Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

Представник позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між позивачкою та відповідачем, який зареєстрований 15 жовтня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції м.Донецька, актовий запис №338. В позовній заяві зазначає, що позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від спільного проживання мають дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у них відсутні спільні інтереси з відповідачем, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. В теперішній час не ведуть спільного господарства. Вважає, що шлюб з відповідаем фактично припинено, просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, проте надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просять суд їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а саме розміщенням оголошення на сайті Дружківського міського суду Донецької області. Причини неявки суду невідомі. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Враховуючи, що причина неявки відповідачки є неповажною, відзив не надано, у справі є наявні дані про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим відповідно до ст. 280 ЦПК України розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідачки з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановивши і факти та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячі з наступного. В силу ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Як регламентує ст. 1 ч.2 СК України, регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Згідно ст. 24 ч.1 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно же ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 жовтня 2005 року (а.с.7). Від шлюбу мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.8-9). Також, судом встановлено, що сторони мешкають окремо з 2014 року. До теперішнього часу примирення між ними не відбулося. Суд, приходить до висновку, що шлюб між подружжям підлягає розірванню, так як вважає, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх дітям. Сторони не проживають однією сім`єю вже тривалий час. Суд вважає не можливим примусити їх зберегти шлюб.

Outcome: approved