Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Прокурор Кременецького району звернувся до суду в інтересах держави в особі фінансового управління Кременецької районної державної адміністрації до [PERSON] про стягнення коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 12 574,79 грн.. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25 серпня 2014 року о 23 год. 42 хв. [PERSON], керував технічно-справним легковим автомобілем [NUMBER], рухався автодорогою «Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече» по вул. 107 Кременецької Дивізії у напрямку об'їздової дороги м. Кременець Тернопільської області зі швидкістю 70 км/год. Продовжуючи подальший рух цією автодорогою водій [PERSON], в порушення вимог п.2.3 «б» Правил дорожнього руху України не був уважним, не стежив належно за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну. Маючи обєктивну можливість завчасно виявити пішохода [PERSON], який прямував у діагонально-зустрічному для водія [PERSON] напрямку по проїзній частині дороги, в порушення п.п. 1.10 та 12.3 ПДР України, виявивши небезпеку для руху, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, хоча мав таку можливість, а продовжував рух. Внаслідок чого, поставив себе в такі умови, що несвоєчасно застосував екстрене гальмування, чим позбавив себе технічної можливості зупинити керований ним автомобіль та скоїв наїзд на [PERSON]. У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження. У зв'язку із отриманими тілесними ушкодженнями, потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії Кременецької районної комунальної лікарні з 25.08.2014 року по 03.09.2014 року та у травматологічному відділенні з урологічними ліжками з 03.09.2014 року по 15.09.2014 року. Відповідно до довідки - розрахунку Кременецькою РКЛ понесені витрати на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] від вчиненого [PERSON] злочину становлять 12574 (дванадцять тисяч пятсот сімдесят чотири) грн. 79 коп.. У судовому засіданні прокурор Кременецького району зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 11430,85 грн. відшкодування шкоди завданої злочином посилаючись на те, що потерпілий був доставлений в лікарню 25.08.14 року о 23.55 год., а тому цей день не потрібно враховувати та послався на доводи викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що батьки доглядали потерпілого, а не персонал Кременецької лікарні. Вислухавши пояснення прокурора, відповідача, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши та оцінивши зібрані докази по справі суд встановив наступні обставини справи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з 25.08.2014 року по 15.09.2014 року перебував на стаціонарному лікуванні у Кременецькій РКЛ у звязку з отриманими травмами під час ДТП 25.08.14 року. ДТП скоїв [PERSON] Догляд за ним у лікарні здійснювали батьки відповідача, годували, лікували. В лікарні перебував 21 день. Декілька днів був в реанімації, а після цього був переведений в травматологію. Лікарями йому було здійснено операцію, санітарки прибирали в палаті. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є матірю відповідача та працює медсестрою в Кременецькій РКЛ в дитячій консультації. Потерпілий перебував тиждень в реанімації, а потім був переведений в травматологію. В реанімації процедури йому робив медперсонал, а у відділі сама здійснювала догляд за [PERSON], оплачувала всі знімки, антибіотики, купила 9 донорів, обробляла пролежні, виносила судна, годувала та перевертала потерпілого. Свідок [PERSON] дав покази аналогічні показам [PERSON]. Вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 05.12.2014 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України за те, що 25 серпня 2014 року о 23 год. 42 хв. [PERSON], керував технічно-справним легковим автомобілем [NUMBER], рухався автодорогою «Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече» по вул. 107 Кременецької Дивізії у напрямку об'їздової дороги м. Кременець Тернопільської області зі швидкістю 70 км/год. Продовжуючи подальший рух цією автодорогою водій [PERSON], в порушення вимог п.2.3 «б» Правил дорожнього руху України не був уважним, не стежив належно за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну. Маючи обєктивну можливість завчасно виявити пішохода [PERSON], який прямував у діагонально-зустрічному для водія [PERSON] напрямку по проїзній частині дороги, в порушення п.п. 1.10 та 12.3 ПДР України, виявивши небезпеку для руху, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, хоча мав таку можливість, а продовжував рух. Внаслідок чого, поставив себе в такі умови, що несвоєчасно застосував екстрене гальмування, чим позбавив себе технічної можливості зупинити керований ним автомобіль та скоїв наїзд на [PERSON]. У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження. Обвинуваченому призначено покарання у вигляді сплати штрафу в розмірі 850 грн., застосовано ст. 69 КК України, без позбавлення права керувати транспортними засобами. Стягнуто в користь держави процесуальні втрати за проведення експертиз. Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі фінансового управління Кременецької РДА до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого залишено без розгляду (а.с. 5-6). Відповідно до довідки-розрахунку Кременецькою РКЛ №646 від 26.05.2015 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії з 25.08.2014 р. по 03.09.2014 р. та у травматологічному відділенні з урологічними ліжками 03.09.2014 р. по 15.09.2014 р. за історією № 5944, 21 ліжко-день, понесені витрати на його стаціонарне лікування становлять 12574 грн.79 коп.: в тому числі - видатки на утримання персоналу відділення 10589, 76 грн.; продукти харчування 135,87 грн.; медикаменти 1758,79 грн. та комунальні послуги 90,37 грн. (а.с.7). Відповідно до ч.1,3 ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину; якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності АР Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно із п.п. 6,7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливо лише тоді, коли є причинний зв»язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. У кримінальному судочинстві відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися на особу, вина якої у вчиненні злочину встановлена обвинувальним вироком суду ( в тому числі без призначення покарання, із звільненням від покарання, про умовне засудження чи засудження з відстрочкою виконання даного вироку). У всіх інших випадках, таке відшкодування провадиться в порядку цивільного судочинства. За роз'ясненнями у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування; Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого; витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 від 16 липня 1993 року. Відповідно до п.2. Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонарного лікувального закладу. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Враховуючи обставини справи та вищезазначені вимоги закону, суд прийшов до переконання, що [PERSON] спричинив тілесні пошкодження потерпілому [PERSON], в зв'язку з чим останній перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії з 25.08.2014 р. по 03.09.2014 р. та у травматологічному відділенні з урологічними ліжками 03.09.2014 р. по 15.09.2014 р. за історією № 5944, 21 ліжко-день, понесені витрати на його стаціонарне лікування становлять 12574 грн.79 коп.. Однак з врахуванням заяви прокурора про зменшення позовних вимог слід стягнути з відповідача 11 430 грн. 85 коп. та судові витрати у справі. Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що догляд за потерпілим здійснювали його батьки і позов безпідставний, оскільки дані доводи спростовуються вищенаведеними доказами. Крім того, свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що у лікарні він перебував 21 день. Лікарями йому було здійснено операцію, санітарки прибирали в палаті. Свідок [PERSON] підтвердила, що потерпілому процедури робив медперсонал.

Outcome: approved