Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

Прокурор м. Кам'янця-Подільського звернувся в суд в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Міністерство освіти і науки України, Подільський державний аграрно-технічний університет до [PERSON] про відшкодування шкоди, пов'язаної з незаконним звільненням працівника. Вказав, що згідно рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду від 22.09.2014 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 13.11.2014 року [PERSON] поновлено на посаді декана біотехнологічного факультету Подільського державного аграрно-технічного університету та стягнуто з університету на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 30\~325,36 грн. Згідно рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду від 09.10.2014 року [PERSON] поновлено на посаді завідувача науково-виробничою лабораторією механізації технологічних процесів Подільського державного аграрно-технічного університету та стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 15\~437,60 грн. та 1000 грн. моральної шкоди. На виконання вказаних рішень університетом грошові кошти виплачено повністю. Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 12.11.2014 року рішення від 09.10.2014 року змінено в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнуто на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 8048,84 грн. Ухвалою Камянець-Подільського міськрайонного суду від 27.01.2015 року відмовлено в задоволенні заяви університету про поворот виконання судового рішення. Таким чином внаслідок незаконного звільнення [PERSON] та [PERSON] університету завдано шкоду у загальному розмірі 46\~762,96 грн. Оскільки накази 146-к від 29.05.2014 року, та 81-к від 08.04.2014 року на підставі яких [PERSON] та [PERSON] звільнені, були видані ректором університету [PERSON], тому відшкодування шкоди підлягає стягненню з нього. В судовому засіданні прокурор заявлений позов підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач та його представник в судове засідання не зявилися. У письмових поясненнях проти позову представник відповідача вказав, що завідувача науково-виробничою лабораторією механізації технологічних процесів Подільського державного аграрно-технічного університету [PERSON] було звільнено 08.04.2014 року за прогул, тобто його відсутність на робочому місці понад три години, так як він не зявився на роботу та не повідомив керівництво про причини його відсутності. Тому, на момент підписання відповідачем наказу про звільнення, для цього були всі законні підстави. Рішенню про звільнення [PERSON] передувало рішення [PERSON] Подільського державного аграрно-технічного університету, яка відбулась 29.05.2014 року. Даним рішенням [PERSON] рада підтримала пропозицію щодо звільнення [PERSON] з займаної посади. Просив у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши прокурора, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що наказом виконуючого обовязки ректора Подільського державного аграрно-технічного університету [PERSON] №146-к від 29.05.2014 року [PERSON] звільнено з посади декана біотехнгічного факультету на підставі п.3 ст 40 КЗпП. Згідно із рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду від 22.09.2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 13.11.2014 року, [PERSON] поновлено на посаді декана біотехнологічного факультету Подільського державного аграрно-технічного університету та стягнуто з університету на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 30\~325,36 грн. Наказом виконуючого обовязки ректора Подільського державного аграрно-технічного університету [PERSON] №81к від 08.04.2014 року, [PERSON] звільнено з посади завідувача науково-виробничою лабораторією механізації технологічних процесів за п. 4 ст. 40 КЗпП України. Згідно із рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду від 09.10.2014 року [PERSON] поновлено на посаді завідувача науково-виробничою лабораторією механізації технологічних процесів Подільського державного аграрно-технічного університету та стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 15\~437,60 грн. та 1000 грн. моральної шкоди. На виконання вказаних рішень університетом грошові кошти виплачено повністю, що підтверджується платіжним дорученням №508 від 29.09.2014р. та платіжними відомостями №324 від 23.09.2014р., №374 від 13.10.2014р., №406 від 27.10.2014р. Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 12.11.2014 року рішення від 09.10.2014 року змінено в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнуто на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 8048,84 грн. Ухвалою Камянець-Подільського міськрайонного суду від 27.01.2015 року відмовлено в задоволенні заяви університету про поворот виконання судового рішення. Вищевказані рішення суду набрали законної сили, а тому встановлені ним обставини відповідно до положень ч.3 ст.61 ЦПК України не потребують доказуванню. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. Згідно п.8 ст.134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку коли службова особа винна в незаконному звільнені або переведенні працівника на іншу роботу. Як вбачається з п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» від 29.12.1992 року №14, застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п.8 ст.134 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов'язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини. Також у п.33 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06.11.1992 року вказано, що при незаконному звільненні працівника настає повна матеріальна відповідальність винних у цьому службових осіб і обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону. З огляду на встановлені у справі обставини та вимоги закону, суд вважає, що заявлені прокурором позовні вимоги слід задовольнити в повному об'ємі, стягнувши з відповідача на користь Подільського державного аграрно-технічного університету шкоду заподіяну у зв'язку із незаконним звільненням працівників та оплатою їм часу вимушеного прогулу. Також підлягають стягненню з [PERSON] в дохід держави витрати по сплаті судового збору відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст.2, 3, 15, 16 ЦК України, ст.ст.134, 237 КЗпП України та

Outcome: approved