Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Кредитні ініціативи» по довіреності [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про примусове виселення з житлового приміщення. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 28.11.2012 між ПАТ «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2 договору банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. З моменту відступлення банком фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Разом із тим, 28.11.2012 між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2 договору клієнт відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. З моменту відступлення клієнтом фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Отже, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 06.05.2008 №2301/0508/88-997 позичальником згідно якого є [PERSON]. Зазначає, що 06.05.2008 ПАТ «Сведбанк» та [PERSON], уклали кредитний договір №2301/0508/88-997. Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору, банк зобов'язується надати боржнику кредит у сумі 50000,00 доларів США, а відповідач [PERSON] зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у сумі 50000,00 доларів США. Також 06.05.2008, в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №2301/0508/88-997, між кредитором та [PERSON] укладено іпотечний договір №2301/0508/88-997-Z, відповідно до якого відповідач передав в іпотеку кредитору нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру під номером 166, загальною площею 69,2 кв.м, житловою площею 22,4 кв.м., яка знаходиться у [ADDRESS]. За згодою сторін предмет іпотеки оцінюється - 67000,00 дол.США, що за курсом НБУ на день укладення цього договору становить в еквіваленті 338350,00 грн. У порушення умов договору відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконував, в результаті чого банк прийняв рішення звернути стягнення на заставне майно. 17.01.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис на договорі іпотеки, укладеному в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором. Після вчинення виконавчого напису нотаріуса стало відомо, що в квартирі, яка є предметом іпотеки, зареєстровані мешканці, включаючи малолітніх дітей. Згідно відповіді Служби у справах дітей Черкаської міської ради від 28.07.2017, право користування квартирою ([ADDRESS]) має малолітній [PERSON], [INFO]. Повідомляє, що на вищевказаний предмет іпотеки не поширюється заборона стягнення (відчуження без згоди власника), встановлена Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 12 серпня 2015 року, оскільки згідно відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно у [PERSON], окрім майна, яке перебуває в іпотеці, у власності знаходиться інше нерухоме житлове майно, а саме: квартира, загальною площею 34,2 кв.м., житловою площею 17,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, подальша реєстрація [PERSON], [INFO] в квартирі, що є предметом іпотеки, унеможливлює її реалізацію, внаслідок чого порушуються законні права та інтереси іпотекодержателя. Малолітній [PERSON], [INFO], зареєстрований в зазначеному житловому приміщенні після укладення договору іпотеки, тобто передача її в іпотеку банку відбулась раніше за реєстрацію в ній малолітніх осіб. Враховуючи те, що заборгованість за кредитним договором залишається не виплаченою, письмова вимога іпотекодержателя про добровільне виселення з займаної житлової площі залишилась поза увагою мешканців, право користування спірною квартирою в малолітніх виникло після укладення договору іпотеки, позивач зазначає, що має право вимагати через суд примусового виселення відповідачів з квартири, що є предметом іпотеки. На підставі викладеного просить виселити [PERSON], [INFO] та всіх інших осіб з: трикімнатної квартири під номером 166, загальною площею - 69,2 кв.м., житловою площею - 22,4 кв.м., яка знаходиться у [ADDRESS]. Стягнути з відповідачів на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» витрати по сплаті судового збору. Ухвалою суду від 14.03.2018 відкрито провадження по справі. В судове засідання представник позивача ТОВ «Кредитні ініціативи» по довіреності [PERSON] не з'явилася, звернулася до суду з клопотанням про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судові засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, був належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи рекомендованими листами, які повернулися до суду не отриманими та шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному сайті суду. Відзив на позовну заяву не подано. Відповідач [PERSON] в судові засідання повторно не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи рекомендованим листом, який згідно розписки про вручення поштового відправлення був вручений особисто [PERSON] та шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному сайті суду. Відзив на позовну заяву не подано. Представник третьої особи Служби у справах дітей Черкаської міської ради по довіреності [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву про розгляд справи без її участі. Проти позову заперечує та просила відмовити. Суд, на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав: Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, квартира, за адресою: [ADDRESS], з 08.04.2008 року належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER], виданого 01.04.2008 Виконавчим комітетом Черкаської міської ради. Дана квартира є предметом іпотеки за іпотечним договором №2301/0508/88-997-Z від 06.05.2008, що укладений на забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] по кредитному договору №2301/0508/88-997 від 06.05.2008, укладеного між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] За змістом договору про іпотечний кредит №2301/0508/88-997-Z від 06.05.2008 спірна квартира, яка є предметом іпотеки, придбана за кредитні кошти. 28.11.2012 між ПАТ «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2 договору банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. З моменту відступлення банком фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Разом із тим, 28.11.2012 між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2 договору клієнт відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. З моменту відступлення клієнтом фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Отже, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за кредитним договором від 06.05.2008 №2301/0508/88-997 та іпотечним договором №2301/0508/88-997?Z від 06.05.2008, позичальником згідно яких є [PERSON]. Згідно відомостей відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 28.12.2012 року. Разом з відповідачкою [PERSON] в вищезазначеній квартирі також проживає малолітній син відповідачів [PERSON], [INFO]. У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, 17.01.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру під номером 166, загальною площею 69,2 кв.м., житловою площею 22,4 кв.м., яка знаходиться у місті Черкаси, вул.Героїв Дніпра, 7. За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки, запропоновано задовольнити вимоги стягувача у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником умов кредитного договору за період з 25.02.2014 року по 17.11.2015 року, на загальну суму 19624325,47 грн. 23.01.2018 ТОВ «Кредитні ініціативи» надіслало відповідачам повідомлення про усунення порушень, вимогу про добровільне виселення (фіскальний чек про відправку рекомендованої кореспонденції від 23.01.2018 / а.с.30), однак заборгованість погашена не була, відповідачі з квартири добровільно не виселились. Зазначені обставини порушують права позивача на задоволення його кредиторських вимог за рахунок спірної квартири, а тому він звернувся до суду з зазначеним позовом. За таких обставин між сторонами вбачається спір, що виник із кредитних правовідносин, який регулюється умовами, укладених між сторонами договорів, нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК), Житлового кодексу України (далі - ЖК) та інших нормативно-правових актів. Надаючи оцінку доводам позивача суд звертає увагу, що цивільні правовідносини ґрунтуються, зокрема, на засадах неприпустимості позбавлення права власності (крім випадків, встановлених Конституцією України та законом), свободи договору, справедливості, добросовісності та розумності (ст.3 ЦК). Зі змісту ст.6 ЦК вбачається, що пріоритетом регулювання цивільних правовідносин є договірний порядок, оскільки сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Виключенням з цього правила є лише наявність в законі прямої заборони на вчинення певної дії або в силу дії певних норм закону імперативного характеру, дотримання яких є обов'язковим. Відповідно до ч.3 ст.109 ЖК звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Відповідно до ст.11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З наданих позивачем доказів судом встановлено, що спірна квартира була придбана відповідачем за кредитні кошти. До теперішнього часу відповідач є власником спірної квартири, а відтак право проживання в такій квартирі ґрунтується на відносинах власності. Згідно ч.2 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Отже право [PERSON] на користування спірною квартирою є похідним від майнових прав відповідача. Також варто звернути увагу, що зі змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що відповідач має у власності квартиру за адресою: [ADDRESS], - а отже має право користування іншим житловим приміщенням. Малолітній [PERSON], як син відповідачів, відповідно до положень ст.ст.65, 156 ЖК також має право на вселення та користування житловим приміщенням своїх батьків без згоди інших осіб. Отже виселення відповідачів та їх сина зі спірної квартири не позбавляє їх права на житло. За таких обставин, беручи до уваги те, що на теперішній час вже звернуто стягнення на спірну квартиру в рахунок погашення кредитної заборгованості відповідачів, то вимоги про їх виселення разом з дитиною з такої квартири є законні і обґрунтовані, а тому позов підлягає до задоволення. При цьому варто звернути увагу, що відповідно до ч.4 ст.109 ЖК виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до статті 132-2 цього Кодексу. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні з підстав, встановлених статтею 132-2 цього Кодексу, не тягне припинення виселення громадянина з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку, встановленому частиною третьою цієї статті. Таким чином, ухвалення судом рішення про виселення відповідачів та їх сина зі спірної квартири без надання іншого житлового приміщення не позбавляє цих осіб, у разі необхідності, на отримання житлового приміщення з фондів житла для тимчасового проживання в загальному порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір в сумі 1762,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №27106 від 13.02.2018 року. А тому до стягнення з відповідачів на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» підлягає 1762 грн. понесених позивачем судових витрат. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved