Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості у розмірі 20010 грн. 81 коп. за договором № б/н від 08.12.2011 р. про отримання кредиту у розмірі 1800 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишкової заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, доповнень не має, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце його проведення сповіщався належними чином, в порядку п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними, відзив на позовну заяву відповідач не направив, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, таким чином є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: розрахунок заборгованості за договором № б/н від 29.02.2016 р., укладеного між позивачем та [PERSON] станом на 29.02.2016 р., заборгованість складає 20010,81 грн.; анкета заява [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 08.12.2011 р.; довідка про умови кредитування та використання кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду; витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, затвердженого наказом від 06.03.2010 р. № СП-2010-256. Судом в ході судового розгляду справи було встановлено, що позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитними зобовязаннями в розмірі 20010,81 грн.. та стягнути з нього судовий збір у сумі 1378 грн. 00 коп., зазначивши, що 08.12.2011 р. із відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг № б/н (оформлений у вигляді анкети - заяви позичальника), згідно із яким позичальнику був наданий кредит в сумі 1800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Між сторонами договору про надання банківських послуг були узгоджені порядок користування картковим рахунком згідно заяви позичальника та умов та правил надання банківських послуг. У звязку із тим, що відповідач [PERSON] (позичальник) не виконав умови договору (заяви позичальника), Умови та правила надання банківських послуг, тобто своєчасно не повернув позивачеві (кредитору) встановлену суму кредитних коштів та не сплатив відсотки за користування ними, а також винагороду банку, у нього склалася заборгованість за кредитними зобовязаннями станом на 29.02.2016 р. в розмірі 20010 грн.. 81 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом 1800 грн.; заборгованості по процентах за користування кредитом 13581,72 грн.; заборгованості за пенею та комісією за користування кредитом 3200 грн., штрафів: 500 грн. 00 коп. (фіксована частина) та 929 грн. 09 коп. (процентна складова). Сума заборгованості відповідачем у добровільному порядку досі не погашена. Заподіяння відповідачем матеріальних збитків та їх невідшкодування негативно впливає на фінансову діяльність кредитної установи, заборгованість підлягає стягненню у примусовому порядку. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За ч.2 ст. 1054 ЦК України до даних відносин можуть застосовуватися положення ст.ст. 1046-1053 ЦК України. Згідно із ст.ст. 1048-1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Між позивачем та [PERSON] 08.12.2011 р. був укладений договір про надання банківських послуг № б/н (оформлений у вигляді анкети - заяви позичальника), ним були передбачені умови надання та порядок повернення кредиту, які позичальник порушив, у звязку з чим склалась заборгованість за кредитом 1800 грн. та заборгованість по процентам за користування кредитом 13581,72 грн.. Як передбачено Договором, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому грошовому зобовязанню, передбаченому цим Договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. плюс 5% від ціни позову. Тому у звязку з порушенням відповідачем строків платежів по грошовому зобовязанню більше ніж на 30 днів, було нараховано штраф у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 929,09 грн. (процентна складова), що складає 5% від ціни позову. Ст. 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. При чому у разі порушення боржником зобовязання, кредитор має право на стягнення неустойки (штрафу, пені) (ст. ст. 549-552 ЦК України), у звязку з чим відповідачу була нарахована пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором у розмірі 3200 грн. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, позовні вимоги позивача про стягнення з [PERSON] 20010,81 грн. є правомірними і законними, виходять із кредитних договірних зобовязань. У відповідності із ст. 141 ЦПК України, суд також задовольняє вимоги позивача про стягнення з відповідача судового збору: 1378 грн. 00 коп.

Outcome: approved