Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

Представник позивача Кіріченко В.М. у жовтні 2019 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що 07.03.2013 року між сторонами було укладено договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому у договорі. Натомість позивач вважає, що [PERSON] не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками. Станом на 30.09.2019 утворилась заборгованість у розмірі 366520,37 грн., яка складається з наступного: 4909,65 грн. - заборгованість за кредитом; 358310,72 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3300,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Посилаючись на те, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, а тому заборгованість до стягнення позивачем визначена у розмірі 121781,90 грн., яка складається з наступного: 4909,65 грн. - заборгованість за кредитом; 116872,25 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 07.03.2013 по 31.03.2018. Ураховуючи, що відповідач, не виконуючи належним чином зобов`язання за договором, порушує його умови, представник позивача просить суд стягнути із відповідача на його користь 121781,90 грн. заборгованості за договором та судовий збір в сумі 1921 грн. Ухвалою суду від 14.11.2019 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.47). Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання суду останній не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із таких мотивів. Відповідно до частини першої сттаті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. За приписами статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом установлено, що 07.03.2013 [PERSON] підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 11). У вказаній Заяві зазначено, що разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, вони складають договір про надання банківських послуг, з якими позичальник ознайомився і погодився, що підтвердив своїм підписом у Заяві До позовної заяви банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256 (а.с. 12, 13-36). Проте, указані Витяги не містять підпису відповідача. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 30 вересня 2019 року становила 366520 грн. 37 коп. і складалась із: заборгованості за кредитом 4909 грн 65 коп.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 358310 грн 72 коп.; 3300 грн. 00 коп. заборгованості за пенею та комісією (а.с. 9-10). Разом з тим, позивач просить стягнути з відповідача лише частину нарахованої ним суми заборгованості у розмірі 121781,90 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 4909,65 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом з 07.03.2013 по 31.03.2018 року 116872,25 грн. З довідки позивача про видані [PERSON] кредитні картки установлено, що відповідач за договором від 07.03.2013 року отримав картку з номером [NUMBER] з терміном дії до вересня 2016 року. Також відповідачу було видано кредитну карту № [NUMBER] з датою відкриття - 15.03.2013, строком дії до жовтня 2016 року. Отже, строк виданих відповідачу кредитних карт вже закінчився. З розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів та види транзакцій за основною кредитною карткою [PERSON] [NUMBER], наданих позивачем до суду установлено, що відповідач користувався кредитними коштами у період з березня по вересень 2013 року і станом на 27.09.2013 року утворився борг за тілом кредиту в сумі 4909,65 грн., який згідно з розрахунком позивача станом на 30.09.2019 року з указаної дати залишається незмінним. Указану суму боргу за тілом кредиту позивач просить суд стягнути з відповідача. При цьому, позивач також просить стягнути із [PERSON] борг з відсотків за користування кредитом з 07.03.2013 по 31.03.2018 року 116872,25 грн., які розраховані як указано позивачем на тіло кредиту в сумі 4909,65 грн., виходячи зі ставок в розмірі 30 %, 34,8 % та 43,2 %. Окрема слід зазначити, що розрахунок заборгованості за відсотками, наданий позивачем до суду є непереконливим, арифметично необґрунтованим, а загальний розмір боргу за відсотками є явно завищеним, оскільки на одну і ту ж суму за тілом кредиту (4909,65 грн.) при застосуванні однієї відсоткової ставки сума відсотків на місяць не може постійно зростати. Щомісячне значне зростання суми відсотків, зокрема, при застосуванні ставки 43,2 %, які необґрунтовано списуються банком з рахунку відповідача, у тому числі після закінчення строку дії картки, простежується по виписці про рух коштів. Наприклад, 31.08.2018 за місяць позивач списав 10974,41 грн. процентів за прострочений кредит в сумі 4909,65 грн., наступного місця у вересні 2018 року списання процентів за аналогічний період, тобто за місяць, на ту ж суму кредиту вже складає 11423,90 грн., а, наприклад, 31 травня 2019 року щомісячна сума відсотків списаних позивачем вже сягнула 20776,44 грн. Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом, суд виходить з такого. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги відсотків за користування кредитом, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 07 березня 2013 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємні частини спірного договору. Умови договору приєднання повинні бути зрозумілі, доведені до відома споживачів, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на положення статей 633, 634 ЦК України, суд вважає, що відповідач приєднується лише до тих умов, з якими ознайомлений під підпис в день укладення договору. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг за кредитною карткою «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. В анкеті-заяві позичальника від 07.03.2013, яку підписав відповідач, процентна ставка не визначена. Вимог про стягнення процентів за користування грошовими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, із підстав та у розмірах встановлених законом, зокрема статтями 625,1048 ЦК України позивач не заявляв. Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За вимогами частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом позивачу листом від 03.12.2019 року з метою доведення підстав стягнення з відповідача заборгованості за відсотками пропонувалось надати докази того, що сторони у письмовій формі погодили умови кредитування і відповідні відсоткові ставки у розмірі 30 %, 34,8 % та 43,2 %, які застосовані позивачем при нарахуванні процентів (а.с.59). Проте, позивач не надав жодних підписаних відповідачем заяв, довідок чи інших документів, які б містили умови про розмір відсотків та порядок їх сплати за кредитним договором. За таких обставин, надані позивачем Тарифи, Умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані відповідачем, та якщо ці умови прямо не передбачені в заяві-анкеті позичальника, яка безпосередньо підписана ним і лише цей факт може свідчити про прийняття відповідачем запропонованих умов та приєднання як другої сторони договору. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17. Отже, суд дійшов висновку, що вимоги банку про стягнення заборгованості за відсоткам за користування кредитом, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню з підстав, наведених вище. При цьому суд дійшов висновку, що відсутні підстави для стягнення з відповідача 4909 грн. 65 коп. використаних ним кредитних коштів, оскільки указана сума була повернута [PERSON] до звернення позивача з цим позовом до суду. Так, починаючи з 27.09.2013 року відповідач кредитні кошти не використовував і сума залишку неповернутого кредиту не зростала. Відповідно до наданого позивачем розрахунку та виписки про рух коштів по рахунку [PERSON] поповнював свій кредитний рахунок у період з 27.09.2013 по 25.11.2016 року на загальну суму 7843,25 грн. Таким чином, ураховуючи, що сума сплачених відповідачем у рахунок погашення кредиту коштів (7843,25 грн.) перевищує суму боргу за тілом кредиту (4909,65 грн.), яку позивач просить суд стягнути, суд дійшов висновку про відсутність боргу у відповідача за тілом кредиту. Ураховуючи викладене, оскільки позивач не довів наявності заявленої ним до стягнення заборгованості за укладеним з відповідачем договором,суд приходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову у повному обсязі. Оскільки позов задоволенню не підлягає, сплачена позивачем сума судового збору не може бути стягнута з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed