Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна» (далі - ПрАТ «СК «Євроінс Україна») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 64596,11 грн, а також судових витрат, пов`язаних зі зверненням до суду в розмірі 1921,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02.08.2017 між ПрАТ «СК «Євроінс Україна» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, а саме автомобіля марки «Nissan» моделі «Qashqai», д. н. з. [NUMBER] . 17.08.2017 о 17-15 год по вул. Академіка Павлова, буд. 130-А у м. Харкові відбулася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участі [PERSON] та [PERSON] , який керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ» моделі «210934-20», д. н. з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення із застрахованим автомобілем марки «Nissan» моделі «Qashqai», д. н. з. [NUMBER] , який зупинився попереду, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 12.10.2017 у справі № 643/11048/17 встановлено, що ДТП відбулася внаслідок порушення відповідачем п.п. 12.1, 13.1, 2.10(а), 2.4 Правил дорожнього руху України, в зв`язку з чим останнього було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП. Окрім того, постановою Московського районного суду м. Харкова від 12.10.2017 у справі № 643/11050/17 встановлено, що відповідач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме керував ТЗ в стані алкогольного сп`яніння. 18.08.2017 позивач отримав від страхувальника [PERSON] повідомлення № 14977 про настання події, що має ознаки страхового випадку та заяву на виплату страхового відшкодування. На підставі звіту № 278/2017 від 09.09.2017 було складено страховий акт за № 1214-2105/17-021001 від 26.09.2017 та розрахунок до нього, згідно з яким сума страхового відшкодування за договором добровільного страхування склала 59314,25 грн. На підставі цих документів вказана сума 26.09.2017 позивачем була перерахована на вказаний страхувальником рахунок згідно з платіжного доручення № 2808. На підставі заяви страхувальника про виплату доплати, ПрАТ «СК «Євроінс Україна» 07.11.2017 здійснило виплату [PERSON] грошової суми в розмірі 5281,86 грн згідно з платіжного доручення № 3881. Таким чином, загальна сума страхового відшкодування, виплаченого позивачем страхувальнику [PERSON] , за договором добровільного страхування складає 64596,11 грн. 05 листопада 2019 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 14 год 30 хв 25 листопада 2019 року. Направлено відповідачу копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів та запропоновано подати до суду відзив на позов в установлений строк. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив. Запропоновано відповідачу подати до суду в установлений законодавством строк заперечення, в яких викласти свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх визнання або відхилення. Представник позивача Наливайко О. Р. в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив суд справу розглянути в його відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, не повідомив про причини неявки, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки, яку він отримав через уповноважену особу - свого дядька 30.11.2019. При цьому від [PERSON] до суду не надійшло відзиву на позовну заяву чи будь-яких заперечень, клопотання про відкладення судового розгляду не заявлялося, причини неявки до суду не повідомлялися. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин та не подав відзив, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, тому відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 02.08.2017 між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Євроінст Україна» та [PERSON] (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 021001-2105-0000037, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем марки «Nissan» моделі «Qashqai», д. н. з. [NUMBER] , 2013 року випуску (а. с. 7). Відповідно до вищевказаного договору страхувальнику виданий поліс № АК/7269742 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який діє з 12.08.2017 по 11.08.2018 включно (а. с. 8). Згідно з довідкою № 3017230445164373 про дорожньо-транспортну пригоду 17.08.2017 о 17-15 год по вул. Академіка Павлова, буд. 130-А у м. Харкові відбулася ДТП за участі [PERSON] та [PERSON] , який керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ» моделі «210934-20», д. н. з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення із застрахованим автомобілем марки «Nissan» моделі «Qashqai», д. н. з. [NUMBER] , який зупинився попереду, що призвело до пошкодження транспортних засобів (а. с. 19). Постановою судді Московського районного суду м. Харкова від 12.10.2017 у справі № 643/11048/17 встановлено, що ДТП відбулася внаслідок порушення [PERSON] п.п. 12.1, 13.1, 2.10(а), 2.4 Правил дорожнього руху України, в зв`язку з чим останнього було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-2, 122-4, 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності (а. с. 9-10). Окрім того, постановою судді Московського районного суду м. Харкова від 12.10.2017 у справі № 643/11050/17 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності (а. с. 11-12). Вказані постанови набрали законної сили 24.10.2017. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 18 серпня 2017 року, тобто на наступний день після настання ДТП, [PERSON] надала ПрАТ «СК «Євроінс Україна» повідомлення № 14977 про настання події, що має ознаки страхового випадку та заяву на виплату страхового відшкодування (а. с. 13). Відповідно до звіту дослідження спеціаліста-автотоварознавця № 278/2017 від 09.09.2017 матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля марки «Nissan» моделі «Qashqai», д. н. з. [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП складає 67402,01 гривні (а. с. 20-30). Виконуючи взяті на себе зобов`язання за договором добровільного страхування, на підставі страхового акту № 1214-2105/17-021001 від 26.09.2017, страхового акту № 1214.1-2105/17-021001 від 07.11.2017, відповідних розрахунків сум страхового відшкодування, а також інших документів, наданих страхувальником, ПрАТ «СК «Євроінс Україна» виплатило [PERSON] страхове відшкодування на загальну суму в 64596,11 грн, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (а. с. 41-42). З огляду на вищезазначене, у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати завдані збитки в порядку регресу у розмірі сплаченого страховиком страхового відшкодування. Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування, окрім іншого, можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування). Страховий випадком відповідно до ч. 2 ст. 8 вищевказаного Закону є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, спричинена джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання чи утримування якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. З вимог ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України вбачається, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. На момент ДТП автомобіль марки «Nissan» моделі «Qashqai», д. н. з. [NUMBER] , був застрахований в ПрАТ «СК «Євроінс Україна». В судовому засіданні було достовірно встановлено, що [PERSON] є винним у скоєнні ДТП, між його діями та шкодою, завданою власнику автомобіля ««Nissan» моделі «Qashqai», д. н. з. [NUMBER] , є безпосередній зв`язок, така шкода була відшкодована ПрАТ «СК «Євроінс Україна», а тому з [PERSON] підлягає стягненню сума страхового відшкодування, виплачена власнику автомобіля «Nissan Qashqai» у розмірі 64596,11 грн, як з водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Станом на день розгляду справи жодної письмової відповіді чи коштів від відповідача до позивача не надійшло. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права. Згідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Під час судового розгляду даної справи позивачем були надані належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження своїх позовних вимог, на підставі яких судом встановлені обставини та факти, що обґрунтовують вказані вимоги. Відповідачем, всупереч вимог ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог позивача не надано і в матеріалах справи не міститься. Доводи позивача, викладені в позові, відповідачем і матеріалами справи не спростовуються. За таких обставин справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в зв'язку з чим суд стягує з відповідача судовий збір на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved