Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] - адвокат Штендер М.В. звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що [PERSON] , котра померла [INFO] , належали: земельна ділянка площею 1,5358 га, кадастровий номер 4622485600:15:000:0048, що знаходиться на території Поповицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Шегинівська сільська рада Яворівського району Львівської області), цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №737795 від 16.03.2009р., а також земельна ділянка площею 0,4174 га, кадастровий номер 4622485600:12:000:0083, що знаходиться на території Поповицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Шегинівська сільська рада Яворівського району Львівської області), цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №737796 від 16.03.2009р. Вказує, що спадкодавець [PERSON] за життя всім своїм майном розпорядилася, склавши заповіт на користь позивачки [PERSON] . Покликається на те, що позивачка [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла дану спадщину, факт прийняття нею (позивачкою) спадщини стверджується своєчасним зверненням до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Зазначає, що позивачка [PERSON] позбавлена можливості реалізувати та оформити свої спадкові права в позасудовому порядку, а тому просить суд ухвалити рішення, яким визнати за позивачкою [PERSON] право власності на спірні земельні ділянки, розташовані на території Поповицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Шегинівська сільська рада Яворівського району Львівської області), в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак в матеріалах справи міститься ордер про надання правової допомоги, згідно якого її інтереси представлятиме представник адвокат Штендер М.В. Також в матеріалах справи міститься заява адвоката Штендера М.В., в якій такий зазначає, що підтримує позовні вимоги свого довірителя, просить розглядати справу за наявними матеріалами та без його (представника) участі. Представник відповідача Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, проте подав заяву, в якій зазначив, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог, пред`явлених позивачкою [PERSON] , просить розглядати дану цивільну справу у його відсутності. Представник третьої особи в.о. завідувача Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області в судове засідання не з`явився, проте надіслав заяву-повідомлення №01-16/112 від 19.05.2021р. та копію спадкової справи №87/2010, що заведена після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Просив розглядати дану справу у його (представника) відсутності. Третя особа\~ [PERSON] \~в судове\~засідання не\~з`явилася,\~а подала\~письмову заяву,\~в якій\~зазначила,\~що не\~претендує на\~спірні земельні\~ділянкиплощею 1,5358 га та площею 0,4174 га на території колишньої Поповицької сільської ради Мостиського району Львівської області, які належали [PERSON] ; не заперечує щодо задоволення позовних вимог, заявлених позивачкою [PERSON] ; подальший розгляд справи за позовом [PERSON] просить проводити без її участі. Третя особа [PERSON] повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явився та не скерував на адресу суду будь-якої письмової заяви. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Судом встановлено, що [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] . До складу даної спадщини входять: земельна ділянка площею 1,5358 га, кадастровий номер 4622485600:15:000:0048, що знаходиться на території Поповицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Шегинівська сільська рада Яворівського району Львівської області), цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №737795 від 16.03.2009р., а також земельна ділянка площею 0,4174 га, кадастровий номер 4622485600:12:000:0083, що знаходиться на території Поповицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Шегинівська сільська рада Яворівського району Львівської області), цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №737796 від 16.03.2009р. Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном розпорядилася, а саме 04.08.2003 року склала заповіт, посвідчений в Поповицькій сільській раді Мостиського району, яким усе свої майно заповіла [PERSON] (позивачці). Даний заповіт зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за №80 та в спадковому реєстрі за №39934802. З матеріалів справи відомо, що спадкодавець [PERSON] , яка померла [INFO] , на час своєї смерті проживала та була зареєстрована одна в [ADDRESS] . З копії спадкової справи №87/2010, що заведена у Мостиській державній нотаріальній конторі Львівської області після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , слідує, що зазначену спадщину прийняла спадкоємець за заповітом дочка спадкодавця [PERSON] позивачка [PERSON] ; факт прийняття нею спадщини стверджується зверненням до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, [PERSON] не заявила про відмову від даної спадщини. Тобто, у відповідності до вимог ст.1269 ЦК України, позивачка [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті спадкодавця [PERSON] . Спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині спадкодавця [PERSON] , та які б у встановлений законом строк прийняли таку, судом не встановлено. В той же час, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки позивачка [PERSON] не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у зв`язку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть та копією заповіту спадкодавця [PERSON] ; повідомленням Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області №01-16/112 від 19.05.2021р.; копією спадкової справи №87/2010, що заведена після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №737795 від 16.03.2009р.; копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №737796 від 16.03.2009р.; листом-повідомленням в.о. завідувача Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області від 15.04.2019р. №02-14/212, адресованого позивачці [PERSON] , про неможливість оформлення спадкових прав на спірні земельні ділянки; довідкою виконавчого комітету Поповицької сільської ради від 01.07.2010р. №295; копіями сторінок паспорта позивачки [PERSON] ; іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України). Оскільки у зв`язку з вищевикладеними обставинами питання про право позивачки на спірне майно (земельні ділянки) не може бути вирішено в позасудовому порядку, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання за нею (позивачкою) права власності на вищевказане майно. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положення ст.ст.81, 131 ЗК України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. З врахуванням викладеного, зокрема того, що судом достовірно встановлено, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем за заповітом спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця [PERSON] ; вона у передбачений законом спосіб (строк і порядок) прийняла дану спадщину; інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, судом не встановлено; до складу спадщини спадкодавця [PERSON] входять зазначені земельні ділянки; право власності на спірні земельні ділянки були посвідчені Державними актами на право власності на земельні ділянки, виданими і зареєстрованими у встановленому законом порядку, однак оригінали таких втрачено, суд приходить до висновку, що обраний позивачкою спосіб захисту своїх порушених прав як визнання за нею права власності на спадкове майно є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самих порушених прав позивачки, а тому може бути застосований судом. Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачкою [PERSON] права на спірні земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved