Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості посилаючись на те, що між сторонами був укладений кредитний договір, по якому виникла заборгованість у зв`язку із невиконанням відповідачем його умов. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. З метою всебічного, повного, об`єктивного, безпосереднього дослідження доказів та з`ясування всіх обставин справи суд з власної ініціативи викликав сторони в судове засідання. Ухвалою Новоселицького районного суду від 08.01.2020 року було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідно до ухвали Новоселицького районного суду від 11.02.2020 року прізвище відповідача було замінено на « [PERSON] », у зв`язку із реєстрацією шлюбу. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, не заперечував щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнала частково, зокрема в частині стягнення тіла кредиту, відсотків та штрафу. Суд, дослідивши письмові докази вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 26.08.2015 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 13646,62 гривні зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими АТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між нею та банком кредитний договір, що підтверджується її підписом у Генеральній угоді. Вказаним договором було реструктуризовано заборгованість відповідача по кредитному договору №SAMDN52000069299401 від 18.10.2012 року. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В своїй позовній заяві позивач просить стягнути тіло кредиту та складові його повної вартості, зокрема заборгованість за пенею, штрафом і процентами за користування кредитними коштами. Вимоги щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту, відсотками та штрафом підлягають задоволенню, оскільки підтверджуються розрахунком та випискою по особовому рахунку, що також визнала відповідач. Таким чином, суд вважає, що з відповідача як позичальника за кредитним договором належить стягнути на користь позивача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5129,67 гривень, заборгованість по відсоткам в розмірі 1552,88 гривні та 1762 гривні штрафу. Щодо вимоги про стягнення пені, то в її задоволенні слід відмовити виходячи з наступного. В матеріалах справи відсутні докази, які б стверджували що сторони домовились про нарахування пені та комісії. В пункті 2.8 Генеральної угоди зазначено, що при порушенні позичальником обов`язків по погашенню кредиту позичальник сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах і правилах за кожен день прострочки. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В матеріалах справи відсутні підтвердження, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Генеральну угоду. Крім того, суд не може взяти до уваги як належний доказ роздруківку із сайту позивача, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Також суд вважає, що неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Така правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного суду №342/180/17 від 03.07.2019 року. У Генеральній угоді про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 26.08.2015 року розмір та порядок нарахування пені і комісії не зазначені. Витяг з Умов та Правила надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи не містять підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, а отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір пені. Враховуючи вищевикладене в частині стягнення 4513,96 гривень пені відмовити. Щодо судових витрат, то відповідно до ст.141 ч.2 п.3 ЦПК України у разі часткового задоволення позову, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги заявлені на суму 12958,88 гривень, судом задоволено позовні вимоги на суму 8444,92 гривень, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1921 гривні, відсоток задоволених позовних вимог становить 65,2 відсотків, а тому з відповідача слід стягнути 1252,50 гривні судового збору. На підставі ст.ст.207, 634, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: partial