Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Представник позивачів адвокат Штендер М.В.13.09.2018року звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , залишилось спадкове майно, а саме: право власності на 1/4 частку земельної ділянки площею 3,4199 га на території Балицької сільської ради Мостиського району Львівської області. Стверджує, що позивачі як спадкоємці за законом першої черги спадкування (дружина та діти померлого) фактично прийняли спадщину, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців, які б могли претендувати на спадкове майно, немає. Однак, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на право власності на зазначену земельну ділянку (оригіналу державного акта) та неможливість отримання їх дублікатів, позивачі не можуть в позасудовому порядку оформити свої спадкові права у нотаріуса, у зв`язку із чим змушені звертатися до суду із даним позовом. З огляду на наведене, просив суд визнати за позивачами право власності по 1/3 частині за кожним на 1/4 частину земельної ділянки площею 3,4199 га на території Балицької сільської ради Мостиського району Львівської області, в порядку спадкування. Ухвалою судді від 02.10.2018року відкрито провадження у даній справі. В ході розгляду справи, представник позивача подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, а саме: просить суд визначити розмір частки спадкодавця [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 3,4199 га, що знаходиться на території Балицької сільської ради Мостиського району Львівської області, в розмірі ј частки та визнати за позивачами право власності на зазначену земельну ділянку в частці по 1/12 за кожним. В обґрунтування збільшених позовних вимог покликається на те, що спірна земельна ділянка є об`єктом права спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (спадкодавець) без виділення їх часток, а тому для реалізації права позивачів на спадкування виникла потреба у визначенні частки померлого [PERSON] у зазначеній земельній ділянці в судовому порядку. Ухвалою суду від 13.05.2019року залучено до участі у справі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в якості співвідповідачів. В судове засідання представник позивачів не з`явився, проте у позовній заяві такий просив справу розглядати у його відсутності за наявними у справі матеріалами. Представник відповідача Шегинівської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступника Балицької сільської ради Мостиського району Львівської області) у судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви, в яких зазначають, що не заперечують проти позову та просять суд розглянути справу без їх участі. Представник третьої особи Мостиської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Представник третьої особи Мостиської РДА Львівської області в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] . До складу даної спадщини входить право власності на земельну ділянку площею 3,4199га, що розташована на території Балицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Шегинівська сільська рада Мостиського району Львівської області), призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] ), що належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (відповідачам у справі) та [PERSON] (спадкодавцю) на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 07.06.2010року. Як вбачається із матеріалів спадкової справи №861/2017, заведеної у приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С., за життя спадкодавець [PERSON] заповіту не складав, своїм майном не розпорядився. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом є дружина померлого [PERSON] та його діти - [PERSON] та [PERSON] (позивачі у справі), які у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] , оскільки постійно проживали разом із ним на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявили про відмову від спадщини. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] , які б прийняли спадщину чи претендували б на таку, крім позивачів, немає. Відповідно до наявної в матеріалах спадкової справи спільної заяви позивачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від 24.01.2018року, останні дали згоду на визначення за померлим [PERSON] 1/4 частки спірної земельної ділянки площею 3,4199га, що розташована на території Балицької сільської ради Мостиського району Львівської області, що належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 07.06.2010року. В той же час, через відсутність правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку (оригіналу вищевказаного державного акту) позивачі не можуть в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у зв`язку із чим звернулися до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON] ; копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 07.06.2010року; копією спільної заяви позивачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від 24.01.2018року; копією довідки, виданої виконавчим комітетом Шегинівської сільської ради Мостиського району Львівської області №1453 від 20.11.2017року; копіями заяв позивачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від 11.12.2017року; копією листа приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С. Вих. №247/02-14 від 23.02.2018року; копією спадкової справи №861/2017, заведеної у приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С. після смерті [PERSON] ; інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; заповіти/спадкові договори) щодо спадкодавця [PERSON] та іншими матеріалами справи. Положення ст.ст.81,131\~Земельного кодексу\~України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст..1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За загальним правилом, встановленим ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за\~заповітом чи\~за законом\~має право\~прийняти спадщину\~або не\~прийняти її. Не\~допускається прийняття\~спадщини з\~умовою чи\~із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270цього Кодексу,\~він не\~заявив про\~відмову від\~неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених\~частинами другою - четвертою\~статті 1273\~цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладених в листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. відповідно до\~ст.\~1226\~ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасники спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Так, частина 1\~статті 86 ЗК України\~визначає, що земельна ділянка може знаходитися у спільній власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до вимог частин 1 та 2\~статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з частиною 1\~статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. В даному випадку законом на спірну земельну ділянку встановлена саме спільна сумісна власність, оскільки в державному акті на право власності на земельну ділянку не визначені частки співвласників. Згідно ч.ч.4, 5\~ст.89 ЗК України\~співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до\~статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до\~статті 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно з п. 5\~постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист прав приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року\~частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Згідно п. 3.4 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Так як домовленості між співвласниками щодо часток майна, що знаходиться у спільній сумісній власності, або виділу частки такого майна не було, то за таких обставин частки співвласників у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку є рівними, тобто частка спадкодавця [PERSON] у спірній земельній ділянці становить 1/4 її частини. Відповідно до статті 1296 ЦК України спадкоємець,\~який прийняв\~спадщину,\~може одержати\~свідоцтво про\~право на\~спадщину. Якщо\~спадщину прийняло\~кілька спадкоємців,\~свідоцтво про\~право на\~спадщину видається\~кожному з\~них із\~визначенням імені\~та часток\~у спадщині\~інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно вимог ст..1297 ЦК України спадкоємець,\~який прийняв\~спадщину,\~у складі\~якої є\~нерухоме майно,\~зобов`язаний\~звернутися до\~нотаріуса або\~в сільських\~населених пунктах\~-\~до уповноваженої\~на це\~посадової особи\~відповідного органу\~місцевого самоврядування\~за видачею\~йому свідоцтва\~про право\~на спадщину\~на нерухоме\~майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачами у порядку спадкування. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.\~16\~цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, зокрема про те, що позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] успадкували в рівних частинах - по 1/3 кожен майно після померлого [PERSON] , якому на час смерті належала 1/4 частка у спірній земельній ділянці, отже до кожного із позивачів у порядку спадкування перейшла 1/12 частина спірної земельної ділянки, тому суд вважає, що визнання відповідачами пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а відтак є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі. Враховуючи думку позивача та виходячи з вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за ним.

Outcome: approved