Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 23.06.2008 в сумі 38 092 грн. 45 коп., яка складається з наступного: 1460 грн. 88 коп. заборгованість за кредитом; 30 954 грн. 61 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3624 грн. 94 коп. заборгованість за пенею та комісією; 250 грн.00 коп. - штраф (фіксована частина), 1802 грн. 02 коп. штраф (процентна складова). Також, просив стягнути сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1600 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору №б/н від 23.06.2008 [PERSON] отримала кредит в розмірі 2200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну відповідно до п.п.3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач не виконує взяті на себе зобовязання, у звязку з чим станом на 30.06.2017 має заборгованість в сумі 38 092 грн. 45 коп., яка складається з наступного: 1460 грн. 88 коп. заборгованість за кредитом; 30 954 грн. 61 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3624 грн. 94 коп. заборгованість за пенею та комісією; 250 грн.00 коп. - штраф (фіксована частина), 1802 грн. 02 коп. штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягав, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судові засідання, призначені на 21.09.2017, на 02.11.2017 не зявилася, про час та місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином, відповідно до ст.74 ЦПК України; заперечень проти позову не надала, клопотань про перенесення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України та ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч.2 ст.197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до підписаної заяви № б/н від 23.06.2008 [PERSON] отримала кредит в розмірі 2200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником прав та обовязків Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з ЗАТ КБ «Приватбанк» на ПАТ КБ «Приватбанк», про що зазначено у п1.1. Статуту ПАТ КБ «Приватбанк». 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://ргіvаtbаnk.uа/terms/раges/70/, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач, при укладенні договору, надала свою згоду щодо прийняття будь якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку, відповідно до п.п.3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. За користування кредитом відповідач сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в «Тарифах банку», що викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.5.5 «Правил користування платіжною карткою». Пунктом 5.3 «Умов та правил надання банківських послуг» (далі - Умови) передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.4.9 Умов і п.5.8 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п.6.3 Умов до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. З 01.01.2013 відсоткова ставка за кредитом була зменшена до 30,00%, з 01.09.2014 відсоткова ставка за кредитом була підвищена до 34,80 %, а з 01.04.2015 року до 43,20 %. Відповідно до положень ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.1054 ЦК України відповідач зобов'язаний сплатити позивачу визначені кредитним договором суму кредиту, проценти за користування кредитом та пеню. Згідно зі ст.ст.610, 611 ЦК України\~\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Частинами 1, 2\~статті 612 ЦК України визначено, що\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Нормами\~ст.625 ЦК України\~визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання та боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити борг, а також відсотки. ПАТ КБ ПриватБанк свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач, в свою чергу, у порушення зазначених норм закону та умов договору зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно з п.6.6 Умов надання банківських послуг, Клієнт зобовязаний у разі не виконання зобовязань за Договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту, оплати Винагороди банку. Відповідно до п.8.6. Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш, ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п.6.4 Умов та правил надання банківських послуг за незгодою зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку», позичальник зобовязується надати банку письмову заяву про розірвання договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. Відповідно до п.5.7 «Правил користування платіжною карткою», Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором. Відповідно до ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобовязання за кредитним договором № б/н від 23.06.2008 відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Відповідач частково сплачувала грошові кошти в погашення заборгованості за кредитним договором, зокрема останні платежі були здійснені 30.09.2013, 04.08.2014, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. Розмір заборгованості за кредитом становить 1460,88 грн., що підтверджується розрахунком наданим позивачем. Позовні вимоги в цій частині підлягають повному задоволенню з огляду на вимоги статей 526 та 1054 ЦК України. Згідно з п.6.5 Умов, позичальник зобовязаний сплатити Банку заборгованість по відсоткам за користування Кредитом. Обовязок позичальника своєчасно сплачувати проценти за кредитом, встановлений також ст.1054 ЦК України. Відповідно до розрахунку суми позову, наданим позивачем, заборгованість за відсоткам за користування кредитом становить 30 954 грн. 61 коп. Ця сума підлягає стягненню відповідно до статей 1054 та 1056-1 ЦК України. Суд не знаходить підстав для зменшення розміру процентів за користування кредитом, оскільки, вони є платою за користування коштами та не відносяться до поняття неустойки. Аналогічна позиція закріплена в п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин». Що стосується вимог позивача про стягнення 3624,94 грн. заборгованості за пенею та комісією і штрафів: 250,00 грн. - фіксована частина та 1802,02 грн. - процентна складова, суд виходить з наступного. Згідно з ч.3 ст.549 ЦК України пеня є одним з видів неустойки. Заборгованість за пенею та комісією в сумі 3624,94 грн., нарахована на суму боргу, підлягає стягненню з відповідача. Також, представником позивача заявлені вимоги про стягнення штрафів: 250,00 грн. - фіксована частина та 1802,02 грн. - процентна складова, які передбачені п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг. Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15 про визнання кредитного договору недійсним, висловила правову позицію відповідно до якої цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідно до Умов кредитування, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати неустойки. Пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. З матеріалів справи вбачається, що підставами стягнення як штрафу, так і пені, як різновидів неустойки, є порушення позичальником строків повернення кредиту та сплати відсотків за його користування. Отже, по суті таке стягнення є подвійною цивільно-правовою відповідальністю одного й того ж виду за одне й теж порушення договірного зобовязання. Так, на думку суду, не підлягають стягненню з відповідача штрафи, оскільки штрафи нараховуються за порушення позичальником строків платежів по грошовим зобов'язанням, в той же час за порушення строків платежу банком нараховується пеня, яку також просив стягнути позивач з відповідача. Отже, стягнення одночасно пені та штрафів є подвійною відповідальністю за одне порушення, що діючим законодавством не передбачено. Враховуючи наведене слід відмовити у стягненні з відповідача штрафів. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесенні останнім та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial