Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №002-16018-280307 від 28 березня 2007 року в сумі 1252 грн. 99 коп. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 28.03.2007 року банк надав [PERSON] кредит в розмірі - 1019,00 грн. на споживчі цілі із розрахунку 24,00 % річних. Відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконує, кредит за встановленим графіком повернення кредиту - не повертає, проценти за користування кредитом - не сплачує, тому позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення вищевказаної заборгованість з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився надавши заяву про розгляд даної справи за його відсутності , заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явився по невідомим суду причинам, хоча належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи, що підтверджується поштовою розпискою про вручення повістки. За таких обставин проводиться заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядує цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частина 2 статті 1054 ЦК України передбачає, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 28.03.2007 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №002-16018-280307 від 28 березня 2007 року, згідно якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі - 1019,00 грн. на споживчі цілі із розрахунку 24,00 % річних. За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлений договором строк . Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов , визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Як вбачається із змісту позовної заяви та інших матеріалів на теперішній час, зобов'язання за вказаним кредитним договором відповідачем не виконуються, прострочена заборгованість не сплачується. Станом на 20.03.2014 рік прострочена заборгованість відповідачем [PERSON] перед позивачем складає 1252 грн. 99 коп. Вказана прострочена заборгованість перевірена судом при ухвалені рішення. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає повернення простроченої суми кредиту у примусовому порядку , посилаючись на кредитний договір. Таке право також передбачене ч.2 ст.1050 ЦК України, яка застосовується до правовідносин за кредитним договором. Позивачем по справі були понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі - 243 грн. 60 коп., які підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved