Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом [PERSON] до ПАТ «Європейський Страховий Союз» в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 98 997,80 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.08.2015 року на ділянці автодороги Харків - Зміїв - Балаклія 47 км +800 м. сталася ДТП за участю автомобілів [NUMBER] під керуванням позивача та автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Внаслідок зазначеної ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим позивачу, як власнику автомобіля [NUMBER] було завдано матеріальної шкоди. Згідно висновку № 9900 від 01.06.2016 р. вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля [NUMBER] внаслідок ДТП становить 98 997,80 грн. Вироком Зміївського районного суду Харківської області від 04.04.2017 р. водія автомобіля [NUMBER] [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Вироком Апеляційного суду Харківської області від 09.08.2017 р. попередній вирок в частині призначення покарання скасовано та ухвалено новий. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Європейський Страховий Союз» відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ № АІ/4052207. [PERSON] звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, однак на день звернення до суду із даним позовом ПрАТ «Європейський Страховий Союз» не виплатив відповідачу страхового відшкодування. У зв'язку з чим, [PERSON] просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмір 98 997,80 грн. Ухвалою суду від 19 жовтня 2017 року відкрито провадження у справі. З урахуванням внесення змін, в тому числі і до ЦПК України від 03.10.2017 № 2147-VIII, ухвалою суду від 12 березня 2018 вирішено питання про доцільність розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз'яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України. У встановлений судом строк, відповідач будучи повідомлений належним чином, відзив на позов не подав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від відповідача також не надходило. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Встановлено, що 21.08.2015 року близько 14 год., водій [PERSON] перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи технічно справним автомобілем [NUMBER], рухався по ділянці автодороги Харків - Зміїв - Балаклія 47 км +800 м. в напрямку м. Зміїв. В цей час у зустрічному напрямку по своїй смузі руху рухався технічно справний автомобіль [NUMBER] під керуванням [PERSON] Під час руху [PERSON] не обрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху, де рухався автомобіль під керуванням [PERSON] в результаті чого сталася ДТП. Вироком Зміївського районного суду Харківської області від 04.04.2017 року [PERSON] було визнано винним в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, вироком Апеляційного суду Харківської області від 09.08.2017 року вирок було скасовано в частині призначеного покарання та в цій частині було ухвалено новий вирок, яким було призначено [PERSON] покарання за ч. 1 ст. 286 КК України - 2 роки обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на два роки без застосування ст. 75 КК України. Крім того, вироком Зміївського районного суду Харківської області від 04.04.2017 року цивільний позов [PERSON] задоволено частково та стягнуто з [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 98 997,80 грн. За приписами ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В результаті вказаного ДТП автомобілю [NUMBER] що є власністю позивача [PERSON], було заподіяно механічні пошкодження. З метою встановлення вартості відновлювального ремонту, позивачем було замовлено експертизу про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER]. Відповідно до висновку судової авто товарознавчої експертизи № 9900, складеної 01.06.2016 року, вартість матеріального збитку завданого позивачу в результаті пошкодження його транспортного засобу становить 98 997,80 грн. На момент ДТП, відповідальність власника автомобіля [NUMBER]- [PERSON] була застрахована згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за полісом № АІ 4052207 у відповідача - ПрАТ «Європейський Страховий Союз». Як вбачається з копії повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, повідомлення одержано відповідачем 26.08.2015 року о 15.20 год., в якому зазначені всі обставини ДТП. Також, як вбачається з заяви про виплату страхового відшкодування (вх. № 347/17), позивач звернувся до відповідача з заявою в якій просив сплатити належну йому суми страхового відшкодування шляхом перерахування відповідних коштів на розрахунковий рахунок. Відповідно до ст.979 ЦК України, за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку виплатити другій стороні, або іншій особі страхову виплату. Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 р., страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплати його. Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як вбачається із матеріалів справи, при розгляді кримінального провадження № 12015220300000910 від 21.08.2015 р. по обвинуваченню [PERSON] Зміївським районним судом Харківської області 04.04.2017 р. було встановлено розмір матеріальної шкоди завданої власнику автомобіля [NUMBER], а саме в сумі 98 977,80 грн. яку стягнуто на користь [PERSON] В той же час, вимогою позивача у даній справі є стягнення суми страхового відшкодування в сумі 98 977,80 грн., яка визначена на підставі висновку удової авто товарознавчої експертизи № 9900, складеної 01.06.2016 року. Однак, наявні у справі письмові докази не містять відомостей щодо невиконання чи виконання вироку Зміївського районного суду Харківської області від 04.04.2017 в частині цивільного позову [PERSON] про стягнення із винуватця ДТП матеріальної шкоди. Отже, у разі задоволення позову про стягнення зі Страховика страхового відшкодування, може відбуватись подвійне стягнення однієї і тієї ж суми матеріальної шкоди завданої [PERSON] Так приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків. В свою чергу приписами ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до положень ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи те, що цивільний позов [PERSON] в рамках кримінального провадження було задоволено частково та стягнуто суму матеріальної шкоди, позивачем не доведено необхідності стягнення тієї ж суми із відповідача, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається а сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed