Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що рішенням Новоселицького районного суду від 26 жовтня 2018 року вищевказаний позов задоволений. Однак, судом не вирішено питання про відшкодування відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу, а тому просив ухвали додаткове рішення про стягнення з відповідача таких витрат в сумі 6343 гривень 20 копійок, відповідно до раніше поданого суду звіту про надані послуги. Розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення судом проводиться без участі сторін та інших учасників справи, що відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України не є перешкодою для проведення судового засідання з розгляду даної заяви. Суд дослідивши заяву та додані до неї матеріали, а також матеріали цивільної справи, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Новоселицького районного суду від 26 жовтня 2018 року був задоволений позов [PERSON] до [PERSON], третіх осіб без самостійних вимог [PERSON] та Глибоцького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про визнання батьківства. Однак, судом не вирішено питання про відшкодування відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу, у звязку із чим представник позивача просив ухвалити додаткове рішення про стягнення даних витрат в сумі 6343 гривень 20 копійок. За змістом ст.\~270\~ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. З розяснень, які містяться в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» слідує, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. Вирішуючи заяву про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов'язаних з розглядом справи, відносяться, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. У відповідності до ч.ч. 1, 2\~ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду були надані звіт адвокатського обєднання «Поляк і партнери» про надані послуги від 12 жовтня 2018 року та чек про оплату [PERSON] юридичних послуг від 29 жовтня 2018 року в сумі 6350 гривень. Разом з тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах визначений статтею 1\~Закону України\~«Про граничний\~розмір компенсації\~витрат на\~правову допомогу\~у цивільних\~та адміністративних\~справах» і не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до\~розяснень,\~викладених у\~п.\~48\~Постанови Пленуму\~Вищого спеціалізованого\~суду з\~розгляду цивільних\~і кримінальних\~справ від\~17\~жовтня 2014\~№ 10\~«Про застосування\~судами законодавства\~про судові\~витрати у\~цивільних справах»,\~межі та\~порядок відшкодування\~судових витрат\~на правову\~допомогу,\~надану в\~суді адвокатом\~регламентовано у ЦПК. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги підлягає доказуванню в суді. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані докази на підтвердження виконаних об'ємів робіт, їх кількості та видів. Окрім того, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише в тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася в справі тими особами, які одержали за це плату, та їх сплата підтверджується відповідними фінансово-розрахунковими документами. Недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. Самі лише докази укладення угоди про надання правової допомоги й її оплати не можуть бути підставою для відшкодування цих витрат. Слід вказати, що відповідно до ст.ст. 137, 141 ЦПК України позивачі мають право вимагати від відповідача компенсацію, здійснену ними на оплату правової допомоги. В той же час, відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України \~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За змістом ч. 4 ст. 141 ЦПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Аналізуючи наданий позивачем розрахунок суми гонорару за надання правничої допомоги, суд приходить до висновку, що він не є співмірним із складністю справи та наданих адвокатом послуг, витраченим ним часом. Так, із даного розрахунку слідує, що правнича допомога надавалась у виді консультації (1 година), визначення правової позиції (1 година), підготовка позовної заяви (3 години 30 хвилин), підготовка додатків до позову (1 година), підготовка адвоката до судового засідання (1 година), участь у підготовчому судовому засіданні (1 година), участь у судовому засіданні (30 хвилин). В той же час, до позовної заяви як докази додані копії документів, які були наявні у позивача, підтверджуючих доказів їх витребування від інших осіб, установ не надано; в позові будь-які посилання на судову практику відсутні; не розкрито та не описано дії щодо консультації позивача, визначення правової позиції та підготовки адвоката до судового засідання. Крім цього, у наданому звіті не звернуто увагу на те, що рішення суду було ухвалено під час підготовчого судового засідання, яке тривало відповідно до записів журналу судового засідання 50 хвилин. А тому, із урахуванням складності справи, обсягу наданих адвокатом послуг та витраченого ним часу на участь у підготовчому судовому засіданні по даній справі, суд вважає недоведеним обсяг правничої допомоги у виді консультації (1 година), визначення правової позиції (1 година), підготовка адвоката до судового засідання (1 година), участь у підготовчому судовому засіданні (10 хвилин) та участь у судовому засіданні (30 хвилин). За вказаних обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу професійну допомогу в сумі 3627 гривень, що відповідає підтвердженим доказами 5 годинам 20 хвилин участі адвоката у справі та не перевищує граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах визначений статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». На підставі ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України, ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», суд

Outcome: approved