Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

Представник позивача Органу опіки та піклування в особі виконкому Миколаївської міської ради, звертаючись з позовом до суду, просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, від доходу відповідача щомісячно, на користь піклувальника, [PERSON] , починаючи стягнення з дня подання заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття,мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач жодної участі у вихованні та утриманні дітей не приймає, систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, вже досить тривалий час з дітьми не спілкується, не приїздить та не телефонує, жодного разу не поцікавилася успіхами у навчанні синів, до навчального закладу не приходила, у телефонному режимі з класним керівником та представником адміністрації школи не спілкувалася, ніде не працює, не має постійного доходу, не має постійного місця проживання, втратила паспорт, не в змозі займатися вихованням та утриманням своїх дітей. Діти перебувають на утриманні діда та баби.При цьому відповідач з позовними вимогами про позбавлення її батьківських прав згодна, про що надала заяву доСлужбу у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради від 03.01.2019 року, тому позивач звернувся з даним позовом до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 травня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Органу опіки та піклування в особі виконкому Миколаївської міської ради до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей адміністрації Центрального району м. Миколаїв, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2019 року підготовче засідання по справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача Органу опіки та піклування в особі виконкому Миколаївської міської ради в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи за його відсутності. (а.с. 55) Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялась належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомила, однак матеріали справи містять заяву відповідача від 03.01.2019 року, відповідно до якої остання не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . (а.с. 21, 42, 45, 47, 48, 49, 51, 52) Представник третьої особи Служба у справах дітей адміністрації Центрального району м. Миколаїв - в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги та висновок органу опіки та піклування підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи за його відсутності. (а.с. 56) Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Батьки несуть відповідальність за виховання своїх дітей. Згідно ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Згідно положення статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно частини першої та другої ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З огляду на викладене батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама тягнулася до них. Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим відділом РАЦС Грязинського муніципального району Липецької області Російської Федерації від 24.07.2003 року, актовий запис № 370, та свідоцтвом про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції у Чернігівській області від 28.04.2015 року (повторно), актовий запис № 2. (а.с. 5, 6, 7, 8) Згідно Рішення виконкому Миколаївської міської ради від 28.05.2015 року за № 388 [PERSON] , [INFO] , було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та відповідно до Рішення виконкому Миколаївської міської ради від 28.05.2015 року за № 733 встановлено опіку над [PERSON] , [INFO] , та призначено опікуном [PERSON] (рідна баба неповнолітнього). (а.с. 10, 13) Згідно Рішення виконкому Миколаївської міської ради від 28.05.2015 року за № 387 [PERSON] , [INFO] , було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та відповідно до Рішення виконкому Миколаївської міської ради від 28.05.2015 року за № 734 встановлено опіку над [PERSON] , [INFO] , та призначено опікуном [PERSON] (рідна баба неповнолітнього). (а.с. 11, 12) Відповідно до інформації наданої Миколаївською загальноосвітньою школою № 60 від 22.02.2018 року за № 64, [PERSON] , мати неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , з травня 2015 року жодного разу не з`являлася в навчальному закладі і не цікавилася успіхами хлопців у навчанні, їхнім життям та розвитком, що також підтверджується повідомленням Миколаївського професійного ліцею від 20.12.2018 року. (а.с. 15, 16) Згідно соціально-психологічного висновку [PERSON] , [INFO] , стосунки із матір`ю є недовірливими, відстороненими, болісно сприймає те, що мати досить тривалий час з ним не спілкується, не приїздить та не телефонує. По відношенню до матері відчуває злість та образу, оскільки почувається покинутим та зрадженим, відчуває емоційний дискомфорт, розуміючи, що негативний спосіб життя матері впливає на проживання ним повноцінного життя як дитини. (а.с. 19) 03.01.2019 року [PERSON] подано заяву до Служби у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, відповідно до якої заявник відмовляється від виховання своїх неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з цим не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно дітей. (а.с. 21) 15.03.2019 року за № 973/02.02.01-22/22/14/19 Органом опіки та піклування в особі виконкому Миколаївської міської ради складено Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із ухиленням від виховання та утримання дітей. (а.с. 22-24, 25-27) Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно положення пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року із змінами від 19.12.2008 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до пункту другого частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, серед іншого, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Стаття 167 Сімейного кодексу України покладає на суд обов`язок вирішити питання щодо влаштування дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оцінивши наявні у матеріалах справи докази, приймаючи до уваги Висновок Органу опіки та піклування в особі виконкому Миколаївської міської ради від 15.03.2019 року за № 973/02.02.01-22/22/14/19, суд дійшов висновку щодо правомірності вимог позивача про позбавлення відповідача [PERSON] відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , - з підстав самоусунення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомого ухилення від виховання та утримання дітей, відсутності бажання на виконання батьківських обов`язків, на спілкування з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, відсутності прояву інтересу до внутрішнього світу дітей та створення умов для отримання дітьми освіти, за наявності в матеріалах справи власноручно написаної заяви відповідача від 03.01.2019 року, відповідно до якої відповідач відмовляється від виховання своїх неповнолітніх дітей та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Разом з тим, суд враховує, що відповідно до положень статей 168, 169 Сімейного кодексу України, відповідачі, як батьки дітей, у разі позбавлення батьківських прав, не позбавлені права на звернення до суду із заявою про надання права на побачення з дітьми, так і з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: partial