Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, посилаючись на наступні обставини. 17.04.2007 року між позивачем та [PERSON] був підписаний кредитний договір без номера, згідно якого відповідачка отримала кредит в сумі 5000 /п’ять тисяч/ грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду підписом у заяві на те, що вказана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір. Відповідно до п.9.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. [PERSON] не виконала умови кредитного договору, тобто своєчасно не повернула банку кредитні кошти, не сплачувала відсотки за користування кредитними коштами. Тому, станом на 31.10.2013 року заборгованість відповідачки перед ПАТ КБ “ПриватБанк” склала 16873 грн.68 коп., у тому числі заборгованість за кредитом 4998 грн.90 коп.; заборгованість за відсотками 8105 грн. 64 коп.; заборгованість по комісії за користуванням кредитом – 2489 грн. 44 коп., штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 779 грн. 70 коп. Представник ПАТ КБ “ПриватБанк” в судове засідання не з’явився, надав до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримав і заявив клопотання про винесення заочного рішення у разі неявки у судове засідання відповідачки. Відповідачка до судового засідання двічі не з’явилася, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, заяви про причину неявки не надіслала. Тому, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, в порядку ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов’язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.526 ЦК України, зобов’язання має виконуватися належним відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.1050 ч.2 ЦК України, якщо договором встановлений обов’язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 625 ч.1 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов’язання. У разі порушення зобов’язання, як передбачено ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов’язання внаслідок односторонньої відмови від зобов’язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов’язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Судом з достовірністю встановлено, що між сторонами був укладений кредитний договір на підставі заяви від 17.04.2007 року (а.с.9), якою відповідачка підтвердила свою згоду на те, що вказана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою (а.с.10-13) складає між нею та банком договір, відповідно до якого останній були надані кошти в сумі 5000 /п’ять тисяч/ грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка не виконала умови кредитного договору, тобто своєчасно не повернула банку кредитні кошти та не сплачувала відсотки за користування кредитними коштами. Тому, станом на 31.10.2013 року заборгованість останньої перед ПАТ КБ “ПриватБанк” складає – 16873 грн. 68 коп., із яких: заборгованість за кредитом – 4998 грн.90 коп.; заборгованість за відсотками – 8105 грн.64 коп.; заборгованість по комісії за користуванням кредитом – 2489 грн. 44 коп., штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 779 грн. 70 коп., відповідно до наданого розрахунку (а.с.4-8). За таких обставин, враховуючи відсутність заперечень відповідачки, суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку “ПриватБанк” до [PERSON]В про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором № б/н від 17.04.2007 року в сумі 16873 грн. 68 коп., у тому числі заборгованість за кредитом – 4998 грн. 90 коп.; заборгованість за відсотками – 8105 грн. 64 коп.; заборгованість по комісії за користування кредитом – 2489 грн. 44 коп., штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 779 грн. 70 коп., мають бути задоволені в повному обсязі як основані на законі.

Outcome: approved