Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Прокурор Пирятинського району Полтавської області в інтересах держави в особі фінансового управління Пирятинської районної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. Позовні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що [PERSON], 27.11.2012, близько 00 год. 30 хв. керуючи автомобілем ВАЗ 2102 дорожній номерний знак [NUMBER] на автодорозі в напрямку від м. Пирятин Полтавської області до с. Замостище Пирятинського району Полтавської області, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, в порушення п.п. 2.8 а) та 12.1 ПДР України, не справився з керуванням та допустив з'їзд на праве узбіччя з подальшим зіткненням із деревом, в результаті чого, пасажир [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому-вивиху головки правої плечової кістки з відривом ділянки великого бугорка і ключовидного відростку правої лопатки та вивиху головки лівого стегна в кульшовому суглобі, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров'я. Після одержання вказаних тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] знаходився на лікуванні в хірургічному відділенні Пирятинської ЦРЛ з 27 листопада 2012 року по 04 січня 2013 року. На лікування потерпілого [PERSON] Пирятинською ЦРЛ було затрачено 7 297 грн. 08 коп. Витрати на лікування потерпілого відповідач не відшкодував. Просить стягти з [PERSON] на користь фінансового управління Пирятинської райдержадміністрації Полтавської області кошти в сумі 7 297 грн. 08 коп., витрачених на лікування [PERSON] У судовому засіданні прокурор позов підтримав, і пояснив, що вироком Пирятинського районного суду від 12.03.2013 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України за те, що він 27.11.2012, керуючи автомобілем, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, не справився з керуванням та допустив з'їзд на праве узбіччя з подальшим зіткненням із деревом, в результаті чого, пасажир [PERSON] отримав тілесні ушкодження, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров'я. Просить стягти з [PERSON] на користь фінансового управління Пирятинської райдержадміністрації Полтавської області кошти в сумі 7 297 грн. 08 коп., витрачених на лікування [PERSON] та судовий збір на користь держави. Представник фінансового управління Пирятинської райдержадміністрації Полтавської області у судовому засіданні позов прокурора підтримала, вказавши, що кошти, витрачені Пирятинською ЦРЛ на лікування потерпілого повинні надійти до районного бюджету. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов прокурора про стягнення з нього витрат на лікування потерпілого [PERSON] не визнав, вказавши, що потерпілий лікувався безкоштовно за рахунок бюджетних коштів, а всі витрати на лікування потерпілого він йому відшкодував. Зазначив, що ліки потерпілий купував за власні кошти, харчувався продуктами, принесеними з дому, медичні послуги йому майже не надавалися, тому що в лікарні його доглядали рідні та близькі, а заробітну плату медперсоналу виплатили б і без потерпілого. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов прокурора в інтересах держави в особі фінансового управління Пирятинської районної державної адміністрації підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено: [PERSON] вироком Пирятинського районного суду від 12 березня 2013 року засуджений за ч.1 ст. 286 КК України за те, що він 27.11.2012, близько 00 год. 30 хв. керуючи автомобілем ВАЗ 2102 дорожній номерний знак [NUMBER] на автодорозі в напрямку від м. Пирятин Полтавської області до с. Замостище Пирятинського району Полтавської області, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, в порушення п.п. 2.8 а) та 12.1 ПДР України, не справився з керуванням та допустив з'їзд на праве узбіччя з подальшим зіткненням із деревом, в результаті чого, пасажир [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому-вивиху головки правої плечової кістки з відривом ділянки великого бугорка і ключовидного відростку правої лопатки та вивиху головки лівого стегна в кульшовому суглобі, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров'я (а.с.6-7). Після одержаних вказаних тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] знаходився на лікуванні в хірургічному відділенні Пирятинської ЦРЛ з 27 листопада 2012 року по 04 січня 2013 року (37 ліжкоднів). Фактичні витрати закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину визначаються згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат на лікування закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використанням, затвердженим постановою КМ України від 16.07.1993 року № 545. Як передбачено п.1 цього Порядку, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Відповідно до п.2 Порядку, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць / в якому проводилося лікування/ на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Відповідно до довідки-розрахунку Пирятинської ЦРЛ витрати лікарні на лікування [PERSON] за вказаний час перебування його на лікуванні склали 7 297 грн. 08 коп. (а.с.5,21). Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона працює в Пирятинській ЦРЛ заступником головного лікаря по фінансово-господарській діяльності та роз'яснила, які витрати включені до розрахунку вартості ліжко-дня в лікувальному закладі, зазначивши, що всі фактичні витрати хірургічного відділення, у якому перебував потерпілий [PERSON] за період з листопада 2012 - січень 2013 було розділено на кількість пацієнтів, які перебували на стаціонарному лікуванні за вказаний період. Таким чином встановлено, що середня вартість одного ліжко-дня за листопад 2012 - січень 2013 становить 197,22 грн. Тобто за 37 ліжко-днів загальна вартість лікування становить 7297,08 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Таким чином, суд не приймає до уваги доводи відповідача проти позову, як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що після ДТП потерпілого [PERSON] було доставлено каретою швидкої допомоги до Пирятинської ЦРЛ, у якій він знаходився на стаціонарному лікуванні 37 днів. При цьому потерпілий та його рідні навідували його в лікарні, приносили воду та продукти харчування. Жодних претензій щодо якості наданих медичних послуг потерпілий та його рідні не заявляли. Офіційно він від харчування, яке надавала лікарня не відмовлявся. Зі слів потерпілого [PERSON] харчування йому надавалося весь час, проте він рідко його вживав, надаючи перевагу продуктам домашнього приготування. Враховуючи те, що [PERSON] засуджений до кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, тому саме він, як особа, яка вчинила злочин, у відповідності до вимог ст. 1206 ЦК, зобов'язаний відшкодувати витрати закладу охорони здоров'я на лікування потерпілого. Не є підставою звільнення відповідача від стягнення витрат, понесених Пирятинською ЦРЛ на лікування потерпілого та обставина, що ним відшкодовані витрати, понесені безпосередньо потерпілим на своє лікування. Згідно ч.3 ст.1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Пирятинська ЦРЛ фінансується за рахунок коштів районного бюджету, розпорядником яких є фінансове управління Пирятинської райдержадміністрації Полтавської області, тому кошти повинні бути стягненими на користь районного бюджету. З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з ч.3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст. 121 Конституції України, ст. 1206 ЦК України,

Outcome: approved