Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Шацьке ремонтно-транспортне підприємство» (ПрАТ Шацьке РТП) звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Вимоги обґрунтовано тим, що 01.10.2013 року між ПрАТ «Шацьке РТП» в особі директора [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про надання послуг з прибирання, згідно з умовами якого виконавець зобовязується виконати послуги з прибирання обєктів замовника від забруднень, а замовник зобовязується їх прийняти і оплатити. Предметом договору є надання послуг з прибирання згідно з додатком №1, що є невідємною частиною договору, на прохання замовника виконавець може виконувати інші додаткові послуги, не передбачені додатком №1 до договору. Ціна послуг з прибирання обєктів складає 14\~000 грн. щомісяця. Факт виконання договірних зобовязань виконавця підтверджується актом виконаних робіт, який складається і підписується сторонами один раз на місяць. Строк дії договору з 01.10.2013 року по 30.09.2014 року. Додатком №1 до договору визначено, що обєктом прибирання є територія ПрАТ «Шацьке РТП», розташована у смт. Шацьк Шацького району Волинської області по вул. 50 років Перемоги, 6; види прибирання: ручне прибирання території, періодичність прибирання щоденно. Таким чином відповідач повинен був надавати послуги з прибирання території згідно з умовами договору, а позивач оплачувати ці послуги. В той же час відповідач не виконав, не надав зазначені послуги, що визначені договором, позивач ці послуги не отримав, проте оплатив відповідачу їх вартість в розмірі 37\~900 грн., що підтверджується вироком Шацького районного суду Волинської області у справі №170/299/15-к. Договір припинив свою дію у звязку зі спливом строку, на який він був укладений, а також у звязку з тим, що відповідач у 2015 році припинив свою підприємницьку діяльність. За таких обставин відповідач зобовязаний повернути позивачу отримані за вказаним договором кошти. Тому представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь ПрАТ Шацьке РТП на підставі ч. 8 ст. 693 ЦК України грошові кошти, отримані за невиконаним договором про надання послуг з прибирання в сумі 37\~900 грн. та судові витрати у справі. Не погоджуючись з позовом, відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] подали суду письмове заперечення щодо позову, яке обґрунтовано тим, що згідно з договором про надання послуг з прибирання території від 01.10.2013 року, укладеним між ним та ПрАТ «Шацьке РТП», він виконував роботи з прибирання згідно з умовами цього договору у період з жовтня по грудень 2013 року включно. Роботи приймалися згідно з умовами договору, актами виконаних робіт, що підписувались сторонами. З лютого договір припинив свою дію, оскільки територію, на якій він здійснював прибирання, було передано в суборенду іншому підприємцю і [PERSON] уклав новий договір. Акти виконаних робіт були підписані сторонами відповідно 31.10.2013 року, 29.11.2013 року, 31.12.2013 року. Будь-яких претензій до нього щодо невиконання чи неналежного виконання робіт з прибирання за договором від 01.10.2013 року від ПрАТ «Шацьке РТП» не було. Крім того відповідач та його представник заявили суду про застосування строку позовної давності, оскільки позивач просить стягнути з відповідача кошти, як розрахунок за роботи, виконані в період з жовтня по грудень 2013 року. Останній акт виконаних робіт підписано 31.12.2013 року. Отже позивач звернувся до суду з приводу вказаних правовідносин після спливу трирічного строку після останнього розрахунку, тобто з пропуском строку позовної давності. Посилання позивача на те, що вироком Шацького районного суду відносно колишнього директора ПрАТ «Шацьке РТП» [PERSON] встановлено факт невиконання відповідачем умов договору від 01.10.2013 року відповідач та його представник вважають безпідставними, оскільки згідно з вимогами ЦПК України вирок суду, що набрав законної сили, є обовязковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, щодо якої ухвалено вирок суду, лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Крім того вказаним вироком задоволено цивільний позов ПрАТ «Шацьке РТП» про стягнення з [PERSON] перерахованих за договором від 01.10.2013 року [PERSON] грошових коштів в сумі 37\~900 грн., і вказані кошти стягуються виконавчою службою з [PERSON] в примусовому порядку. З огляду на викладене відповідач та його представник просили суд в позові ПрАТ «Шацьке РТП» до [PERSON] відмовити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, просив вимоги задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] щодо позову заперечували, просили у задоволенні вимог позивача відмовити повністю. Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що в позові слід відмовити повністю з таких підстав. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Стаття 530 ЦК України визначає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 901 ЦК України визначає, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статей 902, 903 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Стаття 906 ЦК України визначає відповідальність виконавця за порушення договору про надання послуг. Збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням договору про безоплатне надання послуг, підлягають відшкодуванню виконавцем у розмірі, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо інший розмір відповідальності виконавця не встановлений договором. Судом установлено, що 01.10.2013 року між ПрАТ «Шацьке РТП» в особі директора [PERSON] та фізичною особою підприємцем [PERSON] було укладено договір про надання послуг з прибирання, згідно з умовами якого виконавець зобовязується виконати послуги з прибирання обєктів замовника від забруднень, а замовник зобовязується їх прийняти і оплатити. Предметом договору є надання послуг з прибирання згідно з додатком №1, що є невідємною частиною договору. На прохання замовника виконавець може виконувати інші додаткові послуги, що не передбачені додатком №1 до договору. Ціна послуг з прибирання обєктів становить 14\~000 грн. щомісяця. Факт виконання договірних зобовязань виконавця підтверджується актом виконаних робіт, який складається і підписується сторонами один раз на місяць. Строк дії договору з 01.10.2013 року по 30.09.2014 року. Додатком №1 до договору визначено, що обєктом прибирання є територія ПрАТ «Шацьке РТП», розташована у смт. Шацьк Шацького району Волинської області по вул. 50 років Перемоги, 6; вказано види прибирання ручне прибирання території, періодичність прибирання щоденно (а.с. 146-150). 31 жовтня 2013 року, 29 листопада 2013 року та 31 грудня 2013 року, як передбачено умовами договору, сторонами було підписано відповідні акти виконаних робіт (а.с. 10-12). Допитаний за його згодою як свідок відповідач [PERSON] вказані обставини визнав. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні стверджував, що на підставі вказаних актів виконаних робіт [PERSON] було перераховано грошові кошти на загальну суму 37\~900 грн. Письмові докази на підтвердження вказаних обставин суду не надано. Відповідач [PERSON] як свідок суду показав, що на виконання умов договору від 01.10.2013 року він виконував роботи з прибирання території, що зазначені в актах виконаних робіт, а також виконував інші роботи на прохання адміністрації підприємства. Він не заперечував, що згідно з умовами договору його роботу було оплачено в повному обсязі і перераховано грошові кошти на його банківський рахунок, однак яку суму коштів він отримав, не памятає. Жодних претензій з приводу виконаних ним робіт з прибирання підприємство до нього не мало. Допитані за клопотанням представника позивача свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], кожен зокрема, суду показали, що у 2013 році працювали у ПрАТ «Шацьке РТП», чи здійснював у період з жовтня по грудень включно прибирання території підприємства [PERSON], вони не знають, як він прибирав територію, вони не бачили. Надані суду копії наказів ПрАТ «Шацьке РТП» №60-к від 01.11.2013 року, №58-к від 31 жовтня 2013 року, №15-к від 01 липня 2012 року, №10-к від 01 липня 2012 року підтверджують показання допитаних свідків, про те, у який період і на яких посадах на підприємстві вони працювали (а.с. 113-116). Штатні розписи працівників ПрАТ «Шацьке РТП» з 03 травня 2013 року, з 01 листопада 2013 року, з 01 рудня 2013 року свідчать про те, що у штаті підприємства у цей період були штатні посади технічних працівників, охоронників, двірників (а.с. 109-111). Вироком Шацького районного суду Волинської області від 17 листопада 2015 року [PERSON] засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України (а.с. 151-169). Поряд з цим допитані судом за клопотанням представника відповідача свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду показали, що у період з жовтня по грудень включно підприємець [PERSON] на виконання відповідного договору про надання послуг з прибирання, укладеного ним з ПрАТ «Шацьке РТП», виконував на території підприємства різноманітні роботи з прибирання території підприємства, зокрема, збирав дрібне сміття, вивозив його власним автомобілем, розчищав сніг, розгортав щебінь, посипав доріжки щебнем, вирубував кущі, чистив пожежну водойму, вивозив очерет. Відповідно до ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом, вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1, ч. 3\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених особою вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження своїх вимог або заперечень. Стаття 78 ЦПК визначає, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 82 ЦПК України визначає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно з ч. 6 цієї статті, вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обовязковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тому посилання представника позивача на те, що вироком Шацького районного суду відносно колишнього директора ПрАТ «Шацьке РТП» [PERSON] встановлено факт невиконання відповідачем [PERSON] умов договору від 01.10.2013 року, суд вважає безпідставними. Таким чином, перевіривши доводи та заперечення сторін, допитавши свідків, дослідивши надані сторонами письмові докази, давши їм належну оцінку, встановивши на підставі цих доказів фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд дійшов висновку, що позивачем не надано суду належних, допустимих і достовірних доказів, які були б достатніми для підтвердження наявності викладених у позові обставин, що підлягають доказуванню. Тому в позові слід відмовити повністю. На підставі статей 509, 530, 610, 901, 902, 903 ЦК України,

Outcome: dismissed