Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що відповідно до укладеного кредитно-заставного договору №CSR0AE00000735 від 28 лютого 2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 65355 грн. 28 коп. на термін до 27 лютого 2013 року. Відповідач зобов»язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитно-заставним договором. При укладенні кредитно-заставного договору сторони досягли усіх істотних домовленостей щодо порядку та умов виконання кредитного зобов»язання. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного Кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов кредитно-заставного договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим, станом на 21 вересня 2016 року має заборгованість 239476 грн.58 коп., яка складається з: 32869 грн.42 коп заборгованість за кредитом; 24235 грн. 97 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 1906 грн. 51 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом; 180464 грн. 68 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором. Позивач від цієї суми віднімає суму, яку було стягнено з відповідача за рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 07 жовтня 2011 року в розмірі 79775 грн. 03 коп., а тому заборгованість до стягнення становить станом на 21 вересня 2016 року - 89767 грн.60 коп., яка складається з: 220 грн.88 коп заборгованість за кредитом; 5133 грн. 50 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 413 грн. 22 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом; 84000 грн. 00 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором. У судове засідання представник позивача, будучи вчасно та належним чином повідомленим, не з»явився. У змісті позовної заяви просив справу розглянути без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання на розгляд справи не зявився по невідомій суду причині, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 07 листопада 2016 року за №1950201309192 та оголошення про виклик до суду на розгляд справи, яке було розміщено в газеті «Черкаський край» від 16 листопада 2016 року №90-91, причину своєї неявки суду не повідомив, як і не надіслав заяв чи то клопотань про розгляд справи у його відсутність або перенесення розгляду. На виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України, судом було направлено запит до Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області щодо реєстрації місця проживання відповідача по справі. Згідно отриманої відповіді від 01 листопада 2016 року за вх.№5605/16, відповідач [PERSON] зареєстрований [INFO] і знятим з реєстрації не значиться. Згідно ст. 74 ЦПК України, судові повістки про виклик зі зворотнім повідомленням направлялись за зареєстрованим у вставленому законом порядку місцем проживання фізичної особи - відповідача. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Неявка сторін не перешкоджає розглядові справи по суті, так як вони повідомлені вчасно та належним чином про розгляд. За таких обставин, суд, вважає, що у справі достатньо доказів для обєктивного розгляду справи і слухає справу у відсутності сторін. Суд, враховуючи клопотання позивача, відсутність належним чином повідомленого про час та місце судового засідання відповідача, дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до висновку про задоволення позову в силу наступного. Як вбачається та підтверджено матеріалами справи, [PERSON], відповідач по справі, 28 лютого 2008 року уклав кредитно-заставний договір №CSR0AE00000735 з ПАТ КБ «ПриватБанк» м.Дніпропетровськ (а.с.8-16). Відповідно до кредитно-заставного договору позивач зобов»язався надати відповідачу кредит у розмірі 65355 грн. 28 коп. на термін до 27 лютого 2013 року, а відповідач зобов»язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідач зобовязання щодо повернення кредиту належним чином не виконує і відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 21 вересня 2016 року має заборгованість 89767 грн.60 коп., яка складається з: 220 грн.88 коп заборгованість за кредитом; 5133 грн. 50 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 413 грн. 22 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом; 84000 грн. 00 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором (а.с.5-7). Предметом вимоги позивача є порушення відповідачем у справі вимог ст.ст.509, 526, 530, 527, 610,611,1054 ЦК України та відшкодування понесених судових витрат. Правові відносини, які склалися між позивачем та відповідачем, на думку суду, підпадають під вид цивільно-правових відносин зобов»язання і є зобов'язальними та регулюються нормами ЦК України. Зобовязання, згідно до ст. 509 Цивільного Кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобовязанні ст. 530 ЦК України. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 610, 611 ЦК України, зазначають, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, і за порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до змісту ч.1 ст1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Згідно до положень ч.1,2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України та ч. 3 ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається, як пеня та штраф, і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України плата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання. В судовому засіданні та судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що Публічне Акціонерне Товариство [PERSON] «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов»язків Закритого Акціонерного Товариства [PERSON] «ПриватБанк», у зв»язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року змінено найменування позивача на ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.22). [PERSON], відповідач по справі, на підставі укладеного кредитно-заставного договору №CSR0AE00000735 від 28 лютого 2008 року отримав кредит у розмірі 65355 грн. 28 коп. на термін до 27 лютого 2013 року (а.с.8-16). Умовами зазначеного договору передбачено термін дії даного договору, сплату відсотків за користування кредитом, який позивачем був виконаний. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, комісією, а також інші витрати, згідно кредитного договору. У випадку порушення зобов»язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідач зобовязання щодо повернення кредиту належним чином не виконує і станом на 21 вересня 2016 року має заборгованість 239476 грн.58 коп., яка складається з: 32869 грн.42 коп заборгованість за кредитом; 24235 грн. 97 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 1906 грн. 51 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом; 180464 грн. 68 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором. Відповідно до рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 07 жовтня 2011 року з відповідача стягнено заборгованість в розмірі 79775 грн. 03 коп. (а.с.4), внаслідок чого сума заборгованості станом на 21 вересня 2016 року становить 89767 грн.60 коп., яка складається з: 220 грн.88 коп заборгованість за кредитом; 5133 грн. 50 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 413 грн. 22 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом; 84000 грн. 00 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором (а.с.5-7). До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову та протягом усього часу розгляду справи не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред'явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, остільки позивач довів суду не виконання відповідачкою зобов»язань за кредитним договором. Заходи забезпечення позову судом не вживалися. Враховуючи те, що у звязку із розглядом справи в суді позивач, поніс судові витрати в розмірі 1378,00 грн., а саме, сплатив судовий збір та витрати пов»язані із розміщенням оголошення в газеті «Черкаський край» в сумі 180 грн. 00 коп., суд стягує вищенаведені витрати у повному обсязі, на користь позивача, згідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як, вважає їх підтвердженими у відповідності із цивільно процесуальним законодавством України. Позов підтверджується: копією рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 07 жовтня 2011 року, розрахунком заборгованості від 21.09.2016 року, кредитно-заставним договором №CSR0AE00000735 від 28 лютого 2008 року, копією витягу з «Умов та Правил надання банківських послуг», копією довідки АА №241170 з Єдиного Державного реєстру підприємств та організацій України, копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №054809, копією статуту ПАТ КБ «ПриватБанк» м.Дніпропетровськ, копією банківської ліцензії №22 від 05.10.2011 року, платіжним дорученням №PROM9BHXE від 29 вересня 2016 року, копією рахунку №599 від 15 листопада 2016 року, платіжним дорученням №ВООО3В155Х від 23 вересня 2016 року, платіжним дорученням №ВООО5В163Е від 15 листопада 2016 року. На підставі наведеного та

Outcome: approved