Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Представник позивачки звернувся до суду із позовом про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що 03.10.2018 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. У шлюбі у них народився [INFO] син - [PERSON] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04.07.2018 року шлюб між ними було розірвано. За час перебування у шлюбі позивачка разом із відповідачем за спільні кошти подружжя придбали квартиру за адресою: [ADDRESS] загальною площею 20,77 кв.м.. На момент придбання квартири її вартість становила близько 13 000 доларів США. Крім того була придбана квартира у [ADDRESS] , загальною площею 30,2 кв.м.. Зазначив, що всі фінансові операції, щодо придбання квартир проводив відповідач тому і реєстрація права власності на дане майно було проведено на його ім`я. Оскільки дане майно є спільною сумісною власністю подружжя з посиланням на норми матеріального та процесуального права, у урахуванням зменшення позовних вимог просив визнати спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] квартиру по [ADDRESS] , загальною площею 20,77 кв.м. та визнати за позивачкою право спільної часткової власності на 1/2 даної квартири. Право спільної сумісної власності сторін припинити. Представниками відповідача до суду подано зустрічний позов про визнання нерухомого майна особистою приватною власністю, в обґрунтування якого посилались на те, що відповідач як учасник Антитерористичної операції на підставі рішення Чернівецької міської ради від 05.07.2016 року №295 отримав у власність земельну ділянку, площе. 0,0439 га, кадастровий номер: [NUMBER] по [ADDRESS] Після набуття у приватну власність даної земельної ділянки він її відчужив за 10000 доларів США, які одержав від [PERSON] відповідно до розписки. За умовами домовленості продаж було оформлено шляхом укладення договору дарування. За кошти одержані від продажу земельної ділянки, [PERSON] набув у власність квартиру спільного заселення по [ADDRESS] загальною площею 20,77 кв.м.. Після купівлі у даній квартирі було проведено реконструкцію. Квартира була придбана та реконструйована за особисті кошти [PERSON] отримані від продажу земельної ділянки, а тому вважає дану квартиру особистою приватною власністю. Оскільки [PERSON] не приймала жодної фінансової участі у придбанні та реконструкції квартири, а також для цієї мети не використовувались кошти подружжя з посиланням на норми матеріального та процесуального права, просили визнати квартиру спільного заселення по [ADDRESS] особистою приватною власністю [PERSON] .. В судове засідання представник позивачка не з`явилася. Її представник позов підтримав з підстав викладених у позові. Просив його задовольнити. Проти зустрічного позову заперечував оскільки розписка є фіктивною та не доведено факт продажу земельної ділянки. Відповідач в судове засідання не з`явився. Його представники заперечували проти задоволення позову, оскільки квартира була придбана за особисті кошти відповідача, а тому є особистою приватною власністю відповідача, з цих же підстав підтримали зустрічний позов та просили його задовольнити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 02.05.2019 року, надала суду покази згідно яких пояснила, що була присутньою при передачі коштів [PERSON] близько двох років тому. Вказала, що коли її брат - [PERSON] хотів купити квартиру батько [PERSON] сказав, що надасть йому кошти, але земельну ділянку він має подарувати сестрі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 02.05.2019 року, який є батьком відповідача, пояснив суду, що його син [PERSON] повідомив йому про те, що хоче купити квартиру. Він сину сказав, що надасть йому кошти, проте за умови, що той переоформить земельну ділянку на свою сестру - його дочку. Передачу коштів вони оформили розпискою та згодом було оформлено договір дарування земельної ділянки. Суд заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку. За положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. У відповідності до ч.1, ч.2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбу з 03.10.2008 року, яким між ними було розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04.07.2018 року (а.с. 6). В період з 16.11.2014 року по 17.12.2014 року [PERSON] приймав безпосередню участь в антитерористичні операції (а.с. 132) та отримав посвідчення учасника бойових дій (а.с. 72). Рішенням Чернівецької міської ради №295 від 05.07.2016 року було затверджено проект відведення та передано [PERSON] (учаснику АТО), земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , площею 0,0439 га (кадастровий номер [NUMBER] ) у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с. 133). Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.1 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. За змістом ст. 69-70 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Так відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 01.06.2017 року [PERSON] придбав квартиру спільного заселення [ADDRESS] , загальною площею 20.77 кв.м. (а.с. 141-144). Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Отже для застосування ст. 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Статтею 57 СК України визначено, що майно є особистою приватною власністю дружини, чоловіка, зокрема майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто (п.3 ч.1 ст.57 СК України). Так, відповідно до наданої відповідачем на заперечення позову [PERSON] та підтвердження зустрічного позову копії розписки від 30.05.2017 року він отримав кошти у сумі 10 000 доларів США від [PERSON] з умовою передачі належної йому земельної ділянки, договором дарування у власність [PERSON] (а.с. 140). Факт та умови передачі коштів підтвердили також в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] .. Крім того свідки підтвердили, що кошти отримані відповідачем були на купівлю квартири. Натомість представником позивача окрім посилання на фіктивність дано розписки не надано жодного доказу, який би спростовував факт та умови отримання коштів відповідачем. Враховуючи викладене, дослідивши та проаналізувавши в сукупності письмові докази, покази свідків,

Outcome: approved