Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої - [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обгрунтування позовних вимог зазначив наступне. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 25 квітня 1996 року та свідоцтва про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори 26.05.2004 року, зареєстроване в реєстрі за №10-119, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . На даний час у вищевказаній квартирі зареєстровані: [PERSON] - власник квартири, [PERSON] - син власника, [PERSON] - онука та [PERSON] (відповідач по справі). 03.07.2008 року в спірну квартиру була зареєстрована - [PERSON] . Реєстрація потрібна їй була для працевлаштування. Реєстрація відповідача носить формальний характер, оскільки вона в квартирі не проживає більше п`яти років, речі в квартирі відсутні, участі в оплаті житлово- комунальних послуг не приймає. Місцезнаходження відповідача невідоме. Позивач позбавлена можливості вільно користуватися своєю власністю та розпоряджатись на власний розсуд своїм майном, оскільки реєстрація відповідача у квартирі збільшує тягар по сплаті житлово-комунальних послуг. З цих підстав, просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.280,281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 25 квітня 1996 року та Свідоцтва про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори 26.05.2004 року, зареєстроване в реєстрі за №10-119. Право власності зареєстроване в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 08 липня 2004 року за реєстровим №2983 в реєстровій книзі №д.1137-120 (а.с.6-7) Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади м.Києва №23092643 від 21.12.2017 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.8) Згідно відповіді Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві вбачається, що власники квартири [ADDRESS] до Оболонського УП ГУ НП в м.Києві з заявами та повідомленнями не звертались (а.с.14). Реєстрація відповідача носить формальний характер, оскільки вона в квартирі не проживає вже більше п`яти років, речі в квартирі відсутні, участі в оплаті житлово- комунальних послуг не приймає. Відповідач ніколи не була членом сім`ї позивача, є сторонньою особою. Реєстрація їй потрібна була для працевлаштування. Позивач позбавлена можливості вільно користуватися своєю власністю, оскільки реєстрація відповідача у квартирі збільшує тягар по сплаті житлово-комунальних послуг. Згідно ст.150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і мають право розпоряджатись цією власністю на власний розсуд. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Враховуючи те, що відповідач в спірній квартирі не проживає понад п`ять років суд вважає, що [PERSON] втратила право користування квартирою [ADDRESS] , що свідчить про обгрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення судом. На підставі ст.ст. 72,150 ЖК УРСР,

Outcome: approved