Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу, річних, інфляційних за договором позики, посилаючись на те, що 03 червня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики, що підтверджується розпискою на суму 100 000,00 гривень. У відповідності до Розписки позичену суму грошей [PERSON] зобов'язався повернути [PERSON] до 12 грудня 2013 року, однак взяті на себе зобов'язання так і не виконав. На неодноразові звернення [PERSON] до [PERSON] з вимогою повернути борг останній ніяк не реагує, тому він, як представник [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 128 914,52грн. з яких: основний борг - 100 000,00грн., інфляційні - 25 520,00грн., 3% річних - 3 394,52грн., а також сплачений судовий збір та судові витрати на правову допомогу в сумі 1500,00грн.. 08.04.2015р. представник позивача позовні вимоги збільшив та просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 154 943,42грн. з яких: основний борг - 100 000,00грн., інфляційні - 50990,00грн., 3% річних - 3 953,42грн., а також сплачений судовий збір в сумі 1549,44грн.та судові витрати на правову допомогу в сумі 3000,00грн.. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги повністю підтримав та просив суд їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, в результаті повного, всебічного та об'єктивного їх дослідження, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 03 червня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики. Згідно якого [PERSON] отримав, а [PERSON] передав 100 000,00грн., що підтверджується розпискою [PERSON]. Строк повернення позики встановлений до 12.12.2013р.. Всупереч взятим на себе зобов'язанням [PERSON] повернення позики [PERSON] не здійснив, чим порушив права останнього. У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі , що були передані позикодавцем у строк та в порядку, що встановлений договором). Згідно ст.509 ЦК України, кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.625, ч.1 ст.1049, ч.1 ст.1050 Цивільного Кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити суму позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми. Відповідно до ст.ст. 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Представником позивача до матеріалів справи додається розрахунок суми індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми. Суд вважає розрахунок вірним та таким, що може бути застосований при визначенні суми індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, а саме: індекс інфляції - 50990,00грн., 3% річних - 3 953,42грн., які підлягають до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON]. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що позивач поніс наступні судові витрати: сплатив судовий збір в сумі 1400,00 грн., що підтверджується квитанцією № 10089164-1 від 30.01.2015р., 121,80 грн., що підтверджується номером чека: 04032015090918 від 04.03.2015р., 149,44грн., що підтверджується номером чека: 08042015155512 від 08.04.2015р., а всього 1671,24грн., а також витрати на правову допомогу в сумі 3000,00грн., що підтверджуються договором № 04/150126 про надання юридичних послуг та квитанцією № 18SY29156 від 29.01.2015р. та квитанцією № 16RO67731 від 12.03.2015р., а тому в силу ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати підлягають до стягнення з відповідача. Враховуючи вище викладене суд прийшов до висновку, що в зв'язку з неповерненням отриманої позики 03.06.2013р. [PERSON] позовні вимоги є такими, що підлягають до повного задоволення, шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 154 943,42грн. з яких: основний борг - 100 000,00грн., інфляційні - 50990,00грн., 3% річних - 3 953,42грн., а також понесенні судові витрати в загальній сумі 4671,24грн..

Outcome: approved