Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 62 653,81 грн. за кредитним договором №б/н від 11.09.2009 року, стягнення судових витрат в розмірі 1 600,00 грн., посилаючись на те, що відповідачка отримала в позивача кредит в розмірі 4 400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки та зобов`язалася виконати кредитні зобов`язання відповідно до умов кредитного договору. Внаслідок порушення графіку сплати коштів за відповідачкою наявна заборгованість за кредитними зобов`язаннями, яку банк просить суд стягнути з останньої. \~ Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив позов задоволити в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив в повному обсязі, просив застосувати строк позовної давності. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що між ПАТ КБ ПриватБанк та відповідачкою\~ [PERSON] було укладено договір № б/н від 11.09.2009 року, згідно якого остання отримала кредитну картку та відкрито картковий рахунок, згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 4 400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків на користування кредитними коштами в розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Кінцевий термін повернення кредиту відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 6-13). Відповідно до вимог ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ст. 628 ЦК України). Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, які долучені позивачем до матеріалів позовної заяви, визначено, що Заява разом з Пам`яткою Клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить укладений Договір про надання банківських послуг. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у встановлений договором строк. За змістом п.п.2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотки за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Позивачем станом на 18.04.2017 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором №б/н від 11.09.2009 року, відповідно до якого заборгованість відповідачки [PERSON] за кредитними зобов`язаннями становить 62 653,81 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом 4 261,80 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 51 442,30 грн.; заборгованістьза пенею та комісією 3 490,00 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф(процентна складова) 2 959,71 грн.(а.с.4,5). Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на час підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг) розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. В судовому засіданні представник відповідача просив застосувати до даних првавовідносин строк позовної давності. Перебіг строку позовної давності розпочинається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язаний його початок ст. 253 ЦК України. До подій, пов`язаних із початком перебігу строку позовної давності, належать загальні та спеціальні підстави, які визначають цей момент. За загальним правилом, перебіг позовної давності розпочинається від дня настання першої з таких подій ч.1 ст. 261 ЦК України:1)особа дізналася про порушення свого права; 2) особа мала реальну можливість довідатися про порушення свого права; 3) особа довідалася чи могла довідатися про особу, яка його порушила. Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором №б/н від 11.09.2009 року складеного станом на 18.04.2017 року, останній платіж внесений відповідачкою був здійснений 12.05.2014 року, з позовною заявою до суду позивач звернувся 03.05.2017 року, а отже строк зверненя до суду з позовною вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором позивачем не пропущено. А тому, вимога представника відповідача щодо застосування строків позовної давності є безпідставною та до задаволення не підлягає. Оскільки, представником відповідача не представлено суду жодних доказів, які б спростували проведення позивачем розрахунку заборгованості [PERSON] , а тому суд приймає рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів.\~ Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача пені та комісії у розмірі 3 490 грн., то суд приходить до висновку, що у задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити, оскільки, ні у розрахунку заборгованості, ні в судовому засіданні представником позивача не розмежовано суми пені та комісії. З розрахунку заборгованості позивача вбачається, що за неналежне виконання умов кредитного договору відповідачці нараховано заборгованість по штрафу в сумі 500,00 грн. (фіксована частина); штрафу в сумі 2959,71 грн. (процентна складова). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Таким чином, відповідачку тричі притягнуто до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення, що не відповідає вимогам чинного законодавства. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такого ж висновку приходить і Верховний Суд України у своїй постанові від 21.10.2015 року по справі № 6-2003 цс 15, від 11.10.2017 року по справі 6-1374цс17 та викладеній у цих же справах правовій позиції. Отже, позовна вимога про стягнення з відповідачки штрафу в сумі 500,00 грн. (фіксована частина) та штрафу в сумі 2 959,71 грн. (процентна складова) є незаконною, а тому до стягнення підлягає\~ штраф у розмірі 500,00 грн. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до часткового задоволення в розмірі 56 204,10 грн., з яких до стягнення підлягає: заборгованість за кредитом 4 261,80 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 51 442,30 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 526, 527, 549, 612, 626, 628, 638, 639, 1054, 1056-1 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 141 ЦПК України,

Outcome: approved