Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

Прокуратура Малиновського району м.Одеси, діюча в інтересах Одеської міської ради, треті особи на стороні позивача: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, Комунальне підприємство «БТІ» Одеської міської ради звернулися до суду з позовом до ПП «Бюро ландшафтної архітектури та озелення», Товариства з обмеженою відповідальністю «АліК», [PERSON] та уточнивши позовні вимоги просять визнати недійсним договір купівлі-продажу від 10.10.2006 року, реєстровий №20472, укладений між приватним підприємством «Бюро ландшафтної архітектури та озелення» та [PERSON]. Зобов*язати [PERSON] повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «АліК» приміщення, площею 723,9 кв.м, розташоване за адресою: [ADDRESS]. Зобов*язати Товариство з обмеженою відповідальністю «АліК» за власний рахунок привести незаконно реконструйоване приміщення, загальною площею 723, 9 кв.м до первинного стану, шляхом демонтажу його частини до розмірів з геометричною площею (12.7м х 22,75м = 288,925 кв.м) Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у ході проведення перевірки за завданням прокуратури Одеської області з питань додержання вимог законодавства в сфері земельних відносин та основ містобудування, а також на підставі листа Одеського міського управління земельних ресурсів № 01-25/1752-06, прокуратурою Малиновського району м.Одеси було встановлено, що Малиновським районним судом м.Одеси було ухвалене рішення від 25.11.2005 року по цивільній справі № 2-10352/2005 за позовом [PERSON] до ТОВ «АЛіК», КП «ОМБТІ та РОН» про визнання договору дійсним та визнання права власності, визнано дійсним договір купівлі-гіродажу станції технічного обслуговування автомобілів (виробничої двохповерхової будівлі), загальною площею 723,9 кв.м., що розташована в [ADDRESS], укладений між ТОВ «АліК» та ПП «Бюро ландшафтної архітектури та озеленення» (ПП «Блао»). Також визнано за ПП «Блао» право власності на станцію технічного обслуговування автомобілів (виробничу двохповерхову будівлю), загальною площею 723,9 кв.м., що розташована в [ADDRESS]. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12.01.2011 року частково задоволено апеляційну скаргу прокуратури Малиновського району м.Одеси та Одеської міської ради, скасовано рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 25.11.2005 року та закрито провадження по цивільній справі № 2-10352/2005 за позовом [PERSON] до ТОВ «АЛіК», КП «ОМБТІ та РОН» про визнання договору дійсним та визнання права власності. Вказане рішення набрало чинності. На теперішній час з інформації КП «ОМБТІ та РОН» від 31.03.2011 року № 2775- 04 244 вбачається, що вказаний об'єкт нерухомості належить [PERSON] на підставі договору купівлі-гіродажу від 10.10.2006 року, зареєстрований за № 20473. Оскільки право власності на спірний об'єкт зареєстровано на підставі рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 25.11.2005 року, яке на теперішній час скасоване та інших правовстановлюючих документів на вищевказаний об'єкт у ході проведення перевірки не встановлено, відповідно до вимог ст. 212 ЗК України, самовільно зайнята земельна ділянка за адресою: [ADDRESS], загальною площею 964 кв.м., повинна бути повернута за належністю Одеській міській раді, тому як знаходиться на території м.Одеси та належить територіальній громаді м.Одеси, представником якої є Одеська міська рада. Крім того, Одеська міська рада не приймала ніяких рішень щодо передачі ПП «Блао» земельної ділянки за вищевказаною адресою у власність чи користування під будівництво нежитлового об'єкту. Також, при здійсненні без проектно-правової документації та без отримання дозволу на здійснення будівельних (реконструкційних) робіт, ПП «Алік» порушено вимоги Положення про порядок реконструкції вбудованих, вбудовано-прибудованих та прибудованих приміщень в м. Одесі, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 17.04.2001 р. № 2153-ХХШ. Оскільки право власності на новозбудований спірний об'єкт нерухомості відповідно до положень ст. 210 ЦК України у ТОВ «АЛіК» відсутнє, а укладення договору купівлі-продажу від 25.07.2005 року з ПП «Блао» та звернення до суду з позовом про визнання зазначеного договору дійсним мало на меті визнаня право власності на самочинно збудоване приміщення, то відповідно до ст. 331 ЦК України, ТОВ «АЛіК» не набуло право власності на новостворене нерухоме майно, а тому право продажу спірних об'єктів, визначене ст. 658 ЦК України, останнє також не мало. З метою захисту матеріальних інтересів держави, Прокуратура Малиновського району м.Одеси, діюча в інтересах Одеської міської ради змушені звернутися з вказаним позовом до суду. Представник Прокуратури Малиновського району м.Одеси, діючої в інтересах Одеської міської ради у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Представник Комунального підприємства «БТІ» Одеської міської ради надав до суду заяву, у якій просив розглянути справу за їх вісутності, згідно вимог чинного законодавства, з урахуванням наявних у справі доказів Представник Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області у судовому засіданні просив вирішити справу згідно вимог чинного законодавства. Представник відповідача, [PERSON]- [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши що при укладанні договору купівлі-продажу від 10.10.2006 року, між ПП «Блао» та [PERSON] було дотримано усіх істотних умов, при свідомому, добровільному волевиявленні сторін, перевірено правовстановлюючи документи на вказане майно, договір укладений з дотриманням вимог ЗУ «Про нотаріат» та «Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України». Оскільки на момент укладання спірного договору судове рішення від 25.11.2005 року по справі №2-10352/2005 набрало законної сили та не було скасовано, тобто відносно нього на той момент не існувало ані апеляційного, ані косаційного провадження, у [PERSON] не було жодніх сумнівів щодо належності спірної будівлі ПП «Блао», тому після укладання вказаного договору [PERSON] зареєстрував право власності на спірне майно у відповідності до вимог діючого на той момент законодавства, про що отримав витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.02.2007 року за №13637542. На підставі ч.1 ст. 388 ЦК України, відповідач вважає себе добросовісним набувачем та повноправним власником станції технічного обслуговування автомобілів, загальною площею 723,9 кв.м, розташованої по [ADDRESS]. Крім того, представник відповідача зазначив, що фактичне використання [PERSON] земельної ділянки, на якій розташований належний йому об*єкт нерухомості, не є самовільним зайняттям земельної ділянки, тому положення ст. 212 Земельного кодексу України не може бути застосовано у даній ситуації. Враховуючи, що на теперішній час влаником спірної будівлі є [PERSON], то вимога щодо знесення ТОВ «АліК» самовільно збудованої станції технічного обслуговування автомобілів також не підлягає задоволенню. Згідно викладених обставин, представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. ПП «Бюро ландшафтної архітектури та озелення» та представник Товариства з обмеженою відповідальністю «АліК», сповіщені належним чином, у судове засідання не з*явилися, заперечень стосовно предмету позову, або заяви про розгляд справи за їх відсутності, до суду не надходило. В останні судові засідання відповідачі, сповіщені належним чином, не з*явилися, причини неявки суду не повідомили. На підставі ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності суд вважає, що позов Прокуратури Малиновського району м.Одеси, діючої в інтересах Одеської міської ради підлягає задоволенню з наступних обставин. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 25.11.2005 року, ухваленого по цивільній справі № 2-10352/2005 за позовом [PERSON] до ТОВ «АЛіК», КП «ОМБТІ та РОН» про визнання договору дійсним та визнання права власності, було визнано дійсним договір купівлі-гіродажу станції технічного обслуговування автомобілів (виробничої двохповерхової будівлі), загальною площею 723,9 кв.м., що розташована в [ADDRESS], укладений між ТОВ «АліК» та ПП «Бюро ландшафтної архітектури та озеленення». Також визнано за ПП «Блао» право власності на станцію технічного обслуговування автомобілів (виробничу двохповерхову будівлю), загальною площею 723,9 кв.м., що розташована в [ADDRESS]. 10 жовтня 2006 року між ПП «Бюро ландшафтної архітектури та озеленення» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений привавтним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 20473, за яким [PERSON] було придбано станцію технічного обслуговування автомобілів, загальною площею 723,9 кв.м, розташовану по [ADDRESS]. Вказаний договір було зареєстровано у КП «ОМБТІ та РОН» від 20.02.2007 року за реєстр. №13150573, номер запису 5636, в книзі: 61неж-122. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12.01.2011 року було частково задоволено апеляційну скаргу прокуратури Малиновського району м.Одеси та Одеської міської ради та скасовано рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 25.11.2005 року, провадження по цивільній справі № 2-10352/2005 за позовом [PERSON] до ТОВ «АЛіК», КП «ОМБТІ та РОН» про визнання договору дійсним та визнання права власності - закрито. Вказане рішення набрало чинності. Відповідно до положень ст. 143 Конституції України територіальна громада міста безпосередньо або через утворені органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності. Земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 964 кв.м., знаходиться на території м.Одеси та належить територіальній громаді м.Одеси, представником якої є Одеська міська рада. Відповідно п. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх. в оренду, продавати і купувати, використовувати. Відповідно до ст. 12 ЗК України, п. 34 ст. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення питань у сфері регулювання земельних відносин є винятковою компетенцією Одеської міської ради, а саме: розпорядження землями територіальної громади міста Одеси; здійснення контролю за використанням і охороною земель комунальної власності; передача земельних ділянок комунальної власності в користування і власність громадянам і юридичним особам. Відповідно ст. 5 Закону України «Про основи містобудування», при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені розробка містобудівної документації, проектів конкретних об'єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил. Стаття 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачає, що будівництво (реконструкція) об'єкту здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів. Містобудівельна документація повинна бути узгоджена з управлінням архітектури та містобудівництва, а також іншими організаціями, вказаними у завдані на проектування. Рішенням Одеської міської ради від 17.04.2001 р. № 2153-ХХШ затверджено Положення про порядок реконструкції вбудованих, вбудовано-прибудованих та прибудованих приміщень в м. Одесі (Положення). Положення регламентує порядок отримання дозволу та збирання вихідних даних для проектування, здійснення проектних робіт, узгодження, експертизи та затвердження проектів реконсгрукції вбудованих, вбудовано-прибудованих та прибудованих приміщень зі зміною та без зміни функціонального призначення, здійснення будівельних робіт та прийняття в експлуатацію, рішення питань землекористування при реконструкції та розширенні об'єктів цієї категорії. Положення обов'язкове для усіх суб'єктів містобудівної діяльності - фізичних та юридичних осіб, незалежно від форм власності, організаційно-правової форми та підпорядковансхлі» та поширюється на всю територію міської межі. Відповідно до п. 5.5 Положення, реконструкція приміщень, яка розпочата та здійснюється без реєстрації в Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради та без дозволу на здійснення будівельних робіт, вважається самовільною та не дозволяється всім суб'єктам містобудівної діяльності. При здійсненні реконструкції без проектно-правової документації та без отримання дозволу на здійснення будівельних (реконструкційних) робіт, ПП «Алік» було порушено вимоги Положення про порядок реконструкції вбудованих, вбудовано-прибудованих та прибудованих приміщень в м. Одесі, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 17.04.2001 р. № 2153-ХХШ. Крім того, Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 05.12.2000 р. № 273 затверджено Положення про порядок надання озволу на виконання будівельних робіт (далі - Положення). Це положення встановлює: порядок та умови надання дозволу на виконання будівельних робіт з нового будівництва, розширення, реконструкції, технічного переоснащення, реставрації та капітального ремонту. Положення обов'язкове для застосування усіма суб'єктами будівництва незалежно від форм власності, відомчої належності та джерел фінансування. Згідно із ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та п.п 1.6. 1.12 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, реєстрації підлягає право власності тільки на об'єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію в установленому законом порядку, при наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених КП «ОМБТ1 та РОН», яке проводить реєстрацію права власності на вказані об'єкти та право звернення до органу місцевого самоврядування за проведенням реєстрації прав власності на нерухоме майно виникає тільки з моменту прийняття в експлуатацію актом відповідної організації. Згідно із ст. 18 Закону України «Про основи містобудування», після закінчення реконструкції об'єкт нерухомості підлягає прийняттю до експлуатації. Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, згідно до Порядку вводу в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затверджений постановою КМУ від 22.09.2004р. №1243, полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації об'єктів нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту будівель і споруд як житлово-громадського, так і виробничого призначення, інженерних мереж та споруд, транспортних магістралей, окремих черг пускових комплексів, їх інженерно-технічного оснащення відповідно до затвердженої в установленому порядку проектної документації, нормативних вимог, вихідних даних на проектування. Право власності на новозбудований спірний об'єкт нерухомості відповідно до положень ст. 210 ЦК України у ТОВ «АЛіК» було відсутнє, а укладення договору купівлі-продажу від 25.07.2005 року з ПП «Блао», та звернення до суду з позовом про визнання зазначеного договору дійсним мало на меті поза встановленим законом порядком визнати право власності на самочинно збудоване приміщення. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. ТОВ «АЛіК» не набуло право власності на новостворене нерухоме майно, а тому право продажу спірних об'єктів, визначене ст. 658 ЦК України, останнє також не мало. Відповідно до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 12.08.1968 № 605 та від 31.10.1968 № 803, у зв'язку з суспільною необхідністю, передачі на баланс підприємства тяжкого кранобудування підлягали одноповерхові будинки, у тому числі по [ADDRESS]. Згідно з актом від 11.09.1996 та актом від 27.10.2003, складеними комісією ПП «Краянстройпроект», що зберігаються у матеріалах інвентарної справи КП «БТІ» Одеської міської ради», площа споруди по [ADDRESS] складала 12,7 х 22,75 м (288,925 кв.м). Так, за договором № 8/4 «Про поступку права вимоги» від 27.07.2003, ПКФ «Уют-Сервіс» передало ТОВ «Алік» у рахунок погашення дебіторської заборгованості ветху споруду, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25.11.2005року, ТОВ «Алік» 25.07.2005року було продано ПП «Блао» станцію технічного обслуговування автомобілів, загальною площею вже 723,9 кв.м, що розташована по [ADDRESS]. Також, згідно з відповіддю виконавчого комітету Одеської міської ради від 05.11.2003 № 01-10/2005, адресованою директору ТОВ «Алік», цьому підприємству було надано дозвіл саме на замовлення проектній організації проекту капітального ремонту придбаної споруди по [ADDRESS], а не демонтаж старої та зведення нової споруди за цією адресою. Відповідно до акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 06.03.2014, складеного головним державним інспектором інспекційного відділу № 2 Інспекційного управління в м. Одесі Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області Осипенко Д.А., реконструкцію капітальної споруди із збільшенням площі до 723,9 кв.м по [ADDRESS] проведено ТОВ «Алік», однак жодних дозвільних документів для проведення цієї реконструкції, як і правовстановлюючих документів цим підприємством на цю споруду отримано не було. Крім того, з вказаного акту вбачається, що експлуатація даного об'єкту у цей час цим підприємством не здійснюється, притягнути до відповідальності за п. 2 ч. 2 ст. 2 та п. 6 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» ТОВ «Алік», яке раніше очолював [PERSON], учасником та засновником якого він є і по теперішній час, не є можливим. Також, даним актом встановлено, що за договором купівлі-продажу від 10.10.2006, ПП «Блао» здійснено відчуження станції технічного обслуговування автомобілів загальною, площею 723,9 кв.м, що розташована по [ADDRESS] на користь фізичної особи [PERSON], який обізнаний про незаконну реконструкцію цього об'єкту, яка до цього часу здійснюється без введення її в експлуатацію, однак притягнуто його до відповідальності за ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення не є можливим, оскільки цією нормою не передбачено відповідальність за експлуатацію об'єктів будівництва без введення їх до експлуатації, які завершені будівництвом до 19.01.2012року. Однак, під час проведення перевірки додержання містобудівного законодавства, інспекцією не встановлено, чи проведено реконструкцію спірного приміщення, площа якого становить 723,9 кв.м зі змінами геометричних розмірів по периметру забудови. Враховуючи, що ТОВ «Алік» набуло право на спірні нежитлові приміщення за відплатним двостороннім договором, докази самовільного зайняття цим підприємством земельної ділянки по [ADDRESS], відсутні. Поряд з цим, [PERSON] з метою підтвердження законності набуття прав на незаконно реконструйоване приміщення, укладено удаваний правочин купівлі-продажу від 10.10.2006року, оскільки йому, як учаснику (засновнику) ТОВ «Алік» на момент укладання договору купівлі-продажу з ПП «Блао» від 25.07.2005року, було достовірно відомо, що ТОВ «Алік» не мало право відчужувати спірний об'єкт нерухомості на користь ПП «Блао», не маючи правовстановлюючих документів на нього. Крім того, [PERSON] було відомо, що право власності ПП «Блао» набуто лише за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25.11.2005, яке прийнято за результатами розгляду позову ПП «Блао» до ТОВ «Алік», що також підтверджується і п. 1 договору купівлі-продажу від 10.10.2006року. Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України визначені підстави, за якими будівництво (реконструкція) житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна визнається самочинним, а саме: якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Тобто, кожна з цих підстав вимагає визнання реконструйованих (будівельних) робіт відповідачем самочинними. Згідно ч. 2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво (реконструкцію) не набуває права власності на нього. У зв'язку з тим, що об'єкт нерухомості по [ADDRESS] загальною площею 723,9 кв.м не є новоствореною спорудою, а є незаконно реконструйованим приміщенням побудови, суд вважає, що вимоги Прокуратури Малиновського району м.Одеси, діючої в інтересах Одеської міської ради, треті особи: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області є цілком обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до п. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права та інтересу у випадку його порушення, невизнання або оспорювання з вимогою про застосування судом передбачених законом способів захисту.

Outcome: approved