Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

Представник позивача КС «СуперКредит» звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 10.04.2013 року між КС «СуперКредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №СК-22/0032/13/22/28, відповідно до п. 1.1 якого позивач зобов'язався надати Відповідачу, кредит в сумі 4 000,00 грн. Позивач виконав умови договору та надав відповідачу кредит в сумі 4000,00 грн, а останній його отримав. Відповідно до п. 3.2 Договору нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом з розрахунку шістдесят шість процентів річних. Відповідно до п.п. 9 п. 2.4 Договору відповідач зобов'язався проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту не пізніше 25-го числа кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані в таблиці 1, п.3.3. Договору. У звязку з порушенням відповідачем умов договору, а саме зобов'язання проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту вчасно кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані в графіку платежів, утворилася заборгованість яка станом на 09.10.2018 року складає 1575,26 грн, з яких: 820,39 грн. - сума заборгованості по сплаті процентів за період з 18.12.2014 року по 09.10.2018 року; 754,86 грн. - сума несплаченої пені за період з 05.03.2016 року по 06.05.2016 року; 0,01 коп. - заборгованість по сплаті частини тіла кредиту. У звязку з вищевикладеним позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №СК-22/0032/13/22/28 від 10.04.2013 року у сумі 1575,26 грн та судові витрати по сплаті судового збору. Представник позивача КС «СуперКредит» в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.28). Відповідач [PERSON] відзиву на позов не надала, у жодне судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча була належним чином сповіщена про дату, час та місце судових засідань шляхом опублікування оголошень про виклик до суду на офіційному сайті Новоайдарського районного суду Луганської області офіційного веб-порталу Судової влади України (https://na.lg.court.gov.ua/sud1218/inshe/adv/679932/), заяви про розгляд справи за її відсутності не надала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 10.04.2013 року між КС «СуперКредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №СК-22/0032/13/22/28, відповідно до п. 1.1 якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит в сумі 4000,00 грн, що підтверджується копією кредитного договору (а.с.6). Відповідно до п.3.1 договору кредит мав надаватися відповідачу у національній валюті, після підписання договору, готівкою в касі позивача або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням відповідача (а.с.6). Позивач виконав умови договору та надав відповідачу кредит в сумі 4000,00 грн, а останній його отримав, що підтверджується копією видаткового касового ордеру №40/22 від 10.04.2013 року (а.с.9). Відповідно до п. 3.2 договору нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом з розрахунку шістдесят шість процентів річних (а.с.6). Відповідно до п.п. 9 п. 2.4 договору відповідач зобов'язався проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту не пізніше 25-го числа кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані в Таблиці 1, п.3.3. Договору (а.с.6). Відповідачем було порушено п.3 умов договору, а саме зобов'язання проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту вчасно кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані в графіку платежів, що в свою чергу спричинило затримку відповідачем повернення частини кредиту та сплати процентів за договором. Вищевикладене підтверджується розрахунком нарахування процентів та штрафних санкцій по кредитному договору станом на 09.10.2018 року, з якого також вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем складає 1575,26 грн., з яких: 820,39 грн. - сума заборгованості по сплаті процентів за період з 18.12.2014 року по 09.10.2018 року; 754,86 грн. - сума несплаченої пені за період з 05.03.2016 року по 06.05.2016 року; 0,01 коп. - заборгованість по сплаті частини тіла кредиту (а.с.4-5). Відповідно до п. 6.1 договору, його сторони за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань за договором несуть відповідальність згідно чинного законодавства та умов цього Договору (а.с.6). Відповідно до п.3.6 договору прострочення сплати кредиту не зупиняє нарахування процентів (а.с.6). Відповідно до п. 3.4 договору позивач забезпечив виконання договору відповідачем неустойкою, а саме пенею (а.с.6). Відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання по кредитному договору, тому позивач звернувся до нього з листом, в якому повідомляв Відповідача про наявність заборгованості та намір звернутися до суду у разі невиконання зобов'язання (а.с.10). Відповідач отримав листа за місцем реєстрації та проживання, про що свідчить копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.10 - зворотна сторона). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Як вбачається з позовної заяви та згідно з копією паспорта громадянина України серії ЕН №271178, виданого 18.11.2003 року Новоайдарським РВ УМВС України в Луганській області (а.с.7), [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], яке згідно з розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», є населеним пунктом на території якого здійснювалася антитерористична операція. Отже, мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобов'язаннями накладається відповідно до вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» з 14 квітня 2014 року і застосовується до боргових сум заборгованості за кредитним договором, які виникли після 14 квітня 2014 року. Враховуючи викладене, суд вважає, що пеня була нарахована відповідачу в період проведення антитерористичної операції та не підлягає стягненню згідно норм вищезазначеного Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». З вказаних вище підстав суд вважає, що позов в зазначеній частині, а саме щодо стягнення з відповідача заборгованості за пенею, є необґрунтованим, а тому не підлягає задоволенню. Беручи до уваги вищенаведене, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, оскільки, відповідачем не було подано відзиву та не надано жодного доказу на спростування обставин, які викладені представником позивача та підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в частині стягнення заборгованості по сплаті частини тіла кредиту та заборгованості по сплаті процентів за період з 18.12.2014 року по 09.10.2018 року. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при предявленні позову до суду представником позивача було сплачено судовий збір у сумі 1762,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №5349 (а.с. 1). Враховуючи розмір позовних вимог, що підлягають задоволенню, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 917,65 грн. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: partial