Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

Представник позивача МТСБУ Бутенко М.О. звернулась до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] , відповідно до якої просить: стягнути з відповідача на користь позивача завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 17\~382,32 грн. та судові витрати 2102,00 грн. В обґрунтування\~\~заявлених позовних вимог, представник позивача посилається на те, що 13.11.2017 о 18 год. 25 хв. трапилася дорожньо-транспортна пригода, а саме [PERSON] (відповідач), керуючи транспортним засобом «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] у м.Харкові допустив зіткнення з транспортним засобом «OPEL» д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Комінтернівського районного суду м.Харкова по справі №641/7909/17 від 01.12.2017 відповідач винний у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання ДТП не була застрахована. Потерпіла особа повідомила позивача про настання ДТП та надала останньому усі необхідні документи, надання яких передбачено ст..35 Закону України №961-IV, зокрема, заяву про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Позивач визначив розмір заподіяної шкоди та здійснив регламентну виплату потерпілій особі. Відповідно до Звіту №777/М/2017, встановлено вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу «OPEL» д.н.з. [NUMBER] , складає 16\~682,32 грн. ,сума витрат на проведення експертизи складає 700,00 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то останній, як особа, що винна у настанні ДТП, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу позивачу завдану шкоду, у зв`язку з чим представник позивача звернулась до суду з даним позовом. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2020 справа передана для розгляду судді Колесник С.А. Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. Згідно із положеннями п.2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною і на підставі ч.1 ст.274 ЦПК України, підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 05.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явилась, у прохальній частині позовної заяви просила розглянути справу без участі представника позивача, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.2 на звороті). Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток-повідомлень про виклик у судове засідання разом із копією ухвали про відкриття провадження з копією позовної заяви та доданих до неї документів за місцем реєстрації (а.с.54, 57) Частиною 1 ст.131 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч.3 ст.131 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Відповідно до ухвали суду від 09.12.2020, враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4\~ст.223 ЦПК України\~ постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3\~статті 129 Конституції України\~визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6\~Конвенції\~про\~захист прав\~людини\~і\~основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Судом встановлені наступні фактичні обставини. 13.11.2017 об 18-25 год, [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ» державний номер [NUMBER] , по вул..Плеханівська коло будинку №92-А в м.Харкові, не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «OPEL» державний номер [NUMBER] , чим спричинив пошкодження транспортних засобів, заподіяв матеріальну шкоду.Своїми діями [PERSON] порушив п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України. Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.12.2017 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст..124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 340 гривень (а.с.5). Постанова набула чинності 12.12.2017. Згідно ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 171;Брумареску\~проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Суд вважає, доведеним той факт, що відповідачем порушено вимоги\~Правил дорожнього руху\~України, оскільки такого висновку дійшов суд у постанові від 01.12.2017, яка набула чинності. Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. При цьому підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути: договори та інші правочини, а також - інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. В результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «OPEL» державний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] . Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Законом України Про страхування, Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. За\~статтею 3 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(далі - Закон № 1961-ІV), який набув чинності з 01 січня 2005 року, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто виходячи із суті такого страхування\~закон\~має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди. Відповідно до\~ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього\~Закону, законодавства України та свого Статуту. Згідно з ч. 2.1.\~ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Стаття 41.1\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~вказує, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7\~статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до\~ст. 1.6.\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», власники транспортних засобів це юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Відповідач [PERSON] на дату дорожньо-транспортної пригоди не виконав вимоги вищевказаного Закону України та не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. [PERSON] , під керуванням якого знаходився пошкоджений автомобіль «OPEL» державний номер [NUMBER] , та на ім.»я якого оформлено Поліс №АК/4561450 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.10). Скориставшись правом передбаченим\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі», [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] , відповідно до нотаріально посвідченої довіреності від 06.01.2016, зареєстрованої в реєстрі за №8 (а.с.37, 38) подав заяву, як того вимагає\~ст. 35 п. 35.1 вказаного Закону, з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду, завдану відповідачем (а.с.36). Відповідно до ст..11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Таким актом є\~Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до\~ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідач відшкодування за завдану матеріальну шкоду добровільно не сплатив. Згідно п.40.3 ст.40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Для встановлення розміру заподіяної шкоди, МТСБУ звернулось до суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Незалежна експертна компанія», оцінювачем якої 07.12.2017 було складено Звіт №777/М/2017 про оцінку вартості відновлювального ремонту КТЗ OPEL OMEGA, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП (а.с.12-35). Відповідно до висновку вказаного Звіту, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу КТЗ OPEL OMEGA, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП становить 16\~682,32 грн. без урахування ПДВ, та 19\~289,19 грн. з ПДВ (а.с.20). На підставі Наказу № 3451 від 13.04.2018 МТСБУ відшкодувало [PERSON] майнову шкоду, в розмірі 16\~682,32 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 903800 від 17.04.2018 (а.с.42, 44). Таким чином, Моторне (транспортне) страхове бюро України виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до\~ст. 993 ЦК України\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки. З вимог\~ст. 27 Закону України «Про страхування»\~та\~ст. 993 ЦК України\~вбачається, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Положення\~ст. 1191 ЦК України\~та п. 38.2.1\~ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Після проведення виплати потерпілим особам у Моторного (транспортного) страхового бюро України виникло право зворотної вимоги до відповідача. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми завданої майнової шкоди в розмірі 16\~682,32 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] на користь МТСБУ вартості проведення експертизи 700,00 грн., суд зазначає наступне. ТОВ «Незалежна експертна компанія» 07.12.2017 було виставлено рахунок на оплату №1008 за надані МТСБУ послуги: огляд КТЗ OPEL OMEGA, р/н [NUMBER] та виїзд до місця огляду. Вартість наданих послуг складає 700,00 грн. (а.с.43). На підставі вказаного рахунку МТСБУ сплатило на користь ТОВ «Незалежна експертна компанія» 700,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 901656 від 06.02.2018 (а.с.44). У зв`язку з викладеним суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлениз позовних вимог у цій частині. Згідно ст. 12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст.\~76\~, ч. 1,\~2\~ст.\~77, ч. 1 ст.\~95 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 1,3\~ст. 89 ЦПК України\~встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Відповідно до ч. 1, 2, 5\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приймаючи до уваги, що позивачем виконані всі передбачені чинним законодавством України вимоги щодо виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування 16\~682,32 грн., та право вимоги позивача, у межах фактичних витрат, перейшло до особи, яка є відповідальною за завдані збитки [PERSON] , приходить до висновку, що заявлені МТСБУ позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 КПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (100 %), та стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 2102 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved