Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

Представник позивача подав до суду позовну заяву, в якій простить суд стягнути з [PERSON] ([ADDRESS], ІПН [NUMBER]) на користь ПАТ «Львівобленерго» 2910, 53 грн. заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, а також 143,26 грн. річних та інфляційних витрат. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач за первісним позовом покликається на такі обставини: [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], яка знаходиться на балансі ДЖКП ДК «Лорта» (правонаступником якого є ПАТ «Львівобленерго»). За вказаною адресою відповідачу належним чином та в повному обсязі надавалися житлово-комунальні послуги з утримання будинку, енергопостачання, водопостачання, централізованого опалення. Позивач вказує, що споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Однак, відповідач не виконав встановленого законом обов'язку, щодо оплати житлово-комунальних послуг, в результаті чого утворилася заборгованість, розмір якої становить 2910,53 грн., з яких: 2699,67 грн. за утримання будинку; 192,68 грн. за опалення; 18,18 грн. за гарячу воду. Позивач вказує, що зважаючи на те, що відповідач порушив грошове зобов'язання щодо оплати отриманих ним житлово-комунальних послуг, він повинен сплатити також 3 % річних та інфляційні витрати від простроченої суми боргу, загальних розмір яких - 143,26 грн. На підставі наведеного позивач просить суд позов задоволити. Представник позивача - Середницький В.М. у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, просить суд позов задоволити. Відповідач - [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав частково та пояснив, що ДЖКП Державного концерну «Лорта» належним чином не надавали вищезгадані комунальні послуги. Так, мешканці будинку, в якому проживає відповідач постійно зверталися до різних інстанцій відносно незадовільної форми роботи ДЖКП Державного концерну «Лорта». Зважаючи на низьку якість надання житлово-комунальних послуг відповідач звернувся до ДЖКП Державного концерну «Лорта», однак договір укласти так і не вдалося. Крім цього, позивачем, при подачі позовної заяви було пропущено строки позовної давності, в зв'язку з чим, зменшився розмір заборгованості, яку має право стягнути позивач. Суд, проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін приходить до переконання позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Статтею 1 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.3 ч.1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до вимог ст.ст.4, 10, 11, 60, 61, 213 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Рішення суду обґрунтовується лише тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні. Як вбачається із Довідки з місця проживання та про склад сім'ї виданої ДЖКП Державний концерн «Лорта» № 5 від 09.01.2014 року [PERSON] є власником та прописаний у квартирі за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» розподіл житлово-комунальних послуг залежно від функціонального призначення . Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). В силу вимог ч. 1,5 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Споживач має право: одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а також зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як вбачається із повідомлення про оплату житлово-комунальних послуг за грудень 2013 року заборгованість [PERSON] становить 2910,53 грн., з яких: 2699,67 грн. за утримання будинку; 192,68 грн. за опалення; 18,18 грн. за гарячу воду. Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦК України особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, регулюються цивільним законодавством. Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом Згідно Розрахунку 3% річних та інфляційних витрат та інфляційних витрат із заборгованості з утримання будинку їхній загальний розмір становить 143 грн. 26 коп. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно з ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Із вищенаведеного вбачається, що початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Outcome: approved