Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

Представник позивача Мусатова К.В., яка діє в інтересах позивача [PERSON] , звернулась до суду із зазначеним позовом, який надалі уточнила та в уточненому позові просить суд визнати протиправною відмову ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровській області у наданні клопотання про виведення із числа службової квартири [ADDRESS] , зняти із зазначеної квартири статус службової та надати їй статус комунальної власності, зобов`язавши Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради чи Виконавчий комітет Криворізької міської ради видати позивачу ордер на квартиру. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що батько позивача [PERSON] , з 07 травня 1993 року по 24 березня 2009 року проходив службу в Саксаганському РВ КМУ МВС України в Дніпропетровській області. Після розлучення [PERSON] залишився без житла. Рішенням Саксаганської районної у місті ради №207 від 18.04.2007 року йому був виданий ордер на службову однокімнатну квартиру, площею 19.8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . 23 березня 2009 року [PERSON] був звільнений із органів внутрішніх справ. 01 лютого 2011 року позивач вперше отримала паспорт громадянина України і 21 лютого 2011 року була зареєстрована в зазначеній квартирі. Так, позивач фактично проживала разом із батьком з 15-річного віку як член сім`ї. [INFO] [PERSON] помер. Позивач продовжувала проживати в цій квартирі та із пенсії по втраті годувальника сплачувала за комунальні послуги. Іншого житла позивач не має. Так, з моменту отримання службової квартири батьком позивача пройшло більше 11 років. Відповідно до Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів України 04.02.1988 року №37, особи, що проживали в службовій квартирі 10 років не можуть бути виселені із такого житла. Не можуть бути виселені і члени сім`ї померлого наймача службового житла. Після 10 років, такі квартири, за клопотанням підприємства, що надавало таке житло, можуть бути виключені із службового рішенням виконавчого комітету міської Ради, або ж виконавчим комітетом районної ради, що видав ордер. Так, після смерті батька позивача, її мати одразу ж звернулась із заявою до Саксаганського РВ КМУ про виключення квартири із службової. 16 березня 2011 року Саксаганський районний відділ міліції звернувся із клопотанням до Саксаганської районної ради вивести із службової квартиру за адресою: [ADDRESS] . Рішення на це клопотання вони не отримали. У 2016 році позивач звернулась в усному порядку до Саксаганської районної у місті ради за роз`ясненням з цього питання, однак їй відповіли, що встановити істину на даний час неможливо та рекомендували їй звернутись повторно із заявою до поліції. 13 березня 2018 року позивач звернулась письмово до начальника Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області про надання повторного клопотання на виключення житла із службового та отримала відповідь, що всі функції колишнього МВС передано ліквідаційній комісії Головного Управління МВС в Дніпропетровській області. Звернувшись у квітні 2018 року із заявою надати таке клопотання до ліквідаційної комісії, 31 травня 2018 року позивач отримала відмову. Однак, таку відмову позивач вважає необґрунтованою, протиправною та такою, що суперечить діючому законодавству, у зв`язку з чим вимушена була звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача - виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради у судове засіданні не з`явилась, але надала до суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, вирішення якої поклала на розсуд суду. Представник відповідача - виконавчого комітету Криворізької міської ради у судове засідання також не з`явилась, але надала письмову заяву, в якій просила розгляд справи провести без участі представника з урахуванням наданого відзиву по справі, в задоволенні позовних вимог просила відмовити. Згідно наданого відзиву на позов, зазначила, що як убачається із позовної заяви спірна квартира [ADDRESS] перебуває у службовому житловому фонді Саксаганського РВ КМУ МВС України в Дніпропетровській області. Згідно з п. 5 Положення облік службових жилих приміщень у всіх будинках, незалежно від їх належності, здійснюється у виконавчому комітеті районної, міської, районної у місті Ради народних депутатів, яка прийняла рішення про включення жилого приміщення до числа службових. Оперативний облік належних їм службових жилих приміщень провадять також відповідні підприємства, установи, організації. Відповідно до п. 6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень та користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року №37 жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, на підставі клопотання відповідного підприємства, установи, організації рішенням виконком районної у місті ради. Рішенням Криворізької міської ради від 