Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Представник позивачки в липні 2018 року звернулася в суд з позовом, який вподальшому уточнювала, у якому просить скасувати заходи забезпечення позову у вигляді арешту на квартиру № 80 в будинку № 2 на вул.Патона у м.Львові, реєстраційні №№ 4252468 та 4252478, який був накладений ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 22 жовтня 1999 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] - власник квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва № 15004-3 про право власності на квартиру, виданого Львівською міською радою 13 вересня 1999 року, зареєстрованого у Львівському ОДББТІ та ЕО. Відповідач [PERSON] - тітка позивачки - неодноразово зверталась до Залізничного районного суду м. Львова з різними позовами щодо узаконення її проживання у вищезгаданій квартирі: з позовом про визнання недійсним прописки позивачки у квартирі та свідоцтва про право власності, про визнання за нею права власності а згадану квартиру. У зв язку з подачею такої позовної заяви ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 22 жовтня 1999 року було накладено арешт на квартиру. Рішеннями Залізничного районного суду м. Львова з приводу спору за квартиру на вул. Патона, 2/80 у м. Львові відповідачці [PERSON] було відмовлено у всіх її позовах, а позовну заяву від 1999 року відповідно до довідки Залізничного районного суду м. Львова від 27.06.2018 року за №14902-арх. їй було повернуто за її ж заявою. Останнім рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 23 травня 2016 року був задоволений позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою та виселення. Відповідачка [PERSON] була виселена з квартири 80 у будинку № 2 на вул. Патона у м. Львові - справа № 462/6070/14-ц. Рішення суду виконано виконавчою службою. Однак [PERSON] не може в повній мірі здійснювати своє право власності квартиру, оскільки, як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження від 13.04.2018 року заходи забезпечення позову від 22 жовтня 1999 року діють і на сьогодні. У цивільній справі за № 2-2309/11 ухвали про накладення арешту на квартиру немає, інша справа повернута [PERSON], тому позивачка звернулась до суду із позовом, який просить задовольнити. У судове засідання представник позивачки не зявився, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, однак подала до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи у її відсутності. Суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку без відповідачки, яка без поважних причин у судове засідання не прибула, хоча була належним чином повідомлена про час і місце судового засідання. Однак матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. У відповідності до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вивчивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд вважає, що позов, за уточненими вимогами, підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтями 15, 16\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Із змісту\~ст. 12 ЦПК України\~вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до вимог\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, [PERSON] - власник квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва № 15004-3 про право власності на квартиру, виданого Львівською міською радою 13 вересня 1999 року, зареєстрованого у Львівському ОДББТІ та ЕО. /а.с.3/ Відповідач [PERSON] - тітка позивачки - неодноразово зверталась до Залізничного районного суду м. Львова з різними позовами щодо узаконення її проживання у вищезгаданій квартирі: з позовом про визнання недійсним прописки позивачки у квартирі та свідоцтва про право власності, про визнання за нею права власності а згадану квартиру. У звязку з подачею такої позовної заяви ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 22 жовтня 1999 року було накладено арешт на квартиру. Рішеннями Залізничного районного суду м. Львова з приводу спору за квартиру на вул. Патона, 2/80 у м. Львові відповідачці [PERSON] було відмовлено у всіх її позовах, а позовну заяву від 1999 року відповідно до довідки Залізничного районного суду м. Львова від 27.06.2018 року за №14902-арх. їй було повернуто за її ж заявою. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 23 травня 2016 року був задоволений позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою та виселення. Відповідачка [PERSON] була виселена з квартири 80 у будинку № 2 на вул. Патона у м. Львові - справа № 462/6070/14-ц. Рішення суду виконано виконавчою службою./а.с.7-10/ Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження від 13.04.2018 року судом встановлено, що заходи забезпечення позову від 22 жовтня 1999 року діють станом на сьогодні. /а.с.4-6/ Із причин, які не залежать від волі позивачки, остання позбавлена можливості отримати ухвалу суду, якою було накладено арешт на спірну квартиру, оскільки така втрачена. За наведених обставин позивачка позбавлена можливості вільно розпоряджатись своєю квартирою. Відповідно до\~ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно п.1\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1\~статті 319 ЦК України\~визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд зазначає, що накладеним арештом на квартиру [ADDRESS], яка належить позивачці, порушуються її законні права та інтереси, передбачені\~ст.41 Конституції України, ст.\~ст. 319,\~321 ЦК України. Таким чином, судом встановлено, що оскільки на даний момент відсутні будь які спори, щодо вище вказаної квартири, позивачкою належним чином доведено факт порушення її законних прав, від так, суд приходить до переконань про підставність заявлених позовних вимог, у зв'язку із чим, позовну заяву слід задовольнити. На підставі\~ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідачки на користь позивачки, сплачений останньою судовий збір у розмірі 704,80грн.

Outcome: approved