Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за додатковим договором до договору банківського рахунку від 31.07.2009 року у сумі 47365 грн. 22 коп. та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що між сторонами 31.07.2009 року був укладений додатковий договір до договору банківського рахунку, відповідно до якого позивач зобов'язався надати кредит у сумі 30000 грн., на весь строк дії платіжної картки, але не довше строку перебування клієнта в трудових відносинах з ПП «Дельта». У відповідності до п. 4.1 вказаного договору відповідач зобов'язався повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені кредитним договором та сплатити проценти за користування кредитом. Відповідач не дотримався умов договору. 26.08.2011 р. банком було надіслано повідомлення-вимогу. Крім того відповідач листом від 30.01.2013 р. звернувся до банку з листом про реструктуризацію заборгованості. Банк прийняв реструктуризаційне рішення, але відповідач не виконав його. Станом на 04.10.2013 р. у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 47365,22 грн. У зв'язку із наведеним, просить суд позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, дав пояснення аналогічні наведеному, просить суд позов задовольнити. Відповідач позов визнав частково, пояснивши, що всі отримані у банку гроші віддав [PERSON] для погашення останньою заборгованості по оплаті заробітної плати перед працівниками підприємства «Дельта». Попросив суд зменшити розмір пені у зв'язку із важким матеріальним становищем. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що дійсно у 2009 році частину коштів, які позичив [PERSON] у банку, вона витратила на погашення заробітної плати свої працівників у ПП «Дельта». Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, свідка, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачувати проценти. Судом встановлено, що 21.07.2009 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] укладений договір № [NUMBER] банківського рахунку /а.с.5-6/. Даний договір набуває чинності з для його підписання і діє до 21.07.2010 р. /п.8.1 договору/. 31.07.2009 р. між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] укладений додатковий договір до договору банківського рахунку /а.с.7/. Відповідно до додаткового договору кредитний ліміт встановлюється у розмірі 30000 грн. на весь строк дії платіжної картки, яка видана на підставі договору банківського рахунку № [NUMBER] від 21.07.2009 р., але не довше строку перебування відповідача у трудових відносинах з ПП «Дельта» /п.2.1 додаткового договору/. Згідно з п. 4.1 додаткового договору відповідач зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі до кінця строку дії банківської платіжної картки, яка видана на підставі договору банківського рахунку, але не пізніше наступного робочого дня, що передує дню звільнення з організації, виконати свої зобов'язання по справі процентів за користування кредитом і поверненню отриманих кредитів. Відповідно до п. 5.1 додаткового договору за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за цим додатковим договором відповідач крім відшкодування збитків, сплачує банку пеню за кожний день прострочки у розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в п. 3.1 додаткового договору. Додатковий договір набирає чинності з дня його підписання обома сторонами та діє до повного виконання ними своїх зобов'язань /п.7.1 додаткового договору/. Плата за користування кредитними коштами, % річних від суми заборгованості відповідно до базової ставки становить 28 % /а.с.43/. Як убачається з розрахунку суми боргу /а.с.9-11/ відповідач взятих на себе зобов'язань перед позивачем не виконує, в зв'язку із чим станом на 04.10.2013 р. заборгованість зазначеного відповідача перед позивачем складає 47365 грн. 22 коп., яка складається з 20332,46 грн. - неповернута сума кредиту; 11010,83 грн. - прострочені відсотки; 16022,23 грн. - пеня. На вимоги позивача до відповідача про сплату суми заборгованості, останній жодним чином не зреагував. Таким чином суд, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, у добровільному порядку погашати заборгованість не бажає, а тому з відповідача слід стягнути суму заборгованості за додатковим договором у розмірі 31343 грн. 29 коп. у судовому порядку, що складається з 20322,46 грн. + 11020,83 грн. /неповернута сума кредиту та прострочені відсотки/. Щодо стягнення пені, то суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як убачається з наведеного розрахунку заборгованість відповідача за додатковим договором по сплаті пені у розмірі 16022,23 грн. не відповідає розміру неповернутій сумі кредиту, яка становить 20322,46 грн. Таким чином суд вважає, що розмір пені має бути зменшений, а саме з відповідача слід стягнути за додатковим договором 4000 грн. пені, що буде відповідати принципам розумності та справедливості. Враховуючи наведене, з відповідача слід стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 35333 грн. 29 коп. /20322,46 грн. + 11020,83 грн. + 4000 грн/. Також з відповідача слід стягнути сплачений позивачем частково судовий збір у розмірі 353 грн. 33 коп., що пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial