Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Представник позивача у судовому засіданні підтримав предявлений уточнений позов у повному обсязі, просив його задовольнити та стягнути з відповідачки на користь банку суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 46584,65 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1218,00 грн. Представники відповідачки у судовому засіданні заперечували проти предявленого позову у повному обсязі, вважаючи його необґрунтованим та безпідставним, оскільки банк має рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 08.10.2014 року, ухваленого по справі №2689-9/881/14 за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] (спадкоємцем якого є відповідачка [PERSON]В.) про стягнення заборгованості за кредитним договором, з яким вони зверталися до Новозаводського районного суду м. Чернігова для отримання відповідних виконавчих документів з виконання даного рішення, у звязку з чим просили суд у задоволенні позовних вимог банку відмовити у повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, їх представників дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору №500455923 від 05 лютого 2014 року [PERSON] отримав від ПАТ «Альфа-Банк» кредит у розмірі 44264,19\~грн. під 14,99% річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення 06 лютого 2017 року та взяв на себе зобовязання щомісячного повернення часток кредиту. Проте, як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] взяті на себе зобовязання щодо своєчасного повернення сум кредиту та відсотків не виконує, у зв'язку з чим у нього виникла грошова заборгованість за кредитним договором. Крім того, судом встановлено, 20 березня 2014 року позичальник [PERSON] помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії І-КИ №553842. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема матеріалів спадкової справи №884/2014, розпочатої 18.09.2014 року, після смерті [PERSON] спадщину прийняла [PERSON], зареєстрованої [INFO]. Так, порядок прийняття спадщини, яка відкрилася після 1 січня 2004 року, визначений Главою 87 ЦК України. Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3,4 статті 1268, статті 1269 ЦК України. Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України, Оформлення права на спадщину). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Оскільки зі смертю боржника зобов'язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Аналогічна думка виражена у постанові ВСУ від 08.04.2015 року по справі №6-33цс15. Відповідно до умов Договору у разі невиконання чи неналежного виконання Відповідачем будь-яких обов'язків, встановлених Договором, в тому числі у разі затримання сплати частини Кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, Позивач має право вимагати дострокового виконання зобов'язання з повернення Кредиту за Договором. Згідно п.1 ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу Таким чино, у судовому засіданні встановлено, що за свого життя [PERSON] взяті на себе зобовязання щодо своєчасного повернення сум кредиту та відсотків не виконує, у зв'язку з чим станом на момент його смерті, тобто на 20 березня 2014 року у нього виникла грошова заборгованість за кредитним договором у розмірі 46584,65 грн., яка складається з наступного: -44264,19 грн. заборгованість за кредитом; -792,53 грн. заборгованість по відсотках; -1327,93 грн. заборгованість по комісії; -200,00 грн. - сума штрафу. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог даного кодексу. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Таким чином, [PERSON] порушені наведені норми матеріального права, а тому, згідно вищевказаних норм чинного законодавства з відповідачки [PERSON], як спадкоємиці померлого, підлягає стягненню поточна заборгованість за кредитом у розмірі 46584,65 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості за кредитом. Що стосується посилань представників відповідачки щодо наявності рішення третейського суду щодо стягнення заборгованості за даним кредитним договором саме з [PERSON], суд ставиться до них критично, оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідно ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 січня 2015 року, винесеної по справі №751/12392/14 (провадження №6/751/7/15), заяву Публічного акціонерного товариства\~Альфа-Банк\~про видачу виконавчого документа з виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації\~Всеукраїнський фінансовий союз\~у складі судді Москаленко Н.Ю. (одноособово) по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк\~до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором\~залишено без розгляду і справу №2689-9/881/14 повернуто до Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз». Таким чином, на даний час відсутні будь-які виконавчі провадження щодо примусового стягнення грошових коштів за кредитним договором №500455923 від 05 лютого 2014 року, тому банк не позбавлений права вирішити спір у сфері цивільних правовідносинах зі спадкоємцем боржника. Відповідно до вимог ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1218,00 грн., сплачені позивачем при подачі позову.

Outcome: approved