Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інгосстрах» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення страхових виплат в порядку регресу. Свій позов мотивує тим, що 05 лютого 2011 року приблизно о 22 год. 46 хв., водій [PERSON], керуючи автомобілем «Фольксваген Туарег», реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по вул. Львівській в м. Луцьку поблизу будинку № 63, не впоралась з керуванням, в результаті чого здійснила наїзд на осіб та транспортні засоби, у тому числі і на припаркований біля тротуару автомобіль Daewoo, реєстраційний державний номер [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], завдавши йому пошкоджень. Вказані факти підтверджуються довідками про дорожньо-транспортну пригоду та його обставини, а також матеріалами кримінальної справи. У зв'язку з пошкодженням автомобіля страхувальника, згідно з умовами укладеного договору [PERSON] було виплачено страхове відшкодування в повному обсязі. Просить суд стягнути з [PERSON] витрати по сплаті страхового відшкодування в розмірі 25 385,31 гривень. Представник позивача в судове засідання подав заяву про слухання справи у його відсутності, просить суд позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності представника позивача по наявним матеріалам справи. Відповідач [PERSON] та її представник в судове засідання не з'явилися по невідомим суду причинам, хоч були повідомлені про час та місце слухання справи, про що свідчать письмові матеріали справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], керуючи автомобілем «Фольксваген Туарег», реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по вул. Львівській в м. Луцьку поблизу будинку № 63, не впоралась з керуванням, в результаті чого здійснила наїзд на осіб та транспортні засоби, у тому числі і на припаркований біля тротуару автомобіль Daewoo, реєстраційний державний № [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], завдавши йому механічних пошкоджень. Згідно договору страхування наземного транспорту № VOY0AN67345832 (договір пролонговано до 28.10.2011 року), укладеного між ЗАТ «СК «Інгосстрах», назву якого відповідно до рішення Загальних зборів акціонерів від 27.04.2011 року змінено на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інгосстрах», та [PERSON], автомобіль Daewoo, реєстраційний державний номер [NUMBER], було застраховано (а.с. 20-23). Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від вини. Постановою відділу розслідування ДТП СУ УМВС України у Волинській області від 15 вересня 2011 року, кримінальну справу № 53-106-11, порушену по факту вчинення вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, закрито на підставі п. 2 ст. 6, ст.ст. 213, 214, 130 КПК України (а.с. 11-16). Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. [PERSON], яка керувала автомобілем «Фольксваген Туарег», реєстраційний номер [NUMBER], на момент дорожньо-транспортної пригоди, є власником вказаного автомобіля, що підтверджується довідкою про обставини дорожньо-транспортної пригоди № 8767396 (а.с. 8-9). Відповідно до звіту про проведення незалежної оцінки вартості відновлюваного ремонту, колісного транспортного засобу № 14076 від 04.05.2011 року, розмір відновлюваного ремонту автомобіля ДЕУ МАТІЗ реєстраційний номер [NUMBER], складає 25 728,95 грн. (а.с. 34-52). Сума страхового відшкодування до виплати страхувальнику на підставі страхового акту № И-2227 від 13.05.2011 року складає 25 385,31 грн. (а.с. 27-28). Судом також встановлено, що ПрАТ «СК «Інгосстрах» здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 25 385,31 грн., дана обставина підтверджується платіжним дорученням № 3258 від 13 травня 2011 року (а.с. 29). Частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Крім того, відповідно ч. 2 п. 11 постанови № 4 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», з винної особи за регресною вимогою стягується розмір визначеного відшкодування за зобов'язанням з відшкодування шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то витрати з такої особи стягуються у цих межах. За таких обставин, суд приходить до висновку, що з [PERSON] в користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» слід стягнути витрати по сплаті страхового відшкодування в розмірі 25 385,31 гривень. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача в користь позивача слід стягнути судові витрати в повному об'ємі.

Outcome: approved