Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що [PERSON] проходив службу за контрактом осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту у 3 державному пожежно-рятувальному загоні Головного управління ДСНС України у Донецькій області (далі - 3 ДПРЗ) на посаді водія 25 державної пожежно-рятувальної частини 3 державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС України у Донецькій області. У зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту [PERSON] було звільнено зі служби згідно із наказом ГУ ДСНС України у Донецькій області від 20 червня 2019 року № 143 о/с. За п. 153 «Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу», затвердженого постановою КМУ від 11 липня 2013 р. № 593, у разі звільнення особи рядового і начальницького складу до закінчення календарного року, за який вона уже використала щорічну основну та щорічну додаткову відпустки, крім осіб, які звільняються із служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі або скороченням штатів, або проведенням організаційно-штатних заходів, на підставі наказу керівника (начальника) органу чи підрозділу цивільного захисту проводиться відрахування із грошового забезпечення за дні відпустки, що були використані в рахунок тієї частини календарного року, яка залишилася після звільнення особи рядового і начальницького складу, що проводиться виходячи з місячного розміру грошового забезпечення, право на отримання якого має особа рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту відповідно до чинного законодавства на день звільнення зі служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. У рік звільнення [PERSON] зі служби ним було використано 15 календарних днів щорічної основної відпустки. За довідкою про розрахунок суми заборгованості [PERSON] розмір відшкодування за використані дні щорічної основної відпустки у році звільнення складає 5179,35 грн. Також за п. 7 p. І наказу МВС України № 623 від 20 липня 2018 року «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту» за час відсутності особи рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту на службі без поважних причин (прогул) грошове забезпечення не виплачується. З 23 травня 2019 pоку через невихід на службу без поважних причин [PERSON] зупинено виплату грошового забезпечення за наказом 3 ДПРЗ від 23 травня 2019 року № 432. У травні 2019 р. виплата відбулася 21 травня 2019 p., у зв`язку з чим грошове забезпечення [PERSON] було виплачено у повному обсязі, тому він повинен відшкодувати кошти за 9 днів невиходу на службу в травні 2019 р. в сумі 2145,63 грн. В подальшому через систематичне невиконанням умов контракту та наявність вчинених дисциплінарних правопорушень [PERSON] було звільнено зі служби за наказом ГУ ДСНС України у Донецькій області від 20 червня 2019 р. № 143 о/с. Відповідно до переліченого представник позивача просив суд стягнути з відповідача загальну суму боргу за використані дні щорічної основної відпустки у році звільнення та дні невиходу на службу без поважних причин в загальній сумі 7324,98 грн. Також просив суд стягнути з відповідача на користь позивача обраховані за ч. 2 ст. 625 ЦК 3% річних в сумі 476,76 грн. та інфляційні втрати в сумі 911,11 грн., а також витрати позивача на оплату судового збору в сумі 2270 грн. Представник позивача до судового засідання не з`явився, надавши заяву з проханням вирішити спір за його відсутності, наполягаючи при цьому на задоволенні позовних вимог у повному обсязі та не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з`явився за невідомих суду причин повторно, будучи належним чином про час та місце розгляду справи повідомленим, не надавши суду заяв про можливість провести розгляд справи за його відсутності. На підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК суд ухвалив заочне рішення за наявними доказами по справі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. За п. 153 «Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 року № 593, в разі звільнення особи рядового і начальницького складу до закінчення календарного року, за який вона уже використала щорічну основну та щорічну додаткову відпустки, крім осіб, які звільняються із служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі або скороченням штатів, або проведенням організаційно-штатних заходів, на підставі наказу керівника (начальника) органу чи підрозділу цивільного захисту проводиться відрахування із грошового забезпечення за дні відпустки, що були використані в рахунок тієї частини календарного року, яка залишилася після звільнення особи рядового і начальницького складу. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника до закінчення робочого року, за який він уже одержав відпустку повної тривалості, для покриття його заборгованості власник або уповноважений ним орган провадить відрахування із заробітної плати за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року. Згідно із п. 7 Розділу І «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20 липня 2018 року № 623, за час відсутності особи рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту на службі без поважних причин (прогул) грошове забезпечення не виплачується. Підставою для припинення виплати грошового забезпечення особі рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту є мотивований рапорт безпосереднього керівника про обставини невиходу на службу та наказ керівника органу управління (підрозділу), у якому зазначається, за який період припиняється виплата грошового забезпечення. На підставі п. 1, 2 ч. 2 ст. 127 КЗпП України відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу, зокрема, для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати, а також при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за не відроблені дні відпустки. Суд встановив, що згідно із наказом № 50 від 13 вересня 2012 року [PERSON] було призначено з 14 вересня 2012 року на посаду водія 25 державної пожежно-рятувальної частини 3 державного пожежно-рятувального загону Головного територіального управління Міністерства надзвичайних ситуацій у Донецькій області. На підставі наказу № 48 від 11 червня 2013 року [PERSON] було зараховано з 1 червня 2013 року до Державної служби України надзвичайних ситуацій та призначено на посаду водія 25 державної пожежно-рятувальної частини 3 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Донецькій області. Відповідно до\~наказу №\~162-К\~від 14\~червня 2019\~року вбачається,\~що [PERSON] 22 травня 2019 року самовільно залишив місце несення служби, після чого не виходить на службу. За висновками службового розслідування встановлено, що [PERSON] скоїв грубе порушення службової дисципліни, що виразилось у самовільному залишенні місця несення служби 22 травня 2019 року з подальшим невиходом на службу. На підставі переліченого на відповідача було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби через систематичне невиконання умов контракту. За наказом № 143 о/с від 20 червня 2019 року [PERSON] було звільнено із служби у запас збройних сил через систематичне невиконання умов контракту та виключено з кадрів ДСНС України з 20 червня 2019 року. Також на підставі наказу № 70 о/с від 20 червня 2019 року вирішено відрахувати з грошового забезпечення [PERSON] , водія 25 державної пожежно-рятувальної частини 3 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Донецькій області, борг за 15 календарних днів відпустки, використаної ним за 2019 рік. На підставі довідки 3 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Донецькій\~області вбачається розрахунок суми відшкодування коштів за 15 календарних днів відпустки, використаної відповідачем за 2019 рік, що дорівнює 5179,35 грн. Також наведено розрахунок відшкодування грошового забезпечення за дні невиходу на службу, отриманого [PERSON] за травень 2019 року від 21 травня 2019 року, зважаючи на те, що призупинено було виплату грошового забезпечення відповідачу наказом від 23 травня 2019 року № 432, а кількість днів невиходу на роботу за цей період у травні 2019 року становило 9 днів, внаслідок чого сума відшкодування дорівнює 2145,63 грн. Отже, загальний розмір відшкодування відповідача складає 7324,98 грн. (5179,35 + 2145,63 = 7324,98). Згідно із листом від 3 серпня 2021 року [PERSON] направлялось повідомлення про необхідність сплатити існуючу заборгованість в сумі 7324,98 грн. перед позивачем, отримане відповідачем 5 серпня 2021 року. Однак, добровільно суму боргу відповідач не сплатив. Суд зазначає, що за ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання за вимогою кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом. Так на підставі розрахунків представників позивача 3% річних та інфляційних витрат відповідно до ст. 625 ЦК за період прострочення погашення заборгованості відповідача перед 3 державним пожежно-рятувальним загоном ГУ ДСНС України у Донецькій області вбачається, що [PERSON] заборгував 3% річних в розмірі 476,76 грн. та інфляційні втрати в розмірі 911,11 грн. Вказані розрахунки позивача суд приймає, оскільки вони здійснені на підставі закону з моменту звільнення [PERSON] та до 21 серпня 2021 року. Враховуючи наведене вмотивування, суд дійшов висновку, що у судовому засіданні було доведено, що відповідач заборгував 3 державному пожежно-рятувальному загону ГУ ДСНС України у Донецькій області за використані дні щорічної основної відпустки у році звільнення - 5179,35 грн., за дні невиходу на службу без поважних причин - 2145,63 грн., 3% річних - 476,76 грн., інфляційні втрати - 911,11 грн., що загалом складає суму боргу в розмірі 8712,85 грн. Згідно із ст. 141 ЦПК суд стягує з відповідача також витрати позивача з оплати судового збору в сумі 2270 грн.

Outcome: approved