Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, мотивуючи це тим, що 08 квітня 2013 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] був укладений договір на надання послуг №19, згідно якого сторони домовились, що вартість послуг складатиме 10900 гривень. Свої договірні обов'язки позивач виконав в повному обсязі, а відповідач в свою чергу мав здійснити оплату за отримані послуги, тобто оплатити послуги згідно з актом приймання-передачі наданих послуг від 17 травня 2013 року. Але [PERSON] не виконав договірні обов'язки в повному обсязі, тому у останнього з'явилась заборгованість по договору на надання послуг в сумі 2233 гривень, з яких: заборгованість по договору - 2099 гривень, сума інфляції за період з травня 2013 року по серпень 2014 року - 44,80 гривень, 3 % річних за період з травня 2013 року по вересень 2014 року - 89,20 гривень, а тому представник позивача просить стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості, а також стягнути з нього витрати на правову допомогу в сумі 950 гривень та судові витрати по справі в сумі 243,60 гривень. В судове засідання представник позивача не з'явився, проте письмовою заявою просив суд розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання також не з'явився, проте письмовою заявою просив слухати справу без його участі, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по договору та судових витрат по справі визнав, стосовно оплати послуг на правову допомогу заперечив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 08 квітня 2013 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] був укладений договір на надання послуг №19, згідно якого сторони домовились, що вартість послуг складатиме 10900 гривень (а.с.4-5). Згідно з п.2.2 вищевказаного договору оплата наданих послуг проводиться згідно з актами здачі -приймання. 17 травня 2013 року був укладений акт приймання - передачі наданих послуг , що є підставою для розрахунків, порядок яких визначений у договорі(а.с.5), однак [PERSON] не виконав договірні обов'язки в повному обсязі, тому у останнього з'явилась заборгованість по договору на надання послуг в сумі 2233 гривень, з яких: заборгованість по договору - 2099 гривень, сума інфляції за період з травня 2013 року по серпень 2014 року - 44,80 гривень, 3 % річних за період з травня 2013 року по вересень 2014 року - 89,20 гривень, що підтверджується розрахунком від 16 вересня 2014 року (а.с.9). Відповідно до пунктів 7.1, 7.2 вищевказаного договору, сторони вживатимуть усіх можливих заходів для вирішення шляхом переговорів спорів, що виникатимуть у ході виконання цього договору. Якщо не вдається досягти взаємоприйнятих рішень шляхом переговорів суперечки між сторонами вирішуються шляхом направлення претензій. Сторона, яка отримала претензію, зобов'язана розглянути її в місячний термін і задовольнити обґрунтовані вимоги іншої сторони. На підставі чого 14 червня 2014 року [PERSON] було направлено листа - попередження від ФОП [PERSON], який відповідач отримав 09 липня 2014 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.6), однак відповідач ігнорував попередження. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ст.625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Підстав для звільнення відповідача від відшкодування заборгованості судом не встановлено, а що стосується позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 950 гривень, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні, оскільки в матеріалах справи відсутня копія квитанції про сплату, а в договорі про надання юридичних послуг №001/Р-0505/2012 не зазначена сума, яка підлягає сплаті (а.с.7-8), а тому суду не зрозуміло, яка сума фактично була сплачена позивачем, так як представником позивача не надано жодних доказів на підтвердження сплаченої суми в ромірі 950 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На основі викладеного, оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази по справі в їх сукупності, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по договору на надання послуг №19 від 08 квітня 2013 року в сумі 2233 гривень, а також стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати у справі: судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок, а стосовно відшкодування витрат на правову допомогу необхідно відмовити за відсутністю доказів. Вказані правовідносини регулюються ст.ст. 526, 527, 625, 629, 631 ЦК України.

Outcome: partial