Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Представник позивачів звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 27 січня 2020 року приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Рій Катериною Юріївною за реєстровим № 63, державну реєстрацію права власності на підставі якого зареєстровано 27.01.2020 року за № 35197642, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 193849523107 та визнати за [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на спадкове майно, а саме на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , в рівних частинах. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] та [PERSON] є рідними донькою та сином [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] . Дошлюбне прізвище [PERSON] - « [PERSON] ». Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/4 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.09.1994 року виданим «Мелітопольжилсервіс» № 559-р, та 1/4 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яку вона отримала у спадок після смерті свого рідного брата [PERSON] , який помер [INFO] , шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України, як спадкоємець другої черги спадкування згідно з вимогами ст. 1262 ЦК України, відповідно до якої у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Інших спадкоємців першої черги немає. У строк передбачений ст. 1270 ЦК України, вони звернулися із заявою до приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Земенкової Юлії Анатоліївни про прийняття спадщини за законом як спадкоємці першої черги спадкування, що підтверджується витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 59228423, виданому 31.01.2020 року, відповідно до якого була заведена спадкова справа № 11/2020. У липні 2020 року позивачі звернулися до приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Земенкової Юлії Анатоліївни із заявою про оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належала їхній матері [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.09.1994 року виданим «Мелітопольжилсервіс» № 559-р, та 1/4 частину квартири, розташованої за тією ж адресою, яку вона отримала у спадок після смерті свого рідного брата [PERSON] , який помер [INFO] , шляхом звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України, як спадкоємець другої черги спадкування згідно з вимогами ст. 1262 ЦК України. Постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.07.2020 вих. № 829/02-31 та вих. № 833/02-31 приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Земенкова Ю.А. відмовила позивачам у оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі того, що у них як у спадкоємців, відсутні оригінали правовстановлюючих документів на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , а при перевірці зазначеного нерухомого майна спадкодавця в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна було виявлено наступне: свідоцтво про право на спадщину за законом, на підставі якого 1/4 (одна/четверта) частка вищезазначеної квартири належить спадкодавцю [PERSON] , було видане 27 січня 2020 року приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Рій Катериною Юріївною за реєстровим № 63, державну реєстрацію права власності на ј частку квартири проведено державним реєстратором, приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Рій Катериною Юріївною, право власності зареєстровано 27.01.2020 року за № 35197642, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 193849523107, тобто після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадкодавець [PERSON] 27.01.2020 не могла з`явитися до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, так як вже була померлою особою, а якщо до нотаріуса звернулась довірена особа, то згідно п. 6 ч. 1 ст. 248 Цивільного Кодексу України представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. Як вбачається зі свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] , відомості про її смерть, були зареєстровані Мелітопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 28.01.2020, про що складено відповідний актовий запис про смерть № 261, тобто на наступний день після видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.01.2020. Таким чином, особа, яка діяла за довіреністю, дія якої припинилася в день смерті матері позивачів, тобто 24.01.2020, відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 248 Цивільного Кодексу України, згідно якої представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність, ввела в оману нотаріуса, не попередивши про смерть довірителя, звернувшись із заявою про оформлення вказаного свідоцтва. У позасудовому порядку вирішити спір неможливо, через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа, який засвідчує право власності спадкодавця на спірне нерухоме майно, тому визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, як то передбачено вимогами ст. 392 ЦК України, згідно яких власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Також визнати свідоцтво про право на спадщину недійсним може лише суд. Ухвалою суду від 13 серпня 2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 09 вересня 2020 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 04 листопада 2020 року підготовче судове засідання у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивачі не з`явилися, але від їхнього представника до суду надійшла заява про розгляд справи за його та позивачів відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. У судове засідання представник відповідача не з`явився, але від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника Мелітопольської міської ради Запорізької області. Позов визнає у повному обсязі, проти задоволення позовних вимог позивачів не заперечує. У судове засідання третя особа - приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Рій Катерина Юріївна не з`явилася, але від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. У судове засідання третя особа - [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Від неї до суду надійшов лист, в якому зазначено, що вона не бажає приймати участь у даній справі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Мелітопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 261 від 28 січня 2020 року /а.с.11/. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є рідними донькою та сином [PERSON] , що підтверджується їхніми свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] /а.с.14,15/. Дошлюбне прізвище [PERSON] - « [PERSON] », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00025675682 виданого 20.02.2020 року відповідно до актового запису № 713 від 11.08.1995, зареєстрованого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управляння юстиції Запорізької області /а.с.12/. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , з якої 1/4 частина вказаної квартири належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.09.1994 року, виданим «Мелітопольжилсервіс» № 559-р, що підтверджується копією дублікату вказаного свідоцтва, виданим 24.05.2012, та 1/4 частина вказаної квартири, яку вона отримала у спадок після смерті свого рідного брата [PERSON] , який помер [INFO] , шляхом звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України, як спадкоємець другої черги спадкування згідно з вимогами ст. 1262 ЦК України. [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] . У строк, передбачений ст. 1270 ЦК України, [PERSON] та [PERSON] звернулися із заявами до приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Земенкової Юлії Анатоліївни про прийняття спадщини за законом як спадкоємці першої черги спадкування, що підтверджується витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 59228423 виданому 31.01.2020 року, відповідно до якого була заведена спадкова справа № 11/2020 /а.с.17/. Згідно з наданою приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Земенковою Ю.А. копією спадкової справи №11/2020, із заяви про прийняття спадщини за законом після померлої [INFO] [PERSON] звернулися її діти: син [PERSON] та донька [PERSON] , а також сестра [PERSON] . Від [PERSON] , який є чоловіком померлої [INFO] [PERSON] , надійшла заява про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] та [PERSON] /а.с.46-107/ Відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно зі ст. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з матеріалів справи та наданої копії спадкової справи, позивачі є єдиними спадкоємцями першої черги після смерті матері. Частиною 1 ст. 1273 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.07.2020 вих. № 829/02-31 та вих. № 833/02-31 приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Земенкова Ю.А. відмовила позивачам у оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] на підставі того, що у них як у спадкоємців, відсутні оригінали правовстановлюючих документів на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] /а.с.18,19/, а при перевірці зазначеного нерухомого майна спадкодавця в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна було виявлено наступне: свідоцтво про право на спадщину за законом, на підставі якого 1/4 (одна/четверта) частка вищезазначеної квартири належить спадкодавцю [PERSON] , було видане 27 січня 2020 року приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Рій Катериною Юріївною за реєстровим № 63, державну реєстрацію права власності на ј частку квартири проведено державним реєстратором, приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Рій Катериною Юріївною, право власності зареєстровано 27.01.2020 року за № 35197642, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 193849523107, тобто після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадкодавець [PERSON] 27.01.2020 не могла з`явитися до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, так як вже була померлою особою, а якщо до нотаріуса звернулась довірена особа, то згідно п. 6 ч. 1 ст. 248 Цивільного Кодексу України представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З матеріалів справи вбачається, що 27 січня 2020 року приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Рій К.Ю. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] , відповідно до якого спадкоємцем 1/4 частки в праві власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є його сестра [PERSON] , [INFO] /а.с.16/ Таким чином, свідоцтво про право на спадщину за законом, на підставі якого 1/4 частка вищезазначеної квартири належить спадкодавцю [PERSON] , було видане 27 січня 2020 року приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Рій Катериною Юріївною за реєстровим № 63, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , тобто [PERSON] 27.01.2020 не могла з`явитися до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину, так як вже була померлою особою. В ході судового розгляду від приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Рій К.Ю. було витребувано спадкову справу №3/2018 після померлого [INFO] [PERSON] , з якої вбачається, що 15.01.2018 [PERSON] до приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Рій К.Ю. було подано заяву про прийняття спадщини за законом як спадкоємицею другої черги після смерті рідного брата [PERSON] , який помер [INFO] . В подальшому 27.01.2020 із заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини за законом на ім`я [PERSON] звернулася [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої 26 вересня 2019 року приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Земенковою Юлією Анатоліївною за реєстровим №3363 /а.с.111-156/. Таким чином, особа, яка діяла за довіреністю, дія якої припинилася в день смерті [PERSON] , тобто 24.01.2020, відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 248 Цивільного Кодексу України, згідно з якою представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність, не повідомивши нотаріуса про смерть довірителя, звернулася із заявою про оформлення вказаного свідоцтва. Згідно з положеннями ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. При цьому в абзаці 3 пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. У постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 414/811/17 Касаційний цивільний суд вказав, що відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11 (провадження № 61-12290св18) у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо. Таким чином, аналіз наведеного дає змогу дійти висновку про те, у даному випадку мало місце порушення встановленого чинним законодавством порядку видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з його видачею особі, яка діяла за довіреністю, дія якої припинилася в день смерті [PERSON] , внаслідок чого свідоцтво про право на спадщину було видане на ім`я [PERSON] [INFO] , тобто вже після смерті останньої, яка померла [INFO] . Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що зазначене порушення є самостійною підставою для визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним, відтак вимоги позивачів в цій частині є цілком законними та обґрунтованими. Відповідно до вимог ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Беручи до уваги той факт, що позивачі є єдиними спадкоємцями першої черги за законом, мають бажання прийняти спадщину після смерті своєї матері та у визначений законом строк звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, позивачами доведено належними та допустимими доказами факт належності 1/2 частини вищевказаної квартири їхній померлій матері, тому суд вважає, що за позивачами слід визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на спадкове майно, а саме на 1/2 частину квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] , в рівних частинах, тобто по 1/4 частині за кожним. Та обставина, що [PERSON] за життя не отримала свідоцтва про право на спадщину на ј частину квартири у порядку спадкування після смерті свого брата, викладених висновків суду не спростовує, оскільки згідно частини 5 статті 1268 ЦК України прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та визнання права власності в порядку спадкування за законом є цілком законними та обґрунтованими, а відтак такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного,

Outcome: approved