Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Прокурор Тисменицького району Івано-Франківської області 07.04.2015 р. звернувся в суд з позовом в інтересах держави в особі Загвіздянської сільської ради Тисменицького району, Тисменицької районної ради та Івано-Франківської обласної ради до відповідача про відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва у розмірі 19603,00 грн. Заявлений позов обґрунтовував тим, що рішенням сесії Загвіздянської сільської ради від 20.09.2013 р.відповідачу затверджено проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки площею 0,1999 га з кадастровим номером [NUMBER] в урочищі «Селище» с. Загвіздя Тисменицького району Івано-Франківської області із ділянки для ведення особистого селянського господарства на ділянку для будівництва сауни, кафе та господарських будівель і споруд та змінено цільове призначення вказаної земельної ділянки. Згідно розрахунку, що проведений у відповідності з постановою Кабінету Міністрів України від 17.11.1997 р. № 1279 «Про розміри та Порядок визначення втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню», розмір втрат сільськогосподарського виробництва, спричинених вилученням та зміною цільового призначення земельної ділянки, становить 19603 грн. Станом на 25.03.2015 р. вказана сума втрат сільськогосподарського виробництва відповідачем не відшкодована. Відповідно до вимог ч.1 ст.209 ЗК України втрати сільскогосподарського і лісогосподарського виробництва підлягають відшкодуванню і зараховуються до відповідних бюджетів у порядку, визначеному Бюджетним кодексом України. Згідно п.2 ч.1 ст.69-1 Бюджетного кодексу кошти від відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва належать до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів та зараховуються у розмірі: 100 відсотків - до бюджетів міст Києва та Севастополя, 25 відсотків - до бюджету Автономної Республіки Крим та обласних бюджетів, 75 відсотків - до бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, бюджетів об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, 15 відсотків - до районних бюджетів, 60 відсотків - до бюджетів міст районного значення, селищ і сіл. Просив стягнути з відповідача 19603 грн. на відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва, з яких 11761,80 грн. у користь Загвіздянської сільської ради (60%), 4900,75 грн. у користь Івано-Франківської обласної ради (25%), 2940,45 грн. у користь Тисменицої районної ради (15%). Представник позивача - прокурор прокуратури Тисменицького району в судовому засіданні позов підтримав і просив його задовольнити. Представники позивача - Івано-Франківської обласної ради та Тисменицької районної ради у судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити. Представник позивача - Загвіздянської сільської ради в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду позивач повідомлений належним чином. Відповідач повторно не з'явився у судове засідання, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за адресою свого місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомив суду про причини неявки, у зв'язку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що рішенням Загвіздянської сільської ради від 20.09.2013 р. відповідачу [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки площею 0,1999 га з кадастровим номером [NUMBER] в урочищі «Селище» с. Загвіздя Тисменицького району Івано-Франківської області із ділянки для ведення особистого селянського господарства на ділянку для будівництва сауни, кафе і господарських будівель та змінено цільове призначення вказаної земельної ділянки. (а.с.6). Згідно проведеного у відповідності з постановою Кабінету Міністрів України від 17.11.1997 р. № 1279 «Про розміри та Порядок визначення втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню» розрахунку розмір втрат сільськогосподарського виробництва, спричинених вилученням та зміною цільового призначення вказаної земельної ділянки, становить 19603 грн. (а.с.7-8). Згідно вимог ч.2 ст.207 ЗК України відшкодуванню підлягають втрати сільськогосподарських угідь (ріллі, багаторічних насаджень, перелогів, сінокосів, пасовищ) як основного засобу виробництва в сільському господарстві внаслідок вилучення (викупу) їх для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським виробництвом. Відповідно до п.4 Порядку визначення втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню, затвердженого вказаною вище постановою Кабінету Міністрів України від 17.11.1997 р. № 1279 (з наступними змінами і доповненнями), втрати сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, спричинені вилученням сільськогосподарських і лісових угідь для цілей, не пов'язаних із веденням сільського і лісового господарства, відшкодовуються юридичними і фізичними особами у двомісячний термін після затвердження в установленому порядку проекту відведення їм земельних ділянок. Відповідно до вимог ч.1 ст.209 ЗК України втрати сільскогосподарського виробництва, зумовлені вилученням сільскогосподарських угідь, підлягають відшкодуванню і зараховуються до відповідних бюджетів у порядку, визначеному Бюджетним кодексом України. Згідно п.2 ч.1 ст.69-1 Бюджетного кодексу України кошти від відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва належать до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів та зараховуються у розмірі: 100 відсотків - до бюджетів міст Києва та Севастополя, 25 відсотків - до бюджету Автономної Республіки Крим та обласних бюджетів, 75 відсотків - до бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, бюджетів об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, 15 відсотків - до районних бюджетів, 60 відсотків - до бюджетів міст районного значення, селищ і сіл. З огляду на викладене, враховуючи, що втрати сільськогосподарського виробництва у розмірі 19603 грн. відповідачем не відшкодовані, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. З відповідача слід стягнути судовий збір у дохід державного бюджету в розмірі 243,60 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 207, 209 ЗК України, п.2 ч.1 ст.69-1 Бюджетного кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 17.11.1997 р. № 1279 «Про розміри та Порядок визначення втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню»,

Outcome: approved