Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що в рахунок погашення боргу по кредитної лінії №001/2439 від 19 жовтня 2011 року між позивачем та [PERSON] було звернуто стягнення на предмет іпотеки житловий будинок і на земельну ділянку загальною площею 0.0563 га які розташовані по провулку Л.Толстого №3. м. Новоселиця, Чернівецької області. 31 серпня 2015 року відповідачам була направлена вимога про звільнення вказаного житлового будинку шляхом виселення в добровільному порядку, однак відповідачі не звільнили житловий будинок тому представник позивача просить суд висилити відповідачів в примусовому порядку. Представник позивача просить суд визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою провулок Л.Толстого 3 в м. Новоселиця, Чернівецької області [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та усунути перешкоди у здійсненні права користування володіння і розпорядження житловим будинком та земельною ділянкою, яка належить на праві власності КС «Буковина» за адресою провулок Л.Толстого 3 в м. Новоселиця, Чернівецької області шляхом виселення [PERSON] та [PERSON] з наданням їм іншого житлового приміщення, яке належить на праві власності КС «Буковина» за адресою вул.. Закрпатська 6 в с. Великий Кучурів, Сторожинецького району. Чернівецький області. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі суду додатково пояснив, що КС «Буковина» є власником житлового будинку та земельної ділянки які розташовані по провулку Л.Толстого №3. м. Новоселиця, Чернівецької області. Житловий будинок перейшов у власність позивача на підставі нотаріального напису, оскільки відповідачі не виконали свої зобовязання в частині своєчасного погашення заборгованості по кредитної лінії. Житловий будинок перебував в іпотеку. КС «Буковина» є власником житлового будинку за адресою вул.. Закрпатська 6 в с. Великий Кучурів, Сторожинецького району, Чернівецький області якій є придатним для проживання та відповідачі мають можливість в ньому в подальшому проживати. Оскільки в по провулку Л.Толстого №3. м. Новоселиця, Чернівецької області проживає лише [PERSON] Та [PERSON] просить суд їх визнати такми що втратили право на проживання виселити з наданням іншого житлового приміщення за адресою вул.. Закрпатська 6 в с. Великий Кучурів, Сторожинецького району, Чернівецький області. Оскільки [PERSON] та його донька Никифоряк (візітіу) І.В. не проживають в спірному будинку знімають житло в м. Новоселиця та м. Чернівці їх просить суд визнати такими, що втратили право на проживання [INFO]. м. Новоселиця, Чернівецької області. Відповідач [PERSON] позов не визнала, суду додатково пояснила, що вона не бажає висилятися з будинку ні в якому разі. Її син [PERSON], якій не виконав свої зобовязання по кредитному договору у звязку із чим виникла заборгованість за кредитним договором на даний час відбуває покарання в Австрії та йому відомо про існуючий спір. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов не визнали суду пояснили що вони не проживають в житловому будинку по провулку Л.Толстого №3. м. Новоселиця, Чернівецької області, лише формально зареєстровані. [PERSON] проживає з чоловіком в гуртожитку в м. Чернівці а [PERSON] знімає квартиру в м. Новоселиця. Представник третьої особи будучи належним чином повідомлений про день час та місце розгляду справи в судовому засіданні не зявився але подав до суду заяву в якій зазначив, що оскільки малолітня дитина [PERSON] не зареєстрована в спірному житловому будинку вони вважають, що її права не порушуються а тому просять справу розглянути у їх відсутності. Суд вислухавши думку сторін враховуючи, що [PERSON] належним чином повідомлений про день час та місце розгляду справи за місцем реєстрації ухвалив провести подальший розгляд справи у його відсутності Наданими сторонами доказами судом встановлено, що відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право реєстрації права власності від 25.08.2015 року за №42758369, власником житлового будинку по провулку Л.Толстого №3, м. Новоселиця, Чернівецької області є Кредитна Спілка «Буковина». З довідки №3588 з Новоселицького ВУЖКГ вбачається, що зареєстровані в житловому будинку по провулку Л.Толстого №3, м. Новоселиця, Чернівецької області, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. З листів КС «Буковина» від 31.08.2015 року за №153 та №154 вбачається, що позивач повідомив відповідачів про необхідність висилитися в добровільному порядку з житлового будинку по провулку Л.Толстого №3, м. Новоселиця, Чернівецької області. З даного листа також вбачається, що згідно з іпотечним договором зареєстрованого в реєстрі за №1727 від 19 жовтня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] Чернівецького нотаріального округу, для забезпечення виконання зобовязань за договором кредитної лінії №001/2439 від 19 жовтня 2011 року укладеного між КС «Буковина» та [PERSON], житловий будинок та земельна ділянка які знаходяться за адресою провулок Л.Толстого №3, м. Новоселиця, Чернівецької області, передані в іпотеку. З свідоцтва на право власності на житловий будинок видане 23.08.2102 року видане приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстроване в реєстрі за №1462 вбачається, що КС «Буковина» є власником житлового будинку за адресою вул.. Закрпатська 6 в с. Великий Кучурів, Сторожинецького району, Чернівецький області. Судом встановлено, що позивач просить суд висилити відповідачів з житлового будинку в якому вони проживають та зареєстровані який був предметом іпотеки при отриманні кредитної лінії. Даний житловий будинок перейшов у власність КС «Буковина» на підставі вимог частини третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя, тобто на підставі виконавчого напису нотаріуса. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 02 вересня 2015 року розглянув справу № 6-1049 цс 15, предметом якої був спір про виселення, яка відповідно до вимог ст..360-7 ЦПК України є обовязковою для усіх судів України, та зробив правовий висновок про те, що Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення. За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють із жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку» застосовуються як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК УРСР. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України, Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ст..16 ЦК України, Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже, суд аналізуючи у сукупності пояснення сторін, викладені докази та зазначені правові норми дійшов висновку, що вони з однозначністю та достовірністю доводять, що є всі правові підстави для задоволення позовних вимог. Згідно з ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує понесені судові витрати з другої сторони понесені нею та документально підтверджені. Судом встановлено, що позивачем понесено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. які суд вважає за необхідним стягнути пропорційно [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь КС «Буковина».

Outcome: approved