Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 16175,58 грн. за кредитним договором №б/н від 13.01.2011 року та судовий збір в розмірі 1600 грн. Позов обґрунтовує наступним. Відповідно до укладеного договору №б/н від 13.01.2011 року відповідач отримала кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Представник позивача стверджує, що у звязку з порушенням відповідачем умов кредитного договору та неналежного виконання зобовязання, утворилася заборгованість по кредиту, яка станом на 30.09.2017 року має заборгованість - 16175,58 грн., яка складається з наступного: - 1840, 00 грн. - заборгованість за кредитом, - 13089,12 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500 штраф (фіксована частина), - 746,46 грн. штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, відповідно до позовної заяви просить суд розглянути справу без його відсутності, проти позову не заперечує. Відповідач\~ в судове засідання не зявилася, надала відзив на позовну заяву в якій пояснила, що з 2012 року вона ніяких виплат по кредиту не робила, банк здійснював автоматичне списання грошей для погашення заборгованості з її картки для соціальних виплат, просить застосувати строк позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду після 3-х річного строку, передбаченого на звернення до суду за захистом своїх порушених прав. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов\~не підлягає задоволенню\~з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 13.01.2011 року\~відповідач отримала кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідач своєчасно погашення за кредитним договором не здійснювала, у звязку із чим станом на 30.09.2017 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 16175,58 грн. Між сторонами виникли правовідносини, стосовно неналежного виконання відповідачем умов укладеного кредитного договору. Відповідно до ст. ст.1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відзиві на позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк» відповідач заявила клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності до вимог позивача. Гроші за кредитним договором відповідач отримував до 2014 року, що підтверджується відсутностю інших відомостей у випистці по кредитному рахунку відповідача. Наданою позивачем випискою по кредитному рахунку відповідача встановлено, що з 2014 року відповідач не вчиняла будь-яких дій на погашення заборгованності за кредитним договором. Наданий позивачем розрахунок заборгованості містить відомості про погашення процентів за наданим кредитом 20.01.2015 р. в розмірі 25 35 грн., 30.01.2015 р. в розмірі 6,34 грн. 02.03.2015 р. в розмірі 9,14 грн. та 28.04.2015 р. в розмірі 6,34 грн. Але наданою позивачем випискою по кредитному рахунку відповідача встановлено, що зазначені суми були перераховані на погашення кредиту самим банком шляхом автоматичного погашення заборгованності. При цьому виписка банка містить посилання, що автоматичне погашення відбувалось відповідно до договору SAMN52**2068, який суду не надано, через що відсутня можливість перевірки наявність згоди відповідача на проведення таких операцій. Таким чином, позивачу було достовірно відомо про порушення відповідачем його прав за кредитним договором до грудня 2014 року, на що вказує й те, що банк здійснював автоматичне списання коштів відповідача, що неможливо при належному виконанні боржником умов кредитного договору. Разом з тим, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованнгості за кредитом лише 04.12.2017 р., тобто з пропуском встановленого ст. 257 ЦК України строку позовної давності. Будь-яких поважних причин пропуску строку дозовної давності позивач суду не повідомив. За таких обставин, відповідно до ч.4\~ст. 267 ЦК України\~в задоволені позову необхідно відмовити через пропуск позивачем строку позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed