Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь УПСЗН адміністрації Індустріального району Харківської міської ради надміру виплачену щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, внаслідок подання документів з недостовірними даними з боку відповідача в розмірі 15661,46 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що відповідач перебувала на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради з 29.09.2015 року, як внутрішньо переміщена особа за фактичним місцем проживання (перебування) за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» № 505 від 01.10.2014 року, відповідач з 13.02.2015 року по 12.08.2015 року отримувала на себе та на малолітнього сина [PERSON], [INFO] щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в Управлінні праці та соціального захисту населення Московського району Харківської міської ради, а з 06.10.2015 року по 30.09.2016 року в Управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради в розмірі 1326,00 грн. щомісячно на сімю. 06.10.2016 року Управлінням встановлено, що з 14.11.2014 року малолітній син відповідача [PERSON] згідно даних довідки про реєстрацію місця проживання/перебування особи № 39/3239 від 14.11.2014 року, зареєстрований за адресою: [INFO]. Вказана територія є територією, яка відноситься до регіонів, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, у звязку з чим малолітній син відповідача не має права на статус внутрішньо переміщеної особи. Таким чином відповідач у період з 12.02.2015 року по 12.08.2015 року неправомірно отримувала бюджетні кошти в Управлінні праці та соціального захисту населення Московського району Харківської міської ради, а з 06.10.2015 року по 30.09.2016 року в Управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради. Таким чином, представник позивача зазначає, що відповідачем неправомірно отримані кошти на загальну суму 15661,46 грн. Сторони у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, що підтверджується поштовими повідомленнями, які знаходяться в матеріалах справи. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Від представника позивача до суду надійшла заява, в якій вона просить справу розглянути за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Від представника відповідача до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі. В обґрунтування клопотання представник позивача посилається на те, що відповідачем виплачена позивачу вся сума заборгованості. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач перебувала на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради з 29.09.2015 року, як внутрішньо переміщена особа за фактичним місцем проживання (перебування) за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про облік внутрішньо переміщених осіб» № 509 від 01.10.2014 року, довідка внутрішньо переміщеної особи є документом, який видається громадянам України, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції. На підставі Постанови Кабінету Міністрів України «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» № 505 від 01.10.2014 року, відповідач з 13.02.2015 року по 12.08.2015 року отримувала на себе та на малолітнього сина [PERSON], [INFO] щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в Управлінні праці та соціального захисту населення Московського району Харківської міської ради, а з 06.10.2015 року по 30.09.2016 року в Управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради в розмірі 1326,00 грн. щомісячно на сімю. 06.10.2016 року Управлінням встановлено, що з 14.11.2014 року малолітній син відповідача [PERSON] згідно даних довідки про реєстрацію місця проживання/перебування особи № 39/3239 від 14.11.2014 року, був народжений та зареєстрований за місцем мешкання та реєстрації свого батька [PERSON] за адресою: Харківська область, Ізюмський район, с. Заводи, вул. Миру, 67. Вказана територія є територією, яка відноситься до регіонів, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, у звязку з чим малолітній син відповідача не має права на статус внутрішньо переміщеної особи. На підставі Наказу антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.10.2014 року № 33/6/а, антитерористична операція на території Харківської області проводилась у термін з 07.04.2014 року до 14.09.2014 року. Таким чином, вимоги позивача ґрунтуються на тому, що син відповідача [PERSON], [INFO], був народжений після закінчення терміну проведення антитерористичної операції на території Харківської області та постійно після народження мешкає разом з батьками на території м. Харкова та Харківської області, яка не відноситься до районів проведення антитерористичної операції, у звязку з чим, [PERSON] не є внутрішньо переміщеною особою, та не мав права на отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам. Не погодившись з позовними вимогами, відповідач [PERSON] звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.11.2017 року, позовні вимоги [PERSON] задоволені повністю. Визнано протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради щодо не видачі довідки внутрішньо переміщеній особі, призначення та виплати щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, [PERSON], [INFO]. Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради видати [PERSON], [INFO], довідку внутрішньо переміщеної особи, відповідно до Постанови КМУ №509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб». Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради призначити [PERSON], [INFO], щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 884 грн. з моменту припинення, тобто з 06 жовтня 2016 року та виплачувати її уповноваженому представнику сімї [PERSON]. Повернуто [PERSON] незаконно стягнуті з неї кошти у розмірі 884,00 грн. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2017 року постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.11.2017 року залишено без змін. Таким чином, питання щодо протиправності дій відповідача [PERSON], яка полягала в неправомірному отриманні бюджетних коштів в розмірі 15661,46 грн., які виплачені в якості адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, вже вирішено в судовому порядку. Рішення суду набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. З огляду на вищевказане, враховуючи те, що обставини на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, встановлені постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.11.2017 року, яка залишена без змін Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2017 року, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». Відповідно до п. 19 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed