Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

Прокурор міста Рубіжне Луганської області в інтересах Рубіжанської міської ради Луганської області звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON], якою, з урахуванням зміни позовних вимог, просив змінити умови пункту 5 і пункту 9 договору оренди землі [NUMBER] укладеного між Рубіжанською міською радою Луганської області та [PERSON] 07 серпня 2007 року. Про місце, день та час розгляду справи по суті, сторони повідомлялись належним чином. У судове засідання 06 квітня 2015 року для розгляду справи по суті прокурор, позивач і відповідач не з'явились. Прокурор і представник позивача подали заяви, якими просили розглянути справу без їх участі, а у випадку неявки відповідача вказали, що не заперечують проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення. Відповідач причини неявки у судове засідання не повідомив, а правом на подачу заперечень та доказів, якими вони обґрунтовуються не скористався. У зв'язку з повторною неявкою в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про проведення судових засідань 12 жовтня 2015 року та 06 листопада 2015 року, та від якого заяви про розгляд справи за його відсутністю не надходило і причини неявки ним не повідомлені, а позивач не заперечив проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності позивача і відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати, та у порядку частини п'ятої статті 209 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) занесена до журналу судового засідання. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу положень частини другої статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У позові прокурор вказував на те, що між Рубіжанською міською радою Луганської області та відповідачем був укладений договір оренди земельної ділянки у місті Рубіжне Луганської області, який з огляду на зміну розміру земельного податку з 01 січня 2013 року у зв'язку із збільшенням розміру нормативної грошової оцінки земель міста Рубіжне, повинен був бути змінений його сторонами в частині зміни розміру у бік збільшення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка є об'єктом договору та орендної плати. Однак через те, що відповідач на пропозиції орендодавця змінити договір не реагує, договір слід змінити у примусовому порядку. Представник Рубіжанської міської ради Луганської області позовні вимоги прокурора підтримав. А суд, на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, встановив наступні обставини: У травні 2007 року, 22 числа, [PERSON] звернувся до Голови міста Рубіжне із заявою про надання в оренду строком на 10 років земельну ділянку загальною площею 0,0016 га, яка розташована у [ADDRESS] для будівництва окремого входу до магазину (а.с.21). Рішенням Рубіжанської міської ради від 27 червня 2007 року №22/28 було затверджено проект землеустрою по відводу земельної ділянки громадянину [PERSON] для будівництва окремого входу у магазин, розташований по [ADDRESS], вилучено вказану земельну ділянку із землекористування житлово-експлуатаційної контори №4 та надано її в оренду строком на 10 років громадянину [PERSON] (а.с.10,22-33). Сьомого серпня 2007 року, Рубіжанська міська рада та [PERSON] уклали договір [NUMBER] оренди землі загальною площею 0,0016 га, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с.11,12). При цьому, у договорі сторони встановили що на момент його укладення нормативна грошова оцінка земельної ділянки становила 4117 гривень 13 копійок (пункт 5 договору), а орендна плата, без урахування податку на додану вартість, складає 10 гривень 29 копійок на місяць (пункт 9 договору). А сам договір, сторони зареєстрували у Рубіжанському міському відділі Луганської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» про що у Державному реєстру земель було вчинено відповідний запис (а.с.11,12). Рішенням Рубіжанської міської ради від 08 вересня 2011 року №12/58 було затверджено порядок розрахунку орендної плати за землю на території міста Рубіжне (а.с.19,20). А рішенням від 24 травня 2012 року №21/2 було затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Рубіжне, і визначено, що рішення набирає законної сили з 01 січня 2013 року (а.с.28). На протязі 2013-2015 років, Рубіжанська міська рада зверталась до [PERSON] із пропозиціями укласти додаткову угоду до договору оренди землі у зв'язку із збільшенням з 01 січня 2013 року розміру нормативної грошової оцінки земель міста Рубіжне (а.с.64-67,16-17), однак за даними прокурора міста Рубіжне договір оренди землі [NUMBER] змінений не був (а.с.1-8). У зв'язку із цим, для зміни умов пункту 5 і пункту 9 названого договору судом, прокурор подав до Рубіжанського міського суду Луганської області позов (а.с.2-8,68). Станом на дату розгляду справи, матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що [PERSON] та Рубіжанська міська рада змінили договір оренди землі [NUMBER] (а.с.1-72). Із встановлених обставин вбачається, що між Рубіжанської міською радою Луганської області та [PERSON] виникли цивільні (зобов'язальні) правовідносини у сфері користування земельною ділянкою комунальної форми власності на умовах строковості і платності, в яких Рубіжанська міська рада виступає орендодавцем, а відповідач орендарем, та в межах яких виник спір щодо права орендодавця, як однієї із сторін договору оренди земельної ділянки, змінити його умови на підставі рішення суду. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору суд застосовує такі норми матеріального і процесуального права, виходячи при цьому з таких мотивів: Положення статті 13 Конституції України встановлюють, що земля, яка знаходиться в межах території України є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. А її стаття 143 передбачає, що територіальні громади міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування, до яких згідно частини 3 статті 40 Конституції України відносяться міські ради, управляють майном, що є в комунальній власності. Наведеним положенням кореспондує пункт «в» частини 1 статті 12 Земельного кодексу України який встановлює, що до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст, належить надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності. При цьому, статті 93 названого кодексу хоча і передбачає, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності, вона ж встановлює і те, що відносини, пов'язані з орендною землі, регулюються законом. Станом на дату укладення [PERSON] та Рубіжанською міською радою договору оренди землі [NUMBER], таким законом був і залишається Закон України «Про оренду землі», який у статті 13 передбачає, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. При цьому, на момент укладення [PERSON] та Рубіжанською міською радою договору оренди землі [NUMBER], стаття 15 вказаного закону передбачала, що істотною умовою договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, а також порядку її перегляду. У договорі оренди землі [NUMBER] його сторони передбачили, що розмір орендної плати переглядається щорічно у разі, серед іншого, зміни розмірів земельного податку (пункт 12 договору). Тут суд бере до уваги і те, що на момент укладення сторонами договору оренди землі [NUMBER] діяв закон України «Про плату за землю», який у статті 2 прямо передбачав залежність розміру земельного податку або орендної плати від грошової оцінки земель. Але після втрати чинності цим законом 01 січня 2011 року, у зв'язку із набуттям чинності Податкового кодексу України, законодавець з огляду на зміст положень 14.1.72, 14.1.73 статті 14, статей 270, 271 цього кодексу, свого підходу не змінив. Тобто розмір земельного податку та орендної плати (як різновидів плати за землю) продовжує залежати від нормативної грошової оцінки землі. Тобто, станом на дату розгляду справи, як законодавчі положення так і умови договору однозначно передбачають необхідність перегляду розміру орендної плати за користування земельною ділянкою у випадку зміни її нормативної грошової оцінки. Оскільки на момент укладення договору оренди землі [NUMBER], її нормативна грошова оцінка складала 4117 гривень 13 копійок сторони договори у пункті 5 встановили це прямо, а у пункті 9 цього ж договору виходячи з цієї грошової оцінки встановили розмір місячної орендної плати на рівні 10 гривень 29 копійок на місяць, без урахування податку на додану вартість (а.с.11-12). Проте, з 01 січня 2013 року нормативна грошова оцінка земель міста Рубіжне змінилась (а.с.18), як змінилась і оцінка тієї земельної ділянки, яка є об'єктом договору [NUMBER] (а.с.13). Наразі її розмір складає 9612 гривень 10 копійок, що за підрахунками Рубіжанської міської ради впливає на розмір орендної плати за користування нею, який у місячному розмірі повинен складати 48 гривень 06 копійок (а.с.13,69). Отже, розмір земельного податку, як і розмір орендної плати змінився у бік збільшення, що згідно пункту 12 укладеного між [PERSON] та Рубіжанською міською радою договору оренди землі [NUMBER] є підставою для перегляду розміру орендної плати за користування земельною ділянкою, яка є об'єктом цього договору. Відповідно до положень статті 30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди спір вирішується в судовому порядку. Аналогічні положення містить і пункт 33 договору оренди землі [NUMBER] (а.с.11-12). Тому, оскільки Рубіжанська міська рада неодноразово пропонувала [PERSON] змінити договір оренди землі [NUMBER] шляхом укладення додаткової угоди у добровільному порядку за взаємної згодою (а.с.64-67,16-17), а в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що це відбулось, а також докази добросовісного виконання відповідачем свого цивільного обов'язку щодо здійснення перегляду розміру орендної плати (а.с.1-72), суд вважає що цивільне право Рубіжанської міської ради на перегляд розміру орендної плати за договором оренди землі [NUMBER] порушується і порушується саме відповідачем. Відповідно до положень частини 4 статті 13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності. А юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (частина 2 статті 124 Основного закону). При цьому, згідно статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. А частина 2 статті 16 Цивільного кодексу України встановлює, що способом захисту цивільного права може бути зміна правовідношення. Враховуючи викладене та з огляду на положення частини 1 статті 509, пункт 1 частини 2 статті 11 та частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, обраний прокурором спосіб захисту порушеного права Рубіжанської міської ради шляхом зміни двох пунктів договору, фактично, і є зміною правовідношення, що виникло між Рубіжанською міською радою та [PERSON] у сфері оренди земельної ділянки. Тому, суд вважає що позовні вимоги прокурора підлягають задоволенню. При цьому, зміна умов договору, що викладені у пунктах 5 і 9 договору оренди землі [NUMBER] у тій редакції як просить прокурор, відповідає змісту порушеного права Рубіжанської міської ради, підтверджується документально і є виправданим в аспекті правовідносин, які необхідно змінити (а.с.13,19-20,69). Відповідно до частини 3 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З огляду на це та те, що на момент подання позову прокурор, в силу діючих на той час положень пункту 11 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», був звільнений від сплати судового збору що складав 243 гривні 60 копійок, а позов підлягає задоволенню у повному обсязі, він підлягає стягненню з відповідача на користь держави Україна пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто у повному обсязі. Отже,

Outcome: approved