Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 04 грудня 2013 року Ленінським районним судом було винесено заочне рішення, в якому у задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, було відмовлено. 06 лютого 2014 року ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відхилено, а рішення першої інстанції від 04 грудня 2013 року залишено без змін. 11 червня 2014 року ухвалою Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ касацій скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» задоволено частково, а заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2014 року скасовано, а вказана справа направлена до суду першої інстанції на новий розгляд. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного Кредитного договору № DNABRC15840005 від 02.07.2007 року банк надав [PERSON] (далі - Відповідач) кредит в сумі 1 758 (одна тисяча сімсот п'ятдесят вісім) грн. 90 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 02.07.2008 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинна надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. У свою чергу відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів, та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв'язку з чим, станом на 19.09.2013 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 22 142 (двадцять дві тисячі сто сорок дві) грн. 48 коп., де заборгованість за кредитом - 1 625 (одна тисячі шістсот двадцять п'ять) грн. 90 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 8 165 (вісім тисяч сто шістдесят п'ять) грн. 72 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом - 309 (триста дев'ять) грн. 54 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 10 510 (десять тисяч п'ятсот десять) грн. 73 коп., а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та Правил надання банківських послуг: 500 (п'ятсот) грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 1 030 (одна тисяча тридцять) грн. 59 коп. - штраф (процентна складова). У зв'язку з чим, позивач змушений звернутися до суду та просити стягнути з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № DNABRC15840005 від 02.07.2007 року у розмірі 22 142 (двадцять дві тисячі сто сорок дві) грн. 48 коп. та судовий збір у розмірі 229(двісті двадцять дев'ять) грн. 40 коп. 01 жовтня 2014 року до суду надійшла заява від представника позивача, в якій він просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань від нього не надходило. У відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочну форму розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини справи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступних підставах. Так, судом встановлені наступні обставини справи та визначені виниклі відповідно до них правовідносини. Так, відповідно до ч.2 ст. 3 ЦПК України до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства, у тому числі, справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу у межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 011 червня 2014 року дана справа була передана на новий розгляд . Відповідно до ч.4 ст.338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду при новому розгляді справи. Судом встановлено, що 02.07.2007 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № DNABRC15840005, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 1 758 (одна тисяча сімсот п'ятдесят вісім) грн. 90 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 02.07.2008 року (а.с.6-15). Означений кредитний договір між сторонами було укладено в спосіб подання письмової заяви відповідача на надання відповідної суми кредиту, погодження позивачем такої заяви та надання грошових коштів на поточний рахунок торгівельного підприємства за придбаний відповідачем товар, погодження відповідача із Умовами та правилами надання банківських послуг. Вказані дії сторін не суперечать загальним засадам цивільного законодавства щодо способу укладання договору, а відтак породжували відповідні договірні зобов'язання для сторін по справі. Суд зауважує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та банком Договір, про що свідчить особистий підпис відповідача у заяві. Вказані дії сторін не суперечать загальним засадам цивільного законодавства щодо способу укладання договору, а відтак породжували відповідні договірні зобов'язання для сторін по справі. Матеріалами справи підтверджено, що позивач свої зобов'язання за вказаним кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві суму кредиту, в порядку, та на умовах, визначених таким договором. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно умов вказаного кредитного договору, укладеного між сторонами, позичальник зобов'язаний: сплачувати заборгованість перед банком; сплачувати банку проценти за користування кредитом; сплачувати відповідну комісійну винагороду, та у випадку порушення зобов'язання, сплачувати відповідні штрафні санкції. Із матеріалів справи вбачається, що в порушення умов договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого за ним, [PERSON], утворилась заборгованість, яку станом на 19.09.2013 року позивач обчислює на загальну суму 22 142 (двадцять дві тисячі сто сорок дві) грн. 48 коп., де заборгованість за кредитом - 1 625 (одна тисячі шістсот двадцять п'ять) грн. 90 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 8 165 (вісім тисяч сто шістдесят п'ять) грн. 72 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом - 309 (триста дев'ять) грн. 54 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 10 510 (десять тисяч п'ятсот десять) грн. 73 коп., а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та Правил надання банківських послуг: 500 (п'ятсот) грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 1 030 (одна тисяча тридцять) грн. 59 коп. - штраф (процентна складова). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до приписів ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. В свою чергу згідно кредитного договору, укладений між сторонами, позичальник зобов'язаний: сплачувати заборгованість перед банком; сплачувати банку проценти за користування кредитом. Відповідно до приписів ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Таким чином, внаслідок порушення вказаних умов Кредитного договору № DNABRC15840005 від 02.07.2007 року та вимог чинного законодавства, за відповідачем по справі утворилась заборгованість, що була обрахована позивачем у розмірі 22 142 (двадцять дві тисячі сто сорок дві) грн. 48 коп. Суд, частково погоджуючись із розміром таких майнових вимог, не знаходить підстав для стягнення з відповідача в повному обсязі суми пені у розмірі 10 510 (десять тисяч п'ятсот десять) грн. 73 коп. Відповідно до п. 5.1 Кредитного договору при порушені позичальником будь - якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.п. 3.2.2., 3.2.3 даних умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менш 1 гривні за кожен день прострочки платежу. Так, відповідно до вимог ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. За змістом ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки ( штрафу, пені). Таким чином, перевіряючи розрахунок пені в межах строку позовної давності в один рік, суд приходить до висновку про необхідність врахування сум пені в межах цього строку, а саме з 10.06.2013 року по 19.09.2013 року в загальній сумі 193 грн. 46 коп., в той час як позивач просить стягнути із відповідача пеню в розмірі лише 10 510 грн. 73 коп. Таким чином, аналізуючи здобуті у справі докази, суд приходить до висновку про те, що з відповідача підлягає стягненню за Кредитним договором № DNABRC15840005 від 02.07.2007 року заборгованість у розмірі 11 825 (одинадцять тисяч вісімсот двадцять п'ять) грн. 21 коп., де заборгованість за кредитом - 1 625 (одна тисячі шістсот двадцять п'ять) грн. 90 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 8 165 (вісім тисяч сто шістдесят п'ять) грн. 72 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом - 309 (триста дев'ять) грн. 54 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 193 9сто дев'яносто три) грн. 46 коп., а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та Правил надання банківських послуг: 500 (п'ятсот) грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 1 030(одна тисяча тридцять) грн. 59 коп. - штраф (процентна складова). Суд зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з'явився, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надав, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Також на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача також слід стягнути на користь позивача судові витрати, що були ним понесені, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: судового збору у розмірі 229 (двісті двадцять дев'ять) грн. 40 коп. На підставі викладеного і

Outcome: partial