Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Представник позивача уповноважена особа Фонду Гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в публічного акціонерного товариства комерційний банк „Надра [PERSON], з врахуванням уточнених позовних вимог, просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь позивача публічного акціонерного товариства комерційний банк „Надра заборгованість на загальну суму 26376,67 доларів США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 06 квітня 2015 року становить 614\~703 гривні. В якості підстав позову представник позивача зазначив, що між відкритим акціонерним товариства комерційний банк „Надра та [PERSON] 18 липня 2006 року був укладений кредитний договір згідно до якого [PERSON] отримала кредит у сумі 20000 доларів США. В забезпечення виконання відповідачкою зобовязань за кредитним договором був укладений договір поруки з [PERSON] [PERSON] неналежним чином виконувала свої обовязки за договором. Заборгованість [PERSON] за кредитним договором станом на 06 квітня 2015 року складається із заборгованості за кредитом в сумі 15246,77 доларів США, заборгованості по сплаті відсотків в сумі 2284,58 доларів США, заборгованість по сплаті комісії 63,65 доларів США, пені за прострочення сплати кредиту в сумі 6781,67 доларів США, штрафу за порушення умов кредитного договору в сумі 2000 доларів США. Відповідач [PERSON] подав до суду зустрічний позов до ПАТ КБ „Надра та [PERSON] в якому просить визнати припиненою поруку за договором поруки від 18 липня 2006 року , який був укладений між [PERSON] та ВАТ КБ „Надра , правонаступником якого є ПАТ КБ „Надра. В якості підстав зустрічного позову [PERSON] зазначив, що 09 червня 2015 року, з тексту позову ПАТ КБ „Надра він дізнався про те, що 04 червня 2013 року між ПАТ КБ „Надра на [PERSON] був укладений додатковий договір про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору №ZZZ497025 від 18 липня 2006 року, внаслідок чого значно збільшився обсяг зобовязання [PERSON], а саме збільшено проценту ставку з 10 до 14,2 відсотків річних, встановлено нові умови щодо порядку автоматичної зміни процентної ставки у разі неналежного виконання позичальником умов кредитного договору, збільшено розмір щомісячного мінімального необхідного платежу. Відповідачка [PERSON] подала до суду зустрічний позов до ПАТ КБ „Надра, третя особа [PERSON], у якому просить визнати недійсним п.1.3.2 кредитного договору №ZZZ497025 від 18 липня 2006 року , який був укладений між ВАТ „Надра і [PERSON] Зобовязати банк перерахувати платежі за кредитом , шляхом зарахування виплаченої суми по комісії в розмірі 4609,12 доларів США на погашення заборгованості за кредитом за весь період користування кредитними коштами. В якості підстав зустрічного позову [PERSON] зазначила, що банк не мав права вимагати придбання нею послуги у виді комісійної винагороди за надання та обслуговування кредиту. Представник позивача ПАТ КБ „Надра в судове засідання не зявився. Представник позивача [PERSON] надіслав до суду заяву у якій просить слухання справи провести за відсутності представника банку, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що банк ввів [PERSON] в оману в частині того, що банк має право отримувати комісію. Банком неправильно розраховано розмір заборгованості відповідачки за кредитним договором. [PERSON] вважає, що розмір комісії за договором, як плати за послуги банку не може бути встановлений у іноземній валюті. [PERSON] підтримав зустрічний позов [PERSON] Представник відповідачки визнав позов [PERSON] та пояснив, що про укладення додаткової угоди [PERSON] не був повідомлений і обсяг відповідальності збільшився. [PERSON] просить застосувати строки позовної давності до неустойки у виді пені та штрафу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов банку не визнав та підтримав свій зустрічний позов. [PERSON] пояснив, що підписав договір поруки ще до укладення кредитного договору. Договір поруки він підписав не 18 липня 2007 року, в раніше. Про умови кредитного договору він був обізнаний із договору поруки, а саме знав суму, строк та розмір відсотків. [PERSON] поручався за сплату 10% річних. У 2015 році [PERSON] дізнався, що 04 червня 2013 року [PERSON] та банк уклали додатковий договір на інших умовах. Зокрема було змінено відсоткову ставку, встановлено відсоткову ставку у разі порушення умов договору позичальником, збільшився розмір щомісячного платежу. Крім того, банк отримав право змінювати графік погашення кредиту. Ці зміни для [PERSON] є суттєвими, оскільки він є інвалідом і в даний час не працює. Судом були досліджені наступні докази: розрахунок заборгованості [PERSON] за договором від 18.07.2006 року станом на 06.04.2015 року, копію кредитного договору №ZZZ497025 від 18 липня 2006 року укладеного між ВАТ комерційний банк „Надра та [PERSON], копію договору іпотеки укладеного 18 липня 2006 року між ВАТ комерційний банк „Надра та [PERSON], копію договору поруки укладеного між ВАТ комерційний банк „Надра та [PERSON], копію листа ПАТ КБ „Надра №0440/61/9 від 14.04.2015 року, копію листа ПАТ КБ „Надра №0441/61/9 від 14.04.2015 року, копію заяви на видачу готівки №1 від 18 липня 2006 року, копію додаткового договору про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору №ZZZ497025 від 18 липня 2006 року, копію додатку №1 до додаткового договору про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору №ZZZ497025 від 18 липня 2006 року, копію довідки серії ПДВ №021701, копію посвідчення серії Б №193834 виданого [PERSON], копію посвідчення серії А №407677 виданого [PERSON] , копії довідок виданих Управління праці і соціального захисту населення №2813,2814,2815,, 2816 від 10 червня 2015 року, копію свідоцтва про народження [PERSON] виданого 02 липня 1999 року на бланку І-МИ №075506, копію свідоцтва про народження [PERSON] виданого 30 січня 2008 року на бланку серії 1-МИ №062812, копію свідоцтва про народження [PERSON] виданого 09 березня 2011 року на бланку серії 1-МИ №133964, копію квитанції №89 від 12 липня 2011 року, копію квитанції №884 від 17 травня 2010 року, копію квитанції №992 від 19 грудня 2011 року, розрахунок заборгованості [PERSON] за договором від 18.07.2006 року станом на 06.04.2015 року, копію анкети- заяви [PERSON] від 29.06.06 року, висновок №08 судово-економічної експертизи по матеріалам цивільної справи №717/904/15-ц від 21 березня 2016 року. Судом встановлено, що 18 липня 2006 року між відкритим акціонерним товариством комерційний банк „Надра, яке в подальшому реорганізоване в публічне акціонерне товариство комерційний банк „Надра (далі ПАТ КБ „Надра) та [PERSON] був укладений кредитний договір №ZZZ497025. Згідно до цього договору [PERSON] отримала кредит у сумі 20000 доларів США зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 10% річних. Згідно до п. 1.3.2 договору передбачено плату за управління кредитом, яка сплачується позичальником щомісячно протягом всього терміну користування кредитом із розрахунку 0,35 % від розміру фактичного залишку заборгованості за кредитом. Кредит було надано на строк до 16 липня 2021 року. Згідно до п.п. 3.3.1. та 3.3.2 повернення кредиту здійснюється шляхом щомісячного внесення до 10 числа мінімального необхідного платежу в сумі 270 доларів США. Згідно до п. 5.1 договору у разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, визначеного у п. 3.3.3 договору,а також у випадку прострочення строку виконання зобовязань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Згідно до п. 5.2 договору у разі порушення позичальником вимог п.п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 договору , позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 10 % від суми кредиту. Отже, між позивачем та відповідачкою відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов'язання. 18 липня 2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки, згідно до якого [PERSON] надав поруку перед кредитором за виконання [PERSON] своїх обовязків за кредитним договором №ZZZ497025 від 18 липня 2006 року. Згідно до даного договору поруки [PERSON] та [PERSON] відповідають перед кредитором як солідарні боржники. 04 червня 2013 року між ПАТ „Комерційний банк „Надра та [PERSON] було укладено додатковий договір про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору №ZZZ497025 від 18 липня 2006 року. Згідно даного договору сторони досягли згоди здійснити реструктуризацію заборгованості [PERSON] за кредитним договором №ZZZ497025 від 18 липня 2006 року та змінити умови кредитування. За умовами додаткового договору за умови належного виконання позичальником боргових зобовязань за кредитним договором для розрахунку процентів встановлена фіксована процентна ставка у розмірі 14,2 % річних. У разі невиконання або неналежного виконання позичальником кредитного договору та/або договорів забезпечення та/або умов додаткового договору , банк має право для розрахунку плати за користування кредитними коштами у розмірі 18,2 % річних. Розмір щомісячного мінімально необхідного платежу встановлено у розмірі 280,5 доларів США. З дня підписання сторонами цього додаткового договору нарахування комісій, що були передбачені умовами кредитного договору припинено. Станом на 06 квітня 2015 року відповідачка [PERSON] не виконала в повному обсязі свої зобовязання за кредитним договором, щодо оплати частки боргу у встановлений договором строк та не повернула позивачу основний борг в сумі 14667,72 долара США і заборгованість по відсотках в сумі 2286,54 долара США. Відповідачці нарахований штраф на підставі пункту 5.2 кредитного договору в сумі 2000 доларів США штрафу. Пеня за останній рік до моменту звернення позивача до суду склала 6610,1 долара США. Визначаючи розмір заборгованості по тілу кредиту та відсотках, суд враховує, що саме такі суми встановлені у висновку експерта. Визначаючи розмір пені, суд враховує, що позов було подано до відділення поштового звязку 18 травня 2015 року, що стверджується відтиском печатки на конверті у якому позов надійшов до суду. Суд відхиляє як доказ розміру пені висновок експерта з тих підстав, що визначаючи розмір пені експерт керувалася Законом України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Разом з тим, вищевказаний Закон в даному випадку не може бути застосований з тих підстав, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності. Дія цього Закону не поширюється на порядок нарахування та сплати пені, штрафних та фінансових санкцій за несвоєчасну сплату податків, податкового кредиту та інших платежів до бюджетів усіх рівнів і позабюджетних фондів, передбачених чинним законодавством України, а також на відносини, що стосуються відповідальності суб'єктів переказу грошей через платіжні системи. Тобто дія цього закону не поширюється на порядок нарахування та сплати пені у правовідносинах стороною яких є фізична особа. Таким чином, відповідачка [PERSON] порушила право банку на своєчасне повернення кредиту та процентів. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -\~\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1\~ст. 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.\~\~ Відповідно до ч. 1 ст.\~546,\~553,\~572 ЦК України\~виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, порукою та заставою. Неустойка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (ст.\~549, п. 3 ч. 1 ст.\~611 ЦК України). Згідно з\~\~ч. 2\~ст. 258 ЦК України\~встановлена спеціальна позовна давність в один рік до вимог, у тому числі, про стягнення неустойки (штрафу, пені). За правилами\~ст. 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Отже, застосування строку позовної давності в один рік щодо стягнення неустойки обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням до суду, а починається окремо за кожен день, за який вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. За змістом ч. 2 ст.\~192, ч. 3 ст.\~533 ЦК України,\~Декрету Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання та валютного контролю \~порядок виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, тобто поряд зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за користування кредитом в іноземній валюті, оскільки такий процент не є фінансовою санкцією. Однак вказані положення можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом, та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення штрафних санкцій. Враховуючи наведене, суд вважає, що пеню за договором слід стягнути в гривні шляхом визначення розміру пені за офіційним курсом гривні до долара США на момент винесення рішення. Станом на 15 квітня 2016 року НБУ встановив офіційний курс гривні у розмірі 2564,7640 гривень за 100 доларів США. Відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Якщо в договорі поруки можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. По справі встановлено, що забезпечене зобовязання було змінено, розмір обсягу відповідальності поручителя [PERSON] збільшився за відсутності його згоди на таку зміну. Враховуючи наведене, суд вважає, що зустрічний позов [PERSON] слід задовольнити частково та визнати припиненим договір поруки укладений між ним та ВАТ КБ „Надра. Задовольняючи частково зустрічний позов [PERSON] суд враховує, що [PERSON] не була стороною договору поруки і не порушує права [PERSON] Така правова позиція закріплена в Постанові № 5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, постанові судових палат у цивільних та господарських справах ВСУ від 23 травня 2012 року, ухвалі колегії суддів Судової палати у цивільних справах ВСУ від 07 жовтня 2009 року. Суд вважає, що у задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити. Пункт 1.3.2 кредитного договору не суперечать нормам\~ЦК України,\~Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг \~та\~Закону України „Про захист прав споживачів \~(ст. ст. 11, 18), оскільки п. 1.3.2 не містить формули зі зміненими величинами при платі за обслуговування кредиту, а містить незмінні місячні платежі. Посилання [PERSON] на додану нею до зустрічного позову постанову Верховного Суду України є безпідставними, оскільки у цій справі інші фактичні обставини та умови договору, ніж ті, що переглядались Верховним Судом України. Суд також враховує, що ст. 3 ЦК України у якості загальної засади цивільного законодавства передбачено принцип свободи договору. Відповідно до статей 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Така правова позиція закріплена в ухвалі ВССУ від 15 квітня 2015 року. Вказані обставини стверджуються дослідженими судом доказами. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги ВАТ КБ „Надра слід задовольнити частково. З відповідачки [PERSON] слід стягнути 14667,72 долара США в рахунок заборгованості по тілу кредиту, 2286,54 долара США в рахунок заборгованості по відсотках, 168392 гривні 57 копійок в рахунок пені. У стягненні штрафу слід відмовити у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності. Зокрема як вбачається з розрахунку заборгованості поданому до суду позивачем, [PERSON] здійснила останній платіж за договором 08 квітня 2014 року, тобто позивач дізнався про порушення свого права, більше ніж за один рік до моменту звернення до суду. Суд вважає, що з ПАТ КБ „Надра на користь держави слід стягнути 243 гривні 60 копійок судового збору. При цьому суд враховує, що згідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. [PERSON] було звільнено від сплати позовних вимог за зустрічним позовом. Суд вважає, що з [PERSON] на користь держави слід стягнути 3654 гривні судового збору. Визначаючи розмір судового збору, який слід стягнути на користь держави з [PERSON] суд враховує, що позов було подано до суду 18 травня 2015 року. Згідно до Закону України „Про судовий збір з редакції чинній на момент подання позову до суду уповноваженою особою Фонду Гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в публічного акціонерного товариства комерційний банк „Надра, від сплати судового збору були звільнені уповноважені особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Ставка судового збору за подання позовів майнового характеру була встановлена у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. 1% від від задоволеної частини вимог перевищує 3 розміри мінімальної заробітної плати. Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 3 мінімальних заробітних плат встановлених на 01 січня 2015 року. На підставі ст. ст.ст. 3,6, 11, 16, 526, 530, 533, 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial