Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

Представник позивача ПАТ «Запоріжжяобленерго», в особі Мелітопольського міськрайонного району електричних мереж, звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] , на їх користь заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 2277 грн. 52 коп., 3% річних в розмірі 146,35 грн., інфляційні нарахування в розмірі 247,97 грн. та судовий збір в сумі 2270грн. 00 коп. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем існують договірні відносини з розподілу (передачі) електричної енергії, що виникли з поведінки сторін, та свідчать їх волю щодо настання відповідних правових наслідків. На ім`я відповідача відкритий особовий рахунок побутового споживача № 0331051, на підставі якого здійснюється розподіл (передача) електроенергії споживачу за адресою: [ADDRESS] . На підставі вказаного особового рахунку побутового споживача здійснювалось постачання електричної енергії відповідачу, користування електроенергією відповідачем та оплата енергопостачальнику вартості використаної електроенергії. В період часу з 04.12.2017 по 01.01.2019 відповідачем було спожито електричної енергії на загальну суму 2277 гривень 52 копійки. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, відповідачу були нараховані 3% річних від простроченої суми у розмірі 146,35 грн. та інфляційні нарахування у розмірі 247,97 грн.. Ухвалою судді від 13 квітня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання у порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримують. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом направлення судової повістки про виклик до суду за зареєстрованим місцем її проживання, до суду повернувся конверт з відміткою пошти: «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. 282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст. 283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем існують договірні відносини з користування електроенергії, що виникли з поведінки сторін, що засвідчує їх волю до настання відповідних правових наслідків. На ім`я відповідача відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , на підставі якого здійснювалась постачання електроенергії споживачу, користування електроенергії споживачем та оплата постачальнику вартості використаної електроенергії. Правовідносини, на час виникнення заборгованості відповідача, між постачальником та побутовим споживачем електричної енергії регулювалися «Правилами користування електричною енергією для населення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26.07.1999 р. Згідно п.42 «Правил користування електричною енергією для населення» затверджених Постановою КМУ №1357 від 26.07.1999 р., споживач електричної енергії зобов`язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до цих Правил. Однак відповідач не сплачує спожиту електроенергію, в зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість за період з 04.12.2017 по 01.01.2019 у розмірі 2277,52 грн. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, відповідачу були нараховані 3% річних від простроченої суми у розмірі 146,35 грн. та інфляційні нарахування у розмірі 247,97 грн. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд вважає, що підлягає стягненню з [PERSON] боргу за спожиту електроенергію в розмірі 2277,52 грн., 3% річних в розмірі 146,35 грн. та інфляційні нарахування у розмірі 247,97 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, в розмірі 2270,00 грн., про що свідчить платіжне доручення № 3026 від 19.02.2021/а.с.1/.

Outcome: approved