Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

Представник позивача звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог: [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність АТ «Дельта Банк». Позовні вимоги мотивує тим, що 27 лютого 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №132-022/ФК-08, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 200\~000,00 грн. з розрахунку 12,70% річних за весь час користування кредитом на строк з 27.02.2008 року по 23.02.2023 року на споживчі цілі. Банк свої зобовязання за Договором виконав повністю, надавши [PERSON] кредит, в розмірі та строки передбачені кредитним договором. 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до п.4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобовязань перед Національним банком, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює ТОВ «Укрпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а згідно з п.4.2 внаслідок передачі ТОВ «Укрпромбанк» АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість ТОВ «Укрпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами. Таким чином, АТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором №132-022/ФК-08 від 27.02.2008 року. З метою забезпечення позову виконання грошових зобовязань за вказаним Договором про надання кредиту іпотекодавець [PERSON] передала в іпотеку нерухоме майно, за договором іпотеки №132/Zфкіп-08 від 27.02.2008 року, а саме земельну ділянку площею 0,097 га, яка розташована за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Вірменська, 39. Цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі державного акту про право приватної власності на землю, виданий на підставі рішення Ужгородської міської ради №42 з 26 жовтня 1994 року та договору купівлі-продажу №3614 від 06.08.1999 року. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся, в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобовязань згідно умов кредитного договору, однак зобовязання не виконані, у звязку з чим, станом на 31.07.2015 року за Відповідачем наявна заборгованість у сумі 106\~091,20 грн., що складається з тіла кредиту 104\~844,86 грн., відсотків 1\~246,34 грн. Тому позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості в сумі 106\~091,20 грн. за кредитним договором №132-022/ФК-08 від 27.02.2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки з [PERSON], а саме: земельну ділянку площею 0,097 га, яка розташована за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Вірменська, 39. Цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі державного акту про право приватної власності на землю, виданий на підставі рішення Ужгородської міської ради №42 з 26 жовтня 1994 року та договору купівлі-продажу №3614 від 06.08.1999 року, шляхом визнання права власності на нього за ПАТ «Дельта Банк». В судовому засіданні представник ПАТ «Дельта Банк» [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог позивача та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк», оскільки заборгованість по кредиту сплачує кожного місяця. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини не явки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 27 лютого 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №132-022/ФК-08, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 200\~000,00 грн. з розрахунку 12,70% річних за весь час користування кредитом на строк з 27.02.2008 року по 23.02.2023 року на споживчі цілі. Банк свої зобовязання за Договором виконав повністю, надавши [PERSON] кредит, в розмірі та строки передбачені кредитним договором. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до п.4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобовязань перед Національним банком, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює ТОВ «Укрпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а згідно з п.4.2 внаслідок передачі ТОВ «Укрпромбанк» АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість ТОВ «Укрпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами. Таким чином, АТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором №132-022/ФК-08 від 27.02.2008 року. Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1\~ст. 527 ЦК України). Ст. 530 ЦК України\~визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.2\~ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно\~ст. 514 Цивільного кодексу України до\~нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З метою забезпечення позову виконання грошових зобовязань за вказаним Договором про надання кредиту іпотекодавець [PERSON] передала в іпотеку нерухоме майно, за договором іпотеки №132/Zфкіп-08 від 27.02.2008 року, а саме земельну ділянку площею 0,097 га, яка розташована за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Вірменська, 39. Цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі державного акту про право приватної власності на землю, виданий на підставі рішення Ужгородської міської ради №42 з 26 жовтня 1994 року та договору купівлі-продажу №3614 від 06.08.1999 року. Позивачем було направлено [PERSON] та [PERSON] листи-вимоги від 06.08.2015 року за №31.4-08/3970/15 та №31.4-08/3971/15, відповідно до яких банк повідомляв про наявну заборгованість, і вимагав сплатити прострочену заборгованість у тридцятиденний строк, у разі незадоволення листів - вимог банк розпочне процедуру звернення стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно (а. с. 23-24). Судом встановлено, що зобовязання відповідачем не виконані, у звязку з чим, станом на 31.07.2015 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі 106\~091,20 грн., що складається з тіла кредиту 104\~844,86 грн., відсотків 1\~246,34 грн. Вирішуючи даний спір, суд приходить до висновку про недотримання позивачем процедури повідомлення іпотекодавця та позичальника про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання за іпотекодержателем права власності на іпотечне майно. На момент подання позивачем позовної заяви до суду про звернення стягнення на предмет іпотеки - 26.08.2015 року не минув тридцятиденний термін для добровільного виконання відповідачем та [PERSON] листів - вимог банку. Згідно\~ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до п. 4.2 Іпотечного договору №132/Zфкіп-08 від 27.02.2008 року у випадку порушення іпотекодавцем (позичальником) обовязків за цим та/або Кредитним договором Іпотекодержатель надсилає Іпотекодедацю (та Позичальнику) письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно п. 4.3 Іпотечного договору 132/Zфкіп-08 від 27.02.2008 року звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з порядком задоволення вимог іпотеко держателя, передбаченим п. 4.4 цього Договору. У відповідності до\~ст. 35 Закону України «Про іпотеку»\~(в редакції, яка діяла на час укладення Договору іпотеки) у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Викладеними положеннями договору іпотеки та Закону встановлюється обов'язок банку надати позичальнику можливість добровільно усунути порушення умов договору та тільки у разі невиконання вимоги банку останній набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки. На підставі наведеного, суд вбачає явне порушення банком прав іпотекодавця та позичальника на добровільне погашення простроченої заборгованості за кредитними зобовязаннями, оскільки з огляду на твердження позивача про направлення вимог 06.08.2015 року, останній до спливу 30-денного строку визначеного договором та Законом вже 26.08.2015 року подав до суду позов про звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того, в матеріалах справи наявні квитанції №667092 від 15.01.2016 року, №4971336 від 17.02.2016 року, меморіальні ордери №675743 від 15.01.2016 року, №675779 від 15.01.2016 року, №675785 від 15.01.2016 року, №4973941 від 17.02.2016 року, №4973959 від 17.02.2016 року, № 4973958 від 17.02.2016 року, що свідчать про щомісячну сплату відповідачем основного боргу, комісії та відсотків по кредитному договору №132-022/ФК-08 від 27.02.2008 року. Виходячи з того, що позивач на порушення ч. 1\~ст. 35 Закону № 898-IV\~та п. 4.2 Іпотечного договору на забезпечив реалізацію прав відповідача та [PERSON] на добровільне погашення заборгованості по кредитному договору, то позов про звернення стягнення на предмет іпотеки є передчасним, та в його задоволенні необхідно відмовити.

Outcome: dismissed