Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовом, в якому просив позбавити батьківських прав відповідачку [PERSON] відносно її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з передачею дітей на опікування органу опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації, мотивуючи тим, що відповідачка дітьми не цікавиться, не приділяє їм належної уваги, не слідкує за їх станом здоров'я, повністю усунулася від виховання дітей та не може створити їм належних умов для проживання та нормального життя. Крім того, просив стягнути аліменти з відповідачки [PERSON] в розмірі ? всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дітей, на користь Київського міського будинку дитини ім. М.М. Городецького. В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи Київського міського будинку дитини ім. М.М. Городецького в судове засіданні не з'явився, надіславши на адресу суду письмову заяву з проханням розглянути справу у відсутності їх представника, позовні вимоги просив задовольнити. Представник третьої особи Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації позовні вимоги в частині позбавлення відповідачки батьківських прав щодо її малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], та стягнення з відповідачки аліментів на їх утримання підтримала. Однак просила відмовити у задоволенні позовних вимог в частині передачі дітей на опікування органу опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації, посилаючись на те, що сім'я [PERSON] в Солом'янському районі ніколи не проживала і не проживає. На момент виявлення 15.02.2014 року малолітні діти постійно проживали за адресою: [ADDRESS], що територіально віднесена до Дніпровського району м. Києва, звідки були направлені до Київської міської дитячої клінічної лікарні №2, а в подальшому на підставі листа служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації переведені до Київського міського будинку дитини ім. М.М. Городецького, де вони перебувають на даний час. Тому правові підстави для передачі дітей на опікування органу опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації відсутні. Заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, а також ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно зі ст.ст. 164, 167 СК України батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, та, якщо при таких обставинах дитина не може бути передана родичам, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Судом встановлено, що відповідачка з06.12.2003 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві. Під час перебування у шлюбі у неї народилась донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Згідно з витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження батьками дітей зазначені відповідачка [PERSON] та [PERSON]. На підставі розпоряджень Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 12.03.2014 року № 115 та від 21.03.2014 року № 141 в актові записи про народження малолітніх [PERSON], [INFO] року народження, та [PERSON], [INFO], внесені дані про їх батьків на підставі рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 01.10.2014 року, яким виключено запис про [PERSON] як батька з актового запису №06 від 13.05.2014 року про народження [PERSON], [INFO] року народження, здійсненого ВДРАЦС Дніпровського РУЮ у м. Києві, та з актового запису №2061 від 28.08.2013 про народження [PERSON], [INFO], здійсненого ВДРАЦС Печерського РУЮ у м. Києві. 15.02.2014 року о 13.15 год. одержано повідомлення від голови Всеукраїнського Благодійного Фонду «Центр Екстреної підтримки «ЕЗРА» про те, що у родині [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS], мати 12.02.2014 року залишила на сторонніх людей двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] року народження, та [PERSON], [INFO], місце перебування її невідомо. Фахівцями Групи екстреного реагування був здійснений екстрений виїзд за адресою: [ADDRESS], під час якого було виявлено двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] року народження, та [PERSON], [INFO], які перебували у складних життєвих обставинах без батьків, з чотирма сторонніми людьми, від яких відчувався стійкий запах алкоголю. Під час бесіди було з'ясовано, що їх мати 12.02.2014 року пішла з дому, залишивши дітей зі своїм співмешканцем [PERSON] та їх друзями, які постійно вживають алкоголь та не спроможні доглядати за дітьми. Діти виглядали хворими, старша дівчинка мала наявні ознаки хвороби синдрому Дауна. Жодних документів на дітей не було. За казаними обставинами 15.02.2014 року оперуповноваженим ВКМСД Дніпровського РУ в м. Києві були складені акти про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я або яку відмовились забрати батьки чи інші родичі, про підкинуту чи знайдену дитину. У зв'язку з тим, що існувала загроза життю та здоров'ю дітей за актом ВКМСД Дніпровського РУ м. Києва від 15.02.2014 року та за участю працівників швидкої медичної допомоги дітей було влаштовано до інфекційного відділення Київської міської дитячої клінічної лікарні №2. При оформленні дітей до лікарні під час медичного огляду лікар повідомив, що діти відстають у фізичному розвитку, застуджені та потребують лікування. Також 15.02.2014 року було проведено обстеження умов проживання квартири за адресою: [ADDRESS], де було встановлено, що мати [PERSON] за дітьми не доглядає належним чином, часто залишає дітей, проводить більше часу з друзями на вулиці та у підвалах, що підтверджується складеним актом обстеження умов проживання від 15.02.2014 року. Згідно з висновком про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 06.03.2014 року, наданого Київською міською дитячою клінічною лікарнею №2, малолітній [PERSON] був доставлений з діагнозом гостра двобічна вогнищева бронхопневмонія, гостра двобічна дрібно вогнищева пневмонія, має затримку темпу розвитку. [PERSON] страждає на хворобу Дауна, має затримку темпу розвитку. Згідно з даними відповіді КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 Дніпровського району м. Києва» малолітні [PERSON], [INFO] року народження, та [PERSON], [INFO] року народження, за адресою: [ADDRESS], на обліку у дільничного педіатра не перебували, за медичною допомогою не звертались. 06.03.2014 року малолітніх [PERSON], [INFO] року народження, та [PERSON], [INFO] року народження на підставі листа Служби у справах дітей Дніпровської РДА від 05.03.2014 року за №103008-677 були влаштовані до Київського міського будинку дитини ім. М.М. Городецького де перебувають на даний час. Згідно з доповідною головного спеціаліста Служби у справах дітей Дніпровської РДА у м. Києві Кудрик В.М. від 18.03.2014 року квартира [ADDRESS], в якій мешкав малолітній [PERSON], перебуває в антисанітарному стані, в помешканні наявні несприятливі умови для перебування дитини, що може призвести до погіршення стану здоров'я та життя дитини. Відповідачка [PERSON] вживає алкогольні напої, належним чином не забезпечує догляд за малолітніми дітьми та веде аморальний спосіб життя. Сама відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою Будинку соціального піклування за адресою: [ADDRESS], де приймаються бездомні громадяни на тимчасове проживання у відділення нічного перебування і за інформацією, наданою Будинком соціального піклування, вона ночує там періодично, останнім часом її місцезнаходження невідомо. Як вбачається з повідомлення Будинку соціального піклування Департаменту соціальної політики Київської міської державної адміністрації від 27.05.2014 року, відповідачка [PERSON], вперше звернулась до Будинку соціального піклування 17.03.2014 та перебувала періодично по 21.05.2014 року. На сьогоднішній день місцезнаходження її не відомо. Листом від 18.11.2014 року Центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді було повідомлено, що [PERSON] протягом року жодного разу на запрошення спеціалістів Центру не реагувала, до спеціаліста Центру не зверталась, реабілітаційну програму по роботі з алкозалежними не відвідувала, під соціальним супроводом родина не перебувала. Так, після відібрання дітей [PERSON] жодного разу не звернулась до служби у справах дітей з приводу повернення їх в свою родину. Враховуючи вік дітей, їх рівень розвитку та те, що особиста участь в розгляді даної справи може завдати їм зайвого хвилювання, суд вважає, що особиста участь дітей в розгляді даної справи недоцільна. Виходячи з зазначеного вище, суд відповідно до обставин справи та в інтересах дітей вважає необхідним позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав щодо її дітей, оскільки відповідачка повністю самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків. Згідно з ч.3 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Відповідно ст.61 ЦК України саме орган опіки та піклування встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, крім випадків, встановлених частинами першою та другою статті 60 цього Кодексу. За таких обставин, враховуючи, що на даний час діти позбавлені батьківського піклування, то, суд відповідно до обставин та інтересів дітей вбачає за доцільне передати малолітніх [PERSON] та [PERSON] під опіку органу опіки та піклування. При цьому щодо визначення органу опіки та піклування під опіку якому слід передати малолітніх [PERSON] та [PERSON] слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Тобто, головною ознакою місця проживання є те, що це місце є саме житлом. Так, представник позивача, заявляючи вимоги передачі дітей малолітніх дітей під опіку третій особі - Органу опіки та піклування Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації, посилався на те, що малолітні діти за адресою: [ADDRESS], не зареєстровані, а відповідачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Разом з тим, згідно з Положенням про Будинок соціального піклування, затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 07.12.2005 року №2256 будинок [ADDRESS] є закладом соціального захисту, що надає соціальні послуги бездомним громадянам, створений для перебування бездомних громадян, який має у своєму складі відділення нічного перебування. Відповідно до п. 2.2.11 цього Положення сприяє вирішенню питань, пов'язаних з обліком та реєстрацією отримувачів послуг за юридичною адресою будинку. Отже, по вул. Суздальській, 4/6 у м. Києві знаходиться не житло, а заклад, де фізичні особи отримують соціальні послуги за потребою. Окрім того, як вбачається з довідок Будинку соціального піклування від 27.05.2014 року № 338 та від 02.02.2015 року № 102, відповідачка, яка була зареєстрована за вказаною адресою з 03.09.2013 року по 01.03.2014 року, вперше звернулась до Будинку соціального піклування 17.03.2014 року та періодично там перебувала з 21.05.2014 року, тобто вже після відібрання у неї дітей. При цьому, згідно зі ст. 2 ЗУ «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Тобто, для реалізації прав та свобод особи реєстрація її місця проживання чи місця перебування наперед встановленого значення не має. Таким чином, доводи представника позивача про те, що вирішальне значення при визначенні місця проживання особи є офіційні дані органу реєстрації місця перебування та місця проживання фізичної особи, а не дані про її фактичне місце проживання, є необґрунтованими. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи відповідачка [PERSON] разом зі своїми малолітніми дітьми до 15.02.2014 року проживала за адресою: [ADDRESS], що територіально віднесено до Дніпровського району м. Києва. Вказані обставини підтверджується Актами про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я від 15.02.2014 року, Актом обстеження умов проживання за вказаною адресою від 15.02.2014 року, листом координатора Дитячої благодійної програми ВБФ «ЕРЗА» від 17.02.2014 року. Також відповідно до правил ст.ст. 164, 167 СК України суд може постановити рішення про позбавлення батьківських прав та, якщо при таких обставинах дитина не може бути передана родичам, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, що залишилися без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбування покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами внутрішніх справ, пов'язаним з ухиленням від сплати аліментів та відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов'язки, а також діти, розлучені із сім'єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовились батьки, та безпритульні діти. Згідно з п. 31 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866, тимчасове влаштування дитини, яка залишилась без батьківського піклування, у межах своєї компетенції здійснюють служба у справах дітей за місцем виявлення дитини та кримінальна міліція у справах дітей органів внутрішніх справ. Малолітніх [PERSON] та [PERSON] 15.02.2014 року також було виявлено за адресою: [ADDRESS], тобто у Дніпровському районі м. Києва, а тому суд вважає за необхідне передати малолітніх дітей під опіку Органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації. Більше того, слід звернути увагу, що позовна вимога щодо передачі малолітніх дітей Органу опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації, який є третьою особою у справі, тобто фактичне пред'явлення вимог до третьої особи шляхом зобов'язання її вчинити певні дії, не відповідає вимогам законодавства, оскільки вимоги можуть бути пред'явлені позивачем лише в своїх інтересах та до відповідальної за спірними правовідносинами особи. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачки [PERSON] користь Київського міського будинку дитини ім. М.М. Городецького аліментів на утримання дітей, то слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно з ч.2 ст.193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти можуть біти стягнуті на загальних підставах. Таким чином, батьки не можуть перекласти свій обов'язок по утриманню дитини на інших осіб або державу. Перебування дитини у закладі охорони здоров'я, навчальному або іншого закладі не припиняє обов'язку батьків щодо її утримання. Крім того, згідно з п. 15 постанови Пленуму ВС України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року роз'яснюється, що якщо дитина постійно проживає в такому закладі, а батьки не беруть участь і її утриманні, адміністрація цього закладу виконує функції опікуна й піклувальника відповідно до ст.245 СК України. Адміністрація установи в такому випадку виступає одержувачем аліментів. Враховуючи, що діти постійно з 06.03.2014 року проживають в Київському міському будинку дитини ім. М.М. Городецького та саме ця установа виконує функції опікуна, тому в силу ст.ст.180-183 СК України суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь Київського міського будинку дитини ім. М.М. Городецького аліменти на утримання її малолітніх дітей в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову - 15.07.2014 року і до їх повноліття.

Outcome: partial