Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Представник позивачка звернувся до суду з вказаним позовом і просить суд зняти арешт та заборону на відчуження майна [PERSON], що був накладений постановою державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Дніпропетровської області [PERSON] від 06.02.2014 року. Представник позивача у судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву, у якій просить розглядати позов за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, причини не явки суду не повідомив. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідив матеріали справи і оцінив їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. Судом встановлено, що 02.08.2013 року [PERSON] за нотаріально посвідченої довіреністю передав свій автомобіль марки DAEWOO NUBIRAЗНГ 1998 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований ВРЕР № З УДАШ ГУМВС України в Запорізької області [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до умов зазначеної довіреності кожен з них має право продати, обміняти, передати в оренду, заставу тощо зазначений автомобіль за ціну та на умовах на свій розсуд. Довіреність видана з правом передоручення строком на 5 років. Фактично [PERSON] придбав у [PERSON] зазначений автомобіль, сплатив йому оговорену грошову суму у розмірі вартості зазначеного автомобіля. 16.11.2013 року [PERSON] на підставі зазначеної вище довіреності, виданої йому [PERSON] видав довіреність на зазначений автомобіль на ім'я позивача та на ім'я його дружини [PERSON] строком до 02.08.2018 року, з тими ж правами на автомобіль, на яких [PERSON] передав його зазначений автомобіль. Тобто позивач з дружиною фактично теж придбали у [PERSON] зазначений автомобіль, сплатив йому оговорену грошову суму у розмірі вартості зазначеного автомобіля. Зазначеними довіреностями відносно вказаного вище автомобіля передбачені і інші права у тому числі і усі права, надані позивачу, в тому числі з правом звернення до суду з позовною заявою. До березня 2013 року на підставі виданих довіреностей позивач користувався зазначеним автомобілем та мав намір зняти його з реєстрації, щоб надалі переоформити його на свої ім'я. Але позивача зупинили працівники ДАІ і вилучили у нього зазначений автомобіль. Від працівників ДАІ позивач дізнався про те, що автомобіль знаходиться у розшуку на підставі постанови державного виконавця у зв'язку з заборгованістю [PERSON] по виплаті аліментів. Як стало відомо, 06.02.2013 року постановою державного виконавця Комунарського відділу ДВС Запорізького міського управління юстиції [PERSON] по виконавчому провадженню № 40310675 був накладений арешт на зазначений вище автомобіль та оголошена заборона на його відчуження. Виконавче провадженню № 40310675 було відкрито на підставі виконавчого листа № 2/337/1703/2013, виданому 15.10.2013 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини по 700 грн. щомісячно та на її утримання до досягнення дитиною віку 3 років по 300 грн. щомісячно. Тобто [PERSON] повинен був сплачувати по виконавчому листу по 1 тис. грн.. щомісячно. Але він аліменти не сплачував відповідно до рішення суду, утворилася заборгованість, і з метою виконання рішення суду державний виконавець наклав арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON], а також заборонив відчуження будь - якого майна, що зареєстровано на [PERSON]. Крім того, державний виконавець передав в ДАЇ орієнтування на розшук зазначеного вище автомобіля, який зареєстрований на ім'я [PERSON]. Після того, як працівники ДАІ зупинили позивача на вказаному автомобілі та вилучили його, позивач звернувся до Комунарського відділу ДВС Запорізького міського управління юстиції і дізнався про усі ці обставини. Державний виконавець повідомив мене про те, що забрати автомобіль позивач зможе тільки після того, як [PERSON] сплатить усю заборгованість по виконавчому листу. Але [PERSON] на телефонні дзвоники позивача не відповідає, і знайти позивачеві його не вдалося. Тому позивач 25.03.2014 року разом зі своєю дружиною за рахунок своїх особистих коштів сплатив заборгованість [PERSON] по аліментам. І того ж дня 25.03.2013 року державний виконавець надав позивачеві довідку - розрахунок про сплачену заборгованість по аліментам, також 25.03.2014 року виконавець виніс постанову про зняття з розшуку майна боржника [PERSON] на тій підстави, що заборгованість по аліментам сплачена у повному обсязі, що має своє підтвердження. В зв'язку з тим, що підстав, згідно яким був накладений арешт на майно [PERSON] у тому числі і на зазначений автомобіль, не існує, позивач звернувся до відділу ДВС з проханням зняти арешт з вказаного автомобілю та заборону на його відчуження. Але отримав відповідь про відмову зняття з арешту з мого автомобілю, яка була мотивована тим, що відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна боржника може бути знятий тільки за рішенням суду. Тому позивач змушений звернутися до суду з вказаною заявою. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», - особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», - у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Відповідно до ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», - у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, суд вважає необхідним зняти арешт та заборону на відчуження майна [PERSON], що був накладений постановою державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції [PERSON] від 06.02.2014 року.

Outcome: approved