Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

представник позивача звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. В подальшому позов уточнив, а позовні вимоги збільшив, просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 993,50 грн., послуги централізованого постачання гарячої води в розмірі 3\~440,16 грн., а всього 4\~433,66 грн., а також судовий збір в сумі 1378,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач є споживачем послуг ЛМКП «Львівтеплоенерго» та зобовязаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги, в тому числі за послуги централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у встановлений термін. ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулось з заявою до суду про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в розмірі 2080,01 грн., а також судового збору в розмірі 121,80 грн. По даній заяві винесено 24.07.2015 року винесено судовий наказ, однак 17.11.2015 року ухвалою Личаківського районного суду м. Львова даний судовий наказ скасовано, оскільки з такого вбачається спір про право. На момент звернення до суду з позовом, 19.07.2016 року, за відповідачами рахувалась заборгованість в загальній сумі 2080,01 грн., а також 1378 грн. судового збору. В ході судового розгляду встановлено, що відповідач надалі не сплачує плату за послуги з централізованого опалення, в результаті чого розмір заборгованості зріс та становить 4\~433,66 грн. З урахуванням наведеного, просить позов задоволити. В судовому засіданні представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві. Додатково пояснив, що у квитанціях і таблицях, представлених ним, справді наявні розбіжності. При перевірці розрахунків, які здійснено працівниками позивача, було встановлено, що заборгованість дійсно існує, разом з тим, кошти в сумі 86,18 грн. безпідставно зараховані відповідачем на рахунок ЛКП, яке обслуговує його будинок. Відповідач та його представник проти позову не заперечили, зазначили, що дійсно борг існує. Разом з тим, існує спір з приводу коштів у сумі 86,18 грн., які на їх думку безпідставно отримало ЛКП, яке обслуговує будинок відповідача, а не позивач. Заслухавши пояснення сторін, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником кв. 52 у буд. 3 на вул. Майорівка у м. Львові. Крім того, [PERSON] зареєстрований та проживає у даній квартирі, такі відомості підтверджуються довідкою ЛКП «№ 504» з місця проживання про склад сім'ї і прописку (а.с. 5) та поясненнями [PERSON] ЛМКП «Львівтеплоенерго», будучи наділеним повноваженнями виконавця послуг з договором приєднання про надання послуг (а.с.11-12) надавало послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої водидо будинку, в якому зареєстрований та проживає відповідач. З правового аналізу ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», випливає, що відповідач є споживачем, як фізична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальні послуги, яким у відповідності до положень п.2 ч.1 ст.13 Закону є послуги з централізованого опалення. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Положеннями ст. 68 ЖК України передбачено обов'язок квартиронаймачів нести витрати по оплаті комунальних послуг. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору Відповідно до договору приєднання про надання послуг від 01.07.2014 року (а.с.11-12), виконавець зобов'язаний своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води за встановленими відповідними уповноваженими органами тарифами для відповідних категорій споживачів, у строки і на умовах, що передбачені цим договором. Однак, як встановлено судом, відповідач отримавши послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води до його квартири, від виконання обов'язку по їх оплаті ухилився та допустив утворення заборгованості. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку (а.с.9-10, 30-31, 59-60), заборгованість відповідача за послуги з централізованого опалення становить 993,50 грн., послуги централізованого постачання гарячої води в розмірі 3\~440,16 грн., а всього 4\~433,66 грн. Згідно ст.19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем. Однак, відповідно до п.1 ч.3 ст.20 Закону споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно п.3 ч.2 ст.21 Закону виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов'язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, тому споживач зобов'язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення відповідача, як споживача від оплати послуг у повному обсязі. Така позиція суду кореспондується з висновком Верховного суду України викладеним у постанові від 30.10.2013 року по справі 6-59цс13, який підлягає врахуванню іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні аналогічних норм права у відповідності до положень ст.360-7 ЦПК України, про те що споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Таким чином суд приходить до висновку про те, що відповідач отримавши за спірний період послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води належної якості, зобов'язаний був оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів. А тому, позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідача заборгованості у вказаному розмірі. Разом з тим суд вважає, що в частині суми 86,18 грн. позовні вимоги також є підставні, оскільки відповідач сам ці кошти сплатив на рахунок ЛКП, яке обслуговує його будинок, а не на рахунок позивача, а тому цей борг також підлягає стягненню з відповідача. Крім цього, у відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved