Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просить позбавити їх батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [PERSON] та стягнути аліменти на утримання дітей. Позов обґрунтовують тим, що матір`ю дітей [PERSON] , [PERSON] є [PERSON] . Відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Батьком [PERSON] є [PERSON] відповідно до ст. 133 СК України. У жовтні 2019 року у поле зору Служби у справах дітей по Індустріальному району потрапила жінка, яка назвалась як [PERSON] у зв`язку з тим, що народжена нею дитина залишилась у КНП «Міський перинатальний центр». Жінка передчасно народила дитину у кареті у важкому стані за рахунок неврологічної симптоматики, дихальних порушень, перебувала у реанімації у відділенні недоношених дітей. Про ситуацію з дитиною ССД повідомила адміністрація медичного закладу. Незважаючи на стан здоров`я дитини, мати 11.10.2020 року залишила дівчинку в медичному закладі. До дитини не повернулася. Також у цей період до ССД звернулась [PERSON] , яка повідомила, що її донька [PERSON] вживає наркотичні речовини, не виконує батьківські обов`язки по відношенню до старшої дитини, [PERSON] та дівчинка повністю перебуває на її утриманні. Дитину [PERSON] було поставлено на облік ССД, як дитину, яка потрапила у складні життєві обставини. [PERSON] було влаштовано у КНП ХОР « Обласний будинок дитини №3», де вона перебуває і зараз. Мати дитини звернулась 09.01.2020 року до СДД з питання повернення доньки на спільне проживання та виховання, однак не додала повний пакет документів. З [PERSON] починаючи з жовтня 2019 року та до квітня 2020 року проводилась профілактично-роз`яснювальна робота з питань формування навичок відповідального батьківства, зокрема, щодо належного виконання батьківських обов`язків, профілактики здорового образу життя, забезпечення необхідних умов проживання. Однак, це не давало позитивних результатів. Свого ставлення до виконання батьківських обов`язків у відношенні [PERSON] мати не змінила і після переведення дитини до КНП « Обласний будинок дитини №3». Заходами СДД термін перебування дитини у закладі продовжено. Зазначили, що [PERSON] не є біологічним батьком дитини, про народження дівчинки та реєстрацію на його ім`я дізнався від третіх осіб, тому без вагань надав заяву про те, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Спеціалісти ССД разом з фахівцями з соціальної роботи ЦСС неодноразово здійснювали вихід за адресою проживання [PERSON] .. В ході обстеження було встановлено, що для дитини не створено належних умов для проживання, дівчинка не відвідувала дошкільний дитячий заклад через відсутність медичного обстеження та профілактичних щеплень з вини матері. Зазначили що відповідачі не виконують батьківських обов`язків щодо дітей, тому буде доцільним позбавити їх батьківських прав. Ухвалою суду від 4.09.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 04.12.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради у судове засідання не з`явилась. Надала заяву, в якій підтримала заявлені позовні вимоги, просила позов задовольнити. Також просила розглядати справу у їх відсутності. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином та своєчасно. Клопотання про відкладення справи від відповідача до суду не надходило. Суд, вислухавши [PERSON] , дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до положень ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Стаття ст.164 СК України передбачає підстави позбавлення батьківських прав, одна з яких, передбачена п.2,3 ч.1 цієї статті - це ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та жорстоке поводження з дитиною.. Жорстоке поводження з дитиною - будь-які форми фізичного, психологічного, сексуального або економічного насильства над дитиною, зокрема домашнього насильства, а також будь-які незаконні угоди стосовно дитини, зокрема вербування, переміщення, переховування, передача або одержання дитини, вчинені з метою експлуатації, з використанням обману, шантажу чи уразливого стану дитини ( Закон України «Про охорону дитинства») Відповідно до положень п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що відповідно підтверджується копіями свідоцтва про народження серія [NUMBER] та серія [NUMBER] . [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . З витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька від 29.01.2020 року №00025392048 вбачається, що відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. З витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька від 12.02.2020 року №00025577841 вбачається, що відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ст. 133 СК України. З акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину. Покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я, вбачається, що [INFO] у відділенні недоношених новонароджених КПН «Міський перинатальний центр» ХМР виявлена покинута дитина жіночої статі [PERSON] , [INFO] . 11.10.2019 року мати [PERSON] покинула відділення недоношених новонароджених. Востаннє відвідувала дитину 11.11.2019 року, зв`язку з медичним персоналом не підтримує, догляд за дитиною не здійснює, станом здоров`я дитини не цікавиться, що дає підстави вважати дитину покинутою в лікувальному закладі. Листом від 15.10.2019 року Адміністрація КПН «Міський перинатальний центр» ХМР повідомила Службу у справах дітей по Індустріальному району, що в відділенні недоношених новонароджених на лікуванні перебуває новонароджена дитина, [PERSON] , яка народилася в машині швидкої допомоги 05.10.2019 року. Рішенням Виконавчого комітету ХМР від 11.12.2019 року №924 доручено Службі у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей ХМР вжити заходи щодо отримання в Департаменті охорони здоров`я ХОДА путівки до державного закладу для дітей та влаштування на повне державне забезпечення малолітньої [PERSON] , [INFO] , строком на шість місяців. З свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 16.06.2017 року у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №316. На підставі рішення Виконавчого комітету ХМР від 29.01.2020 року №14 доручено здійснити у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянскьому районах місті Харкові реєстрації дитини [PERSON] , [INFO] . Актом від 26.02.2020 року дитину [PERSON] було передано директору КНП ХОР «Обласний будинок дитини №3». З повідомлення КНП ХОР «Обласний будинок дитини №3» вбачається, що з 26.02.2020 року на вихованні закладу перебуває дитина [PERSON] , [INFO] . За час перебування дитини у закладі мати відвідувала дитину один раз 23.03.2020 року Під час карантину [PERSON] до будинку дитини не телефонувала та не листувала, не цікавилася станом її здоров`я та розвитку. Батько дитини [PERSON] доньку не відвідував, станом здоров`я не цікавився, моральної підтримки не надавав, не виявляв бажання забрати додому. Інші родичі та громадяни України не цікавилися долею дитини. Як вбачаються з матеріалів справи [PERSON] 09.01.2020 року зверталась до ССД по Індустріальному району щодо повернення дитини [PERSON] . Це питання було розглянуто 14.01.2020 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету ХМР у її присутності. Розгляд питання перенесено, у зв`язку з відсутністю необхідним документів. 26.11.2019 року до ССД по Індустріальному району звернулась [PERSON] , яка повідомила, що її донька [PERSON] , вживає наркотичні речовини, не виконує батьківські обов`язки по відношенню до старшої дитини, [PERSON] , [INFO] . Дівчинка повністю перебуває на її вихованні. Наказом Департаменту служби у справах дітей по Індустріальному району №158 від 29.11.2019 року вирішено влаштувати малолітню [PERSON] , [INFO] , в сім`ю бабусі [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , на час вирішення питання щодо подальшої долі дитини. З повідомлення адміністрації КНП «Міська дитяча поліклініка №16» вбачається, що дитина [PERSON] перебуває під наглядом лікарія-педіатра, дитина виховується у неповній соціально дезадаптованої родині [PERSON] Мати не опікується станом здоров`я та розвитком дитини не виконує рекомендації лікаря щодо щеплення дитини. Дитина не щеплена за віком, не відвідує дошкільний навчальний заклад. Мати зловживає алкогольними напоями. Недостатньо годує доньку, часто залишає дитину вдома та на вулиці без догляду дорослих. Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради було розглянуто питання доцільності позбавлення матері [PERSON] та батька [PERSON] батьківських прав відносно дітей, за результатами чого складено та подано суду письмовий висновок № 407 від 05.08.2020 року, в якому орган опіки та піклування вважав за доцільне позбавлення батьківських прав матері [PERSON] та батька [PERSON] відносно дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Отже, судовим розглядом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , однак вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. [PERSON] є батьком дитини [PERSON] , [INFO] , однак він ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. У судовому засіданні зазначив, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав щодо доньки. Суд приходить до висновку, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , тому задоволення вимог представника позивача про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] є доцільним та таким, що не суперечить вимогам сімейного законодавства України. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України визначаються обставини, які повинен врахувати суд при визначенні розміру аліментів, а саме стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною 3 ст. 166 СК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Таким чином, позов в частині стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та стягнення аліментів з [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми виплати за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України

Outcome: approved