Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

ПРОЦЕДУРА: Позивач звернувся до суду із згаданим позовом до відповідача, в якому прохає визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з батьком. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що вони мають з [PERSON] спільного сина [PERSON] , який після розірвання шлюбу, проживав із матір`ю у с.Степне Полтавського району. Проте, через напружені стосунки, починаючи з 18.05.2021 дитина проживає разом із батьком у м.Полтаві, відвідує школу, має друзів, і не бажає проживати разом із відповідачем. Провадження у справі відкрито за ухвалою від 05.08.2021 (а.с.35), з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження. Копія позовної заяви разом із доданими до неї документами та копія ухвали про відкриття провадження отримана відповідачем 30.08.2021 (а.с.40). 04.10.2021 до суду надійшов висновок органу опіки по суті спору. Ухвалою суду від 09.11.2021 підготовче провадження у справі було закрито з призначенням справи до судового розгляду по суті (а.с.68). АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) СТОРІН В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та пояснив, що має з сином теплі відносини і поважає його бажання проживати з ним. Він відвозить його до школи, піклується про здоров`я, вони спільно проводять дозвілля. Після розірвання шлюбу та переїзду відповідача у с.Степне до своєї матері [PERSON] розповідав про конфлікти з співмешканцем відповідача, через що стосунки були напружені і починаючи з травня 2021 року дитина постійно проживає разом з ним у м.Полтаві. Представник позивача в суді прохала позов задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Будучи належно повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, відповідач в судове засідання не прибула, з огляду на що суд дійшов висновку про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. При цьому суд звертає увагу, що відповідач достовірно обізнана про здійснення судового провадження, отримала у встановленому порядку копію позову та ухвали про відкриття провадження, правом надання відзиву не скористалась, водночас як сторона у справі відповідач зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури. Представник органу опіки та піклування Подільської районної у м.Полтаві ради в судовому засіданні позов підтримала та з посиланням на висновок пояснила, що визначення місця проживання сина з батьком об`єктивно відповідатиме інтересам дитини. Від Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника третьої особи з залишенням вирішення спору на розсуд суду. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією відповідного свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] (а.с.6). Рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 16.04.2019 (а.с.7), шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 06.10.2007 Центральним відділом РАЦС Полтавського МУЮ, розірваний. Згідно з довідкою про доходи [PERSON] (а.с.10), позивач працює оглядачем - ремонтником вагонів Виробничого підрозділу «Вагонне депо Кременчук» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» і загальний розмір його доходу за період з вересня 2015 року по квітень 2021 року, без урахування аліментів становить 512937,88 грн. В судовому засіданні позивач пояснив, що у 2015 році дружина звернулась із позовом про стягнення аліментів, та не чекаючи рішення суду він самостійно написав заяву до бухгалтерії щодо вираховування з його заробітної плати аліментів на користь [PERSON] . Вказані позивачем обставини в цій частині узгоджуються з приєднаними до справи копією позовної заяви [PERSON] про стягнення аліментів від 25.05.2015 та довідкою про доходи позивача, згідно з якою починаючи з вересня 2015 року з його заробітної плати постійно утримуються аліменти та повідомленням Подільського відділу державної виконавчої служби у п.Полтаві (а.с.8,10-12,23). Згідно з актом обстеження умов проживання від 02.06.2021 (а.с.13), на підставі заяви [PERSON] було проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , за якою постійно проживає позивач разом із сином, та встановлено, що умови проживання є задовільні і відповідають санітарно-гігієнічним нормам. Відповідно до договору дарування від 06.08.2008 та витягу з Державного реєстру правочинів від 06.08.2008 №6338822 (а.с.14,15), [PERSON] прийняв у власність 5/25 частин житлового будинку по [ADDRESS] , що також узгоджується із приєднаною копією технічного паспорту (а.с.16-19). Згідно з випискою з домової книги (а.с.20-21), місце проживання [PERSON] зареєстровано у [ADDRESS] , починаючи з 15.09.2010. Вказана обставина також підтверджена копією довідки про реєстрацію місця проживання від 07.07.2021 (а.с.26), згідно з якою зареєстрованим місцем проживання дитини з 15.09.2010 по теперішній час є [ADDRESS] . За змістом декларації №0001-3Е81-ТЕАО від 10.06.2021 (а.с.22), пацієнтом [PERSON] , [INFO] , за адресою фактичного проживання у [ADDRESS] , укладена декларація про надання первинної медичної допомоги з лікарем КП «Центр первинної медичко-санітарної допомоги №3 Полтавської міської ради» [PERSON] , законним представником пацієнта в якій вказаний позивач [PERSON] . Відповідно до копії диплому серії [NUMBER] від 28.05.2012 (а.с.24), [PERSON] здобув повну вищу освіту у 2012 році. Згідно з довідкою КП «ЖЕО №2» Полтавської міської ради від 24.05.2021 (а.с.25), місце проживання позивача зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач пояснив, що разом із сином вони постійно проживають у належному йому будинку по [ADDRESS] , син та колишня дружина зареєстровані за цією адресою, а його місце проживання зареєстровано за адресою [ADDRESS] , у квартирі, яка належить його матері - [PERSON] , що узгоджується із приєднаними до справи довідками про проживання осіб (а.с.25-28). У відповідності до сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду від 09.07.2021 та довідки про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів від 01.07.2021 (а.с.29,30), протипоказань до роботи, пов`язаної з рухом потягів, та роботи на залізничному транспорті у позивача не виявлено. Згідно із складеними службою у справах дітей виконавчого комітету Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області, як відповідним органом опіки та піклування, матеріалами (а.с.42-49), при обстеженні умов проживання матері дитини [PERSON] за адресою [ADDRESS] , було встановлено, що умови проживання відповідають санітарно-гігієнічним нормам, в будинку чисто, затишно, наявні необхідні меблі та побутова техніка, для дитини створено належні умови для виховання та розвитку. На момент обстеження дитина у місці проживання відсутня і зі слів матері [PERSON] з травня 2021 року постійно проживає з батьком у м.Полтаві, періодично приїжджає у с.Степне, з сином вони постійно спілкуються телефоном. За змістом акту оцінки потреб сім`ї від 27.08.2021 мати здатна виконувати обов`язки щодо виховання дитини, доглядати за ним. У наданих органу опіки та піклування поясненнях [PERSON] зазначила, що не заперечує проти спілкування дитини з батьком і не перешкоджає цьому, проте вважає, що в інтересах дитини, сину краще проживати разом із нею. За інформацією наданою Степненським навчально-виховним комплексом Коломацької сільської ради, за період навчання [PERSON] всі питання освітнього процесу вирішувались з матір`ю [PERSON] , яка приділяла належну увагу сину. Відповідно до висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Подільської районної у м.Полтаві ради за №177 від 30.09.2021 (а.с.61-62), визначення місця проживання [PERSON] з батьком є доцільним та відповідає інтересам дитини. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала суду, що давно знає родину [PERSON] , оскільки мешкає по сусідству. [PERSON] приблизно з квітня місяця 2021 року постійно проживає з батьком по [ADDRESS] , де й раніше мешкав з народження до того часу, як подружжя припинили стосунки. Батько відвозив [PERSON] до школи у с.Степне. Дитина завжди весела, задоволена, чиста, гарно одягнута. [PERSON] має друзів, з якими виріс, грається з ними. Під час спілкування [PERSON] розповідав, що бажає проживати разом із батьком, через те, що не склались стосунки з співмешканцем матері. У судовому засіданні, у присутності представника органу опіки та піклування і батька дитини, було заслухано думку малолітнього [PERSON] , який зазначив, що проживає зараз разом із батьком, а мамою часто спілкується по телефону та батько його привозить у с.Степне. З батьком вони мають теплі та довірливі стосунки, разом проводять дозвілля, вчать уроки, наразі обирають гуртки для позашкільного часу. [PERSON] пояснив, що бажає проживати і надалі разом із батьком у м.Полтаві, де він ходить до шкоди і має друзів. МОТИВОВАНА ОЦІНКА СУДУ ТА НОРМИ ПРАВА Відповідно до ч.7 та ч.8 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. За змістом ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно із ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ст.ст.18,27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ч.1ст.9 Конвенції про права дитини). Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Згідно зі ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Як вже наголошувалось судом, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11.07.2017 у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07.12.2006, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2019 в справі № 377/128/18 вказано, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». Вирішуючи спір, враховуючи вказані норми матеріального права, у повному обсязі, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, суд дійшов висновку про визначення місця проживання дитини з батьком. Судом було встановлено, що починаючи з травня 2021 року спільний малолітній син сторін постійно проживає разом із батьком у будинку по [ADDRESS] ходить до школи, отримує медичну допомогу за укладеною декларацією із лікарем, має друзів, з якими виріс, оскільки й раніше з самого народження проживав у цьому будинку до розірвання шлюбу між батьками, після чого переїхав проживати у с.Степне. При цьому в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що бажає проживати й надалі з батьком, а з мамою він часто розмовляє по телефону, і приїжджає до неї і бабусі на вихідні (батько відвозить). У відповідності до обстежень умов проживання, проведених органом опіки, як за місцем проживання батька, так і за місцем проживання матері, для проживання та виховання та розвитку дитини створені належні умови. Згідно з поясненнями позивача, що також узгоджується з матеріалами справи, він та мати [PERSON] офіційно працевлаштовані та працюють на одному підприємстві, тобто мають сталий дохід. За таких обставин, суд вважає, що і батьком і мамою створено належні умови для виховання та розвитку дитини, обоє приділяють увагу сину, проте виходячи із найкращих інтересів дитини, беручи до уваги, що [PERSON] вже досить тривалий час проживає разом із батьком, відвідує навчання та має друзів, тобто має сталі соціальні зв`язки, враховуючи особисту прихильність дитини до кожного з батьків та його впевнене бажання проживати разом із батьком й надалі, суд доходить висновку про задоволення позову та визначення місця проживання разом із батьком. Мама дитини, яка безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того з ким дитина буде проживати. При цьому як встановлено судом, дитина не обмежена у спілкуванні з матір`ю, яка проживає окремо і у разі зміни обставин у відносинах сторін спору, визначене у цій справі місце проживання дитини може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку. Водночас суд вказує на тому, що відповідач будучи достовірно обізнаною про судове провадження, жодного разу до суду не прибула для того щоб бути вислуханою, заперечень проти позову не подала, тобто свідомо обрала пасивну позицію щодо вирішення спору.

Outcome: approved