Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

представник позивача Карвацький Р.М. діючи в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить поновити [PERSON] на посаді машиніста подавання палива IV групи оперативного персоналу паливоподачі та складу палива паливно-транспортного цеху Добротвірської ТЕС АТ «ДТЕК Західенерго» з 20.09.2019 по день винесення судового рішення, яке звернути до негайного виконання, шляхом скасування наказу відповідача №99-к від 19.02.2019 «Про переведення» на підставі ч.3 ст.9 Закону України «Про охорону праці; зобов`язати Акціонерне товариство «ДТЕК Західенерго» видати наказ про переведення [PERSON] машиніста подавання палива IV групи оперативного персоналу паливоподачі та складу палива паливно-транспортного цеху, з наступного дня після винесення судового рішення, яке звернене до негайно виконання, на посаду контролера водопровідного господарства розряду непромислового персоналу цеху теплопостачання, підземних комунікацій та гідроспоруд Добротвірської ТЕС АТ «ДТЕК Західенерго»; стягнути з акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» на користь [PERSON] суму 13008,51 грн. як різницю у заробітку у зв`язку із незаконним переведенням його на легшу нищеоплачувану роботу. В обґрунтування позову посилається на те, що з 09.12.1996 по 19.02.2019 [PERSON] працював на посаді машиніста подавання палива IV групи оперативного персоналу паливоподачі та складу палива паливно-транспортного цеху Добротвірської районної електростанції, яка зараз називається Добротвірська ТЕС та є відокремленим підрозділом АТ «ДТЕК Західенерго». 25.01.2019 відповідач написав позивачу листа №07-270, в якому зазначено, що згідно з довідкою Сокальської центральної районної лікарні №27 від 14.01.2019 позивачу протипоказана робота в умовах дії шкідливих факторів та за станом здоров`я він не може працювати на вказаному робочому місці. Позивачу запропоновано нову посаду контролера водопровідного господарства 3 розряду. З 20.02.2019 по даний час позивач працює на посаді контролера водопровідного господарства 3 розряду непромислового персоналу цеху теплопостачання, підземних комунікацій та гідроспоруд Добротвірської ТЕС згідно наказу №99-к від 19.02.2019 із збереженням попереднього заробітку протягом двох тижнів із дня переведення. При переведенні відповідач керувався ст.114 КЗпП. Однак вказане переведення відбулось із порушенням ч.3 ст.9 Закону України «Про охорону праці», а саме за позивачем з 20.02.2019 повинно було зберігатися місце роботи (посада) машиніста та середній заробіток до встановлення стійкої втрати професійної працездатності. Стійка втрата професійної працездатності визначається МСЕК, та таку позивачу встановлено 30.05.2019. Відтак, відповідач неправомірно застосував ст.114 КЗпП при переведенні позивача, що є грубим порушенням. Зазначає, що суд повинен зобов`язати відповідача видати наказ про переведення позивача на посаду контролера після винесення рішення суду. Крім того, при поновленні на роботу суд повинен прийняти рішення про виплату працівнику різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи. Розрахунок різниці в заробітку позивача за березень 2019 року складає 1969,13 грн., за квітень 2019 року 3833,57 грн., за червень 2019 року 466,83 грн., за липень 2019 року 5243,21 грн., за вересень 2019 року 1495,77 грн., а всього відповідач повинен доплатити позивачу різницю у заробітку в сумі 13008,51 грн. Просить позов задоволити. Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 22.10.2019 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків такої. Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 05.11.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін) та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 29.11.2019 від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив в якому він просить застосувати позовну давність до позовних вимог щодо поновлення [PERSON] на посаді машиніста подавання палива з 20.02.2019 по день винесення судового рішення та зобов`язаня АТ «ДТЕК Західенерго» видати наказ про переведення [PERSON] , з наступного дня після винесення судового рішення, на посаду контролера водопровідного господарства. Вважає позовні вимоги позивача безпідставними і необґрунтованими, та заперечує проти позову в повному обсязі. Зазначає, що [PERSON] працював на посаді машиніста паливоподачі IV групи ДТЕК ДОБРОТВІРСЬКА ТЕС з 09.12.1996 р. по 19.02.2019 р. Відповідно до медичного висновку Львівської обласної лікарсько-експертної комісії КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна лікарня» № 36 від 10.01.2019 р. [PERSON] були встановлені професійні захворювання. Про встановлення професійного захворювання [PERSON] надіслано повідомлення (форма П-3) від 11.01.2019 р. № 22, яке [PERSON] ТЕС отримала 15.01.2019 р. В медичному висновку містяться також рекомендації щодо раціонального працевлаштування [PERSON] поза дією шкідливих факторів, так як «хворому протипоказана робота в умовах дії шкідливих факторів (пилу, подразнюючих речовин, шуму)». З урахуванням зазначених рекомендацій позивачу запропоновано перейти на іншу вакантну посаду згідно штатного розпису ДТЕК ДОБРОТВІРСЬКА ТЕС, яка відповідає наявній освіті, кваліфікації і стану здоров`я позивача, а саме, на посаду контролера водопровідного господарства 3 розряду цеху теплопостачання, підземних комунікацій та гідроспоруд. 18.02.2019р. позивачем була надана письмова заява з проханням перевести його контролером водопровідного господарства в цех теплопостачання, підземних комунікацій та гідроспоруд з 20.02.2019 р., на підставі якої [PERSON] ТЕС був виданий наказ № 99-к від 19.02.2019 р. про переведення [PERSON] , машиніста подавання палива IV групи оперативного персоналу паливоподачі та складу палива паливно-транспортного цеху, з 20.02.2019 р. на посаду контролера водопровідного господарства 3 розряду непромислового персоналу цеху теплопостачання, підземних комунікацій та гідроспоруд із встановленням окладу згідно штатного розпису і збереженням попереднього середнього заробітку протягом двох тижнів із дня переведення, відповідно до ст.114 КЗпП України. 20.02.2019 р. позивач власноручним підписом на наказі № 99-к від 19.02.2019 р. засвідчив, що «з наказом ознайомлений і згідний». З 20.02.2019 позивач приступив до виконання своїх обов`язків на новій посаді, що посвідчується доданим ним до позовної заяви табелями обліку робочого часу за лютий 2019 року і наступні періоди. Переведення позивача з посади машиніста подавання палива ПТЦ відбулося: з дотриманням вимог ч.3 ст.9 Закону України «Про охорону праці»; відповідно до наданих медичних рекомендацій; на підставі його особистої письмової заяви про зазначене переведення. Оплата праці, кількість встановлених днів відпустки тощо на відповідній посаді визначаються складністю роботи, умовами праці та іншими факторами, які є визначальними для даної посади. Зменшення у позивача на посаді контролера водопровідного господарства посадового окладу і кількості днів відпустки не є достатньою підставою для скасування наказу про переведення. Оплата праці позивача на посаді машиніста подавання палива ПТЦ проводилося з урахуванням наявності шкідливих умов праці на даній посаді, у відповідності до чого працівнику було встановлено також: доплату 12 % за роботу в шкідливих умовах праці; додаткову оплачувану відпустку в кількості 6 днів за роботу в шкідливих умовах праці; безкоштовне забезпечення спецодягом, спецвзуттям, засобами індивідуального захисту, миючими засобами, молоком в межах норм, визначених Колективним договором АТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО». На посаді контролера водопровідного господарства ЦТПКГ шкідливі умови праці відсутні, у зв`язку з чим відсутні підстави для встановлення позивачу за виконувану роботу додаткових виплат. З моменту винесення наказу № 99-к від 19.02.2019 р. до моменту звернення з позовом до суду про скасування оскаржуваного наказу (дата позову - 10.10.2019) минуло більше семи місяців. Проте позовна вимога, зазначена у п.6 прохальної частини позовної заяви, про стягнення «13008,51 грн. як різниці у заробітку у зв`язку із незаконним переведенням на легшу нижчеоплачувану роботу» є лише одною з позовних вимог і похідною від вимоги про поновлення [PERSON] на роботі на посаді машиніста подавання палива. Представник позивача у позовній заяві не наводить жодних поважних причин чи об`єктивних обставин щодо пропуску встановленого законодавством строку звернення до суду і не надає клопотання про поновлення зазначеного строку. У зв`язку з тим, що з наведених вище обставин позовна вимога про поновлення [PERSON] на роботі на посаді машиніста подавання палива не підлягає до задоволення, позовна вимога про виплату різниці в заробітку у зв`язку із незаконним переведенням на легшу нижчеоплачувану роботу - є також безпідставною. Відтак, просить відмовити в задоволенні позову. 09.12.2019 від представника позивача [PERSON] [PERSON] на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій він просить позов задоволити повністю. Зазначає, що відповідно до вимог законодавства за працівниками, які втратили працездатність у зв`язку з професійним захворюванням, зберігається місце роботи (посада) та середня заробітна плата на весь період до відновлення працездатності або до встановлення стійкої втрати професійної працездатності. Відповідач перевів позивача з порушенням вказаних вимог, тому за ним з 20.02.2019 повинно зберігатися місце роботи машиніста. Крім того, відповідач 25.01.2019 написав позивачу листа, в якому зокрема зазначив, що у випадку відмови від переведення на запропоноване вакантне робоче місце, роботодавець буде змушений розірвати з позивачем трудовий договір та звільнити його відповідно до п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України. Відтак, відповідач змусив позивача написати заяву на переведення. Безпідставними є покликання відповідача на те, що позивач пропустив строк звернення до суду, оскільки позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, а шкода це наслідок незаконної дії, а саме наказу на переведення. 23.12.2019 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено, що твердження представника позивача, що переведення на іншу посаду працівника [PERSON] можливо було тільки на підставі акту МСЕК від 30.05.2019 є хибним. Ініціатором встановлення стійкої втрати працездатності і відповідно звернення для обстеження МСЕК був [PERSON] , який зобов`язаний був виконати медичні рекомендації і не погіршувати стану здоров`я. Написання заяви на переведення на іншу посаду вчинено працівником [PERSON] майже за місяць після отримання листа ДТЕК Добротвірська ТЕС. Переведення було свідомим, добровільним вибором позивача. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. В судовому\~засіданні в\~режимі відеоконференції\~представник позивача\~позов підтримав,\~покликаючись на\~мотиви такого,\~та додатково\~наголосив,\~що переведення\~на посадуконтролера водопровідного господарства не відповідало волі позивача, оскільки було зумовлено листом відповідача з попередженням про звільнення. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з мотивів наведених у письмовому відзиві. Заслухавши пояснення\~представників сторін,\~дослідивши матеріали\~справи та\~докази наявні в матеріалах справи, суд дійшов до наступного висновку. Зі змісту ст.3 ЦК України вбачається, що загальними засадами цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Право на судовий захист передбачається ст.55 Конституції України. Згідно із ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що відповідно до медичного висновку Львівської обласної лікарсько-експертної комісії КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна лікарня» про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від 10 січня 2019 року №36 [PERSON] , [INFO] встановлено діагноз: хронічний бронхіт ІІ (друга) стадія, фаза субремісії, прикореневий пневмосклероз, емфізема легенів, ЛН І-ІІ (першого-другого) ступеня. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість ІІ (другого) ступеня. Захворювання професійні, встановлені вперше. Хворому протипоказана робота в умовах дії шкідливих факторів (пилу, подразнюючих речовин, шуму) (а.с.50). Дане підтверджується і повідомленням про професійне захворювання (отруєння) виданого КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна лікарня» №22 від 11.01.2019 (а.с.49). Згідно ст.170 КЗпП України працівників, які потребують за станом здоров`я надання легшої роботи, власник або уповноважений ним орган повинен перевести, за їх згодою,\~на таку\~роботу у\~відповідності з\~медичним висновком\~тимчасово або\~без обмеження\~строку. При переведенні за станом здоров`я на легшу нижчеоплачувану роботу за працівниками зберігається попередній середній заробіток протягом двох тижнів з дня переведення, а у\~випадках,\~передбачених законодавством\~України,\~попередній середній\~заробіток зберігається\~на весь\~час виконання\~нижчеоплачуваної роботи або\~надається матеріальне\~забезпечення за\~загальнообов`язковим\~державним соціальним\~страхуванням. В листі в.о. директора ВП «Добротвірська теплова електрична станція» від 25.01.2019 №07-270 адресованому [PERSON] зазначено, що згідно з виданою довідкою Сокальської центральної районної лікарні №27 від 14.01.2019 позивачу протипоказана робота в умовах дії шкідливих факторів (пил, шум). Запропоновано позивачу, відповідно до вимог ч.2 ст.40 КЗпП України наявне на [PERSON] робоче місце, яке відповідає його освіті, кваліфікації та стану здоров`я, а саме контролер водопровідного господарства 3 розряду. Крім того, в листі зазначено, що у випадку відмови позивача від переведення на запропоноване вакантне робоче місце з ним буде розірвано трудовий договір та його буде звільнено з роботи відповідно до п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України (а.с.5). 18.02.2019 [PERSON] звернувся до директора ДТЕК Добротвірської ТЕС Таращука О.С., із заявою, в якій просив перевести його на посаду контролера водопровідного господарства в цех теплопостачання підземних комунікацій та гідроспоруд з 20.02.2019 (а.с.51). Відповідно до наказу в.о. директора ВП «Добротвірська теплова електрична станція» АТ «ДТЕК Західенерго» від 19.02.2019 №99-к «Про переведення», [PERSON] , таб.№23200335, машиніста подавання палива IV групи оперативного персоналу паливоподачі та складу палива паливно-транспортного цеху переведено з 20.02.2019 на посаду контролера водопровідного господарства 3 розряду непромислового персоналу цеху теплопостачання, підземних комунікацій та гідроспоруд із збереженням попереднього середнього заробітку протягом двох тижнів із дня переведення, ст.114 КЗпП України. Встановлено [PERSON] оклад згідно з штатним розписом. З вказаним наказом [PERSON] ознайомився 20.02.2019 (а.с.6). Відповідно ст.9 Закону України «Про охорону праці» за працівниками, які втратили працездатність у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням, зберігаються місце\~роботи (посада)\~та середня\~заробітна плата на весь період до відновлення працездатності або до встановлення\~стійкої втрати\~професійної працездатності. У разі неможливості виконання потерпілим попередньої роботи проводяться його навчання і перекваліфікація, а також працевлаштування відповідно до медичних рекомендацій. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідач в порушення вимог трудового законодавства, не маючи для цього законних підстав, попередив позивача про його можливе звільнення, і як наслідок перевів позивача на легшу нижчеоплачувану роботу. Згідно виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 30.05.2019 № 026471, [PERSON] встановлено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках, який складає 40%. Причина втрати професійної працездатності професійне захворювання (а.с.7). Відтак, позивачу встановлено стійку втрату професійної працездатності саме 30.05.2019. Таким чином переведення позивача з 20.02.2019 на іншу посаду до встановлення стійкої втрати професійної працездатності було незаконним. Відповідно до вимог ст.9 Закону України «Про охорону праці» за ним повинно було зберігатися місце роботи (посада) та середня заробітна плата на весь період до встановлення стійкої втрати професійної працездатності, тобто до 30.05.2019. Суд не\~приймає до\~уваги покликання\~представника відповідача,\~на ту\~обставину,\~що переведення\~позивача відбулось\~за ініціативою\~та заявою\~ [PERSON] ,\~оскільки в листі в.о. директора ВП «Добротвірська теплова електрична станція» від 25.01.2019 №07-270 адресованому [PERSON] (а.с.5) зазначено, що у випадку відмови позивача від переведення на запропоноване вакантне робоче місце з ним буде розірвано трудовий договір та його буде звільнено з роботи відповідно до п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України. Тобто позивача було поставлено перед вибором переведення чи звільнення. Відтак, з змісту вказаного листа та пояснень представника позивача про відсутність дійсної волі позивача, вбачається, що таке переведення було здійснене з ініціативи роботодавця всупереч волі (згоди) працівника. Разом з тим, за змістом частини першої статті 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю. Відповідно до статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Разом з тим, якщо строк звернення до суду, установлений статтею 233 КЗпП України, пропущено без поважних причин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском зазначеного строку. Звертаючись до суду з вимогою про поновлення на роботі представником позивача не зазначено про поважність причин пропуску строку позовної давності. Посилання представника позивача на те, що позовна давність відповідно до положень п.3 ч.1 ст.268 ЦК України не поширюється на спірні правовідносини, оскільки такі стосуються відшкодування шкоди завданої отриманням зарплати на час виконання нижче оплачуваної роботи, суд оцінює критично. Так, предметом позову є поновлення на роботі та стягнення різниці в заробітку; позовні вимоги не пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, а тому на спірні правовідносини поширюються вимоги ст.233 КЗпП України щодо строків звернення до суду. Судом встановлено, що з наказом про переведення позивач ознайомився 20.02.2019 року, про що свідчить його письмова розписка в такому (а.с.6), з вказаним позовом представник позивача звернувся до суду 16.10.2019 року (відмітка на конверті), тобто з пропуском строку. Відтак, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовної вимоги про поновлення [PERSON] на посаді машиніста подавання палива IV групи оперативного персоналу паливоподачі та складу палива паливно-транспортного цеху Добротвірської ТЕС АТ «ДТЕК Західенерго» слід відмовити на підставі ч.4 ст.267 ЦК України в зв`язку з спливом позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у спорі. Враховуючи відмову суду в задоволенні позовної вимоги про поновлення позивача на посаді машиніста подавання палива, не підлягає до задоволення і похідна вимога про подальше переведення [PERSON] на посаду контролера. Судом встановлено, що за позивачем повинна була зберігатись середня заробітна\~плата на\~весь період\~до встановлення\~стійкої втрати\~професійної працездатності,\~а відтак позовна\~вимога про\~стягнення \~з відповідача\~на користь\~позивача 13008,51\~грн.\~як різниці\~у заробітку\~у зв`язку з\~виконанням позивачем\~нижчеоплачуваної роботи підлягає частковому задоволенню, з відповідача слід стягнути різницю у заробітку за час виконання позивачем нижчеоплачуваної роботи з часу переведення до встановлення стійкої втрати професійної працездатності. Середній заробіток розраховується відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». Відповідно до абз.3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок), середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється представниками сторін, розмір годинного заробітку позивача на посаді машиніста подавання палива за попередні два місяці роботи складав 62,96 грн/год (а.с.16). З 20.02.2019 по 05.03.2019 відповідач виплачував позивачу попередній середній заробіток. В березні 2019 року за 112 відпрацьованих годин позивач отримав заробітну плату в розмірі 4559,32 грн. (а.с.8). Годинний заробіток позивача складав 40,71 грн (4559,32 / 112). Доплата в березні здійснювалась за 5 календарних днів (23,5 годин). Таким чином різниця у заробітку позивача за березень 2019 складає 1969,13 грн. ((62,96-40,71) * (112-23,5)). В квітні 2019 року за 150,75 відпрацьованих годин позивач отримав заробітну плату в розмірі 6518,49 грн. (а.с.9). Годинний заробіток позивача складав 43,24 грн. (6518,49 / 150,75). Таким чином різниця у заробітку позивача за квітень 2019 складає 2972,79 грн. ((62,96-43,24) * 150,75). Посилання представника позивача на ту обставину, що з квітня 2019 року оклад на посаді машиніста подавання палива зріс на 9,07%, не підтверджено жодними доказами, а тому суд не бере до уваги розрахунок представника позивача за квітень 2019 року в розмірі 3833,57 грн. Представник позивача не оспорює розмір заробітної плати [PERSON] в травні 2019 року. Таким чином,\~з відповідача\~слід стягнути\~4941,92\~грн.\~(1969,13\~+\~2972,79)\~різниці у\~заробітку у\~зв`язку з виконанням позивачем нижчеоплачуваної роботи за фактичний період з 06.03.2019 по 30.04.2019. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial