Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

Представник позивача подав до суду вказану вище позовну заяву, в якій просив суд стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за спожиту без достатніх підстав теплову енергію за період з 15.10.2015 року по 10.04.2018 року в сумі 17416 грн. 75 коп., інфляційні витрати у сумі 2125 грн. 26 коп., 3% річних у сумі 444 грн. 66 коп. та 1762 грн. судових витрат. В обґрунтування вимог представник позивача посилався на те, що відповідачу на праві власності належать нежитлові приміщення в житловому будинку №83 по вул. Мохнацькій у м. Харкові з централізованою системою опалення, теплопостачання якого здійснює КП «Харківські теплові мережі». Відповідач, не уклавши договір на постачання теплової енергії, безпідставно отримує теплову енергію за рахунок позивача, яку позивач подає у централізовану систему опалення житлового будинку, де розташоване приміщення відповідача. За період бездоговірного користування з 15 жовтня 2015 року по 10 квітня 2018 року відповідачем безпідставно спожито теплової енергії на суму 17416 грн. 75 коп. За кожен розрахунковий період (календарний місяць) відповідачу направлялися платіжні вимоги-доручення про сплату за спожиту теплову енергію, що до цього часу не сплачені. У зв'язку із тим, що ні приміщення відповідача, ні житловий будинок, де вони розташовані, не обладнані пристроями обліку теплової енергії, розрахунок безпідставно спожитої теплової енергії зроблений згідно з нормативним документом «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні» КМТ 204 України 244-94 з урахуванням теплового навантаження. Відповідачу за зареєстрованим місцем проживання була направлена копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками, яку позивач отримала під розписку. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву відповідач не подавала. Заяв та клопотань від сторін до суду не надходило. За таких обставин, у відповідності до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що відповідачу на праві власності належать нежитлові приміщення 1-го поверху №3-1; -3-5; літ. «А-16» загальною площею 33,6 кв. м. в житловому будинку [ADDRESS] що підтверджується копією договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідченим приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу [PERSON] та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Згідно розрахунку, який знаходиться в матеріалах справи, заборгованість відповідача перед підприємством за отриману теплову енергію за період з 15 жовтня 2015 року по 10 квітня 2018 року складає 17416 грн. 75 коп., відповідно до розрахунку інфляції та 3% річних - інфляційні витрати складають 2125 грн. 26 коп., 3% річних складають 444 грн. 66 коп. Постачання теплової енергії відповідачу підтверджується актами про підключення опалення №170/3295 від 15.10.2015 р., №170/5547 від 16.10.2016 р., №170/8381 від 20.10.2017 р. та актами про відключення опалення №170/4954 від 05.04.2016 р., №170/7266 від 03.04.2017 р., №170/7872 від 10.04.2018 р., що складені представниками КП «Харківські теплові мережі» та житлово-експлуатаційної організації. Як вбачається з матеріалів справи, за кожен розрахунковий період (календарний місяць) відповідачу направлялися платіжні вимоги-доручення про сплату за спожиту теплову енергію. Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» теплова енергія є товарною продукцією, що призначена для купівлі-продажу. Згідно ст.68 ЖК України наймачі зобов'язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги стягується окремо від квартирної плати згідно встановленим тарифам. Однак, відповідач будучи зобов'язаним своєчасно вносити плату за отриманні послуги, в однобічному порядку припинив виконувати взяті на себе зобов'язання, не погашає заборгованість добровільно. Згідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. На підставі ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Такі заяви до суду не були надані. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач порушує право позивача на отримання оплати за надання послуг з опалення, у зв'язку із чим позов підлягає задоволенню, а сума боргу - стягненню. На підставі ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені та документально підтвердженні судові витрати з оплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1762 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved