Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Представник позивача у липні 2015 року звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації. Посилався на те, що на балансі та у користуванні ПАТ «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго» перебуває гуртожиток, який знаходиться по провулку Прутському, 5 в м.Чернівці. Вказаний гуртожиток призначений для проживання одиноких громадян, які працюють у товаристві. У вказаному товаристві на посаді стрільця першого класу ВОХОР працював [PERSON], у звязку із цим він був зареєстрований та проживав у кімнаті №10 вказаного вище гуртожитку. Наказом ВАТ «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго» №22-К від 28 березня 2002 року, [PERSON] з 29 березня 2002 року звільнено із займаної посади за власним бажанням Згідно акту ВАТ ЕК «Чернівціобленерго» від 10 липня 2000 року, відповідач у кімнаті №10 більше одного року не проживає, тобто, відсутній за місце реєстрації більше шістнадцяти років. Рішенням Чернівецької міської ради від 30.04.2015 року надано згоду на прийняття гуртожитку в комунальну власність територіальної громади м.Чернівці. Однією із вимог виконання вказаного рішення, є необхідність зняти всіх громадян, які зареєстровані, але не проживають у гуртожитку. Таким чином, виникла необхідність звернутися до суду із вказаним позовом. Просив позов задовольнити та визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням кімнатою №10 в будинку №5 по провулку Прутському в м.Чернівці та примусово зняти відповідача з реєстраційного обліку. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтвердив обставини вкладені в позовній заяві. Просив позов задовольнити. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Причину своєї неявки суду не повідомив. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що представник позивача не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає, що по справі слід постановити заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований, однак підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що на балансі Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго» перебуває гуртожиток, який знаходиться по провулку Прутському, 5 в м.Чернівці. Вказаний гуртожиток призначений для проживання одиноких громадян, які працюють у товаристві (а.с.4-7). Як вбачається із досліджених матеріалів справи, відповідач [PERSON] працював у ПАТ ЕК«Чернівціобленерго» на посаді стрільця першого класу ВОХОР. У звязку із цим, [PERSON] було зареєстровано в кімнаті №10 гуртожитку та надано вказане житло для проживання. Наказом ВАТ «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго» №22-К від 28 березня 2002 року, [PERSON] з 29 березня 2002 року звільнено із займаної посади за власним бажанням (а.с.10). Згідно акту ВАТ ЕК «Чернівціобленерго» від 10 липня 2000 року, відповідач у кімнаті №10 більше одного року не проживає, тобто, відсутній за місце реєстрації більше шістнадцяти років (а.с.11). Крім того, вказаний факт також підтверджується актами ПАТ ЕК «Чернівціобленерго» від 20 січня 2015 року та 18 травня 2015 року, складених у присутності сусідів (а.с12-13). Як встановлено судом, відповідач [PERSON] порушує права позивача. Так, рішенням Чернівецької міської ради від 30.04.2015 року надано згоду на прийняття гуртожитку в комунальну власність територіальної громади м.Чернівці. Однак однією із вимог виконання вказаного рішення, є необхідність зняти всіх громадян, які зареєстровані, але не проживають у гуртожитку, в тому числі і [PERSON] (а.с.8,14). Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, то цей термін може бути продовжений наймодавцем, а у разі спору - судом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, які виникають в практиці застосування судами ЖК України» № 2 від 12.04.1985р., у справах про визнання наймача або членів його сім'ї такими, що втратили право користування житловим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені терміни. У разі поважності причини відсутності (знаходження у відрядженнях, у осіб, що потребують догляду і т.д.), суд може подовжити пропущений термін. При цьому судом не було здобуто належних та допустимих доказів з приводу того, що відповідач відсутній у спірній кімнаті з поважних причин і йому створювалися перешкоди у користуванні житлом. Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Згідно із частиною другою статті 128, статті 129 ЖК Української РСР на підставі спільного рішення адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Проте, як було встановлено судом, відповідачу [PERSON] ордер для вселення в кімнату № 10 по провулку Прутському, 5 в м.Чернівці не видавався. На даний час відповідач в ПАТ ЕК «Чернівціобленерго» не працює. Таким чином, дослідивши та проаналізувавши в сукупності письмові докази, враховуючи наведені вище норми закону, а також фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ПАТ ЕК «Чернівціобленерго» щодо визнання [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Разом з тим, на погляд суду, не підлягає задоволенню позов в частині примусового зняття відповідача з реєстраційного обліку, виходячи з наступних підстав: Виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК УРСР підстави для позбавлення права на житло. Згідно вимог ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, на підставі зазначеної норми Закону визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням тягне обовязок органу реєстрації фізичних осіб зняти дану особу з реєстраційного обліку та є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку. Тобто, наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є автоматичною підставою для зняття її з реєстраційного обліку. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial