Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 61260 грн., яка складається з 14853,35 грн. заборгованості за кредитом, 13143,18 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 33263,53 грн. пені. Позов обґрунтовує тим, що, відповідач не виконує в повному обсязі умови Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 17.10.2014 року та допустив утворення заборгованості, яку в добровільному порядку не погашає. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення у разі виникнення обставин, викладених у\~ ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав частково, а саме суму заборгованості за тілом кредиту, також просив застосувати строк позовної давності щодо стягнення пені. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 17.10.2014 року між позивачем та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н, за умовами якого позивач зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 16105,69 грн. на строк 24 місяці з \~ \~ \~ \~17.10.2014 року по 31.10.2016 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі. Погашення кредиту повинно було здійснюватися шляхом сплати щомісячного платежу у сумі 805,93 грн. з 1 по 25 число кожного місяця. У Генеральній угоді зазначено, що відповідач згодний, що ця угода разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком кредитний договір. \~Згідно з п. 2.8 Генеральної угоди у випадку порушення позичальником обов`язків з погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої зазначений в Умовах та правилах за кожен день прострочення. Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував. До договору кредиту згідно ст. 1054 ЦК України застосовуються загальні положення про договір позики. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як вбачається з наданого розрахунку, відповідач станом на 27.11.2019 року має загальну заборгованість перед банком у розмірі 61260 грн., яка складається з 14853,35 грн. заборгованості за кредитом, 13143,18 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 33263,53 грн. пені. Згідно ст.ст. 526-527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За ч. 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Щодо нарахування та стягнення процентів за користування кредитом після спливу строку кредитування, то Великою палатою\~Верховного Суду\~28.03.2018\~року у\~справі №444/9519/12\~було прийнято\~постанову,\~в якій\~визначено,\~що поняття\~«строк договору»,\~«строк виконання\~зобов`язання»\~та «термін\~виконання зобов`язання»\~згідно з\~приписами ЦК\~України мають\~різний зміст.Строком договору\~є час,\~протягом якого\~сторони можуть\~здійснити свої\~права і\~виконати свої\~обов`язки\~відповідно до\~договору (частина\~перша статті\~631\~ЦК України).\~Цей строк\~починає спливати\~з моменту\~укладення договору\~(частина\~друга вказаної\~статті),\~хоча сторони\~можуть встановити,\~що його\~умови застосовуються\~до відносин\~між ними,\~які виникли\~до укладення\~цього договору\~(частина\~третя цієї\~статті).\~Закінчення строку\~договору не\~звільняє сторони\~від відповідальності\~за його\~порушення,\~яке мало\~місце під\~час дії\~договору (частина\~четверта статті\~631\~ЦК України).Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. У цій справі сторони строк договору також окремо не визначили, а погодили строк кредитування, термін закінчення кредитування, а також термін щомісячного виконання зобов`язання. Так, судом встановлено, що 17.10.2014\~року сторони\~уклали договір,\~за умовами\~якого відповідач\~отримав строком на 24 місяці, тобто по 31.10.2016 року, кредитні кошти у розмірі 16105,69 грн., які зобов`язався повернути зі сплатою відсотків у розмірі які зобов`язався повернути зі сплатою відсотків у розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Повернення заборгованості відповідач мав здійснювати щомісячними платежами, надаючи позивачеві з 1 по 25 числа кожного місяця кошти у сумі 805,93 грн. упродовж строку кредитування. Тобто, сторони погодили порядок і строки виконання зобов`язання. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на 24 місяці - по 31.10.2016 року. Відтак,\~у межах\~строку кредитування\~по 31.10.2016\~року відповідач\~мав,\~зокрема,\~повертати позивачеві\~кредит і\~сплачувати проценти\~періодичними (щомісячними)\~платежами з\~1\~по 25\~число кожного\~місяця. Починаючи з 01.11.2016 року, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Велика Палата Верховного Суду у справі №444/9519/12 вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. Верховний суд констатував, що відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за вказаних умов початок перебігу позовної давності не можна визначати окремо для погашення всієї заборгованості за договором (зі спливом строку кредитування) і для погашення щомісячних платежів (після несплати чергового такого платежу). У даній справі право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося після спливу визначеного договором строку кредитування, визначеного по 31.10.2016 року, і з цього часу права та інтереси позивача забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, після визначеного договором строку кредитування позивач не міг такі проценти нараховувати. Враховуючи викладене, суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду\~на те,\~що згідно\~до наданого\~банком розрахунку\~останнє порушення\~відповідачем обов`язків\~за умовами\~договору кредиту\~відбулося поза\~межами річного\~строку до\~звернення до\~суду з\~позовом,\~з урахуванням\~того,\~що відповідно\~до ч.\~3\~ст.\~549\~ЦК України\~пеня обчислюється\~у відсотках\~від суми\~несвоєчасно виконаного\~грошового зобов`язання\~за кожен\~день прострочення\~виконання,\~у даному\~випадку пеня\~нараховується при\~триваючому правопорушенні\~щомісяця\~за останні\~12\~місяців до\~дня звернення\~до суду\~з позовом,\~з урахуванням\~відомостей з\~розрахунку заборгованості,\~до стягнення\~підлягає пеня\~у сумі\~6535,43 грн. Таким чином, суд доходить висновку про законність та обґрунтованість частини позовних вимог відносно заборгованості за кредитом у розмірі 14853,35 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 17.10.2014\~року по\~31.10.2016\~року у\~розмірі 5025,82\~гривень,\~пені у\~розмірі 6535,43 гривень, а тому позов банку необхідно задовольнити частково. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача судові витрати банку по сплаті судового збору за подачу позову, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved