Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

Представник приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «АСКА» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення сплаченого страхового відшкодування у розмірі 28 946,91 грн. та сплаченого судового збору у розмірі 1600,00 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 03.11.2015 року по вул. Стрийській, 199 у м. Львові відповідач скоїв зіткнення з транспортним засобом «Мерседес», державний номер [NUMBER] , якому заподіяв механічні пошкодження. Таким чином, відповідач скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Факти, які підтверджують вину відповідача у скоєнні ДТП та завданні шкоди транспортному заслбу, вказані в постанові Івано-Франківського міського суду від 22.12.2015 року. Пошкоджений з вини відповідача автомобіль «Мерседес», державний номер [NUMBER] було застраховано позивачем у відповідності з Договором страхування транспортних засобів № 3338640 від 20.01.2015 року. Вищевказаний договір було укладено за програмою БО-БИ-Б. Відповідно до умов договору, а саме п. 4.2.2 договору № 3338640 від 20.01.2015 року за програмою БО-БИ-Б у калькуляції збитку не враховується знос підлягаючих заміні частин та деталей транспортного засобу. Випадок було визнано страховим та на виконання умов Договору страхування транспортних засобів № 3338640 від 20.01.2015 року, позивач відшкодував своєму страхувальнику суму у розмірі 46 777,23 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 18864, № 19042, № 19162, № 19261. Розрахунок страхового відшкодування зроблено на підставі висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 0419 від 11.11.2015 року. Цивільно-правова відповідальність відповідача, в свою чергу, була зазстрахована у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/8452967. Заборгованість відповідача перед страховою компанією складає 28 946,91 грн. (46 777,23 грн. загальна сума відшкодування за договором страхування транспортного засобу, яку відшкодовано ПрАТ «УАСК АСКА» своєму страхувальнику - 17 830,32 грн. сума, відшкодована ПрАТ «СК «Арсенал Страхування»). 04.11.2017 року за вих № 112-15/2 на адресу відповідача було направлено лист з проханням у добровільному порядку сплатити суму сплаченого страхового відшкодування, однак на даний час сума боргу відповідачем не сплачена. Представник позивача не з`явився, до суду подав заяву за змістом якої просить розглядати справу без його участі та підтримує заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечили щодо позовних вимог, зазначаючи, що ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» здійснила виплату не відшкодування матеріальних збитків, які понесла застрахована особа або потерпілий, розмір якої визначається на підставі розміру матеріального збитку, розрахованого шляхом проведення відповідної експертизи, згідно Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена Наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, а страхову виплату - грошове зобов`язання перед страхувальником згідно умов договору, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів, згідно умов договору добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО). Різниця в розмірі 28 946,91 грн. утворилася внаслідок того, що ПрАТ «УАСК АСКА» при сплаті вартості відновлювального ремонту, не було враховано знос на запасні частини так, як того вимагає Методика. Тобто, цей ризик до договору КАСКО ПрАТ «УАСК АСКА» взяла на себе, а ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» виконала у повному обсязі свої зобов`язання перед ПрАТ «УАСК АСКА», перед страхувальником [PERSON] , взявши на себе обов`язок відшкодування шкоди саме в обсязі її повного заподіяння, тобто за результатами встановлення її фактичного розміру, передбаченого Методикою, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди». На момент звернення до суду позивач отримав у встановленому законом порядку відшкодування матеріальної шкоди, що підлягає стягненню з винної в її заподіянні особи і підлягає відшкодуванню у розмірі 17 830,32 грн., на підставі висновку експертного автотоварознавчого дослідження, відповідно до Методики, що передбачає нарахування зносу (п. 7.38), так як термін експлуатації застрахованого автомобіля потерпілого «Mercedes-Benz GL550», д.р.н. [NUMBER] , на момент страхування і здійснення ДТП становив понад 7 років. Отже, межі майнової відповідальності страховика ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» співпадають з межами відповідальності відповідача [PERSON] , тому ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» у повному обсязі відшкодувала матеріальні збитки, понесені потерпілим, замість [PERSON] перед ПрАТ «Українська страхова компанія «АСКА». Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з накладенням стягнення - 340 гривень штрафу. Як зазначається у постанові суду, 03.11.2015 року о 23.30 год. водій [PERSON] по вул.Стрийській, 199 в м.Львові керуючи транспортним засобом Hyundai Elantra д.н.з. [NUMBER] не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з транспортним засобом Mercedes-Benz GL 550 д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження і такими своїми діями [PERSON] вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП. (а.с. 5). Відповідно до Договору страхування транспортних засобів № 3338640 від 20.01.2015 року, автомобіль «Мерседес», державний номер [NUMBER] було застраховано [PERSON] у ПрАТ «Українська страхова компанія «АСКА» (а.с. 6-15). Страховим актом № 1318/10 від 20.11.2015 року випадок було визнано страховим (а.с. 17). Заявою потерпілого від 04.11.2015 року ПрАТ «Українська страхова компанія «АСКА» звернулася на ім`я генерального директора ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про відшкодування шкоди транспортного засобу (а.с. 36-37). Згідно висновку № 0419 експертного автотоварознавчого дослідження, по листу ПрАТ «Українська страхова компанія «АСКА» від 11.11.2015 року, ринкова вартість автомобіля Mercedes-Benz GL 550 д.н.з. [NUMBER] , станом на момент ДТП - 03.11.2015 року, без врахування аварійних пошкоджень, становить 682 960,77 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля Mercedes-Benz GL 550 д.н.з. [NUMBER] , станом на момент ДТП - 03.11.2015 року, становить 42 527,23 грн. Вартість відновлювального ремонту, з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових автомобіля Mercedes-Benz GL 550 д.н.з. [NUMBER] , станом на момент ДТП - 03.11.2015 року, становить 17 830,32 грн. (а.с. 18-35). Платіжними дорученнями № 18864, № 19042, № 19162, № 19261 позивач перерахував кошти страхового відшкодування, на виконання умов Договору страхування транспортних засобів № 3338640 від 20.01.2015 року, у сумі 46 777,23 грн. (а.с. 43-46). Листом від 04.11.2017 року за вих № 112-15/2 позивачем на адресу відповідача було направлено лист з проханням у добровільному порядку сплатити суму сплаченого страхового відшкодування (а.с. 47). Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій), та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина першастатті 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. З огляду на вказане, стаття 1191 ЦК України та стаття 38 ЗаконуУкраїни «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, істаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист. Вимога позивача (страховика потерпілого) до завдавача шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства. Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні. Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Законуреалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Аналогічні висновки викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року (справа № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176 цс 18). Згідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відтак, як слідує з матеріалів справи, ПрАТ Українська страхова компанія «АСКА» здійснила виплату не відшкодування матеріальних збитків, які понесла застрахована особа (потерпілий), розмір якої визначається на підставі на підставі розміру матеріального збитку, розрахованого шляхом проведення відповідної експертизи згідно Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003р. за № 1074/8395), а страхову виплату - грошове зобов`язання перед страхувальником згідно умов договору, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів згідно умов договору добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО). Різниця в 28946,91 грн. утворилася внаслідок того, ПрАТ Українська страхова компанія «АСКА» при сплаті вартості відновлювального ремонту не було враховано знос на запасні частини, так як того вимагає Методика, тобто цей ризик по договору КАСКО ПрАТ Українська страхова компанія «АСКА» взяла на себе, а ПрАТ СК «Арсенал Страхування» виконала в повному обсязі свої зобов`язання перед ПрАТ Українська страхова компанія «АСКА», перед страхувальником [PERSON] , взявши на себе обов`язок відшкодування шкоди саме в обсязі її повного заподіяння, тобто за результатами встановлення її фактичного розміру передбаченого Методиткою, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди». Як слідує з досліджених доказів, позивач отримав відшкодування матеріальної шкоди, що підлягає стягненню з винної в її заподіянні особи і підлягає відшкодуванню у розмірі 17 830,32 грн., на підставі висновку експертного автотоварознавчого дослідження, відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, що передбачає нарахування зносу (п.7.38), так як термін експлуатації застрахованого автомобіля потерпілого «Меrcedes-Benz GL550» д.р.н. [NUMBER] на момент страхування і здійснення ДТП становив понад 7 років). А відтак, межі майнової відповідальності страховика - відповідача ПрАТ СК «Арсенал Страхування» співпадають з межами майнової відповідальності [PERSON] Тому ПрАТ СК «Арсенал Страхування» у повному обсязі відшкодувала матеріальні збитки, понесені потерпілим, замість [PERSON] перед ПрАТ Українська страхова компанія «АСКА». З огляду на вищенаведене, позов ПрАТ Українська страхова компанія «АСКА» не підлягає до задоволення. Частинами першою та другою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи, що у задоволенні позову відмовлено повністю, суд вбачає підставною вимогу відповідача про стягнення з ПрАТ Українська страхова компанія «АСКА» на його користь 5120,00 грн. понесених ним витрат на правову допомогу.

Outcome: approved