Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Представник ТОВ «Український промисловий банк» 15 червня 2009 року звернувся на адресу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з зазначеною позовною заявою, в якій просив суд стягнути на його користь з відповідачів, як з солідарних боржників 319 828,83 доларів США - заборгованість по кредиту; 20 186,37 доларів США - заборгованість за відсотками; 867,31 грн. - заборгованість за щомісячною комісією; 12 333,46 доларів США та 169,86 грн. - суму пені, а всього разом в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 10 червня 2009 року 2 682 445,71 грн. та покласти всі судові витрати на відповідачів (том 1 а. с. 2-3). В обґрунтування даного позову представник ТОВ «Український промисловий банк» у позовній заяві посилався на те, що 30 березня 2005 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ТОВ «Кварцит ДМ» 30 березня 2005 року був укладений кредитний договір № 7/КВ-05 на відкриття відновлювальної мультивалютної лінії на умовах визначених договором, а також додатковими угодами до нього. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 06 листопада 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк»,ТОВ «Кварцит ДМ» та [PERSON] був укладений договір поруки № 7/Zпор-07-5, за умовами якого останній поручився відповідати як солідарний боржник за виконання ТОВ «Кварцит ДМ» кредитних зобов'язань. У зв'язку з неналежним виконанням ТОВ «Кварцит ДМ» зобов'язань за кредитним договором № 7/КВ-05 від 30 березня 2005 року у нього виникла заборгованість, яку ТОВ «Український промисловий банк» просив суд стягнути солідарно з відповідачів (том 1 а. с. 2-3). 28 липня 2010 року за наслідками розгляду вказаної позовної заяви було ухвалено заочне рішення про задоволення у повному обсязі даного позову (том 1 а. с. 141-142). Ухвалою суду від 21 серпня 2014 року було скасовано вказане заочне рішення від 28 липня 2010 року та справу призначено на новий судовий розгляд (том 1 а. с. 209-210). У судовому засіданні від 09 вересня 2014 року позивач ТОВ «Український промисловий банк» був замінений на правонаступника - ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» (том 1 а. с. 231-232). Представник позивача ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, на їх задоволенні наполягав. Представник відповідача ТОВ «Кварцит ДМ» у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечувала, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, свого представника для участі в розгляді даної цивільної справи не направив, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог позивача та можливості задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 30 березня 2005 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ТОВ «Кварцит ДМ» був укладений кредитний договір №7/КВ-05 на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії з урахуванням додаткового договору №1 від 31 жовтня 2005 року, додаткового договору №2 від 09 листопада 2005 року, договору про внесення змін та доповнень №3 від 06 грудня 2005 року, договору про внесення змін та доповнень №4 від 13 лютого 2006 року, договору про внесення змін та доповнень №5 від 31 травня 2006 року, договору про внесення змін та доповнень №6 від 28 лютого 2007 року, договору про внесення змін та доповнень №7 від 30 березня 2007 року, договору про внесення змін та доповнень №8 від 26 квітня 2007 року, договору про внесення змін та доповнень №9 від 01 жовтня 2007 року, договору про внесення змін та доповнень №10 від 31 жовтня 2007 року, договору про внесення змін та доповнень №11 від 06 листопада 2007 року, договору про внесення змін та доповнень №12 від 31 січня 2008 року, договору про внесення змін та доповнень №13 від 21 жовтня 2008 року, за яким позивач відкрив відповідачу відновлювальну відкличну мультивалютну кредитну лінію зі строком дії з 30 березня 2005 року по 28 лютого 2010 року та в її межах надав кредитні кошти, а ТОВ «Кварцит ДМ» зобов'язався повернути кредит згідно з графіком зменшення ліміту кредитування, викладеним в додатку №1 до кредитного договору (п. 4.1. кредитного договору), сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі, передбаченому п.1.1. кредитного договору, щомісячну комісію за управління кредитною лінією у розмірі 1 (один) % річних у доларах США від фактичної заборгованості по кредиту. У разі несвоєчасного повернення заборгованості по кредиту «Кварцит ДМ» зобов'язаний сплачувати проценти із розрахунку, передбаченого п.4.6. кредитного договору, а у разі прострочення платежів основного боргу, процентів, та комісій - пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення (п.8.1. кредитного договору). Викладене підтверджується письмовими доказами, наявними в матеріалах справи (том 1 а. с. 4-5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17-21, 22, 23-24). Виконання зобов'язань за кредитним договором забезпечилось порукою [PERSON] згідно з договором поруки №7/2пор-07-5 від 06 листопада 2007 року зі змінами, внесеними договором про внесення змін та доповнень №1 від 31 січня 2008 року. Згідно п.4 договору поруки «поручитель і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи повернення кредиту, сплату процентів, комісій, штрафних санкцій та відшкодування збитків» (том 1 а. с. 25, 26). ТОВ «Український промисловий банк» виконав свої зобов'язання за кредитним договором шляхом видачі кредитних коштів окремими траншами, що підтверджується виписками з особових рахунків №2063601300291, №2063702300291, а саме: 500 000 доларів США згідно меморіального ордеру №1 від 30 березня 2005 року (том 1 а. с. 27); 200 000 доларів США згідно меморіального ордеру №23 від 06 грудня 2005 року (том 1 а. с. 28); 5 000 доларів США згідно меморіального ордеру №01 від 08 листопада 2007 року (ом 1 а. с. 29), 150 000 грн. згідно меморіального ордеру №2 від 14 листопада 2007 року (том 1 а. с. 30); 100 000 грн. згідно меморіального ордеру №1 від 29 листопада 2007 року (том 1 а. с. 30); 30 000 доларів США згідно меморіальною ордеру №1 від 19 листопада 2007 року (том 1 а. с. 31), 7 000 доларів США згідно меморіального ордеру №1 від 28 листопада 2007 року (том 1 а. с. 32), 10 000 доларів США згідно меморіального ордеру №01 від 14 грудня 2007 року (том 1 а. с. 33); 10 000 доларів США згідно меморіального ордеру №1 від 11 грудня 2007 року (том 1 а. с. 34), 29217,80 доларів США згідно меморіального ордеру №1 від 05 грудня 2007 року (том 1 а. с. 35); 7000,00 доларів США згідно меморіального ордеру №2 від 04 грудня 2007 року (том 1 а. с. 36). ТОВ «Кварцит ДМ» в порушення умов п.4.1., 4.4. кредитного договору з 01 листопада 2008 року прострочив оплату кредиту, у зв'язку з чим станом на 01 грудня 2008 року виникла прострочена заборгованість по відсоткам. У зв'язку з порушенням ТОВ «Кварцит ДМ» зобов'язань за кредитним договором на адреси відповідачів були направлено листи-повідомлення та листи-вимоги щодо погашення простроченої заборгованості, які не буди виконані (том 1 а. с. 37, 38, 39-40, 41, 42). З розрахунку заборгованості доданого до позовної заяви вбачається, що станом на 10 червня 2009 року заборгованість за кредитним договором № №7/КВ-05 від 30 березня 2005 року становить у гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 10 червня 2009 року 2682445,71 грн. та складається з: 319 828,83 доларів США - заборгованості за кредитом, 20186,37 доларів США - заборгованості за відсотками, 867,31 грн. - заборгованості за щомісячною комісією; 12 333,46 доларів США та 169,86 грн. - суми пені (том 1 а. с. 43-44). Судом також було встановлено, що 05 вересня 2013 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» був укладений договір № 31-Л про передавання в управління непроданих активів, за умовами якого останній набув статус довірчого власника отриманих в управління актів та набув право володіти, користуватись і розпоряджатись активами відповідно до законодавства України та зазначеного договору; бути процесуальним правонаступником ТОВ «Український промисловий банк» у справах, однією із сторін (учасників) яких є ТОВ «Український промисловий банк», а також правонаступником у виконавчих провадженнях, однією із сторін (учасників) є ТОВ «Український промисловий банк» (том 1 а. с. 217-220). На виконання вказаного договору актом приймання-передачі кредитних договорів, договорів застави (іпотеки), поруки від 14 листопада 2014 року ТОВ «Український промисловий банк» передало, а «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» кредитні договори та поруки, укладені між ТОВ «Український промисловий банк» та ТОВ «Кварцит ДМ» (том 1 а. с. 221-223, том 2 а. с. 42-44). Правовідносини, що виникли між сторонам врегульовані нормами Цивільного кодексу України, а також умовами укладених між сторонами договорів. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з ч. 2 ст. 316 ЦК України особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору управління майном. Частиною 2 ст. 1029 ЦК України договір управління майном може засвідчувати виникнення в управителя права довірчої власності на отримане в управління майно. Законом чи договором управління майном можуть бути передбачені обмеження права довірчої власності управителя. Аналізуючи правові відносини, що виникли між сторонами в контексті викладених норм права, приймаючи до уваги, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт неналежного виконання відповідачами кредитних зобов'язань, а також те, що ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» на законних підставах набуло право вимоги за кредитним договором № №7/КВ-05 від 30 березня 2005 року та за договором поруки 7/2пор-07-5 від 06 листопада 2007 року, суд приходить до висновку щодо доведеності та обґрунтованості позовних вимог та можливості їх задоволення у повному обсязі, а саме: щодо солідарного стягнення з відповідачів на користь ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» 2 682 445,71 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, приймаючи до уваги результат вирішення справи, на підставі вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути в рівних частках з відповідачів на користь позивача судові витрати, загальний розмір яких становить 1 950,00 грн. (том 1 а. с. 63, 64). На підставі викладеного,

Outcome: approved