Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Представник позивача ПАТ КБ „ПриватБанк [PERSON] подав до Кельменецького районного суду позовну заяву у якій, з врахування уточнених вимог, просить стягнути з відповідачки [PERSON] на користь ПАТ КБ „ПриватБанк заборгованість у розмірі 22087 гривень 13 копійок за кредитним договором № б/н від 04.03.2015 року, яка складається з наступного: \~13868 гривень 55 копійок заборгованість за кредитом, 1563 гривні 96 копійок заборгованість по процентам за користування кредитом, \~1213 гривень 70 копійок заборгованість по пені за користування кредитом, 5440 гривень 92 копійки штраф відповідно до п. 2 Генеральної угоди. Судові витрати у розмірі 1218 гривень судовий збір. Відповідачка [PERSON] судове засідання не зявилася будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився. В матеріалах справи наявне клопотання представника позивача про розгляд справи без участі представника позивача. Не заперечує щодо винесення заочного рішення у справі. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів. Судом досліджено наступні докази: розрахунки заборгованості за договором від 04.03. 2015 року укладеним між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] станом на 10.11.2015 року, копію заяви [PERSON] від 16 березня 2007 року, копію генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукта кредитних карт від 04 березня 2015 року укладеної між ПАТ КБ „ПриватБанк та [PERSON], копія витягу з Умов і правил надання банківських послуг затверджених наказом ПАТ КБ „ПриватБанк №СП-2010-256 від 06.03.2010 року. Судом встановлено, що між ПАТ КБ „ПриватБанк та відповідачкою [PERSON] 04 березня 2015 року був укладений кредитний договір, який сторони назвали генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт. Згідно даного договору відповідачка [PERSON] отримала кредит в розмірі 14226 гривень 50 копійок зі сплатою відсотків у розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 31.03.2018 року. Отже, між позивачем та відповідачкою відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов'язання. Згідно даного договору відповідачка зобовязалася щомісячно, в період з 1 по 25 число, сплачувати відповідні платежі за цим договором в загальній сумі 516 гривень 14 копійок. Відповідачка не сплачувала необхідні платежі, у звязку з чим утворилася прострочена заборгованість. Станом на 10.11.2015 року відповідачка [PERSON] не виконала в повному обсязі свої зобовязання за кредитним договором, щодо оплати частки боргу у встановлений договором строк та не повернула позивачу основний борг в сумі 13868 гривень 55 копійок, а також прострочила заборгованість по відсотках в сумі 1563 гривні 96 копійок. Відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт відповідачці нараховано штраф в сумі про яку сторони домовились, тобто 5440 гривень 92 копійки. Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідачка в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обовязковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовилася від своїх зобовязань за цим договором, порушила свої зобовязання по поверненню суми позики за цим договором. Зокрема відповідачка не вносила своєчасно та в повному обсязі щомісячні платежі за договором. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобовязання якщо він не виконав його у строк встановлений договором. Згідно ч.1. ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За правилами ч. 1 ст.\~546\~та ст.\~549 ЦК України\~виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1\~ст. 611 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2\~ст. 549 ЦК України). Виходячи з аналізу зазначених статей, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання. У генеральній угоді про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт за підписом відповідачки від 24.01.2013 року зазначено що остання ознайомилася і згідна з Умовами і правилами. Відповідачка надала свою згоду на те, що Генеральна угода разом із запропонованими ПАТ КБ „ПриватБанк Умовами і правилами, Тарифами складає між ним і Банком кредитний договір. Вказані вище обставини стверджується взаємним зв'язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими. Враховуючи викладене вище суд вважає, що позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк до [PERSON] про стягнення заборгованості слід задовольнити частково. З відповідачки слід стягнути на користь позивача 13868 гривень 55 копійок заборгованості за наданим кредитом, заборгованість по процентах в сумі 1563 гривні 96 копійок, штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт в сумі 5440 гривень 92 копійки. Суд вважає, що у стягнення з відповідачки на користь позивача 1213 гривень 70 копійок заборгованості по пені за користування кредитом слід відмовити. Зокрема у позовній заяві зазначено, що така пеня розраховується шляхом додавання залишку поточної заборгованості за наданим кредитом до залишку простроченої заборгованості за наданим кредитом та множенням отриманої суми на 4%, де 4% ставка пені. В матеріалах справи відсутні докази, які б стверджували що сторони домовились про таке нарахування пені. Суд вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути 1302 гривні 27 копійок в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. Суд вважає, що з позивача на користь держави слід стягнути 160 гривень в рахунок судового збору, який не був сплачений у повному обсязі при поданні до суду позовної заяви. Зокрема до позовної заяви додано платіжне доручення про сплату судового збору в сумі 1218 гривень від 11 грудня 2015 року. З відмітки на конверті у якому позовна заява надійшла до суду вбачається, що позов було відправлено 05 січня 2016 року. Згідно до ч.2 ст.4 Закону України „Про судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру яка подана юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Розмір судового збору в даному випадку складає 1378 гривень. Таким чином позивач недоплатив 160 гривень судового збору. Враховуючи викладене вище, на підставі ч.1 ст.61 Конституції України, ст. ст. 509,525,526, 549,550,551,553, 554,610 - 612,623,625,629,1046 - 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial