Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтував тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина. Позивач, будучи сином спадкодавця спадщину прийняв після визначення йому за рішенням суду від 22.11.2018 додаткового строку для прийняття спадщини. Інші спадкоємці таке своє право не використали, утім реалізувати свої спадкові права у нотаріальному порядку позивач позбавлений можливості з тих підстав, що відсутній правовстановлюючий документ на майно, що увійшло до складу спадкової маси, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. У визначений судом строк відзиву на позов відповідач не надав, однак сільський голова надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував щодо його задоволення, а розгляд справи просив проводити за його відсутності. Ухвалою суду від 11.02.2019 судом за клопотанням представника позивача було витребувано матеріали спадкової справи після смерті [INFO] [PERSON] Позивач та його представник у підготовче судове засідання не з'явились, однак в заяві, якій надали суду вказали, що позовні вимоги підтримують у заявленому обсязі, просили суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за їх відсутності. З огляду на визнання позову відповідачем, суд вважає за доцільне ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження в даному судовому засіданні, за відсутності сторін, на підставі зібраних у справі доказів, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що [INFO] помер [PERSON], в підтвердження чому є свідоцтво про смерть серія [NUMBER] Після його смерті відкрилась спадщина. Із матеріалів спадкової справи судом встановлено, що позивач, будучи сином спадкодавця в підтвердження чому є свідоцтво про народження серія [NUMBER] подав заяву нотаріусу за місцем відкриття спадщини після визначення йому додаткового строку за рішенням Липовецького районного суду від22.11.2018 у справі №136/2167/18. Інші спадкоємці не використали своє таке право, отож позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], спадщину прийняв, отож вона йому належить. Судом встановлено, що до складу спадкової маси увійшло право на земельну частку (пай), яке [PERSON] набув за життя, в підтвердження чого є: лист Відділу у Липовецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 19.09.2018 відповідно до якого встановлено, що Державний акт на право колективної власності на землю Колективному сільськогосподарському товариству ім. К. Маркса с. Росоша було видано 22.12.1995 серія [NUMBER] до державного акту було додано список громадян, у якому під №281 зазначено прізвище [PERSON]; Виписка із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), відповідно до якої встановлено, що [PERSON] було видано сертифікат серія [NUMBER] який було зареєстровано 19.06.1997 за порядковим №496 на прізвище [PERSON], розмір земельної частки (паю) становить 2,92 га, з якого також встановлено, що державний акт на право приватної власності на земельну ділянку згідно вказаного сертифікату, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на ім'я [PERSON] не видавався. Згідно інформації відображеній у газеті «Липовецькі вісті» (а.с.10) встановлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] на прізвище [PERSON] було втрачено, тому вважати його недійсним. За встановлених судом обставин позивач позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку на земельну частку (пай), що увійшла до складу спадкової маси після смерті батька. У п.23 постанови ПВСУ від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Аналізуючи зібрані у справі докази судом встановлено, що позивач, будучи спадкоємцем першої черги, спадщину прийняв згідно діючого законодавства, інші спадкоємці таке своє право не використали, належність спадкової маси спадкодавцеві підтверджено належними та допустимими доказами, однак правовстановлюючий документ втрачено, що також підтверджено. Зважаючи на те, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено, отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування (лист ВССУ від 13.05.2013). З огляду на викладене суд дійшов до переконання, що обставини, які викладені у позовній заяві знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Крім цього, відповідач надав суду заяву про визнання позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про задоволення позову. Відповідно доч.1ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову. Зважаючи на викладене, суд вважає за доцільне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved