Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Велтлінер» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку суброгації. Позов мотивовано тим, що 24 листопада 2017 року між ПрАТ «СК «Велтлінер» та ТОВ «Сконто» було укладено договір №КА048351 добровільного страхування наземного транспортного засобу «Scania» (н.з. [NUMBER] ) із франшизою при страховому випадку пошкодження транспортного засобу у розмірі 0%. 13 листопада 2018 року о 10.45 год. у м. Вінниця по вул. Б.Хмельницького, 4, [PERSON] , керуючи автомобілем «Фольксваген» (н.з. [NUMBER] ), здійснив зіткнення із транспортним засобом «Scania» (н.з. [NUMBER] ). Як зазначає позивач, вина [PERSON] у скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується спільним повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколом ) від 13 листопада 2018 року. Відповідно до акту виконаних робіт № 59 від 10 грудня 2018 року, виданого ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Scania» (н.з. [NUMBER] ) становить 20 000 грн., у зв`язку з чим, ПрАТ «СК «Велтлінер» виплатило страхове відшкодування у загальному розмірі 20 000 грн., яке було перераховане на рахунок ФОП [PERSON] та підтверджується платіжним дорученням № 924 від 04 грудня 2018 року. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участі [PERSON] , цивільно-правова відповідальність останнього була застрахована на підставі полісу обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів «АМ»7702646, виданого ПрАТ «СК «ПЗУ Україна». Після звернення ПрАТ «СК «Велтлінер» до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» із зворотною вимогою про відшкодування виплачених коштів, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» 13 березня 2019 року виплатило ПрАТ «СК «Велтлінер» відшкодування у розмірі 7050 грн. Таким чином позивач вказує на те, що він, відшкодувавши шкоду своєму страхувальнику, має право зворотної вимоги до [PERSON] в частині відшкодування шкоди, яка не покривається страховим відшкодуванням за полісом ОСЦПВ у розмірі 12 950 грн. Таким чином позивач просить стягнути з відповідача на свою користь витрати на витрати страхового відшкодування у розмірі 12 950 грн. та понесені судові витрати, а саме витрати на сплату судового збору в розмірі 2 102 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн. Ухвалою суду від 19.02.2020 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. 02.03.2020 року на адресу суду надійшла заява позивача про усунення недоліків. Ухвалою суду від 03.03.2020 року позовну заяву прийнято та відкрито провадження у справі. 29.04.2020 року ухвалою суду клопотання представника позивача задоволено та визначено проведення слухання справи в режимі відеоконференції. В свою чергу відповідач [PERSON] надав до суду відзив, в якому зазначив що позовні вимоги не визнає. Обгрунтовуючи відзив, відповідач вказав про те, що відповідно до п.8.11 договору добровільного страхування наземного транспортного засобу від 24.11.2017 року за №КА048351, зазначений договір було укладено на строк з 01 грудня 2017 року по 11 листопада 2018 року. Страхова подія відбулася 13 листопада 2018 року (тобто за межами дії договору страхування). У зв`язку з чим в ПАТ «Страхова компанія «Велтлінер» взагалі були відсутні будь-які юридичні підстави для виплати страхового відшкодування ТОВ «Сконто», якому належав автомобіль Scania», і відповідно ПАТ «Страхова компанія «Велтлінер» також безпідставно звернулася до ПрАТ СК «ПЗУ Україна», і в подальшому до [PERSON] з вимогою про стягнення коштів в порядку суброгації. Крім того, у відзиві [PERSON] ставить під сумнів правомірність розміру суми претензій ПрАТ СК «Велтлінер» до ПрАТ СК «ПЗУ Україна», оскільки відповідно до полісу №АМ /7702646, укладеного між [PERSON] та ПрАТ СК «ПЗУ Україна» договір страхування також передбачав виплату страхового платежу в розмірі 100 000 грн. (розмір франшизи 0 грн.) Однак до матеріалів справи не долучено ні листа ПрАТ СК «Велтлінер» до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» щодо розміру відшкодування, ні відмови ПрАТ СК «ПЗУ Україна» у відшкодуванні іншої частини понесених витрат, а саме в розмірі 12 950 грн. Окрім того відповідач зазначає про те, що ПрАТ СК «ПЗУ Україна», здійснюючи виплату лише частини страхового відшкодування, посилається на ст.29 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов?язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, з урахуванням зносу. Однак сам позивач, при виплаті страхового відшкодування ТОВ «Сконто» здійснив виплату такого відшкодування у повному розмірі, не беручи до уваги знос транспортного засобу та не проводячи відповідну оцінку. У зв`язку з чим ПрАТ СК «Велтлінер» здійснило виплату в розмірі більшому, ніж це передбачено законом. Крім того, відповідач у відзиві звернув увагу на кількість та види пошкоджень, завданих транспортним засобам в результаті скоєння ДТП. Так, відповідно до змісту європротоколу від 13.11.2018 року (який без жодних зауважень погодили та підписали обидва учасники ДТП), автомобілю «Scania» було завдано пошкодження у виді тріснутого правого покажчика поворота. Жодних інших механічних ушкоджень автомобіля «Scania» зазначено не було. Окрім того, беручи до уваги пояснення [PERSON] до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 13.11.2018 року, єдиним ушкодженням, яке отримав автомобіль «Scania», було пошкодження правого покажчика повороту. Також зазначає про те, що сам лише факт складання та підписання обома учасниками ДТП повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколу), вказує на наявність у водіїв транспортних засобів згоди щодо обставин участі в ній. Однак відповідно до акта огляду транспортного засобу (який, як наголошує відповідач, було складено уже 19.11.2018 року, тобто через 5 днів після ДТП), під час огляду автомобіля «Scania», який належав ТОВ «Сконто», було виявлено значно більше механічних пошкоджень, а саме пошкодження правої бокової панелі бампера, розлом правого бризговика, тріщина панелі підніжик кабіни. Загалом на суму 20 000 грн. В судовому засіданні представник позивача Михалевський Ю.Р., підтримав заявлені вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Сувалов В.О., підтримав позицію відповідача, обгрунтовану у письмовому відзиві на позовну заяву та просив відмовити в задоволенні заявлених вимог в повному обсязі. З`ясувавши позиції представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, враховуючи наступне. Так, судом встановлено, що 24 листопада 2017 року між ПрАТ «СК «Велтлінер» та ТОВ «Сконто» було укладено договір №КА048351 добровільного страхування наземного транспортного засобу «Scania» (н.з. [NUMBER] ) із франшизою при страховому випадку пошкодження транспортного засобу у розмірі 0%. 13 листопада 2018 року о 10.45 год. у м. Вінниця по вул. Б.Хмельницького, 4, [PERSON] , керуючи автомобілем «Фольксваген» (н.з. [NUMBER] ), здійснив зіткнення із транспортним засобом «Scania» (н.з. [NUMBER] ). На місці скоєння дорожньо-транспортної пригоди, обома її учасниками було складено спільне повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) від 13 листопада 2018 року. В подальшому, стосовно транспортного засобу «Scania» (н.з. [NUMBER] ) було проведено відновлювальний ремонт. Відповідно до акту виконаних робіт № 59 від 10 грудня 2018 року, виданого ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Scania» (н.з. [NUMBER] ) становить 20 000 грн. На підставі зазначеного акту виконаних робіт ПрАТ «СК «Велтлінер» виплатило страхове відшкодування у загальному розмірі 20 000 грн., яке було перераховане на рахунок ФОП [PERSON] та підтверджується платіжним дорученням № 924 від 04 грудня 2018 року. Оскільки на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участі [PERSON] , цивільно-правова відповідальність останнього була застрахована на підставі полісу обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів «АМ»7702646, виданого ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», ПрАТ «СК «Велтлінер» звернулося до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» із зворотною вимогою про відшкодування виплачених коштів. У зв`язку з чим ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» 13 березня 2019 року виплатило ПрАТ «СК «Велтлінер» відшкодування у розмірі 7050 грн. Таким чином, позивач вказує на те, що він, відшкодувавши шкоду своєму страхувальнику, має право зворотної вимоги до [PERSON] в частині відшкодування шкоди, яка не покривається страховим відшкодуванням за полісом ОСЦПВ у розмірі 12 950 грн. Як вбачається із п.8.11 договору добровільного страхування наземного транспортного засобу від 24.11.2017 року за № КА048351, украденого між ПрАТ «СК «Велтлінер» та ТОВ «Сконто», зазначений договір було укладено на строк з 01 грудня 2017 року по 11 листопада 2018 року. Страхова подія відбулася 13 листопада 2018 року (тобто за межами дії договору страхування). У зв`язку з чим в ПАТ «Страхова компанія «Велтлінер» були відсутні юридичні підстави для виплати страхового відшкодування ТОВ «Сконто», якому належав автомобіль Scania», і відповідно ПАТ «Страхова компанія «Велтлінер» також безпідставно звернулася до ПрАТ СК «ПЗУ Україна», і в подальшому до [PERSON] із вимогою про стягнення коштів в порядку суброгації. Беручи до уваги поліс №АМ /7702646, укладений між [PERSON] та ПрАТ СК «ПЗУ Україна», договір страхування також передбачав виплату страхового платежу в розмірі 100 000 грн. (розмір франшизи 0 грн.). Однак, стороною позивача на підтвердження вимог не долучено до матеріалів позову ні листа ПрАТ СК «Велтлінер» до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» щодо розміру відшкодування, ні відмови ПрАТ СК «ПЗУ Україна» у відшкодуванні іншої частини понесених витрат, а саме в розмірі 12 950 грн. Також суд приймає до уваги ту обставину, що ПрАТ СК «ПЗУ Україна», здійснюючи виплату лише частини страхового відшкодування, посилається на ст.29 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов?язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, з урахуванням зносу. Однак сам позивач, при виплаті страхового відшкодування ТОВ «Сконто» здійснив виплату такого відшкодування у повному розмірі, не беручи до уваги знос транспортного засобу та не проводячи відповідну оцінку. У зв`язку з чим ПрАТ СК «Велтлінер» здійснило виплату в розмірі більшому, ніж це передбачено законом. Окрім того, позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено кількість та види пошкоджень, завданих транспортним засобам в результаті скоєння ДТП. Так, відповідно до змісту європротоколу від 13.11.2018 року (який було погоджено та підписано обома учасниками ДТП), автомобілю «Scania» було завдано пошкодження у виді тріснутого правого покажчика поворота. Жодних інших механічних ушкоджень автомобіля «Scania» зазначено не було. Також, беручи до уваги пояснення [PERSON] до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 13.11.2018 року, єдиним ушкодженням, яке отримав автомобіль «Scania», було пошкодження правого покажчика повороту. Однак, відповідно до акта огляду транспортного засобу, який було складено 19.11.2018 року, тобто через 5 днів після ДТП, під час огляду автомобіля «Scania», який належав ТОВ «Сконто», було виявлено значно більше механічних пошкоджень, а саме пошкодження правої бокової панелі бампера, розлом правого бризговика, тріщина панелі підніжик кабіни. Загалом на суму 20 000 грн. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» подія, яка сталася 13 листопада 2018 року є страховим випадком. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування», страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані окремим законодавчим актом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Крім Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ці відносини регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування» та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них (ч. 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Водночас, цією ж статтею визначено, що якщо норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Отже, в даному випадку питання конкуренції рівнозначних за юридичною силою законодавчих актів врегульовано на законодавчому рівні, визначивши Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» спеціальним. Виходячи з принципу верховенства спеціальних норм над загальними нормами, при конкуренції норм до правовідносин у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів підлягають застосуванню правові механічними, визначені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Обсяг прав, які набуває страховик, що виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, передбачено ст. 993 ЦК України. Зміст даної статті дублює положення ст. 27 Закону України від 07.03.1996, № 85/96-ВР «Про страхування», і визначає можливість виникнення у страховика права регресу до заподіювача страхувальнику шкоди (суброгація). Однак, даними нормами не визначено межі відповідальності страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тобто розмір страхової суми, яку страховик зобов`язаний виплатити. З огляду на це посилання позивача на ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» як на законодавчі приписи, які покладають на відповідача обов`язок сплатити всю суму відновлювального ремонту, є безпідставним, оскільки обов`язок з відшкодування шкоди не є предметом правового регулювання цих норм. Крім того, здійснена страхова виплата не є неспростовною обставиною і її розмір як обсяг відповідальності заподіювача шкоди перед страховиком підлягає доказуванню на загальних підставах. Відповідальність страховика полягає у виконанні обов`язку відшкодувати шкоду, заподіяну страхувальником, у межах страхових сум. Межі страхового відшкодування, тобто розмір грошової суми, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування, визначаються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та відповідним страховим полісом, що є єдиною формою внутрішнього договору страхування. Шкода є економічною кількісною категорією, що виражає вартість збитків. Встановлюючи межі відшкодування шкоди, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» також визначає порядок визначення розміру шкоди, що підлягає відшкодуванню страховиком особи, що її заподіяла. За загальним правилом, яке наведено у ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Витрати, які є складовою шкоди як вартісного вираження збитків при пошкодженні транспортного засобу і підлягають відшкодуванню, визначенні ст. 29 Законом України «Про страхування», витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Таким чином, в даному випадку слід розмежовувати реальні збитки, заподіяні транспортному засобу, які фактично поніс страховик і право на які у нього виникло на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», та збитки у вигляді відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, обов`язок відшкодування яких виник у страховика за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Визначення розміру збитку у вигляді відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу здійснюється шляхом оцінки майна за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами (ст. 3 Закону України від 12.07.2001, № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»). Отже, розмір реальних збитків та розмір збитків у вигляді відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу не завжди можуть співпадати. У випадку не покриття (недостатності) розміру оціненої шкоди фактично понесених витрат страховиком, що виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, обов`язок сплати різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою покладається на особу, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність (ст. 1194 ЦК України). Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» від 17.02.2011 внесені зміни та доповнення до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які дозволили учасникам дорожнього руху, у випадку ДТП, за наявності встановлених пунктом 33.2 статті 33 наведеного Закону обставин, спільно складати повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («Європротокол») без інформування відповідних підрозділів Національної поліції про її настання. Відповідно до пункту 33.2 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що кореспондується з абзацом 3 пункту 2.11 Правил дорожнього руху України, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. На виконання умов Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплат страхового відшкодування», Моторним (транспортним) страховим бюро України було встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено протоколом Президії МСТБУ від 11.08.2011 №274/2011 Інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до зазначеної Інструкції, у Європротоколі зазначаються фактична дата, час та місце настання дорожньо-транспортної пригоди, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше. Виправлення у повідомленні категорично забороняються та замість зіпсованого бланку заповнюється інший. Як вбачається з наявного європротоколу, він складений обома учасниками ДТП у частинах, що стосуються інформації про транспортний засіб А та транспортний засіб Б, не містить виправлень, у відповідних пунктах зазначено дату, час та місце дорожньо-транспортної пригоди, наявна схема ДТП, визначені обставини ДТП для пояснення цієї схеми, а також відсутні будь-які відмітки про наявність з боку сторін зауважень стосовно відомостей, які зазначені у даному Європротоколі. Крім того, сам лише факт складання та підписання обома учасниками ДТП повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколу), вказує на наявність у водіїв транспортних засобів згоди щодо обставин участі в ній. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною 2 статті 16 ЦК України передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позов не підлягає до задоволення. Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з чим в задоволенні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми судового збору слід відмовити. Окрім того, з наведених підстав, підлягає відмові і вимога щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

Outcome: dismissed