31.03.2016 року №381 «Про обсяг і межі повноважень районних у місті рад та їх виконавчих органів», повноваження щодо ухвалення рішення про включення жилих приміщень до числа службових та виключення з числа таких делеговано виконкомам районних у місті рад. Згідно матеріалів справи, ордер на службове житлове приміщення (спірну квартиру) був виданий [PERSON] виконкомом Саксаганської районної умісті ради. Також, відповідно до листа від 16.03.2011 року №31/С-10 Саксаганский РВ КМУ в Дніпропетровській області вже звертався до голови Саксаганської районної у місті ради з клопотанням про виведення спірної квартири з числа службових як таку, щодо якої відпала необхідність у використанні як службової. Проте, як зазначає позивач, рішення з цього питання районною у місті радою не було прийняте. Відповідно до ч. 1 ст. 118 ЖК Української РСР, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Згідно ст. 125 ЖК Української РСР, без надання іншого жилого приміщення не може бути виселено, зокрема, членів сім`ї померлого працівника, якому було надано службове жиле приміщення. Згідно листа від 31.05.2018 року №18841/Бр ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, ліквідаційна комісія не вбачає за можливе ініціювати питання перед виконкомом районної у місті ради щодо виключення вищевказаної квартири із числа службових. Представник відповідача - ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровській області у судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог у повному обсязі з підстав, викладених у письмових поясненнях долучених до матеріалів справи, згідно яких зазначено наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 121 ЖК України порядок надання службових жилих приміщень установлюється цим Кодексом та іншими актами. Статтею 123 ЖК України визначено, що порядок користування службовими жилими приміщеннями встановлюється цим Кодексом та іншими актами. Відповідно до п. 6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року №37, жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. В системі органів внутрішніх справ порядок надання службових житлових приміщень та користування ними було регламентовано Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, затвердженим наказом МВС України 10 вересня 2004 року №1039, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 жовтня 2004 року за №1255/9854 (надалі - Положення) (чинне на момент надання службового житлового приміщення та припинення трудових відносин з організацією, яка видавала квартиру). Згідно з вимогами п. 1.2 Положення службові жилі приміщення призначаються для заселення особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України Міністерства внутрішніх справ України (далі - працівники) за переліком, визначеним МВС України, які у зв`язку з характером їх службової діяльності повинні проживати за місцем проходження служби або поблизу від нього; органи внутрішніх справ України зобов`язані використовувати службові жилі приміщення за їх цільовим призначенням. Так, батько позивача - [PERSON] , проходив службу в органах внутрішніх справ з травня 1993 року. На підставі рішення Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради №154 від 21.03.2007 року [PERSON] було видано ордер на службове житлове приміщення №6 від 25.04.2007 року на склад сім`ї - 1 чоловік. Отже, вселення батька позивача у спірну квартиру відбулось на підставі законодавства. Наказом ГУМВС від 08.04.2009 року №60 о/с [PERSON] звільнений з органів внутрішніх справ в запас Збройних сил за п. 64 «є» (за порушення дисципліни). Відповідно до п. 4.1 Положення працівники, які припинили службу в органах внутрішніх справ України, яким було надано службове жиле приміщення, підлягають виселенню зі службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. У разі відмови звільнити службове жиле приміщення виселення працівників, які припинили службу в органах внутрішніх справ України, з усіма особами, які з ними проживають, здійснюється у судовому порядку. Без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у п. 4.1 Положення, не може бути виселено в тому числі працівників, які прослужили в органах внутрішніх справ України не менш як 10 років. Виключення жилого приміщення з числа службових здійснюється на підставі клопотання відповідного органу внутрішніх справ України, погодженого з МВС України, рішенням органу місцевого самоврядування, як то визначено вимогами п. 1.7 Положення. Таким чином, просить суд звернути увагу, що звертатися з клопотанням до органів місцевого самоврядування щодо виключення жилих приміщень з числа службових, з попереднім погодженням з МВС України, є правом ГУМВС, а не обов`язком. Тому, оскільки у МВС не відпала потреба у використанні спірного службового приміщення, у зв`язку з необхідністю збільшення та збереження фонду службового житла структурних підрозділів МВС, вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими. Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, рішенням виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради від 21.03.2007 року №154, квартира [ADDRESS] , була включена до числа службових для Саксаганського РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області та Саксаганському РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області рекомендовано використовувати зазначене житлове приміщення за цільовим призначенням (а.с.38). На підставі рішення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради від 18.04.2007 року №207, [PERSON] , на склад сім`ї - 1 чоловік, 25 квітня 2007 року було видано ордер на службове житлове приміщення №6 на право зайняття службового житлового приміщення житловою площею 19,8 кв.м., за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] проходив службу в органах внутрішніх справ України з 07 травня 1993 року по 24 березня 2009 року (а.с.13, 39). Позивач, яка є дочкою [PERSON] , зареєстрована та проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] (а.с.8,11). [INFO] [PERSON] помер (а.с.10). 16 березня 2011 року Саксаганський РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, у зв`язку зі зверненням дружини [PERSON] , звертався до виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради з клопотанням про виведення зазначеної спірної квартири з числа службових (а.с.13), однак рішення за зазначеним клопотанням виконавчим комітетом Саксаганської районної у місті ради не приймалося. 13 березня 2018 року позивач звернулась із заявою до Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області про надання повторного клопотання щодо виключення спірного житла з числа службових (а.с.17-18), на яку отримала відповідь про те, що видача клопотання про виведення квартири із службового житлового фонду не входить до компетенції Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області та їй було рекомендовано з цього приводу звернутись до голови ліквідаційної комісії ГУНП в Дніпропетровській області (а.с.22). 20 квітня 2018 року позивач звернулась із заявою до голови ліквідаційної комісії ГУНП в Дніпропетровській області з питання щодо ініціювання клопотання перед місцевими органами влади щодо виключення спірної квартири із числа службових (а.с.19-20), на яку отримала відповідь про те, що на теперішній час ліквідаційна комісія вважає неможливим виключити вказану вище квартиру із числа службових (а.с.21). Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 118 Житлового кодексу України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Відповідно до ст. 121 Житлового кодексу України порядок надання службових жилих приміщень установлюється цим Кодексом та іншими актами. Службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації. Статтею 123 Житлового Кодексу України визначено, що порядок користування службовими жилими приміщеннями встановлюється цим Кодексом та іншими актами. Відповідно до п. 6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року №37 жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Виходячи з системного аналізу чинного законодавства, вирішення питання про право виключення квартири з числа службових належить не особам, які отримали службове приміщення і проживають у ньому, а уповноваженому органу, який здійснює розподіл житлових приміщень, виходячи з урахуванням потреби інших працівників, які також потребують отримання службового житла. Таким чином, вирішення питання про виключення жилого приміщення із числа службових є правом, а не обов`язком відповідного органу, за яким житло закріплене як службове. З приводу волевиявлення керівництва підприємств, установ, організацій щодо виключення квартири з числа службових слід також звернути увагу на правову позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладену в ухвалі від 18.02.2015 року у справі №6-35920св14, відповідно до якої саме за клопотанням відповідного органу, за яким житло закріплене як службове, вирішується питання про виключення цього житла з числа службових, а не за клопотанням наймача чи членів його сім`ї. Порушення питання про виключення жилого приміщення із числа службових є правом, а не обов`язком роботодавця. Отже, підсумовуючи викладене, приймаючи до уваги нормативно-правове обґрунтування та з огляду на те, що виключення квартири з числа службових є правом, а не обов`язком та належить до дискреційних повноважень відповідного органу, беручи до уваги, що чинним законодавством не передбачено такого порядку вирішення спору шляхом примусової зміни статусу житла, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову, у зв`язку з чим дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки з клопотанням про виключення квартири з числа службових може звернутись лише підприємство на балансі якого перебуває квартира. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed