Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] ,\~ третя особа, яка не заявляє самостійних вимог відносно предмета спору на стороні позивача [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,а саме будинком [ADDRESS] ,\~якого ѕ\~частини на\~праві власності\~належить позивачу.\~Інша ј\~частина вказаного\~житловлого будинку\~буде належати\~доньці позивача\~ [PERSON] ,\~яка фактично\~прийняла спадщину\~після смерті\~батька [PERSON] ,\~оскільки булла\~з ним\~зареєстрована,\~але юридично\~не оформила\~своїх прав.\~Вказує,\~що відповідач\~є зятем\~ позивачки,\~а відповідачка\~онукою позивачки\~та не\~заперечують проти\~зняття з\~реєстрації,\~однак проживають\~в Російській\~Федерації.\~За спірною\~адресою не\~проживають більше\~10\~років.\~Посилаючись на положення ст.. 405 ЦК України просить позов задовольнити. Судові витрати залишає за собою. Позивач у підготовчому судовому засіданні відсутня, в позові просить справу розглянути у її відсутності. Представник позивача в підготовчому судовому засіданні просила позов задовольнити з підстав викладених у ньому. Відповідач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні відсутній. До суду надійшла заява останнього відповідно до якої відповідач не заперечує проти задоволення позову, позов визнає. Дійсно проживає в Російській Федерації. Відповідач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні відсутня. До суду надійшла заява останньої відповідно до якої відповідач не заперечує проти задоволення позову, позов визнає. Дійсно проживає в Російській Федерації. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог відносно предмета спору на стороні позивача [PERSON] в підготовчому судовому засіданні відсутня, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на праві особистої приватної власності належить ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] (а.с.12,14). \~ \~ \~ \~Встановлено, що відповідачі зареєстровані за спірною адресою, однак більше 10 років не проживають (а.с. 16-24). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону України від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право в особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти дії щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як вбачається з позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, визнання відповідачами пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб і є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в наслідок чого визнання відповідачами позову слід прийняти і задовольнити позов, визнавши відповідачів такими, що втратили право на користування спірним будинком. Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті\~суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідачі до початку розгляду справи по суті визнали позов у повному обсязі, тому 50% судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету, а решту 50% слід залишити за позивачем.

Outcome: approved