Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Представник позивача ПрАТ «Київський страховий дім» (далі по тексту - Позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - Відповідач), про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою в порядку регресу, в розмірі 8 158 грн. 11 коп. та стягнення судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.06.2014р. сталась дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої були автомобіль «Mercedes-benz», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіль «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Відповідно до постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 04.06.2014р. винним у вчиненні адміністративного правопорушення визнано Відповідача та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності. Відповідно до полісу № АС/3808726 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 15.05.2013р., укладений між автомобіль «Mercedes-benz», д.н.з. [NUMBER] був застрахований. 07.05.2014р. [PERSON] було повідомлено Позивача про подію, що може бути визнана страховим випадком. 07.07.2014р. [PERSON] звернувся до Позивача із завою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до ремонтної калькуляції Audatex № 712-608 від 08.07.2014р. вартість відновлюваного ремонту колісного транспортного засобу, що є матеріальним збитком, становить 9159, 11 грн. 28.07.2014р. Позивачем складено Страховий акт № 712-608/1 від 28.07.2014р. по договору страхування АС-3808726 від 15.05.2013р. про виплату страхового відшкодування за вирахуванням франшизи в розмірі 8 158, 11 грн. 11.08.2014р. відповідно до наказу Позивача № 712-608/1/1 від 28.07.2014р. Позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 8 158, 11 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2537 від 11.08.2014р. Ані Страхувальник, ані Відповідач не повідомили Позивача про настання страхового випадку в порушення вимог пп. 33.1.4. п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У зв'язку з вище викладеним у Позивача виникло право зворотної вимоги до Відповідача. 10.11.2014р. Позивач направив Відповідачу Вимогу № 1089, відповідно до якої запропонував Відповідачу відшкодувати шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою. Разом з тим, Відповідачем вказана вимога була залишена поза увагою. У зв'язку з цим Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив стягнути на свою користь завдану шкоду в розмірі 8 158 грн. 11 коп. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву в якій просив розглядати справу у відсутність представника позивача, позов просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився. Судом вживалися заходи щодо повідомлення Відповідача про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 06 травня 2014 року в м. Києві по просп. Броварському сталась дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої були автомобіль «Mercedes-benz», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], та автомобіль «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Відповідно до постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 04.06.2014р. винним у вчиненні адміністративного правопорушення визнано Відповідача та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності. Відповідно до Полісу АС/4659402 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 29.10.2013р. цивільно-правова відповідальність [PERSON], власника автомобіля «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER], була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна». 07.05.2014р. [PERSON] звернувся до Позивача з Повідомленням про подію, що може бути визнана страховою. 07.05.2014р. Позивачем складено Акт огляду транспортного засобу, в якому були зафіксовані пошкодження автомобіля «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER]. 07.07.2014р. [PERSON] звернувся до Позивача із Заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до ремонтної калькуляції Audatex № 712-608 від 08.07.2014р. вартість відновлюваного ремонту колісного транспортного засобу, що є матеріальним збитком, становить 9159, 11 грн. Відповідно до Страхового акту 712-608/1 по договору страхування № АС-3808726 від 15.05.2013 та Наказу № 712-608/1/1 від 28.07.2014р. Позивачем було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 8 158, 11 грн. Страхове відшкодування в розмірі 8 158, 11 грн. було виплачене [PERSON] у відповідності до його Заяви від 07.07.2014р. шляхом перерахування на картковий рахунок, що підтверджується платіжним дорученням № 2537 від 11.08.2014р. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положеннями ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в якій зазначається, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеним лімітом. Згідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Положеннями пп. 33.1.1 ст. 33 цього Закону визначено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль «Mercedes-benz», д.н.з. [NUMBER], яким керував Відповідач та який належить [PERSON], застрахований у ПрАТ «Київський страховий дім», що підтверджується Полісом АС/388726 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 16.05.2013р. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за завданні збитки. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір невстановлений законом. Положеннями пп. ґ) п. 38.1.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Ані власник транспортного засобу, ані Відповідач не повідомили Позивача про настання події, що може бути визнана страховим випадком. 10.11.2014р. Позивач звернувся до Відповідача із Вимогою про стягнення шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою в порядку регресу за вих. № 1089, відповідно до якої Відповідачу було запропоновано відшкодувати Позивачу витрати, пов'язані зі сплатою страхового відшкодування в розмірі 8 158, 11 грн. Разом з тим, вказана вимога була залишена Відповідачем поза увагою. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а саме з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню сума у розмірі 8 158, 11 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягнути з Відповідача на користь Позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 243, 60 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 979, 993, 1187, 1188, 1191, 1192 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved