просить стягнути понесені судові витрати. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.09.2020 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 18.05.2021р. закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав заяву про розгляд справи без його участі та просив задовольнити поозов. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позов та заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню частково за наступних підстав. Судом встановлено, що 18.10.2019р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошей, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 371 008, 50 грн., що еквівалентно 15 000,00 грн. за курсом продажу НБУ долара США на дату укладення цього договору/а.с.6-8/. Крім того, між сторонами було укладено договір іпотеки земельної ділянки. Відповідно до п. 3.1 договору своїм підписом під цим договором позичальник підтверджує факт отримання ним грошей . У відповідності із ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов?язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.2.3 договору повернення позики позичальником позикодавцю у повному обсязі,має бути здійснено сторонами до 18.04.2020р. включно. Відповідно до п. 2.7 договору при неповерненні чи не своєчасному поверненні суми позики, тобто у строк, визначений цим договором, позичальник сплачує пеню у розмірі 0,5 процентів від суми простроченого платежу за кожний день прострочення плати боргу. Статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч.3ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, передбачає додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, передумовою для стягнення пені та трьох відсотків річних є порушення виконання грошового зобов`язання відповідачем. Згідно розрахунку заборгованості представника позивача борг відповідача становить : основна сума боргу за договором позики - 418 504,00 грн., пеня - 301 944, 42 грн. 3% річних від простроченої суми 4 963,47 грн.. Заперечень зі сторони відповідача щодо розрахунку заборгованості представника позивача, яка підлягає стягненню із відповідача та доказів на його спростування суду не було надано. Судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання у встановлений сторонами строк по договору позики не виконав, борг за договором не повернув та будь-яких конкретних доказів на спростування доводів позовних вимог не надав. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині, які підлягають задоволенню. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги. Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та\\або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає, як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та\\або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». До матеріалів справи не долучено договір про надання правової допомоги. Крім того, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. А тому оскільки представником позивача не надано розрахунку витрат та доказів оплати вказаних витрат, суд не вбачає підстав для задоволення в цій частині позовних вимог. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судового збору в розмірі 7 254,12грн., що сплачені при подачі позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial