Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

Приватне підприємство «Шериф-0038» (далі - позивач, ПП «Шериф-0038») звернулося до Печерського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони № 7586177 від 26.11.2019 року у розмірі 4 053,00 грн., та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 26.11.2019 року між Приватним підприємством «Охорона-0038» (після зміни найменування - ПП «Шериф-0038») та [PERSON] було укладено договір про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони № 7586177 (далі - Договір), відповідно до умов якого ПП «Шериф-0038» надає послуги відповідачу в обсягах та кількості які ним обрані, в порядку та на умовах визначених Договором, а [PERSON] зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі здійснювати оплату послуг, що надаються позивачем згідно умов Договору. Обумовлений сторонами обсяг послуг та їх вартість вказується в Додатку № 1 до Договору та є його невід`ємною частиною. Так, відповідно до п. 1.3.1. Договору, охорона об`єкта здійснюється ПП «Шериф-0038» шляхом спостереження за станом технічних засобів охоронної сигналізації, яка встановлена на Об`єкті відповідача та автоматично сповіщає про проникнення в приміщення чи порушення архітектурно-будівельних конструкцій, а також забезпечення негайного виїзду групи швидкого реагування з метою вжиття заходів, спрямованих на встановлення причин спрацювання ОС, та при необхідності - затримання осіб, які проникли на об`єкт. Згідно умов договору, послуги надаються за адресою: [ADDRESS] . Відповідач отримував обумовлені Договором послуги, проте зобов`язання відповідача щодо своєчасної оплати за спожиті послуги у повному обсязі виконані не були, у зв`язку із чим, утворилась заборгованість, яка станом на 05.11.2022 року становить 4 053,00 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2020 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В. На виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 19.11.2020 року судом було зроблено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання відповідача щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.12.2020 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами відкрито провадження у цивільній справі за позовом Приватного підприємства «Шериф-0038» до [PERSON] про стягнення заборгованості, та роз`яснено відповідачу право у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали надати відзив на позовну заяву. Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка від 27.01.2021 року про отримання копії позовної заяви з додатками. Як визначено у ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд може зобов`язати державний орган чи орган місцевого самоврядування подати відповідну заяву по суті справи (крім позовної заяви). 12.02.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив в позові відмовити. 02.04.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній просив позов задовольнити. Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. Суд встановив, що 26.11.2019 року між Приватним підприємством «Охорона-0038» (далі - Виконавець; після зміни найменування - ПП «Шериф-0038») та [PERSON] (далі - Замовник) укладено договір про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони № 7586177 (далі - Договір), відповідно до умов якого Виконавець надає Замовнику послугу, визначену в п. 1.3.1. Договору, а саме: «Охорона Об`єкта - здійснюється Виконавцем шляхом спостереження за станом технічних засобів охоронної сигналізації, яка встановлена на Об`єкті Замовника та автоматично сповіщає про проникнення в приміщення чи порушення архітектурно-будівельних конструкцій, а також забезпечення негайного виїзду Групи Швидкого Реагування з метою вжиття заходів, спрямованих на встановлення причин спрацювання ОС, та при необхідності - затримання осіб, які проникли на Об`єкт» (а. с. 4 - 7). Пунктом 1.2. Договору визначено, що послуги надаються за адресою, яка вказана в Додатку № 1 до Договору (далі - Додаток № 1; а. с. 8). Згідно п.1. Додатку № 1 адреса об`єкта - м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 32а. Вартість обраних Замовником послуг, згідно переліку викладеному в п. 1.3. Договору, визначаються у Додатку № 1. Згідно п. 2. Додатку № 1 вартість обраних Замовником послуг складає 800,00 грн. за один місяць їх надання. Відповідно до п. 2.3. Договору, оплата за цим Договором здійснюється на умовах передоплати і проводиться Замовником щомісячно, протягом перших п`яти календарних днів місяця в якому надаються послуги. Як визначено у п. 3.2.15 Договору, Замовник зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі здійснювати оплату послуг, що надаються Виконавцем згідно умов Договору. Згідно п. п. 8.1 - 8.2. Договору, Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє протягом календарного року, але у будь-якому випадку до моменту повного виконання обома Сторонами прийнятих на себе зобов`язань. Якщо за 15 днів до закінчення дії Договору жодна зі Сторін не вимагатиме його припинення, Договір вважається продовжений на той же термін, без обмежень кількості разів продовження дії Договору. Відповідно до п. п. «а» п. 4.1.4. Договору, Виконавець має право достроково розірвати Договір, попередньо повідомивши про це Замовника, якщо останній не здійснює оплату, чи затримує розрахунок по даному Договору. Як визначено у ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Відповідно до ст. 978 ЦК України, за договором охорони охоронець, який є суб`єктом підприємницької діяльності, зобов`язується забезпечити недоторканність особи чи майна, які охороняються. Володілець такого майна або особа, яку охороняють, зобов`язані виконувати передбачені договором правила особистої та майнової безпеки і щомісячно сплачувати охоронцю встановлену плату. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як визначено у ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позивач виконав свої зобов`язання за Договором, надавши відповідні послуги в повному обсязі. Проте, відповідач, одержуючи послуги, за них не сплачує в установленому законом порядку, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, яка станом на 05.11.2020 року становить 4 053,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, складеним ПП «Шериф-0038» (а. с. 22). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. 08.05.2020 року на адресу [PERSON] позивачем було направлено повідомлення-вимогу про сплату заборгованості за Договором № 7586177 від 26.11.2019 року, яка залишена відповідачем без реагування (а. с. 18 - 21). Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28.10.1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61). Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. [PERSON] не надав належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження виконання зобов`язань за Договором № 7586177 від 26.11.2019 року у визначеному Договором розмірі. За таких обставин, позовні вимоги ПП «Шериф-0038» про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони № 7586177 від 26.11.2019 року у розмірі 4 053,00 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд з ним погоджується. Будь-яких заперечень чи контррозрахунку відповідач не надав. Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подачу позову до Печерського районного суду м. Києва сплачено судовий збір у розмірі 2 102,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 576 від 06.11.2020 року. Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження понесення судових витрат. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2 102,00 грн. у відшкодування судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved