Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

Представник Публічного\~акціонерного товариства\~«Універсал Банк»\~[PERSON]\~звернувся до\~суду з\~позовом,\~заявивши вимогу\~стягнути солідарно\~з \~[PERSON],\~[PERSON] \~ заборгованість\~в сумі\~73689,07\~доларів США\~за кредитним\~договором №\~040-2008-1677\~від 27\~травня 2008\~року та\~його поручителя\~ [PERSON] згідно договору поруки № 040-2008-1677-Р/1 від цього ж числа. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачами своїх договірних зобовязань, внаслідок чого станом 16 березня 2015 року виникла вищезазначена заборгованість, яка складається із 480,77 доларів США простроченої заборгованості по сумі кредиту, 70711,52 доларів США суми дострокового стягнення кредиту, 2485,14 доларів США відсотків та 11,64 доларів США підвищених відсотків. 19 лютого 2016 року до суду із зустрічним позовом звернувся [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа [PERSON] про визнання кредитного договору недійсним посилаючись на те, що норми договору суперечать ЗУ «Про захист прав споживачів». Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 14 квітня 2016 року відкрито провадження за зустрічним позовом та обєднано його з первісним. Представником позивача подано заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, у судове засідання повторно не зявилися, представник [PERSON] подав суду клопотання про підтримання зустрічних вимог та просить справу розглядати без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення первісного позову та у відмові в задоволенні зустрічного позову. 27 травня 2008 року між кредитодавцем Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі\~Банк), та позичальником [PERSON] був укладений кредитний договір № 040-2008-1677. Відповідно до п. 1.1 даного договору Банк зобовязався надати позичальнику грошові кошти в сумі 80000 доларів США (екв. 388000 грн. по курсу НБ України станом на день укладення договору), а позичальник зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути даний кредит, а також сплатити проценти за користування ним в розмірі 13,45 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Строк кредитування становить період з дати надання кредиту по 10 травня 2028 року включно (п. 1.2 кредитного договору). Згідно пунктів 2.1.3 та 2.3 Кредитного договору видача кредиту проводиться на поточний рахунок позичальника у Банку № 26205000194589 (№ 04004019000194589). В забезпечення\~виконання зобов'язань\~позичальника за\~даним договором\~27\~травня 2008\~р.\~між Банком\~та [PERSON] був укладений договір поруки № 040-2008-1677-Р/1. На виконання умов договору Банком перераховано [PERSON] 80000 доларів США на вищезазначений рахунок, що підтверджується меморіальним ордером № 0402902USD001652 від 27 травня 2008 року та випискою з рахунку за вказаний день. [PERSON], відповідно до пунктів 2.4, 2.5, 2.6 Кредитного договору та Графіку платежів, який є додатком № 2 до даного договору, зобовязаний щомісяця, до 10 числа наступного за звітним місяця, вносити на погашення кредиту щомісячний платіж в сумі 957,33 доларів США, який складається із частини погашення основної суми кредиту та процентів, нарахованих за користування кредитом за попередній платіжний період. У пункті 1.1.1. кредитного договору сторони передбачили, що за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується підвищена процентна ставка в розмірі 40,35 % річних, яка застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника. Крім того, на виконання пунктів 3.1, 3.2 та 3.3 Кредитного договору, позичальник зобовязувався щорічно до 10 червня сплачувати 271,76 доларів США страхових платежів страхування заставленого нерухомого майна, розташованого в [ADDRESS] що відображено в Графіку платежів. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Згідно ст.ст.\~1049,\~1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах договору, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В разі, якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів (частина 2\~ст. 1050 ЦК України). Згідно ч. 2\~ст. 1054 ЦК України\~дана норма поширюється і на відносини щодо договору кредиту. Як вбачається з наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, не спростованого відповідачами, [PERSON] неналежним чином виконує свої договірні зобовязання по поверненню кредиту та сплати процентів за його користування починаючи з 10 січня 2015 року, про що свідчить щомісячне зростання показників в графі «Прострочена заборгованість по кредиту» до 480,77 доларів США станом на 16 березня 2015 р. та в графі «Прострочена заборгованість по відсоткам» до 2327,22 доларів США на цю ж дату. Тому прострочена заборгованість по кредиту та прострочена заборгованість по процентах за його користування підлягає стягненню з позичальника. У звязку з простроченням погашення кредиту Банком нарахована плата за користування кредитом, строк сплати якого прострочений, виходячи з підвищеної процентної ставки, тому позов в частині стягнення заборгованості в сумі 11,64 доларів США з процентів по підвищеній ставці підлягає задоволенню. Оскільки позичальником було прострочено повернення трьох чергових частин позики, тому, відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, стягненню підлягає також кредит в частині, строк сплати якої за договором не наступив, в сумі 70711,52 долари США. [PERSON] Банком була направлена 23 січня 2015 р. вимога про сплату простроченої заборгованості за договором за адресою, зазначеною відповідачем у договорі, яка не була виконана. Відповідно до\~ст. 553 ЦК України\~поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. В разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини 1, 2\~ст. 554 ЦК України). За договором поруки № 040-2008-1677-Р/1 від 27 травня 2008 року [PERSON] поручилася за виконання [PERSON] його договірних зобовязань за кредитним договором № 040-2008-1677 від 27 травня 2008 р., вона відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобовязаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основного боргу в сумі 80000 доларів США, сплату процентів, в т.ч. підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлені строки/терміни сплати платежів (пункти 1.1, 1.2 та 1.3 договору поруки). [PERSON] не виконала письмової вимоги Банку, направленої за її адресою, зазначеною в договорі поруки, відповідно до п. 2.2 договору поруки, тому вона відповідає перед Банком як солідарний з [PERSON] боржник. Судом не беруться до уваги дані висновку судово економічної експертизи №2482 від 05.04.2018 року через його спростування доказами, що знаходяться в матеріалах справи та досліджені судом у судовому засіданні. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного\~товариства «Універсал\~Банк» підлягає стягненню заборгованість у загальному розмірі 73689,07 доларів США дол. тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Згідно з ч.1\~ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч.ч.1,2\~ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно з\~ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~передбачено, що умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Несправедливими є зокрема, умови договору про: встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору. Якщо положення договору визнано несправедливим, враховуючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому. Згідно ч.1\~ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 95 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. \~ \~ \~ \~ \~Зважаючи на\~викладене,\~суд вважає,\~що позивачем\~та представником\~за зустрічним\~позовом про\~визнання кредитного\~договору недійсним\~не доведено\~в судовому\~засіданні та\~не представлено\~доказів,\~що \~порушують права\~[PERSON]\~ не встановлено порушення таких прав і в судовому засіданні тому зустрічний позов є необґрунтований та не підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідачів рівними частками на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у сумі 3654 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved