Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Представник позивача ПАТ КРИВОРІЖГАЗ звернувся до суду з позовною заявою 16.05.2014 року та просив стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості за спожитий природний газ за період з 01.11.2007 року по 01.01.2013 року в розмірі 800,94 грн., 3% річних від суми боргу 116,17 грн. , втрат від інфляції 443,37 грн., а також витрати на оплату судового збору. В ході судового засідання представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги уточнив та просив суд стягнути з відповідача заборгованість за спожитий природний газ станом на 01.05.2013 року в розмірі 747,85 грн., втрати інфляції 98,99 грн., 3% річних 66,74 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн., відповідно до наданого розрахунку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач є споживачем товару природного газу, який постачається за адресою: вул. Чкалова, 34 с. Лозуватка Криворізького району, Дніпропетровської області. 23.06.2009 року між позивачем ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» та відповідачем було укладено договір № 8046032 про надання населенню послуг з газопостачання, який був переукладений 13.11.2012 року. В порушення умов п. 16 договору відповідач своєчасно не оплачувала спожитий природний газ, у звязку з чим за період з 01.05.2010 року по 01.05.2013 року у відповідача виникла заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 747,85 грн., яку представник позивача і просив стягнути з відповідача на користь позивача та витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. Також, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, представник позивача просив стягнути з відповідача за період з 01.05.2010 року по 01.05.2013 року втрати інфляції у розмірі 98,99 грн. та 3% річних 66,74 грн. Представник позивача за довіреністю в ході судове засідання уточнений позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач по справі [PERSON] в ході судового засідання позовні вимоги не визнала, просила відмовити в його задоволенні. В обґрунтування заперечень проти позову вказувала, що дійсно є користувачем природного газу, який постачається позивачем до її домоволодіння за адресою: вул. Чкалова, 34 с. Лозуватка Криворізького району, Дніпропетровської області. За спожитий природний газ вона сумлінно сплачує, що підтверджується уточненим розрахунком наданим позивачем. Пояснювала, що при укладенні з нею договорів на постачання газу позивач вказував нібито наявні суми боргу, які нею не визнавалися, про що свідчить дописка в текстах обох договорів. Що стосується заявлених позовних вимог позивача, а саме про стягнення заборгованості за період з 01.05.2010 року по 01.05.2013 року, то за вказаний період вона не має жодної заборгованості за природний газ, оскільки проводила оплату за спожитий газ за показаннями лічильника, що відповідає умовам договору. Суд, вивчивши письмові матеріали, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки є необґрунтованими. Судом встановлено, що відповідач є споживачем природного газу, який постачає ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ», яке є правонаступником ВАТ по газопостачанню та газифікації «КРИВОРІЖГАЗ», яке, в свою чергу, є правонаступником державного підприємства по газопостачанню та газифікації «КРИВОРІЖГАЗ» (а.с.7,8) за адресою: вул. Чкалова, буд. 34 с. Лозуватка Криворізького району, Дніпропетровської області. 23.06.2009 року між позивачем ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» та відповідачем було укладено договір № 8046032 про надання населенню послуг з газопостачання за адресою: вул. Чкалова, буд. 34 с. Лозуватка Криворізького району, Дніпропетровської області (а.с. 6), який був переукладений сторонами 13.11.2012 року (а.с.63-78). Згідно ч. 1,2 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частина 1 ст. 627 ЦК України закріплює, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим до виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з п. 25 договору від 23.06.2009 року, де зафіксовано суму боргу 1642,08 грн. станом на 01.06.2009 року, а також п. 26 примірника договору від 13.11.2012 року наданого [PERSON], де зафіксовано суму боргу 763,21 грн. станом на 01.10.2012 року, остання визначені договорами суми боргу не визнавала (а.с. 6, 63-70). Що стосується примірника договору від 13.11.2012 року, наданого представником позивача на підтвердження факту визнання відповідачкою боргу, який мав місце станом на 01.10.2012 року в сумі 763,21 грн., в якому у п. 26 відсутня відмітка про невизнання [PERSON] вказаного боргу (а.с. 71-78), то суд розцінює вказаний доказ критично, оскільки він суперечить змісту примірника наданому відповідачем, наданий позивачем примірник договору не прошитий, не пронумерований, що не виключає можливість заміни аркушів у ньому. Сторони по справі визнали, що 16.07.2004 року у домоволодінні відповідача [PERSON] за адресою: вул. Чкалова, буд. 34 с. Лозуватка Криворізького району, Дніпропетровської області, було встановлено лічильник з показаннями 194 (а.с. 27, 47). При опломбуванні лічильника показники складали 218 (а.с. 47), що було визнано сторонами по справі і підтверджено показаннями свідка [PERSON] майстра ПАТ «Криворіжгаз». Отже, облік поставленого відповідачу газу та розрахунки за його споживання підлягають визначенню виходячи з показань лічильника, що відповідає п. 22 договору від 13.11.2012 року (а.с. 63-70). Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Оскільки представник позивача за довіреністю, уточнивши свої позовні вимоги просив стягнути заборгованість станом на 01.05.2013 року в розмірі 747,85 грн., інфляційні витрати в сумі 98,99 грн. та 3% річних в сумі 66,74 грн., що згідно розрахунку заборгованості (а.с. 4) є заборгованістю за період з 01.05.2010 року по 01.05.2013 року, то суд вирішує питання про наявність чи відсутність заборгованості за спожитий газ у відповідача саме за вказаний період - з 01.05.2010 року по 01.05.2013 року. Як вбачається з довідки-розрахунку за використаний газ за адресою вул. Чкалова, буд. 34 с. Лозуватка Криворізького району, Дніпропетровської області, правильність даних в якій не оспорювалася сторонами, за період з 01.05.2010 року по 01.05.2013 року відповідачем було спожито 1700 кубів природного газу (показники травня 2010 року 7050 куб. показники травня 2013 року 8750 куб) (а.с.47-49). У вказаний період відповідач являлася споживачем, який споживає до 2500 куб.м. газу в рік, що не заперечувалося сторонами, а отже нарахування їй здійснювалося по 1 категорії (а.с. 48). Згідно постанови НКРЕ № 1239 від 25.10.2008 року з 01.12.2008 року по 01.08.2010 року вартість 1 куб.м. газу для населення, яке споживає до 2500 м3 газу в рік, з використанням лічильника, складала 0,4836 грн./куб. За період з 01.05.2010 року по 01.08.2010 року відповідач спожила 50 кубів газу (7100 куб. показники липня 2010 року 7050 куб. показники травня 2010 року), а отже мала сплатити позивачу 24,18 грн. (а.с.48,79). Згідно постанови НКРЕ № 812 від 13.07.1020 року з 01.08.2010 року вартість 1 куб. м. газу для населення, яке споживає до 2500 м3 газу в рік, з використанням лічильника, склала 0,7254 грн. за куб.м. (а.с.79). Протягом періоду з 01.08.2010 року по 01.05.2013 року відповідач спожила 1650 куб.м. газу (8750 показники травня 2013 року 7100 показники серпня 2010 року). Таким чином, за період з 01.08.2010 року по 01.05.2013 року відповідач мала сплатити позивачу 1196,91 грн. (1650 куб.м. Х 0,7254 грн. тариф). Отже, всього за період з 01.05.2010 року по 01.05.2013 року [PERSON] зобовязана була перерахувати на користь позивача 1221,09 грн. (24,18 грн. + 1196,91 грн.). Як вбачається з довідки-розрахунку, що не заперечувалася сторонами, за період з 01.05.2010 року по 01.05.2013 року [PERSON] сплатила позивачу 1299,99 грн. (а.с.48). Вказаний факт свідчить про відсутність у відповідача [PERSON] боргу за спожитий газ перед позивачем за період з 01.05.2010 року по 01.05.2013 року. Відповідальність визначена ст. 625 ЦК України застосовується у випадку наявності прострочення виконання грошового зобовязання, тому у разі встановлення судом факту відсутності самої заборгованості, відсутні і підстави для застосування ст. 625 ЦК України. Оскільки в задоволенні позову позивача відмовлено, то вимоги про відшкодування на його користь судового збору не підлягають задоволенню в силу ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed