Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Прокурор, в інтересах [PERSON], звернулась до суду, за наступними підставами: [PERSON] на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS]. Відповідач по справі - [PERSON], є його рідним сином. В будинку [PERSON], за зазначеною адресою, син приписаний, але фактично не проживає з 2004 року, ніякого майна, що йому належить, в будинку немає, у добровільному порядку відповідач не виписується, що й спонукало [PERSON] звернутися до прокуратури Володарського району Донецької області для захисту своїх прав та інтересів, так як він не може розпорядитися своїм майном на власний розсуд і на підставі чого прокурор звернувся до суду з дійсним позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Прокурор в судовому засіданні підтримав позовні вимоги просить суд їх задовольнити. [PERSON] в судове засідання не з*явився, однак надав суду заяву в якій просить позов задовольнити та розглядати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з*явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, за наступними підставами: Згідно договору дарування [PERSON] подарувала [PERSON] будинок № [ADDRESS]. Відповідно до витягу з реєстру реєстрації права власності на нерухоме майно будинок № [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] Згідно довідки нальчицької сільської ради Володарського району Донецької області від 28.01.2014 року [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але за даною адресою не проживає. Відповідно до акту, складеного депутатом сільської ради, в присутності свідків [PERSON] та [PERSON], від 18.03.2014 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але за даною адресою не проживає з 2004 року. Особисті речі [PERSON] в будинку відсутні. Права власника житлового будинку визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які визначають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. [PERSON] в розумінні ст.ст. 64 ч.2, 156 ч.4 ЖК України є членом сім'ї позивача, як власника будинку, в якому відповідач зареєстрований. Згідно ст. 9 ЖК України, ніхто не може буди обмежений у праві користування жилою площею інакше як з підстав і в порядку передбаченим законом. Згідно до ст. 405 ЦК України члени сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в будинку позивача з 2004 року, суду не представлено ніяких доказів про існування домовленостей між сторонами щодо його реєстрації в будинку, витрат на утримання будинку він не несе, його реєстрація в будинку позивача перешкоджає праву [PERSON] розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд. Відповідно до п. 3.1 «Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів», затвердженої Наказом МВС України 22.11.2012 № 1077, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2109/22421 «Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви про зняття особи з реєстрації місця проживання, яка подається особою або її законним представником, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, …». Оскільки відповідачка добровільно не знялася з реєстраційного обліку у спірній квартирі, позивачки право власності піддягає захисту шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Таким чином, суд вважає, позов підлягає задоволенню, а тому [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування будинком № [ADDRESS].

Outcome: approved