Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

Представник позивачів адвокат Сумцов Є.С. у квітні 2021 року звернувся до суду з указаним позовом в інтересах [PERSON] та [PERSON] , який мотивував тим, що [INFO] померла мати та бабуся позивачів [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, на все належне їй майно, в тому числі на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , але державний акт на яку не було отримано. Після смерті [PERSON] позивачі прийняли спадщину. Державним нотаріусом Тростянецької районної державної нотаріальної контори Воропай В.В., 05.03.2021 позивачам були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , кожному, на Ѕ частину житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. З огляду на викладене, щоб завершити процедуру приватизації земельної ділянки та отримати на своє ім`я правовстановлюючий документ на земельну ділянку позивачі вимушені звернутися до суду. Посилаючись на указані обставини, представник позивача просить суд: 1) визнати за [PERSON] право на завершення приватизації та отримання на своє ім`я правовстановлюючого документа на 1/2 частину земельної ділянки орієнтовною площею 600 кв.м, яка передана у приватну власність [PERSON] рішенням виконавчого комітету Тростянецької міської ради Сумської області від 29.12.1993 № 436 та розташована за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Тростянець Сумської області; 2) визнати за [PERSON] право на завершення приватизації та отримання на своє ім`я правовстановлюючого документа на 1/2 частину земельної ділянки орієнтовною площею 600 кв.м, яка передана у приватну власність [PERSON] рішенням виконавчого комітету Тростянецької міської ради Сумської області від 29.12.1993 № 436 та розташована за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Тростянець Сумської області. Ухвалою суду від 06.04.2021 було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 03.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивачі та їх представник не з`явилися, але представник позивача подав заяву у якій просив суд справу розглянути без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача також у судове засідання не з`явився та подав заяву в якій просить суд справу розглядати без його участі, відзив на позовну заяву не має наміру подавати, щодо вирішення спору покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані із спадковими спорами, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що позивач [PERSON] [INFO] є сином, а позивач [PERSON] [INFO] є онуком [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Тростянець Сумської області (а.с. 3, 4, 6, 16-18). Після смерті [PERSON] , позивачі прийняли спадщину та 05.03.2021 отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом, які було видано державним нотаріусом Тростянецької районної державної нотаріальної контори Воропай В.В., на Ѕ частину житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , кожному (а.с. 8-13). Разом з тим, постановою державного нотаріуса Тростянецької районної державної нотаріальної контори Воропай В. В. від 05.03.2021 позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 7). Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ураховуючи, що державним нотаріусом відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат» було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, позивач обґрунтовано звернувся до суду. Відповідно до повідомлення та Інформаційної довідки із Спадкового реєстру № 64677614 від 12.05.2021, наданих державним нотаріусом Тростянецької районної державної нотаріальної контори Воропай В. В., після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] заведена спадкова справа за № 262/2019 де є заяви про прийняття спадщини від імені [PERSON] , [PERSON] та заява про відмову від спадщини від імені [PERSON] на їх користь. 05.03.2021 видано свідоцтво про право на спадщину на ім`я [PERSON] , [PERSON] на житловий будинок, що знаходиться у [ADDRESS] в рівних частинах кожному (а.с. 47, 48). Із заповіту посвідченого 14.07.2011 державним нотаріусом Тростянецької районної державної нотаріальної контори Гребіником О.Д. вбачається, що [PERSON] заповіла усе своє майно у рівних частинах кожному [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.49). Отже [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON] , а інших спадкоємців, крім позивачів, які б прийняли спадщину після її смерті судом не встановлено. Відповідно до частини 1 статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із частиною 1 статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (частина 1 статті 1218 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина 3 статті 1268 ЦК України). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Рішенням виконавчого комітету Тростянецької міської ради Сумської області № 436 від 29.12.1993 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам», зі змінами внесеними рішенням Тростянецької міської ради № 922 від 20.08.2021, [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 600 кв.м,яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 88). Згідно повідомлення наданого відділом у Тростянецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 13.05.2021 № 349/11-21 у електронній базі та книгах реєстрації державних актів на право приватної власності на землю, на право власності на земельну ділянку, на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] факту реєстрації документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та факту реєстрації земельної ділянки не встановлено (а.с. 44). Відповідно до актового запису про смерть № 231 від 27.08.2010 встановлено, що [PERSON] помер [INFO] у м. Тростянець Сумської області у віці 79 років (а.с.46). Згідно повідомлення та Інформаційних довідок із Спадкового реєстру № 64904247 та № 64904179 від 26.05.2021, наданих державним нотаріусом Тростянецької районної державної нотаріальної контори Воропай В.В., після смерті [PERSON] , який помер [INFO] заведена спадкова справа № 583/2010 де є заяви про відмову від спадщини від імені [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] . 14.07.2011 було видано свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, що знаходиться у [ADDRESS] на ім`я [PERSON] (а.с. 61-64). Із заповіту посвідченого 23.06.2005 державним нотаріусом Тростянецької районної державної нотаріальної контори Гребіником О. Д. вбачається, що [PERSON] заповів усе своє майно у рівних частинах кожному [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.65). Отже [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] , але не оформила свої спадкові права, на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно пункту «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Згідно з частиною 1 статті 126 Земельного кодексу України в редакції, яка діяла до 01 січня 2013 року, документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт на право власності. Земельний кодекс України у редакції чинній до 01 січня 2013 року, установлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано-право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком установлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 14-652цс18. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] , прийнявши спадщину після смерті [PERSON] набули право на спадкування усіх її прав та обов`язків, що належали останній, включно з правом на завершення приватизації земельної ділянки розташованої за адресою: [ADDRESS] , однак через відсутність правовстановлюючого документа позивачі, згідно з положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат», не одержавли у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, тому захищаючи охоронювані законом права позивачів, таке право в порядку спадкування за заповітом слід визнати за ними рішенням суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved