Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на їх користь надміру сплачених грошових коштів адресної допомоги. На обґрунтування своїх вимог представник позивача посилається на те, що згідно заяви [PERSON] від 11.11.2015 року, відповідно до «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», останній призначено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з 11.11.2015 року по 10.05.2016 року у розмірі 884,00 грн. та згідно заяви від 17.05.2016 року - з 17.05.2016 року по 09.11.2016 року у розмірі 884,00 грн. В результаті проведення перевірки було встановлено, що у [PERSON] є діючий депозитний рахунок, який перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, що згідно абзацу 2 п. 6 Порядку є підставою для відмови у призначені щомісячної адресної допомоги. Загальна сума безпідставно виплачених відповідачці коштів становить 15 894,89 грн. У зв'язку з наданням [PERSON] недостовірної інформації, позивач просить суд стягнути з відповідача надміру виплачені бюджетні кошти у вигляді щомісячної адресної допомоги у розмірі 15 894,89 грн. Представник позивача у судове засідання надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального Кодексу України. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правові відносини. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Згідно заяв від 11.11.2015 року та від 17.05.2016 року [PERSON] звернулася до управління з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, зазначивши, що в неї немає на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Рішеннями Управління від 21.12.2015 року [PERSON] призначена допомога переміщеним особам на проживання, яка виплачувалась щомісячно з 11.11.2015 року по 10.05.2016 року та від 03.06.2016 року з 17.05.2016 р. по 09.11.2016 року у розмірі 884,00 грн. Крім того, 20.08.2016 року на адресу позивача надійшов лист Управління соціального захисту населення Виконкому Шевченківського району у м. Полтаві щодо отримання відповідачем з 16.10.2014 року по 23.10.2015 року у розмірі 884,00 грн. щомісячно. Загальна сума виплати відповідачу склала 10 600,40 грн. Згідно розрахунку надмірно сплачених коштів розмір загальної суми допомоги, отриманої відповідачем, становить 15 894,89 грн. За результатами проведеної перевірки було встановлено, що у [PERSON] з 19.02.2014 року є діючий депозитний рахунок в ПАТ «Укрсоцбанк», який перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Рішенням Управління від 01.07.2016 року по особовій справі № [NUMBER] [PERSON] знято з обліку осіб, яким надається щомісячна адресна допомога як внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг та вирішено стягнути надміру сплачені Управлінням кошти за період з 16.10.2014 року по 23.10.2015 року та з 11.11.2015 року по 30.06.2016 року. Управлінням на адресу відповідача був направлений лист 25.01.2017 року про необхідність повернути надміру перераховану допомогу у сумі 15 894,89 грн., проте дотепер позивач відповідей від відповідача не отримував. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VII, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Згідно п.п. 2,3,6 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщених особам», ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи. Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення. Пунктом 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року, визначено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Відповідно до п. 3 вказаного Порядку, грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї. З п. 6 Порядку вбачається, що надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших, ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення; будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Внаслідок неповідомлення відповідачем про обставини, які впливають на призначення грошової допомоги [PERSON] надмірно нарахована та виплачена адресна допомога в розмірі 15 894,89 грн., адже за наявності у неї депозитного рахунку на суму, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, остання права на отримання щомісячної адресної допомоги не мала. Відповідно до п. 11 Порядку, суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Згідно ч.ч. 1, 2, п. 4 ч. 3 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. (ст. 1213 ЦК України) З огляду на викладені положення Порядку та ЦК України, а також враховуючи, що [PERSON] подала позивачу документи з недостовірними відомостями щодо відсутності в неї на депозитному банківському рахунку коштів у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та не повідомила позивача про виникнення обставин, що унеможливлюють виплату такої грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність у відповідача права на отримання відповідної допомоги та необхідності її стягнення на користь відповідача, як набутої [PERSON] без достатньої правової підстави. Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. У зв'язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати у справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 1600,00 грн., від сплати яких позивач був звільнений при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved