Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Представник позивача звернувся у суд із даним позовом до відповідачів, яким просить звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 6118433 від 11.02.2008 року, а саме: квартиру, реєстраційний номер 10352497, загальна площа: 28,9 кв.м., житлова площа: 16,5 кв.м., що складається із однієї житлової кімнати, кухні та розташована за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON], в рахунок погашення кредитної заборгованості [PERSON] перед ПАТ «ПУМБ» у розмірі 375921,03 грн., з яких: 234507,64 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 141413,39 грн. заборгованість за непогашеними відсотками за користування кредитом, а також просить стягнути з відповідача у користь позивача витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позову вказує, що 11.02.2008 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником прав і обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 6118284, згідно умов якого позивач зобов'язався надати [PERSON] кредит у розмірі 30000 доларів США, а останній у свою чергу мав використати кредитні кошти за цільовим призначенням, сплатити плату за такі і повернути кредит частинами у розмірах, порядку та строки визначені кредитним договором. Позивачем договірні зобов'язання виконано повністю, передано у розпорядження [PERSON] домовлену суму коштів, що стверджується відповідним меморіальним ордером № 401802223 від 11.02.2008 року. Однак, [PERSON] своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором не виконав, не повернув кредитних коштів у порядку встановленому договором, що змусило позивача звернутися до суду із даним позовом. У забезпечення виконання умов за кредитним договором , між позивачем та [PERSON] укладено Договір іпотеки № 6118433 від 11.02.2008 року, згідно якого в іпотеку банку було передано квартиру, що за адресою: [ADDRESS], яка належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 05.04.2005 року. У зв'язку із невиконанням [PERSON] договірних зобов'язань за кредитним договором, 03.02.2015 року позивачем на адресу останнього направлено вимогу від 30.01.2015 року № 139 про усунення порушення кредитного договору та повернення суми кредиту та процентів за користування таким. Аналогічна вимога скеровувалась позивачем на адресу [PERSON] У зв'язку із невиконанням [PERSON] договірних зобов'язань, станом на 10.03.2015 року прострочена заборгованість останнього перед банком з основної суми кредиту та процентів за користування ним становить: заборгованість відповідача за сумою кредиту - 234507,64 грн.; заборгованість відповідача за непогашеними відсотками за користування кредитом - 141413,39 грн. На підставі наведеного просить задовольнити позов. Надалі представником позивача уточнено вимоги позову, просить звернути стягнення на квартиру, що знаходиться за адресою: м. Львів [ADDRESS], реєстраційний номер: 10352497; загальна площа: 28,9 кв.м., житлова плоша: 16,5 кв.м., що складається із однієї житлової кімнати та кухні, належить [PERSON], в рахунок погашення кредитної заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 6118284 від 11.02.2008 року станом на 10.03.2015 року включно становить: 375921,03 грн. та складається із 234507,64 грн. заборгованості за сумою кредиту; 141413,39 грн. заборгованості за непогашеними відсотками, нарахованими за користування кредитом, визначивши при цьому спосіб реалізації предмета іпотеки, шляхом продажу позивачем від свого імені іпотечного майна, відповідно до договору іпотеки № 6118433 від 11.02.2008 року особі покупцеві на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, а також надати позивачу право всіх повноважень продавця, у тому числі подання заяв, отримання дублікатів правовстановлюючих документів з відповідних установ, організацій, підприємств незалежно від форм власності та підпорядкування чи органів нотаріату, здійснення будь-яких платежів за подання та отримання будь-яких документів, довідок, витягів, заяв, а також вільного доступу уповноважених представників банку до предмета іпотеки, необхідних для здійснення продажу. Представником відповідача [PERSON] подано письмове заперечення на позов ПАТ «ПУМБ», у якому останній вказує, що вимоги позивача по данному позову є безпідставними, позивачем неправомірно здійснено нарахування боргу за кредитом, станом на день подання позову. Звертає увагу суду на те, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 16.04.2013 року у справі № 2-3967/11 задоволено позов ПАТ «ПУМБ» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6118284 від 11.02.2008 року та вирішено стягнути з [PERSON] заборгованістиь за вказаним кредитним договором у розмірі 273355,55 грн., з яких: 234507,64 грн. заборгованість по тілу кредиту; 8397,04 грн. заборгованість за непогашеними відсотками за користування кредитом; 6245,25 грн. пені, нарахованої за порушення строків виконання зобов'язань за кредитним договором; 21780,37 грн. штрафу за порушення обов'язків щодо поновлення дії договорів страхування та 2425,25 грн. за штрафу за порушення обов'язків, передбачених п.п. 4.3.2-4.3.6 кредитного договору. Дане рішення набрало законної сили. Як вбачається із розрахунку позовних вимог, позивач ставить вимогу про стягнення за рахунок предмету іпотеки відсотків за користування кредитом за період, що має місце після ухвалення рішення суду, яким достроково стягнуто усю суму кредиту. Внаслідок дострокового стягнення усієї кредитної заборгованості, строк кредитного договор закінчився. Із ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора припиняються правовідносини сторін, що грунтуються на кредитному договорі. Таким чином, вимога про включення до складу заборгованості відсотків за користування кредитом та пені за період, після вступу рішення Залізничного районного суду м. Львова від 16.04.2013 року суперечить закону. Вказує, що згідно практики ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно. Разом із тим, задоволення подібних позовних вимог можливе лише у разі, коли суду надані беззаперечні докази того, що попередні заходи не призвели до належного виконання зобов'язання. Відтак, одночасне звернення стягнення заборгованості зі зверненням стягнення на предмет іпотеки у будь-якому випадку є неправильним. Звертає увагу суду і на ту обставину, що іпотечна квартира являється єдиним житлом відповідача [PERSON] Просить відмовити у задоволенні позову. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задоволити в повному обсязі. Представник відповідача позов заперечив, просить відмовити в задоволенні позову. Третя особа в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату і час судового засідання. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступні правовідносини. 11.02.2008 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником прав і обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 6118284, згідно умов якого позивач зобов'язався надати [PERSON] кредит у розмірі 30000 доларів США, а останній у свою чергу мав використати кредитні кошти за цільовим призначенням, сплатити плату за такі і повернути кредит частинами у розмірах, порядку та строки визначені кредитним договором. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем договірні зобов'язання за вказаним договором виконано повністю, передано у розпорядження [PERSON] домовлену суму коштів, що стверджується відповідним меморіальним ордером № 401802223 від 11.02.2008 року, копія якого наявна у матеріалах справи. [PERSON] своїх договірних зобов'язань за вказаним кредитним договором належним чином не виконував, не повертав кредитних коштів у порядку, спосіб та строк, встановлених договором, внаслідок чого, станом на 10.03.2015 року у останнього виникла заборгованість перед банком, у розмірі 375921,03 грн., з яких: 234507,64 грн. Заборгованість по тілу (сумі) кредиту; 141413,39 грн. заборгованість по нарахованих відсотках, за користування кредитом. Для забезпечення виконання відповідачем [PERSON] умов кредитного договору , між позивачем та [PERSON] укладено Договір іпотеки № 6118433 від 11.02.2008 року, згідно якого в іпотеку банку було передано квартиру, що за адресою: [ADDRESS], яка належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 05.04.2005 року. При цьому, судом встановлено, що у провадженні Залізничного районного суду м. Львова перебувала цивільна справа за позовом ПАТ «ПУМБ» до [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитними договорами та договорами поруки, яким даний позов задоволено, зокрема ухвалено: стягнути з [PERSON] у користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором № 6118284 від 11.02.2008 року в розмірі 273355,55 грн., з яких 234507,64 грн. заборгованість за сумою кредиту, 8397,04 грн. заборгованість за непогашеними в строк відсотками за користування кредитом, 6245,25 грн. пені за порушення строків виконання зобов'язань та штрафів у сумі 21780,37 грн. та 2425,25 грн. Дане рішення суду набрало законної сили, на його виконання видано виконавчі листи, що стверджується матеріалами справи. Ст. 546 ЦК України, передбачено види забезпечення виконання зобов'язання, яке може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Згідно статті 572 цього Кодексу, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно статті 575 цього Кодексу, одним із видів застави є Іпотека - застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно статті 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Іпотечний договір, предметом іпотеки за яким є майнові права на об'єкт незавершеного будівництва, посвідчується нотаріусом на підставі документів, що підтверджують майнові права на цей об'єкт. Іпотекою може бути забезпеченя виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Як вбачається із наведених встановлених обставин справи, позивач просить звернути стягнення на іпотечне майно, в рахунок погашення кредитної заборгованості за договором, по якому вже ухвалено судове рішення про задоволення позовних вимог та стягнення усієї суми заборгованості. Одночасне стягнення суми боргу з боржника та звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить майновому поручителю, у рахунок погашення зазначеного боргу призводить до стягнення на користь кредитора однієї і тієї суми заборгованості одночасно, як з боржника так і з майнового поручителя за рахунок належного йому майна. Наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та нек позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно. Таку позицію висвітлено і в Постанові Пленумук Верховного Суду України від 04.09.2013 року у справі №6-73цс13. При цьому, задоволення подібних вимог можливе лише у разі, коли суду надані беззаперечні докази того, що попередні заходи не призвели до належного виконання зобов'язання. У інформаційному листі Верховного Суду України від 01.02.2015 року вказано, що рішення судів, постановлені з урахуванням вищевказаних роз'яснень є такими, що не відповідають загальним засадам цивільного законодавства (справедливості, добросовісності і розумності). Одночасне стягнення суми боргу з боржника та звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить майновому поручителю, у рахунок погашення зазначеного боргу призводить до стягнення на користь кредитора однієї і твєї самої суми заборгованості одночасно, як з боржника, так і з майнового поручителя за рахунок належного йому майна. Враховуючи вищевикладене, встановлені судом обставини справи, оцінюючи у сукупності зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Оскільки позивачем в силу ст. 60 ЦПК України не подано суду доказів, які б свідчили про наявність обставин чи причин за яких виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 16.04.2013 року є неможливим, вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed