Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Представник позивача у липні 2021 р. звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на дитину, у якому просив стягнути з відповідача половину вартості додаткових витрат, які понесені позивачкою в період 2019-2021 років, у розмірі 17250 грн. на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Заявлений позов обґрунтовував тим, що у шлюбі сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 18.05.2016 р. шлюб між сторонами розірвано, малолітню дитину залишено проживати з матір`ю. Рішенням Тисменицького районного суду від 14.11.2019 р. з відповідача стягнуто аліменти на малолітнього сина у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Фактично відповідач сплачує мінімальний розмір аліментів. Починаючи з вересня 2019 р. до кінця червня 2021 р., позивачка понесла додаткові витрати на навчання і розвиток сина, а саме на: 1) репетиторство з англійської мови по 200 грн. за годину заняття один раз на тиждень, що становить 1000 грн. на місяць; 2) заняття у секції дитячо-юнацьких тренувань з футзалу Академії НФК «Ураган» по 500 грн. в місяць, що в загальному складає 31500 грн. Крім того, з метою підтримання фізичного здоров`я сина з надання фізичного комфорту нею щорічно витрачається 1500 грн. Загалом на фізичний, розумовий, моральний, духовний та у соціальному розумінні здоровий розвиток дитини позивачка за вказаний період додатково витратила 34500 грн. Представник позивача у поданій суду заяві просив справу розглянути у відсутності сторони позивача, позов підтримав і просив його задоволити. Відповідач у поданій суду заяві просив справу розглянути у його відсутності, позов визнав частково, згідний повернути позивачці половину коштів, сплачених нею за заняття сина футболом за період з вересня 2019 р. до червня 2021 р. у розмірі 5500 грн., щодо часткового задоволення позову на вказану суму не заперечував. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що у шлюбі сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 18.05.2016 р. шлюб між сторонами розірвано, малолітню дитину залишено проживати з матір`ю. Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 14.11.2019 р. з відповідача стягнуто аліменти на малолітнього сина у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Судом встановлено, що, починаючи з вересня 2019 р. до червня 2021 р., позивачка понесла додаткові витрати на розвиток здібностей сина, зокрема, на оплату занять у секції дитячо-юнацьких тренувань з футзалу Академії НФК «Ураган» по 500 грн. в місяць на загальну суму 11000 грн. (500 грн. х 22 місяці), що підтверджено відповідною довідкою (а.с.5). Решта заявлених стороною позивача додаткових витрат з оплати репетиторства з англійської мови та щорічних витрат на підтримання фізичного здоров`я хлопчика жодними доказами не підтверджені, тому не підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до вимог ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Таким чином, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини; вони необхідні для того, щоб за певних обставин можна було забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обовязком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину та обґрунтовуватись відповідними документами, а відтак і підтверджувати наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати і свідчать про їх необхідність. Відповідно до ч.2 ст.185 СК України додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. З урахуванням викладеного, з огляду на те, що встановлені у рамках розгляду даної справи додаткові витрати у розмірі 11000 грн. покладаються на обох батьків, суд визначає до стягнення з відповідача 5500 грн. додаткових витрат. \~ \~ \~ \~З урахуванням вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з огляду на те, що позивачка звільнена від сплати судового збору згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача слід стягнути 908 грн. судового збору в дохід державного бюджету. На підставі наведеного, відповідно до ст.185 СК України,

Outcome: approved