Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Представник публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до Рівненського міського суду із цивільним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0233/82/0107530 від 22 лютого 2012 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було надано гр.. [PERSON] кредит у сумі 51995,06 грн. строком до 22 лютого 2018 року зі сплатою 28,9% річних. Надання кредитних коштів проводилося згідно вимог п.1.3 кредитного договору №014/0233/82/0107530 від 22.02.2012 року у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Відповідно до п.1.1.4., 1.1.5., 1.1.6., 3.1. кредитного договору відповідач зобов'язався щомісячно до 22-го числа кожного місяця повертати кредитні кошти згідно графіку погашення та сплачувати банку відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 28,9% річних. Однак, відповідачем не виконуються вищезазначені умови кредитного договору і станом на 12 березня 2014 року загальна заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 59801,42 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Додатково вказала, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, заяву чи клопотання про перенесення розгляду справи не подавала, заперечень проти позову до суду не надходило. Суд, дослідивши докази належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, прийшов до висновку про розгляд справи без участі відповідача з постановленням заочного рішення по справі. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідно до договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0233/82/0107530 від 22 лютого 2012 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було надано гр.. [PERSON] кредит у сумі 51995,06 грн. строком до 22 лютого 2018 року зі сплатою 28,9% річних. Надання кредитних коштів проводилося згідно вимог п.1.3 кредитного договору №014/0233/82/0107530 від 22.02.2012 року у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Відповідно до п.1.1.4., 1.1.5., 1.1.6., 3.1. кредитного договору відповідач зобов'язався щомісячно до 22-го числа кожного місяця повертати кредитні кошти згідно графіку погашення та сплачувати банку відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 28,9% річних. Однак відповідачем не виконуються вищезазначені умови кредитного договору, а саме [PERSON] порушено зобов'язання по сплаті кредиту і станом на 16 квітня 2014 року заборгованість по кредиту становить 44055,74 грн., з яких прострочена заборгованість за кредитом складає 1474,17 грн., заборгованість по сплаті відсотків становить 6801,12 грн., пеня за невчасну сплату кредиту та погашення відсотків, становить 9844,56 грн. Відповідно до п.10.3. кредитного договору №014/0233/82/0107530 від 22.02.2012 року у випадку порушення відповідачем графіку погашення кредиту та відсотків, встановлених договором, позивач нараховує [PERSON] пеню в розмірі 1,0% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Таким чином, станом на 12 березня 2014 року загальна заборгованість [PERSON] перед позивачем за кредитним договором №014/0233/82/0107530 від 2 лютого 2012 року становить 59801,42 грн. З метою погашення простроченої заборгованості за кредитним договором [PERSON] була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, проте вимога банку залишена без задоволення. Як слідує з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконувати належним чином відповідно до умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно о звичаїв ділового обороту або інших вимог, звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України встановлено, що коли договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотки належних йому. Також, відповідно до ст.ст. 611, 615 ЦК України у випадку порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно ст.7 кредитного договору [PERSON] зобов'язалася достроково здійснити повернення кредиту, відсотків та інших платежів у випадку невиконання умов кредитного договору, тобто зазначений пункт договору містить норму про відповідальність відповідача у вигляді дострокового повернення кредиту, в тому числі й при порушенні зобов'язань по щомісячній сплаті кредиту та відсотків. За таких підстав, суд рахує, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими і підлягають до задоволення. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 598,01 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved