Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля» звернулося до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення зайво сплаченої суми нарахувань за невідпрацьовані дні відпустки. В обґрунтування позову зазначає, що 15 вересня 2014 року згідно розпорядження №616-к, [PERSON], прийнятий електрослюсарем підземним 3-го розряду дільниці шахтного транспорту №2. 28 січня 2015 року відповідно до розпорядження № 110-к, [PERSON] переведений електрослюсарем підземним 4-го розряду дільниці шахтного транспорту №2. Відповідно до ч.1 ст.79 КЗпП України, щорічна основана та додаткова відпустки повної тривалості у перший рік роботи надаються працівникам після закінчення шести місяців безперервної роботи на даному підприємстві, в установі, організації. Невикористана частина щорічної відпустки має бути надана працівнику, як правило, до кінця робочого року, але не пізніше 12 місяців після закінчення робочого року, за який надається відпустка. Право працівника на щорічні відпустки за другий та наступні роки роботи може бути надане працівникові в будь-який час відповідного робочого року (ч.3 ст.79 КЗпП та ч.9 ст.10 Закону про відпустки). Статтею 74 КЗпП України, передбачено, що громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати. Так, відповідно розпорядження №1096К-ОТП/16 від 14 листопада 2016 року, [PERSON], електрослюсарю підземному 3-го розряду дільниці шахтного транспорту №2 з 25 листопада 2016 року по 22 грудня 2016 року (за період роботи з 15.09.16 р. - 15.09.17 р.) була надана відпустка, а саме: -З 25 листопада 2016 року по 25 листопада 2016 року - щорічна основна відпустка за роботу у шкідливих умовах праці (1 кал. день); -З 26 листопада 2016 року по 22 грудня 2016 року - щорічна основна відпустка (27 кал. днів). В зв'язку з систематичним нез'явленням на робочому місці, що кваліфікується як прогул, з 02 січня 2017 року, наказом №623-К від 12 травня 2017 року було звільнено [PERSON] за ч.4. ст.40 КЗпП України. Відповідно до п.2 ч.2 ст.127 КЗпП та ч.1 ст.22 Закону України «Про відпустки», у разі звільнення працівника до закінчення робочого року, за який він уже одержав відпустку повної тривалості, для покриття його заборгованості власник або уповноважений ним орган провадить відрахування із заробітної плази за дні відпустки, надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5, 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та у зв'язку з переходом на пенсію. Відповідача було звільнено за п.4. ст.40 КЗпП України, тому ПрАТ має право без обмежень застосовувати ст.22 Закону України «Про відпустки» та ст.127 КЗпП України. Так, у момент звільнення [PERSON], сума яка могла бути утримана в рахунок погашення заборгованості працівника була відсутня у звязку з тим, що відповідач не працював з 02 січня 2017 року. Відповідно до ст.22 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника до закінчення робочого року, за який він уже одержав відпустку повної тривалості, для покриття йото заборгованості власник або уповноважений ним орган провадить відрахування із заробітної плати за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року. Відповідно до ст.127 КЗпП України відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі, організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за не відроблені дні відпустки. Роботодавець може звернутися із зазначеними вимогами до суду стосовно до правил ч.2 ст.233 КЗпП України протягом одного року з дня виникнення права на відрахування відповідних сум. Розмір зайво сплачених відповідачу коштів за невідпрацьовані ним дні відпустки, розрахований відповідно до п.7 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року та становить 3691,60 грн. Просить суд стягнути з [PERSON] зайво сплачені грошові кошти за невідпрацьовані дні відпустки в розмірі 3691,60 гривень та судовий збір в розмірі 1600,00 гривень. У судове засідання представник позивача [PERSON] акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ст.280 ЦПК у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] відповідно до розпорядження директора ВСП «Шахтоуправління Першотравенське» [PERSON] №616-к від 15 вересня 2014 року, був прийнятий на посаду електрослюсаря підземного третього розряду дільниці шахтного транспорту №2 з повним робочим днем в шахті з 15 вересня 2014 року з випробувальним терміном один місяць з проходженням вступного інструктажу в учбовому пункті шахтоуправління. Розпорядженням директора ВСП «Шахтоуправління Першотравенське» [PERSON] №110-к від 28 січня 2016 року, [PERSON] переведено електрослюсарем підземним четвертого розряду дільниці шахтного транспорту №2 з 28 січня 2016 року з повним робочим днем у шахті. Розпорядженням директора ВСП «Шахтоуправління Першотравенське» [PERSON] №1096к-ОТП/16 від 14 листопада 2016 року, [PERSON] було надано додаткову відпустку за роботу в важких та шкідливих умовах праці, додаткову відпустку за особливий характер праці, щорічну відпустку на 28 календарних днів за період з 15 вересня 2016 року по 14 вересня 2017 року, з 25 листопада 2016 року по 22 грудня 2016 року. Наказом директора ВСП «Шахтоуправління Першотравенське» [PERSON] № 623-к від 12 травня 201 року, [PERSON] електрослюсаря підземного четвертого розряду дільниці шахтного транспорту №2, було звільнено за порушення п.13.8 Колективного договору робітників ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та п.2.1 «Правил внутрішнього розпорядку робітників ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», за здійснення прогулів без поважних причин з 02 січня 2017 року. Згідно довідки №1, виданої начальником відділу з АП ВСП «Шахтоуправління Першотравенське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» [PERSON], розпорядженням № 1096К-ОТП/16 від 14 листопада 2016 року, [PERSON], електрослюсарю підземному третього розряду дільниці шахтного транспорту №2 з 25 листопада 2016 року по 22 грудня 2016 року (за період роботи з 15.09.2016 р. по 15.09.2017 р.) була надана відпустка у кількості 28 календарних днів, з яких, наперед надано 23 календарних дні, та сплачена заробітна плата за час відпустки у розмірі 7203,90 гривень з урахуванням податку. Наказом № 623-Л від 12 травня 2017 року було звільнено [PERSON] за ч.4 ст.40 КЗпП України. В свою чергу, [PERSON] за період роботи з 15 вересня 2016 року по 15 вересня 2017 року нараховано ще 7 днів додаткової відпустки, тому при звільненні 02 січня 2017 року, кількість невідпрацьованих днів відпустки складає 16 календарних днів. Відповідно до довідки №2, виданої ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ВСП «Шахтоуправління Першотравенське», Наказом № 623-к від 12 травня 2017 року було звільнено [PERSON] за ч.4 ст.40 КЗпП України. Залишок невідпрацьованих днів відпустки складає 16 календарних днів у сумі 4148,80 гривень. Після відрахування із заробітної плати заборгованості за використану та невідпрацьовану відпустку, перерахунку податків (ПДФО 18% - 746,78 гривень, військовий збір 1,5% - 62,23 гривень, борг співробітника 343,07 гривень, профвнески 8,74 гривень) залишок заборгованості складає 3691,60 гривень. Частиною першою ст. 22 Закону України «Про відпустки» передбачено, що у разі звільнення працівника до закінчення робочого року, за який він уже одержав відпустку повної тривалості, для покриття його заборгованості власник або уповноважений ним орган провадить відрахування із заробітної плати за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року. Згідно ст. 127 Кодексу законів про працю України відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України. Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відповідно до пп.2 п.24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при вирішенні спорів, пов'язаних із застосуванням ст.127 КЗпП (322-08), суди мають враховувати, що не утримані при звільненні суми за невідпрацьовані дні використаної працівником відпустки не можуть бути стягнені з нього судом у тому разі, коли трудовий договір припинено з підстав, зазначених у пунктах 3, 5, 6 ст. 36, пунктах 1, 2, 5 ст.40 КЗпП, а також при направленні на навчання та у зв'язку з виходом на пенсію. Роботодавець може звернутися із зазначеними вимогами до суду стосовно до правил ч.2 ст.233 КЗпП протягом одного року з дня виникнення права на відрахування відповідних сум. Оскільки [PERSON] було надлишково нараховані та виплачені кошти за дні відпустки, які були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року, у нього виникла заборгованість перед ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» у розмірі 3691,60 гривень. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по зайво сплаченій сумі нарахувань за невідпрацьовані дні відпустки. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1600 грн. На підставі викладено,

Outcome: approved