Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

представник позивача, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що згідно укладеного договору № б/н від 15 липня 2007 року, укладеного між ПАТ КБ “ПРИВАТБАНК ” та [PERSON], останньому надано кредит в сумі 8800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Стверджує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» від 06.03.2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті позивача, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач умови договору не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 31555,51 грн., яка складається з 21392,69 грн. заборгованість за кредитом; 7780,85 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 403,14 грн. заборгованість з пені та комісії за користування кредитом, а також 500 грн. штраф (фіксована частина) та 1478,83 грн. штраф (процентна складова). Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ “ПриватБанк ” борг за кредитним договором та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги заперчив і пояснив, що банк не надав жодних доказів, які б свідчили про отримання ним грошових коштів в сумі 8800 грн. Надана банком заява від 15.07.2014 року стосується споживчого кредиту на купівлю товару, який він отримав 15.07.2010 року в розмірі 1469 грн. 57 коп. Вказаний кредит він оплатив. З’ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Згідно із ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно із ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов’язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти. У разі невиконання позичальником обов’язків, встановлених договором позики, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів. За ст.. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд приходить до висновку, що надана позивачем анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 15.07.2014 року (а.с.13) не є доказом укладення кредитного договору на суму 8800 грн., оскільки стосується відносин сторін щодо надання та отримання споживчого кредиту в розмірі 1469,27 грн., який [PERSON] отримав на строк з 15.07.2010 року по 30.01.2011 року. Даний факт підтверджується наданими відповідачем заявою позичальника, страховим договором та довідкою про умови кредитування (а.с.183-185). Відповідно до вимог ст.. 10 ЦПК України, представнику позивача судом було роз’яснено право на надання додаткових доказів на підтвердження отримання Відповідачем кредиту, однак представник позивача таких доказів не надав, в судовому засідання зіслався на розрахунок заборгованості як на підтвердження отримання [PERSON] кредиту в розмірі 8800 грн. та заборгованості по вказаному кредиту. Відповідно до ст.. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог. Згідно ст.. 57 ЦПК України, доказами є фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін. Суд вважає, що сам по собі розрахунок заборгованості (а.с.8-12) не може бути належним доказом, який би підтверджував вимоги позивача, тому в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю. На підставі ст.ст. 1047, 1054, 1055 ЦК України та

Outcome: dismissed