Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

Представник позивача у січні 2020 р. звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 24.06.2018 о 11:01 на бул. Л. Українки, з вини водія [PERSON] , що керував автомобілем «Шкода» д.н.з. [NUMBER] , здійснено наїзд на припаркований автомобіль «Форд» д.н.з. [NUMBER] , власником якого є позивач, після чого з місця події зник. У результаті ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. На момент ДТП анкетні дані винуватця події позивачу відомі не були. 16.07.2018 співробтниками патрульної поліції встановлено особу правопорушника [PERSON] , 24.07.2018 відомості про правопорушника та його автомобіля були відображені на схемі місця ДТП та надані позивачу для ознайомлення. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 05.07.2019 [PERSON] визнано виннним у скоєнні даної пригоди. При зверненні 02.07.2019 до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування та з вимогою про поновлення строку на подання заяви, позивачу було відмовлено. Вказану відмову позивач вважає неогрунтованою, безпідставною. А тому, з урахуванням вимог заяви про збільшення позовних вимог, представник позивача просить стягнути з ПАТ «СГ «ТАС» суму страхового відкшодування в розмірі 7 200 грн., поновити строк для подання заяви про здійснення страхового відшкодщування та стягнути судові витрати. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29.01.2020 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження, відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву (а.с. 24-25). 21.02.2020 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, зазначив, що 04.07.2019 відповідач отримав від позивача заяву про виплату страхового відшкодування від 02.07.2019, тобто більш ніж через рік після ДТП (24.06.2018), позивачем пропущено річний термін на звернення із заявою про виплату страхового відшкодування, у зв`язку з чим було обгрунтовано відмовлено у виплаті. Розмір страхового відшкодування є необгрунтованим для стягнення (а.с. 29-30). 12.03.2020 представник позивача подала відповідь на відзив, зазначила, що заподіяна шкода позивачу підлягає відшкодуванню страховиком, який застрахував цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу, який спричинив ДТП. Обов`язок повідомлення страховика покладено на водія транспортного засобу, причетного до ДТП, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Потерпілий має право на отримання страхового відшкодування і не зобов`язаний повідомляти про страховий випадок страховика, який за законом має здійснити страхове відшкодування. Несвоєчасно подана потерпілою особою заява страховику про здійснення страхового відшкодування з поважних об`єктивних причин не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, оскільки вказані дії не призвели до неможливості встановити вищевказані обставини страховиком. Позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 07.08.2010 на праві власності належить автомобіль «Форд» д.н.з. [NUMBER] (а.с. 20). 24.06.2018 о 11:01 [PERSON] , керуючи автомобілем «Шкода» д.н.з. [NUMBER] у м. Києві на бул. Л. Українки, 5, під час руху заднім ходом не дотримався безпеки руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем «Форд» д.н.з. [NUMBER] , водія [PERSON] , після чого залишив місце події. Вказані обставини встановлені постановою Печерського районного суду м. Києва від 05.07.2019, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та звільнено від адміністративної відповідальності у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 6). Відповідно до акту виконаних робіт від 08.08.2019, вартість ремонтних робіт автомобіля «Форд» д.н.з. [NUMBER] становить 7 200,00 грн. (а.с. 19). На момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована АТ «СГ «ТАС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК 9361926 від 15.09.2017 (а.с. 32). 02.07.2019 позивач звернулась до ПАТ «СГ «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 10). Відповідач листом відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, у зв`язку з перевищенням терміну подачі заяви про страхове відшкодування. Зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення складені 16.07.2019, в ньому зазначено відомості про іншого учасника події, позивач була обізнана зі змістом даних документів, про що свідчить її підпис. Залишення [PERSON] місця ДТП не може бути визнана поважною причиною неподання заяви у встановлений законом строк (а.с. 12-13, 18-19). Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є ДТП, що сталося за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та /або майну потерпілого. У пункті 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до пункту 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів » підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Визнаючи обов`язок страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виплати страхового відшкодування законодавцем у положеннях ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів » було передбачено випадки, з настанням яких страховик набуває правових підстав для відмови у здійсненні такої виплати, зокрема, у випадках, коли потерпілим чи особою, яка має право на отримання відшкодування, не було протягом року з моменту скоєння ДТП подано заяви про виплату страхового відшкодування. Тобто право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно - правої відповідальності власників наземних транспортних засобів узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати ( відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної дорожньо - транспортної пригоди. Відтак, право отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів узятих на себе зобов`язань виникає виключно за умови подання потерпілим у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов`язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів » права на відмову у виплаті страхового відшкодування в разі подання заяви про страхове відшкодування продовж установлених строків. При цьому закріпляючи в положеннях указаної норми відповідні правові наслідки законодавець не ставив їх настання в залежність від суб`єкта звернення із заявою до страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів про здійснення страхового відшкодування, а навпаки презюмував те, що з відповідною заявою має звернутися потерпілий або інша особа, яка має право на отримання відшкодування, що закріплено в положеннях ст. 35 зазначеного вище Закону. З огляду на викладене вбачається, що закріплене в положеннях пп.37.1.4 пункту 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів » право страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відмовити у здійсненні страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього з заявою про виплату страхового відшкодування не залежить від суб`єкта звернення з відповідною заявою та підлягає застосуванню. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/ 7449/17. Слід також зазначити, що положеннями ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачена можливість поновлення відповідних строків, у зв`язку з пропуском їх з поважних причин. Судом встановлено, що ДТП мало місце 24.06.2018, а з заявою про виплату страхового відшкодування позивач звернулася в 02.07.2019, тобто з пропуском встановленого законом строку, про що їй також було повідомлено страховою компанією. Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду України у постанові від 03.10.018 р. у справі №753/5293/16-ц зазначений у пункті 37.1.4. статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк є присічним і поновленню не підлягає. За таких обставин, незалежно від причин пропуску [PERSON] річного строку на подання заяви про страхове відшкодування, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану майну позивача. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed