Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

Представник позивача Сідько С.І., яка діє на підставі угоди про надання правової допомоги від 30.03.2021 в інтересах позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , та стягнення пені на заборгованість по аліментам у розмірі 48000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 07 грудня 2007 року позивач та відповідач уклали між собою шлюб, який було розірвано за рішенням Котелевського районного суду Полтавської області, від 21.03.2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , та копією рішення Котелевського районного суду Полтавської області, по справі №1613/1172/2012. [INFO] у позивача з відповідачем народився син - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Починаючи з 2012 року позивач [PERSON] , припинила шлюбні відносини з відповідачем. З того моменту, [PERSON] знаходиться на повному забезпеченні у матері. Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області, по справі №1613/1166/2012, з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що з 2012 року відповідач не сплачує аліменти на утримання дитини, що привело до заборгованості в сумі 48000 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] , №4933, від 23.11.2020 року, виданого державним виконавцем Антрацитівського міськрайонного відділу ДВС. З моменту припинення шлюбних відносин з позивачем, батько дитини, без будь-яких поважних причин, фактично припинив будь-яке спілкування з сином, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти. Тому, позивач просить суд стягнути з [PERSON] неустойку (пеню) за несплату аліментів у період з січня 2013 року по листопад 2020 року у сумі 48000 грн. на свою користь; позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Позивач та її представник в судове засідання повторно не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали до суду письмову заяву від 02.09.2021 про розгляд без участі позивача та його представника, а також позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації. Причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи до суду не надавав. Правом на відзив не скористався. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Котелевської районної державної адміністрації за довіреністю Лоханчук М.П. позовні вимоги підтримала, надала суду Висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] . На підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 грудня 2007 року позивач та відповідач уклали між собою шлюб, який було розірвано за рішенням Котелевського районного суду Полтавської області, від 21.03.2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , та копією рішення Котелевського районного суду Полтавської області, по справі №1613/1172/2012. [INFO] у позивача з відповідачем народився син - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Починаючи з 2012 року позивач [PERSON] , припинила шлюбні відносини з відповідачем. З того моменту, [PERSON] знаходиться на повному забезпеченні у матері. Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області, по справі №1613/1166/2012, з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. З моменту припинення шлюбних відносин з позивачем, батько дитини, без будь-яких поважних причин, фактично припинив будь-яке спілкування сином, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти. Зазначені фактори, позивач розцінює як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки відповідача, свідомого нехтування нею своїми обов`язками. Як зазначено у акті на обстеження домогосподарств депутата Котелевської селищної ради, від 21.01.2020 року, в результаті обстеження домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , було встановлено, що в даному господарстві проживають громадяни: [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] )., хоча зареєстровані вони за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки КНП «Котелевський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 10.12.2019 року, [PERSON] , [INFO] перебуває на диспансерному обліку у сімейного лікаря. Діагноз: Алергічний реніт. Атопічний дерматит, період ремісії. Загроза реалізації бронхіальної астми. Відповідно до довідки КНП «Котелевський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 04.12.2019 року №329, [PERSON] , [INFO] знаходився на стаціонарному лікуванні в дитячому відділенні з. 20.11.2019 р. по 04.12.2019 р., дитина часто проходить курси стаціонарного лікування. Участь у лікуванні брав лише з матір`ю дитини [PERSON] . Враховуючи даний стан здоров`я дитини, позивач має намір періодично лікувати дитину у закордонних фахівців, однак на даний момент зробити цього не може, у зв`язку з тим, що без дозволу батька вивезення дитини за межі України не можливе, а сам батько довгий період не виходить на зв`язок, та не бере ніякої участі у вихованні та лікуванні неповнолітнього [PERSON] . З 2012 року відповідач не сплачує аліменти на утримання дитини, що привело до заборгованості в сумі 48000 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] , №4933, від 23.11.2020 року, виданого державним виконавцем Антрацитівського міськрайонного відділу ДВС. Так, ст.180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.182 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Тобто, неустойка (пеня) - це вид забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому, день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1%. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1% Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц. У справі №333/6020/16-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589 цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і вважала, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Крім того, аналогічний правовий висновок сформульовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц (провадження №14-37цс18), та зазначено про необхідність обчислення пені за прострочення сплати аліментів за кожен день прострочення сплати аліментів. За правилами ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відтак, суд розраховує суму пені за наступною формулою: р=(А1х1 %хQ1)+(A2х1 %хQ2)+.......(An?l%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; А1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; А2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Отже, розмір неустойки (пені) за прострочення аліментів на становить:48000 грн. та виходячи з вимог ч.1 ст.196 СК України, сума неустойки (пені) не перевищує 100 відсотків заборгованості по аліментам. Що стосується вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав, суд вважає за необхідним задовольнити дану вимоги, зважаючи на наступне. Відповідно до ст.164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. Стаття 150 СК України перелічує обов`язки батьків щодо виховання дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Як на підставу позбавлення [PERSON] батьківських прав позивач в позові посилається на те, що відповідач ухиляється від батьківських обов`язків, довгий період не виходить на зв`язок, та не бере ніякої участі у вихованні та лікуванні дитини. Відповідно до висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батька [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] зазначено, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , з 2007 року. Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 21.03.2013 року шлюб було розірвано. На даний час [PERSON] участі у вихованні та матеріальному утриманні дитини [PERSON] не приймає, не цікавиться його життям та здоров`ям, що свідчить про повну відсутність прояву батьківської турботи стосовно дитини. 22.04.2021 працівниками служби у справах дітей селищної ради проведено бесіду з малолітнім [PERSON] , в ході якої він зазначив, що його батько із ним не спілкується, не бере участі у його житті, не цікавиться його навчанням. З метою захисту законних прав та інтересів дитини [PERSON] , виконавчий комітет Котелевської селищної ради, як орган опіки та піклування, прийшов до висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.79-81). Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно його неповнолітнього сина є свідомим нехтуванням своїми батьківськими обов`язками. Сам факт наявності заборгованості по сплаті аліментів, також, свідчить про те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, оскільки батьківські обов`язки включають в себе також і матеріальне забезпечення дитини. Таким чином, докази справи свідчать про те, що відповідач на протязі тривалого часу практично не дотримується приписів ст. 150, 155, 180 СК України, неналежним чином виконує обов`язки по вихованню та утриманню своєї дитини, що стало підставою для надання відповідного висновку комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Котелевської селищної ради про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] щодо стягнення пені на заборгованість по аліментам та позбавлення батьківських прав [PERSON] , які підлягають задоволенню. На підставі ст 141 ЦПК України, враховуючи те, що позовні вимоги судом задоволені, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати з судового збору сплачені позивачем при подачі позовної заяви у розмірі 908,0 грн.

Outcome: approved