Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту №12970/31/к1 від 31.03.2014 року у розмірі 60804,09 гривень та судових витрат у розмірі 1378,00 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до умов укладеного договору [PERSON] 31.03.2014 року отримав кредит у сумі 35000,00 гривень, строком на 36 місяців з 31.03.2014 року по 31.03.2017 року зі сплатою за користування кредитом 28,0% річних. З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладання цього договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у кредитодавця, до закінчення строку дії договору становить 38%. Забезпеченням виконання зобов'язань [PERSON] за договором є порука громадянина [PERSON] (договір поруки № 12970/31/пр від 31.03.2014 року). Відповідно до Довідки по рахунку [PERSON] останнє зарахування заробітної плати відбулось 15.10.2014 року. Фактична заборгованість по зобов'язанню станом на 16 березня 2016 року складає 60804,09 грн., в тому числі: сума простроченої заборгованості по кредиту 29272,96 грн.; сума прострочених відсотків по кредиту 14117,13 грн.; сума поточних відсотків по кредиту 0,00 грн.; сума пені за несвоєчасне повернення кредиту 8233,78 грн.; сума пені за несвоєчасне повернення відсотків 2839,88 грн.; сума штрафу за неналежне виконання умов договору в сумі 10% від суми отриманого кредиту згідно умов к/д п.6.4 (п.5.2.5) - 3500,00 грн.; заборгованість по кредиту з урахуванням індексу інфляції 2840,34 грн. Представник позивача надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі, заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачі у судове засідання не зявились, причини неявки суду не повідомили, про день та час розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. З огляду на те, що в матеріалах справи досить даних про права і взаємини сторін, справа розглянута за відсутністю відповідачів. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1048, ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитор) зобовязується передати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і умовах передбачених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит і сплатити відсотки. Кредитор має право на отримання з позичальника відсотків на суму позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок отримання відсотків встановлюється договором. В силу ч.2 ст.625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно вимог ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до вимог ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частина 2 передбачає, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що 31.03.2014 року між ПАТ «АБ «Експрес-Банк» та громадянином [PERSON] було укладено кредитний договір №12970/31/к1, відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит на споживчі цілі, в сумі 35000,00 гривень, строком на 36 місяців з 31.03.2014 року по 31.03.2017 року зі сплатою за користування кредитом 28,0% річних. З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладання цього договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у кредитодавця, до закінчення строку дії договору становить 38% річних. Момент припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладання кредитного договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у кредитодавця, визначається як перше число календарного місяця, наступного після спливу двох календарних місяців, протягом яких не здійснювалось зарахування заробітної плати та інших виплат на поточний (картковий) рахунок від підприємства-роботодавця, відкритий у кредитодавця. Кінцевим строком погашення згідно п.1.3. та п.7.1 Кредитного договору було визначене 31 березня 2017 року. Відповідно до Довідки по рахунку [PERSON] останнє зарахування заробітної плати відбулось 15.10.2014 року. Згідно п.3.1 Кредитного договору забезпеченням виконання зобов'язань Позичальника за Договором є порука громадянина [PERSON] (договір поруки №12970/31/пр від 31.03.2014 року), згідно якої поручитель відповідає перед кредитодавцем за виконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором як солідарний боржник в повному обсязі, включаючи повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом, платежів за надані кредитодавцем послуги по обслуговуванню кредиту, неустойку (пеню, штраф) та відшкодування збитків, передбачених у кредитному договорі. Відповідно до п.6.2, п.6.3 кредитного договору за прострочення позичальником визначеного договором строку (терміну) сплати процентів за користування кредитом в розмірі, визначеному договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого невиконанням зобов'язання за кожний день прострочення. За прострочення позичальником визначеного договором строку (терміну) повернення кредиту (в т.ч. строку (терміну) дострокового повернення кредиту визначеного кредитодавцем) в розмірі, визначеному договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого невиконанням зобов'язання за кожний день прострочення. Згідно розрахунку заборгованості за договором кредиту заборгованість по зобов'язанню станом на 16 березня 2016 року складає 60804,09 грн., в тому числі: сума простроченої заборгованості по кредиту 29272,96 грн.; сума прострочених відсотків по кредиту 14117,13 грн.; сума поточних відсотків по кредиту 0,00 грн.; сума пені за несвоєчасне повернення кредиту 8233,78 грн.; сума пені за несвоєчасне повернення відсотків 2839,88 грн.; сума штрафу за неналежне виконання умов договору в сумі 10 % від суми отриманого кредиту згідно умов к/д п.6.4 (п.5.2.5) 3500,00 грн.; заборгованість по кредиту з урахуванням індексу інфляції (ст.625 ч.2 ЦК України) 2840,34 грн. Таким чином, суд вважає, що відповідачі не виконали взяті на себе зобовязання, що порушує право позивача, за захистом якого він звернувся до суду. Разом з цим, суд виходить з того, що згідно ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно Розпорядження КМУ № 1275-р від 02.12.2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», в переліку міст, де проводиться антитерористична операція, зазначене місто Маріуполь. У звязку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що нарахування банком суми пені за несвоєчасне повернення кредиту 8233,78 грн.; суми пені за несвоєчасне повернення відсотків 2839,88 грн.; суми штрафу за неналежне виконання умов договору в сумі 10 % від суми отриманого кредиту згідно умов к/д п.6.4 (п.5.2.5) 3500,00 грн. є неправомірним. А отже, з відповідачів на користь позивача слід стягнути суму простроченої заборгованості по кредиту 29272,96 грн.; суму прострочених відсотків по кредиту 14117,13 грн., заборгованість по кредиту з урахуванням індексу інфляції (ст.625 ч.2 ЦК України) 2840,34 грн. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до п.36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою). З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі\~ 1378,00 грн., а тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 46230,43 грн. *100% : 60804,09 грн. ціни позову = 76,03 %), тобто 76,03 % від ціни позову (76,03 % *1378,00 грн. :100%), що складає 1047,69 грн.

Outcome: partial