Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

Представник позивачів [PERSON] звернулась до суду з позовом в інтересах [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до Дмитрівської сільської ради Фастівського району про визнання права власності на спадщину посилаючись на те, що 05 грудня 2011 року померла мати позивачів [PERSON], яка ще при житті склала заповіт на все своє майно, яке заповіла своїм дітям, тобто позивачам по справі. При зверненні спадкоємців до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, їм було відмовлено в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок. В судове засідання сторони не зявились, про день слухання справи повідомлені вчасно та належним чином, представник позивачів [PERSON] надала до суду лист з проханням розглянути справу в її відсутність, вимоги позову підтримала, просила їх задовольнити, представник відповідача своєю письмовою заявою проти позову не заперечував. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 грудня 2011 року померла [PERSON], про що Виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Фастівського району Київської області зроблено відповідний актовий запис №27 та видано свідоцтво про смерть І-ОК №236859 (а.с.18). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями № 43 по вул. Лесі Українки (бувша Леніна) в с. Півні Фастівського району Київської області. Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ще при житті, 22 лютого 2008 року, [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно своїм дітям, тобто позивачам по справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.19). Згідно статті 1233 Цивільно кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємиць за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З метою реалізації свого права на спадщину [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у встановлений 6 - місячний строкзвернулися до Фастівської районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. 24.09.2016 року державним нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори [PERSON]ГО. позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок № 43 по вул. Лесі Українки (бувша Леніна) в с. Півні Фастівського району Київської області, оскільки позивачами не надано правовстановлюючих документів на будинок (а.с.27). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Так, спадкодавець [PERSON] в 1963 році побудувала житловий будинок № 43 по вул. Леніна в с. Півні Фастівського району Київської області. Первинна інвентаризація домоволодіння була проведена 29.10.1988 року на імя [PERSON], що підтверджується довідкою Фастівського БТІ №1249 від 22 вересня 2016 року (а.с.21). В 2008 році Дмитрівська сільська рада зверталась до Фастівського МБТІ з проханням видати свідоцтво про право власності на житловий будинок № 43 по вул. Леніна в с. Півні Фастівського району(а.с.23), але [PERSON] свідоцтво так і не отримала, що в даний час позбавляє можливості нотаріуса видати позивачам свідоцтво про право на спадщину на зазначене спадкове майно. Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги доведеними та обґрунтованими.

Outcome: approved