Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив суд стягнути з нього борг у сумі 26 439,95 грн., який утворився внаслідок невиконання зобовязань за укладеним 10.09.2013 року з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитним договором № б/н. Сума боргу складається з: 14 937, 26 грн. - заборгованість за кредитом; 5 312,71 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5 861,62 грн. - заборгованість за пенею; 900.00 грн. - штрафи, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 1235, 24 грн. - штраф (процентна складова), з них 2 306,88 грн. - внесено коштів на погашення заборгованості з 01.06.2015 року. Крім цього, просили стягнути понесені судові витрати. В судове засідання\~позивач \~не зявився, однак надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просить суд їх задовольнити, в разі неявки відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач\~не зявився, однак надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечує. Враховуючи те, що особи, які беруть участь у справі скористались наданим їм ч.2\~ст.158 ЦПК України\~правом заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому проводить його у даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши обставини справи, оцінивши усі зібрані у справі докази та давши їм оцінку в сукупності, прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частина 3 статті 10 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 10.09.2013 року між «ПриватБанком» та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, за яким банк, надав йому кредит у розмірі 15000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач своїми підписами підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та позивачем [PERSON]. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3; 2.1.1.2.4, «Умов та правил надання банківських послуг», на підставі яких Відповідач при укладанні Договору про надання банківських послуг дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Під борговими зобов'язаннями Сторони узгодили зобов'язання Клієнта з повернення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальну заборгованість клієнта, що зазначено в п. 2.1.1.12.1 «Умовами та правилами надання банківських послуг». На підставі п. 2.1.1.12.2 в разі непогашення Клієнтом боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом Клієнт сплачує Банку відсотки в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування. Сплату відсотків за користування кредитом Клієнт здійснює шляхом надання доручення Банку про списання-грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих відсотків (договірне списання). Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, в тому числі і з договору. А в силу ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. У порушення вимог Закону та умов кредитного договору, [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, тому станом на 23.05.2016 року виникла заборгованість по кредиту в сумі 26 439,95 грн., з яких: 14 937, 26 грн. - заборгованість за кредитом; 5 312,71 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5 861,62 грн. - заборгованість за пенею; 900.00 грн. - штрафи; 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 1235, 24 грн. - штраф (процентна складова); з них 2 306,88 грн. - внесено коштів на погашення заборгованості з 01.06.2015 року. Враховуючи, що договірні зобовязання відповідачем належним чином не виконані, суд задовольняє позовні вимоги представника позивача у повному обсязі. На підставі ст.174 п.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. 509, 510, 526, 527, 530, 532 ЦК України,

Outcome: approved