Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 30.01.2008р. між Публічним акціонерним товариством «Плюс Банк», правонаступником якого є ПАТ «Ідея Банк», та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №Г15.100.70671 від 30.01.2008р., відповідно до якого відповідачу надано кредит в сумі 8 800 грн. під 18,65 % річних. Зазначає, що згідно умов вказаного договору відповідач зобов'язався щомісячно повертати кредитні кошти згідно графіку щомісячних внесків за кредитним договором та сплачувати банку відсотки за користування кредитними коштами. Вказує, що відповідач протягом строку дії кредитного договору систематично порушував терміни сплати кредиту і процентів за користування кредитом, а останній платіж ним здійснено ще 15.09.2012р. Станом на 10.12.2013р. відповідач [PERSON] заборгував Банку за вказаним кредитним договором кошти в сумі 19 254, 30 гривень, з них: 5942,04 грн. - прострочений борг; 8492,51 грн. - прострочені проценти; 78,15 грн. - строкові проценти; 3801,6 грн. - прострочена плата за обслуговування кредиту; 940 грн. - віндикаційні витрати. З огляду на наведене просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вищевказаним договором в розмірі 19 254, 30 гривень та понесені судові витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, а надіслала заяву, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги та просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Підтвердив ті обставини, що ознайомлювався з умовами укладеного кредитного договору, в тому числі з графіком щомісячних внесків, і що останній платіж на виконання свого зобов'язання перед позивачем здійснив саме у вересні 2012р. Крім того, покликався на тяжке матеріальне становище, обумовлене його звільненням з роботи, як на підставу порушення свого грошового зобов'язання. Заслухавши пояснення відповідача та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 30.01.2008р. між ВАТ «Акціонерний комерційний банк «Прикарпаття» (правонаступником якого стало ПАТ «Плюс Банк», а на даний час - ПАТ «Ідея Банк») та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №Г15.100.70671, на підставі якого відповідачу надано кредит на суму 8800 гривень під 18,65 % річних строком на 18 місяців. Згідно умов даного кредитного договору відповідач [PERSON] зобов'язався забезпечити повернення Банку одержаного кредиту разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і комісіями згідно умов, передбачених зазначеним договором та додатками до нього. Зокрема, відповідач зобов'язався повертати кредитні кошти в 18 щомісячних внесках до 30 дня/числа кожного місяця згідно графіку щомісячних внесків та здійснити остаточне повернення кредиту не пізніше 30.07.2009р. (п.п.1.1, 1.5, 2.1, 3.2.3 Договору). У разі прострочки позичальником погашення кредиту на суму простроченого кредиту нараховуються проценти за його користування по підвищеній процентній ставці у розмірі 48 % річних, які нараховуються з першого прострочення по день повернення простроченої суми (п.2.2. Договору). Даний кредитний договір укладений в письмовій формі, підписаний уповноваженими на те посадовими особами Банку та особисто відповідачем [PERSON], зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, і на підставі ст.629 ЦК України цей договір є обов'язковим до виконання. Надавши суму кредиту позичальнику [PERSON], позивач виконав зобов'язання за вказаним договором, що підтверджується ордером-розпорядження №1 про видачу кредиту [PERSON] та чого не оспорює відповідач. Однак відповідач [PERSON] став не виконувати взяті на себе зобов'язання за вказаним договором, а саме своєчасно не виконував умови договору щодо повернення заборгованості за кредитом та відсотків за користування кредитними коштами, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість перед позивачем. Станом на 10.12.2013р. заборгованість відповідача перед позивачем становить 19 254, 30 гривень, з яких: 5942,04 грн. - прострочений борг; 8492,51 грн. - прострочені проценти; 78,15 грн. - строкові проценти; 3801,6 грн. - прострочена плата за обслуговування кредиту; 940 грн. - віндикаційні витрати. На час розгляду справи в суді позичальник, відповідач по справі, заборгованості по кредитному договору не погасив. Частина 1 ст.1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України, тобто положення про договір позики. Згідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Згідно ст.ст. 611, 625, 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання або розірвання договору, зміна умов договору, сплата неустойки чи відшкодування збитків. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п.3.3.3 укладеного між сторонами Договору у випадку неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань (у випадку несплати позичальником двох місячних платежів та/або порушенням будь-яких інших умов договору), позивач вправі вимагати дострокового погашення заборгованості, зокрема повернення суми кредиту, плати за кредитне обслуговування і процентів. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд не приймає до уваги покликання відповідача на його важке матеріальне становище та відсутність доходів, оскільки згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Отже, беручи до уваги те, що відповідач [PERSON] належним чином не виконував умови кредитного договору, у зв'язку з чим вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Узагальнюючи, з відповідача в користь позивача слід стягнути суму боргу за кредитним договором у розмірі 19 254 грн. 30 коп., тобто в межах заявлених позовних вимог. Також згідно вимог ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору. Беручи до уваги наведене,

Outcome: approved