Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом та просить визнати незаконною бездіяльність Міністерства інфраструктури України щодо невиконання вимоги від 03.02.2015 № 05 Первинної профспілкової організації державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про розірвання контракту з головою державного підприємства «Адміністрація морських портів України» [PERSON]; зобов'язати Міністерство інфраструктури України розглянути вимогу від 03.02.2015 № 05 Первинної профспілкової організації державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про розірвання контракту з головою державного підприємства «Адміністрація морських портів України» [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що 30.01.2015 р. відбулось засідання профкому Первинної профспілкової організації ДП «Адміністрація морських портів України», на якому прийнято рішення звернутися до Міністерства інфраструктури України з вимогою про розірвання контракту з головою державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі - ДП «АМПУ») - [PERSON], в порядку ст. 45 КЗпП України, ст. 33 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» у зв'язку з порушенням ним законодавства про працю, а саме ст.ст. 18, 252 КЗпП України, ст. 15 Закону України «Про оплату праці», ст. 9 Закону України «Про колективні договори та угоди», а також ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Підставами для ініціювання розірвання контракту стали факти порушення з Головою ДП «АМПУ» [PERSON] законодавства про працю, невиконання зобов'язань, встановлених Колективним договором трудового колективу апарату управління ДП «АМПУ» (далі - Колективний договір), порушення Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Позивач направив в Міністерство інфраструктури України вимогу про розірвання контракту з головою ДП «АМПУ» [PERSON] (вих.№5 від 03.02.2015). Вказана вимога, була отримана Міністерством інфраструктури України 05.02.2015 вх.№ 5111/0/7-15. Статтею 33 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» передбачено, що профспілкові органи мають право вимагати розірвання трудового договору (контракту) з керівником підприємства, установи або організації, якщо він порушує цей Закон, законодавство про працю, про колективні договори та угоди. Вимога профспілкових органів про розірвання трудового договору (контракту) є обов'язковою для розгляду і виконання. У разі незгоди з нею керівник, стосовно якого прийнято рішення, або орган чи особа, від яких залежить звільнення керівника, можуть у двотижневий строк оскаржити рішення профспілкового органу до місцевого суду. У цьому разі виконання вимоги про розірвання трудового договору зупиняється до винесення судом рішення. Відповідно до ст. 45 КЗпП України на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації, якщо він порушує законодавство про працю, про колективні договори і угоди, Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Якщо власник або уповноважений ним орган, або керівник, стосовно якого пред'явлено вимогу про розірвання трудового договору, не згоден з цією вимогою, він може оскаржити рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) до суду у двотижневий строк з дня отримання рішення. У цьому разі виконання вимоги про розірвання трудового договору зупиняється до винесення судом рішення. Отже, Відповідач згідно вимог ст. 45 КЗпП України, протягом 14 днів з дня отримання рішення (тобто з 06.02.2015 по 19.02.2015) зобов'язаний розірвати контракт з головою ДП «АМПУ» [PERSON], або оскаржити рішення виборного органу до суду. Відповідач, у встановлений законом двотижневий строк вимогу Позивача не виконав, до суду оскаржив рішення виборного органу Первинної профспілкової організації ДП «АМПУ» на підставі якого було подано вимогу про розірвання контракту з головою ДП «АМПУ» [PERSON] Відповідно до ч.3 ст.45 КЗпП України, у разі, коли рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) не виконано і не оскаржено у зазначений строк, виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) у цей же строк може оскаржити до суду діяльність або бездіяльність посадових осіб, органів, до компетенції яких належить розірвання трудового договору з керівником підприємства, установи, організації. У зв'язку з цим, позивач у межах строку, встановленого ч.3 ст. 45 КЗпП України і звернувся до суду з позовом про визнання незаконною бездіяльності відповідача та зобов'язання відповідача вчинити дії. В подальшому представник позивача доповнив свою заяву зазначивши, що після звернення позивача до суду від заступника Міністра - керівника апарату В. Омеляна надійшла відповідь на вимогу Профспілки про розірвання контракту з [PERSON] Так у своєму листі відповідач зазначає, що позивач не укладав колективний договір, не є його стороною, а отже і не має право контролювати та звертатися з вимогою про розірвання контракту з керівником підприємства. Також відповідач зазначив, що в розумінні закону не є суб»єктом подання вимоги про розірвання контракту зважаючи на положення ст.. 45 КЗпП України, п. 9 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та п. 9 ч. 1 ст. 247 КЗпП України. Проте редакція закону, зокрема, ст.. 45 КЗпП України не має обмежень щодо звернення з вимогою про розірвання трудового договору лише тієї профспілки, яка підписала від імені трудового колективу колективний договір. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити з підстав, зазначених в позові. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, оскільки дії Міністерства інфраструктури України цілком відповідають вимогам чинного законодавства. Первинна профспілка організації державного підприємства «Адміністрація морських портів України» не є суб»єктом звернення з вимогою про розірвання контракту, зважаючи на те, що не підписувала від імені трудового колективу трудовий договір. Представник [PERSON] також просив суд залишити позов без задоволення. Пояснив, що керівник підприємства, яким є третя особа, жодним чином не порушувала вимоги чинного законодавства про працю. Вислухавши пояснення представників сторін, третьої особи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено і не заперечується сторонами, що в адресу Міністерства інфраструктури України було надіслано вимогу № 05 Первинної профспілкової організації державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про розірвання контракту з головою державного підприємства «Адміністрація морських портів України» [PERSON]. Зазначену вимогу подано в порядку ст. 45 КЗпП України, ст. 33 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» у зв'язку з порушенням [PERSON] законодавства про працю, а саме ст.ст. 18, 252 КЗпП України, ст. 15 Закону України «Про оплату праці», ст. 9 Закону України «Про колективні договори та угоди», а також ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». В судовому засіданні встановлено і не заперечувалось представником відповідача та третьої особи, що вимога Профспілки задоволена не була. У відповідь на вимогу позивача уповноважена особа Міністерства Інфраструктури України листом № 1828/10/10-15 від 16.02.2015 р. повідомила про те, що Колективний договір трудового колективу апарату управління державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на 2013 -2014 роки схвалено на загальних зборах трудового колективу 23.09.2013 р. Договір укладений між Державним підприємством та первинною профспілковою організацією державного підприємства «Адміністрація морських портів України», яка представляє інтереси трудового колективу апарату цього Підприємства, в особі профспілкового представника Кравцова А.В. Також наголосив, що Первинна профспілкова організація державного підприємства «Адміністрація морських портів України» під головуванням Щурікова М.О. утворена 12.03.2014 року та не є стороною колективного договору. Таким чином позивач у розумінні закону не є суб»єктом подання вимоги. Аналогічні доводи були викладені представником відповідача в судовому засіданні. Проте, з такими твердженнями погодитися не можна, виходячи з наступного. Приписами ст. 33 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» передбачено, що профспілкові органи мають право вимагати розірвання трудового договору (контракту) з керівником підприємства, установи або організації, якщо він порушує цей Закон, законодавство про працю, про колективні договори та угоди. Вимога профспілкових органів про розірвання трудового договору (контракту) є обов'язковою для розгляду і виконання. У разі незгоди з нею керівник, стосовно якого прийнято рішення, або орган чи особа, від яких залежить звільнення керівника, можуть у двотижневий строк оскаржити рішення профспілкового органу до місцевого суду. У цьому разі виконання вимоги про розірвання трудового договору зупиняється до винесення судом рішення. В свою чергу приписами ст.. 45 КЗпП України ( в редакції, що діє з 2003 року) встановлено, що на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації, якщо він порушує законодавство про працю, про колективні договори і угоди, Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Якщо власник або уповноважений ним орган, або керівник, стосовно якого пред'явлено вимогу про розірвання трудового договору, не згоден з цією вимогою, він може оскаржити рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) до суду у двотижневий строк з дня отримання рішення. У цьому разі виконання вимоги про розірвання трудового договору зупиняється до винесення судом рішення. У разі, коли рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) не виконано і не оскаржено у зазначений строк, виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) у цей же строк може оскаржити до суду діяльність або бездіяльність посадових осіб, органів, до компетенції яких належить розірвання трудового договору з керівником підприємства, установи, організації. Доводи ж відповідача ґрунтуються на положеннях КЗпП України в редакції від 19.01.1995 року, яка втратила чинність. Законодавство України про працю, чинне на момент розгляду справи, і в даному випадку суд погоджується з доводами представниками позивача, не встановлює обмежень щодо звернення з вимогою про розірвання трудового договору лише для тієї профспілкової організації, яка від імені трудового колективу підписувала колективний договір. Таким чином, відповідач отримавши вимогу Первинної профспілкової організації державного підприємства «Адміністрація морських портів України» зобов»язаний був виконати вимоги ст. 45 КЗпП України, або оскаржити рішення виборного органу до суду. Такі дії відповідачем вчинені не були. За таких обставин, зважаючи на бездіяльність Міністерства інфраструктури України, беручи до уваги норми чинного законодавства України про працю, суд вважає за можливе задовольнити вимоги Первинної профспілкової організації державного підприємства «Адміністрація морських портів України». Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved