Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

Представник позивача Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості та просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за Кредитним договором №70 від 11.07.2006 року в сумі 7983,92 долари США, в тому числі: заборгованість за кредитом в сумі 7192 дол. США; пеня за несвоєчасне погашення основного боргу в сумі 791,92 дол. США та 2155,76 грн. суми 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилається на те, що між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», яке перейменовано на публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (надалі - АТ «Ощадбанк») та [PERSON] укладено 11.07.2006 року Кредитний договір №70 (надалі - Кредитний договір), згідно якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 29 700,00 дол. США зі сплатою 12% річних. Додатковим договором № 1 від 06.11.2007 року встановлено відсоткову ставку в розмірі - 13 % річних. згодом 01 вересня 2008 року було укладено Додатковий договір № 4 до Кредитного договору № 70, яким було визначено сплату відсотків за користування кредитом в розмірі 15% річних, строком на 60 місяців з остаточним поверненням 10.07.2011 року. На виконання п.1.3 Кредитного договору надання кредит надано одноразово - готівкою, що підтверджується заявою на видачу готівки від 12.07.2006 року. Згідно п.1.6 Кредитного договору [PERSON] зобов`язався здійснювати погашення Кредиту рівними частинами один раз в рік в сумі 5 940,00 доларів США - до 11 листопада 2009 року, до 11 листопада 2008 року; до 11 листопада 2009 року, до 11 листопада 2010 року; до 10 липня 2011 року шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань. Останнє погашення Кредиту здійснити не пізніше 10 липня 2011 року. В забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за Кредитним договором, між ВАТ «Ощадбанк» в особі - філії Тернопільське обласне управління та майновим поручителем позичальника Позичальника ТзОВ Агрофірма» Постолівська» укладено 11.07.2006 року Договір застави транспортного засобу №1 та Договір застави № 1 від 09.04.2008 року. Предметом застави згідно п.1.2 Договору застави транспортного засобу №1 є: комбайн бурякозбиральний MORЕA VOLTRA 6-24. 1996 року випуску, заводський номер № [NUMBER] двигун без №, реєстраційний номер № [NUMBER] належний ТзОВ «Агрофірма «Постолівська». Предметом застави згідно п.1.2 Договору застави № 1 є гербіциди- «Лонтрел» кількістю 8 кг, «Бетанал»- кількістю 260л. Відповідно до п.п.3.3.1 -3.3.2 Кредитного Договору, Позичальник зобов`язаний точно в строки обумовлені цим Договором повернути Кредит в сумі 29700,00 дол. США, своєчасно сплатити проценти за користування Кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені цим договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по цьому Договору сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені цим Договором та відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов`язаннях, що випливають з цього Договору. Підпунктом 3.2.2 п.3.2. Кредитного Договору сторони погодили, що при виникненні простроченої заборгованості за кредитом або процентами чи комісійними винагородами ( у разі їх стягнення згідно з умовами цього договору), а також в інших випадках, передбачених цим договором. Банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту сплати нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість за цим Договором в примусовому порядку в тому числі, шляхом звернення на заставлене майно. Згідно п.4.2 Договору, Позичальник за порушення взятих на себе зобов`язань по поверненню основної суми Кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування Кредитом, комісій, винагород та інших платежів за цим Договором зобов`язується сплатити на користь Банку пеню в розмірі 0,03% від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення, 29.11.2010 року Банк звернувся з позовною заявою до Гусятинського районного суду про стягнення з [PERSON] заборгованості, шляхом звернення стягнення на предмет застави. 30 грудня 2010 року Гусятинський районний суд частково задовольнив вимоги Банку та стягнув з [PERSON] в користь Позивача заборгованість за Кредитним договором в 24748,56 дол. США, шляхом звернення на належне на праві власності ТзОВ «Агрофірма «Постолівська» та передане ним згідно договорів застави майно. На підставі вищезазначеного рішення 20.01.2011 видано виконавчий лист, який пред`явлений до примусового виконання в органи ДВС. 27.08.2014 державним виконавцем відділу ДВС Гусятинського районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 44523847. 06.11.2017 року заступником начальника відділу Гусятинського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову про опис та арешт майна, предмет застави комбайн бурякозбиральний MORЕA VOLTRA 6-24, 1996 року випуску, заводський номер № [NUMBER] , двигун без №, реєстраційний номер № [NUMBER] належний ТзОВ «Агрофірма «Постолівська». В подальшому було визначено вартість описаного, за заявою державного виконавця майно було передано на реалізацію через ДП «СЕТАМ», але через відсутність допущених учасників торги реалізації майна не відбулися. 30.10.2018 року заступником начальника Гусятинського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову про повернення виконавчого документа на підставі п.3 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно, ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до договору. Згідно правової позиції Верховного суду України від 25.05.2016 р. у справі №6-157цс16, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до п.6.7 Кредитного договору сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст. 259 Цивільного кодексу України до 3 (трьох) років для всіх грошових зобов`язань (в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми Кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені), що передбачені умовами цього договору. В період з 2011 року по 2017 рік Позичальник здійснював часткове погашення боргу, що свідчить про визнання [PERSON] свого боргу. Останнє погашення відбулося 02.06.2017 року в сумі 228,00 дол. США. Оскільки Відповідач не в повній мірі та несвоєчасно виконує взяті на себе зобов`язаний за Кредитним договором 10.08.2018 року на його адресу надіслано вимогу про погашення заборгованості за Кредитним договором в сумі 7981,69 дол. США у 30-денний термін з моменту отримання даної вимоги, [PERSON] , залишив без відповіді та виконання, зазначену вимогу Банку. Станом на 29.10.2018 року згідно розрахунку суми заборгованості за Кредитним договором № 70 від 11.07.2006 року заборгованість по тілу кредиту становить 7192,00 дол. США, що підтверджується розрахунком заборгованості; сума пені за несвоєчасне погашення основного боргу за період з 30.10.2017 по 29.10.2018 становить 791,92 дол. США, що підтверджується розрахунком заборгованості за пенею, згідно розрахунку 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом № 70 від 11.07.2006 року сума 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитним договором становить 2155,76 грн. (а.с.2-3,т.1). Відповідач [PERSON] від імені якого дії представник адвокат Свірський Т.В. через канцелярію суду подав відзив на позов, в обґрунтування якого посилається на те, що стороною позивача на підтвердження того, що дані кошти надані відповідачу (квитанції про видачу готівки з каси банку, інших платіжних документів) не надано. Також в позові зазначено, що рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 30 грудня 2010 року за його позовом стягнуто усю суму заборгованості із Відповідача шляхом звернення стягнення на предмет застави. Звернувшись до суду із зазначеним позовом Позивач фактично заявив вимогу про дострокове повернення заборгованості за кредитним договором, змінивши строк виконання основного зобов`язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про погашення кредитної заборгованості по даній справі почався з наступного дня після подання лозову про звернення стягнення на предмет застави. До позовної заяви Позивач додає розрахунок суми заборгованості за кредитним договором, в якому зазначає, що Відповідачем здійснювалось часткове погашення кредиту. Даний розрахунок не відповідає дійсності, оскільки заборгованість сплачувало ТОВ «Агрофірма «Постолівська» (копія довідки ТОВ «Агрофірма Постолівська» додається) на виконання вище згаданого рішення Гусятинського районного суду, а не Відповідач. Таким чином, Відповідачем взагалі не здійснювалось погашення кредиту, в тому числі протягом останніх 3 (трьох) років, а відповідно Позивачем пропущено строк позовної давності. На думку відповідача, позивач не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх вимог. (а.с.63-66,т.1). Також стороною відповідача подано заяву про застосування строків позовної давності.(а.с.58.т.2) Представником Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» подано відповідь на відзив, посилаючись на обґрунтованість позову. На підтвердження обставини отримання кредиту банк надав копію квитанції, згідно якої 12.07.2006 року [PERSON] отримав кошти в сумі 29700 доларів США згідно умов кредитного договору№69. (а.с.72-74,т.1). 21 лютого 2019 року за клопотанням представника відповідача адвоката Свірського Т.О. в справі призначено судову почеркознавчу експертизу. Ухвалою від 13 травня 2021 року, поновлено провадження у справі у зв`язку з надходженням до суду висновку експерта від 02.04.2021 №1528-1530/19-22 за результатами проведеної судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів. 03.06.2021 року представником відповідача адвокатом Свірським Т.В.подано клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи, на вирішення якої поставити запитання чи виконані однією особою в графах «Підпис платника» підпис на заявах [PERSON] про переказ готівки. Протокольною ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання. В судовому засіданні представник позивача адвокат Данилевич А.Б. підтримала поданий позов з підстав, зазначених в позовній заяві. Представник відповідача адвокат Свірський Т.В. 26.07.2021 року позову не визнав, з підстав зазначених у відзиві, заявивши про застосування строків позовної давності. Просив відмовити в позові та стягнути з позивача судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу. В судове засідання 12.10.2021 року адвокат Свірський Т.В. подав заяву про розгляд справи у відсутності відповідача та представника відповідача. Суд, заслухавши вступне слово представників сторін, дослідивши докази, подані сторонами, а також письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що між між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», яке перейменовано на публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (надалі - АТ «Ощадбанк») та [PERSON] укладено 11.07.2006 року Кредитний договір №70 (надалі - Кредитний договір), згідно якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 29 700,00 дол. США зі сплатою 12% річних. Додатковим договором № 1 від 06.11.2007 року встановлено відсоткову ставку в розмірі - 13 % річних. згодом 01 вересня 2008 року було укладено Додатковий договір № 4 до Кредитного договору № 70, яким було визначено сплату відсотків за користування кредитом в розмірі 15% річних, строком на 60 місяців з остаточним поверненням 10.07.2011 року. На виконання п.1.3 Кредитного договору надання кредит надано одноразово - готівкою, що підтверджується заявою на видачу готівки від 11.07.2006 року. (а.с.4-6,7,8,17,18,19 т.1). Згідно п.1.6 Кредитного договору [PERSON] зобов`язався здійснювати погашення Кредиту рівними частинами один раз в рік в сумі 5 940,00 доларів США - до 11 листопада 2009 року, до 11 листопада 2008 року; до 11 листопада 2009 року, до 11 листопада 2010 року; до 10 липня 2011 року шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань. Останнє погашення Кредиту здійснити не пізніше 10 липня 2011 року. В забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за Кредитним договором, між ВАТ «Ощадбанк» в особі - філії Тернопільське обласне управління та майновим поручителем позичальника Позичальника ТзОВ Агрофірма» Постолівська» укладено 11.07.2006 року Договір застави транспортного засобу №1 та Договір застави № 1 від 09.04.2008 року. Предметом застави згідно п.1.2 Договору застави транспортного засобу №1 є: комбайн бурякозбиральний MORЕA VOLTRA 6-24. 1996 року випуску, заводський номер № [NUMBER] двигун без №, реєстраційний номер № [NUMBER] належний ТзОВ «Агрофірма «Постолівська». Предметом застави згідно п.1.2 Договору застави № 1 є гербіциди- «Лонтрел» кількістю 8 кг, «Бетанал»- кількістю 260л. (а.с.09-12, 13-16, т.1). 13.10.2010 року ВАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до [PERSON] , ТзОВ «Агрофірма «Постолівська» з повідомленням вимогою про повернення заборгованості по кредиту.(а.с.64,т.2). 29.11.2010 року Банк звернувся з позовною заявою до Гусятинського районного суду про стягнення з [PERSON] заборгованості, шляхом звернення стягнення на предмет застави. Як встановлено, рішенням Гусятинського районного суду від 30 грудня 2010 року в цивільній справі №2-1170/2010 позовні вимоги ВАТ «Державний ощадний банк» задоволено частково та стягнуто з [PERSON] в користь Позивача заборгованість за Кредитним договором: 23 760,00 дол. США, що еквівалентно - 189\~129,6 грн.; прострочену заборгованість за відсотками - 888, 56 дол. США, що еквівалентно 7 072,94 грн.; пеню за несвоєчасну сплату кредиту - 50 дол. США, що еквівалентно - 398 грн. та пеню за несвоєчасну сплату відсотків - 50 дол. США, що еквівалентно - 398 грн.( з розрахунку 1 долар США за 7,96 грн., шляхом звернення на належне на праві власності ТзОВ «Агрофірма Постолівська» та передане ним згідно у застави комбайн бурякозбиральний марки MOREAU VOLTRA 6-24 1996 року випуску, заводський номер, № [NUMBER] двигун без номера, реєстраційний № [NUMBER] , гербіциди «Лонтрел» кількістю 8 кг.; «Бетанал» кількістю 260 л. (а.с.20-21,т.1). Таким чином, рішенням Гусятинського районного суду в цивільній справі №2-1173/2010, яке набрало законної сили 09.01.2011 року, відповідно до положень ст. 1050 ЦК України достроково стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 11.07.2006 року №70, шляхом звернення стягнення на заставлене відповідно до Договору застави майно. (а.с.20-21, т.1). 27.08.2014 року старшим державним виконавцем відділу ДВС Гусятинського районного управління юстиції у Тернопільській області Вівчар Х.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. (а.с.22,т.1). 30.10.2018 року заступником начальника Гусятинського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову про повернення виконавчого документа на підставі п.3 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».(а.с.46, т.1). Згідно розрахунку заборгованості за Договором №70 від 11.07.2006 року сума заборгованості станом на 29.10.2018 року становить 7983,92 доларів США, сума за кредитом 7192 доларів США, сума пені становить 791,92 доларів США, сума нарахованих 3% річних від прострочених сум заборгованості становить 2155.76 грн. (а.с.23, 24-25,27-45, т.1). Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. За частиною першоюстатті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Однак, таких вимог позивачем заявлено не було. Аналогічні висновки висвітлені Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 564/2199/15-ц, від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 28 січня 2019 року №127/4103/16-ц, які відповідно до ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Таким чином, суд дійшов переконання, що звернувшись 29.11.2010 року до суду про стягнення заборгованості, який рішенням суду від 30 грудня 2010 року задоволено у повному обсязі та стягнуто на користь банку заборгованість шляхом звернення стягнення на заставлене відповідно до договору застави майно, позивач реалізував своє право на пред`явлення вимоги в порядку частини другої статті 1050 ЦК України, чим змінив строк виконання в повному обсязі кредитного зобов`язання відповідача. Пунктом 6.7. Кредитного договору сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України до 3 років для всіх грошових зобов`язань позичальника (в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені, тощо), що передбачені умовами цього Договору. Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється у три роки. Згідно ст. ст. 261, 264 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Перебіг позовної давності переривається вчинення особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Переривання перебігу позовної давності можливе лише тоді, коли такий строк не закінчився. За таких обставин, перебіг позовної давності перервався та почався заново у звязку з предявленням позивачем позову 29.11.2010 року до відповідачів в Гусятинський районний суд Тернопільської області. Статтею 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як встановлено, позов до суду подано 11.12.2018 року. Верховним Судом України в постанові від 23 листопада 2016 року у справі №6-2104цс16 висловлену правову позицію, згідно якої початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд. У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, якщо такі дії вчинено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності. Враховуючи, що переривання перебігу позовної давності можливе лише в межах строку позовної давності, тому у даному випадку з`ясуванню підлягають обставини щодо переривання перебігу позовної давності у 3-х річний період. Позивачем на підтвердження переривання перебігу позовної давності, подано заяви, складені від імені [PERSON] на переказ готівки, отримувач Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк». (а.с.86-124, 134-171, т.1). Як слідує із змісту заяв по суті, сторона відповідача заперечує погашення [PERSON] заборгованості по кредиту та стверджує що її погашав заставодавець ТОВ «Агрофірма «Постолівська» на виконання рішення Гусятинського районного суду від 30 грудня 2010 року в цивільній справі №2-1170/2010. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] дав показання про те, що працював на посаді директора ТОВ «Агрофірма «Постолівська». В 2006 році кредит на [PERSON] оформлявся для купівлі ТОВ «Агрофірма «Постолівська» трактора. Відповідно всі періодичні платежі за [PERSON] без відому останнього здійснювало ТОВ «Агрофірма «Постолівська». Він розумів, що кредит потрібно погашати, оскільки знав про ризик відчуження заставленого майна, належного на праві власності ТзОВ «Агрофірма Постолівська», зокрема, комбайну бурякозбирального марки MOREAU VOLTRA 6-24. Додатково показав, що [PERSON] не уповноважував ні його, ні ТОВ «Агрофірма «Постолівська» здійснювати періодичні платежі по кредиту. В наявних в матеріалах справи заявах на видачу готівки замість боржника проставлено його підписи. Зазначені обставини підтверджуються також довідкою ТОВ «Агрофірма «Постолівська» №3 від 28.01.2019 року про погашення кредитної заборгованості [PERSON] ТОВ «Агрофірма «Постолівська». (а.с.67,85, т.1). Як слідує\~із змісту\~довідки ТОВ «Агрофірма «Постолівська» №19 від 15.09.2019 року, згідно даних\~табелів обліку\~робочого часу\~ [PERSON] відпрацював\~повні робочі\~дні (з\~08.30\~год.\~по 17.30\~год.)\~в наступні\~дати:\~14.04.2011р.;\~26.05.2011р. 30.06.2011р.;\~21.07.2011р.;\~29.08.2011р.;\~20.09.2011р;\~24.10.2011р.;\~25.11.2011р.;\~14.12.2011р.; 16.01.2012р.; 13.02.2012р.; 12.03.2012р.; 26.04.2012р.; 24.05.2012р.; 26.06.2012р.; 31.08.2012р.; 25.09.2012р.; 01.11.2012р.; 12.07.2013р.; 27.03.2013; 30.04.2013р.; 03.06.2013р.; 27.06.2013р.; 06.08.2013р.; 03.03.2016; 14.03.2016р.; 24.03.2016р.; 31.03.2016р.; 20.04.2016р.; 29.04.2016р.; 09.06.2016р.; 10.06.2016р.; 02.08.2016р.; 29.08.2016р.; 19.08.2016р.; 19.09.2016р.; 30.09.2016р.; 03.10.2016р., 02.07.2017р. Протягом всього робочого дня (з 08.30 год. по 17.30 год.) в зазначені дати [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) перебував на території села Постолівка Гусятинського району Тернопільської області по місцю розташування підприємства та не міг, в силу особливостей режиму своєї роботи-, перебувати поза межами зазначеного населеного пункту.(а.с.65,т.2). Обставини погашення кредитної заборгованості [PERSON] ТОВ «Агрофірма «Постолівська» не заперечується також стороною позивача, що слідує із змісту заяв по суті, поданих представником АТ «Ощадбанк». (а.с.15-16, т.2). Також сторонами не заперечується факт перебування в провадженні Гусятинського районного суду 5 справ за позовами АТ «Ощадбанк» по аналогічних підставах та предмету позову. Як слідує із долучених представником відповідача розрахунків сум заборгованості, дати здійснення платежів по погашенню кредитів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] співпадають з датами здійснення платежів по погашенню кредиту [PERSON] в цій справі. (а.с.66-70 т.2). Згідно висновку\~ експерта\~за результатами\~проведення судово-почеркознавчої\~експертизи документів\~від 02.04.2021\~року №1528-1530/19-22,\~призначеної за\~клопотанням представника\~відповідача адвоката\~Свірського Т.О.,\~підписи від\~імені [PERSON] \~у заявах\~на переказ\~готівки:\~від 24.03.2016,\~20.04.2016,\~29.04.2016,\~09.06.2016,\~10.06.2016,\~31.03.2016,\~02.06.2017,\~12.02.2017,\~03.03.2016\~року виконано\~не [PERSON] ,\~а іншою\~особою. Встановити, ким - [PERSON] чи іншою особою виконано підписи від імені [PERSON] у заявах на переказ готівки від 14.04.2011, 26.05.2011, 30.06.2011, від 21.07.2011, 29.08.2011, від 20.09.2011, від 24.10.2011, від 25.11.2011,\~від 14.12.2011,\~ від 16.01.2012, від 13.02.2012; від 12.03.2012; від 26.04.2012; від 24.05.2012; від 26.06.2012; від 30.07.2012; від 31.08.2012; від 25.09.2012, від 01.11.2012;\~від 27.03.2013;\~від 03.06.2013;\~від 27.06.2013;\~від 06.08.2013\~та від\~14.03.2016\~ не видалось можливим з причин, викладених у дослідницькій частині висновку. (а.с.15-45, т.2). Суд вважає, що висновки експерта в частині неможливості визначення того, чи Відповідачем чи іншою особою виконано підписи на окремих заявах на переказ готівки, оскільки ці підписи є неспівставними з оригінальними підписами Відповідача, які надані для порівняння експерту, не суперечать іншим доказам в справі та не спростовують доводів сторони відповідача про те, що заяви на переказ готівки не підписувались [PERSON] . Суд вважає, що надані стороною відповідача докази у свїй сукупності є достатніми для висновку про те, що періодичні платежі з погашення заборгованості по кредиту відповідачем [PERSON] не здійснювались. Також судом не встановлено, що боржник [PERSON] уповноважував та покладав обовязки на ТОВ «Агрофірма «Постолівська» щодо внесення щомісячних платежів від його імені. З огляду на викладене, твердження сторони відповідача щодо внесення коштів через касу банку і проставлення підпису в заявах на переказ готівки директором ТОВ «Агрофірма «Постолівська» є обґрунтованими та доводяться дослідженими в судовому засіданні доказами. Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, якщо такі дії вчинено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором, у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності. Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 квітня 2018 року в справі № 127/5540/16-ц. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено, позивач звернувся до суду зі спливом позовної давності, про застосування якої заявив відповідач, і належних доказів, які б свідчили про її переривання, зокрема, погашення боргу відповідачем особисто або через уповноваженого нею представника, не надав, оскільки внесення коштів на погашення заборгованості за кредитним договором протягом 2011-2014 років здійснювалось директором ТОВ «Агрофірма «Постолівська», як заставодавцем, з метою недопущення звернення стягнення на власне майно. З наведених вище підстав перебіг позовної давності не переривався з підстав, зазначених позивачем. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 30 вересня 2020 року в справі справа № 607/10847/16-ц. Посилання сторони позивача на те, що відповідач за власним волевиявленням визначився та надав право заставодавцю виконувати за нього кредитні зобов`язання, суд до уваги не приймає, оскільки вчинення таких дій на виконання зобов`язань боржника, не може вважатися дією, що перериває перебіг позовної давності, оскільки такі дії вчинено не уповноваженою на це особою, тобто не особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності. (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 квітня 2018 року в справі № 127/5540/16-ц). Твердження позивача про те, що перебіг позовної давності переривався у зв`язку з зверненням [PERSON] до суду з заявою про розстрочення виконання судового рішення, ухваленого Гусятинським районним судом 30.12.2010 року у цивільній справі №2-1170/2010 та подання боржником з цього приводу зобов`язання від 20.12.2013 року (а.с.114, т.2) є недоведеними, оскільки стороною позивача не надано жодного доказу на підтвердження зазначеної обставини. Посилання представника АТ «Ощадбанк» на те, що 12.10.2016 року [PERSON] надано пояснення на адресу філії про те, що заборгованість погашається директором ТОВ «Агрофірма\~«Постолівська» і\~це є\~підставою для\~переривання перебігу\~позовної давності\~є необґрунтованим,\~оскільки пояснення\~не є\~документами,\~які підтверджують\~повноваження ТОВ\~«Агрофірма «Постолівська»\~як представника\~Чорнобай І.С. у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності. (а.с.113,т.2). Крім того, переривання позовної давності поза її межами не відбувається. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 24 квітня 2019 року в справі № 569/8314/14-ц. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що АТ «Ощадбанк» звернувся до суду зі спливом позовної давності, а тому відповідно до положень ст. 267 ЦК України в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed