Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 15798,76 грн. за кредитним договором №DNH4KP99580512 від 01.04.2006 року, а також стягнути судовий збір. В обґрунтування свої позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору №DNH4KP99580512 від 01.04.2006 року відповідач отримав кредит у розмірі 2533,69 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості за кредитом здійснюється щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Відповідач своїх обов'язків належним чином не виконує, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 15.04.2014р. складає 20022,33 грн., з яких: 488,13 грн. - заборгованість за кредитом, 5601,93 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 13932,27 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Від вказаної суми заборгованості віднімається сума у розмірі 5452,08 грн., яка була стягнута з відповідача судовим наказом Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 28.04.2009р. Тому різниця становить 14570,25 грн. А також штрафи відповідно до Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 728,51 грн. - штраф (процентна складова). Отже заборгованість до стягнення становить суму 15798,76 грн. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити та стягнути суму заборгованості, пояснила, що ухвалою суду від 28.042009 року було стягнуто в наказному провадженні суму заборгованості 5 452,08 грн. за даним кредитним договором, тому вважає, що строк позовної давності зверненням до суду із заявою про видачу судового наказу, переривався. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, просив застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позову. Крім того, посилався на судову практику та просив врахувати відсутність письмового договору про збільшення позовної давності. Судом були встановлені наступні обставини справи і визначені відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами кредитного договору та ЦК України. Відповідно до Заяви позичальника №DNH4KP99580512 від 01.04.2006 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 2533,69 грн. строком на 12 міс. по 02.04.2007р. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач ознайомлений та надав свою згоду з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами. (а.с.5, 6-9). Згідно судового наказу від 28.04.2009 року, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу з [PERSON] на користь позивача було стягнуто заборгованість за кредитом у розмірі 5452,08 коп. (а.с.3). 30.07.2014 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу ухвалено заочне рішення, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено та стягнуто 15798,76 грн. заборгованості за кредитним договором №DNH4KP99580512 від 01.04.2006 року , а також судовий збір у розмірі 243,60 грн. (а.с.26-27), ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 31.03.2015р. було задоволено заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення та скасовано заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 30.07.2014р. (а.с.52). Суд, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно з'ясувавши обставини цієї справи, вислухавши пояснення сторін, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у зв'язку із пропуском строку позовної давності за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст.ст. 526, 527, 530, 610 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобов'язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У відповідності до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Разом з тим, згідно положень ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давністі до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (неустойки, звернення стягнення на заставлене майно тощо). Судом враховано, що позивач звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу, яку було задоволено та 28.04.2009 року видано судовий наказ про стягнення заборгованості по кредиту у розмірі 5452, 08 грн. До суду з позовом позивач звернувся 29.04.2014 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності, в межах якого позивач міг звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. До посилань представника позивача на п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, яким термін позовної давності встановлено у 5 років, суд ставиться критично за таких підстав. В позовній заяві зазначено, що відповідач отримав кредитні кошти за Умовами кредитування «Розстрочка», проте, в заяві позичальника №DNH4KP99580512 від 01.04.2006 року, зазначено, що [PERSON] отримав кредит у розмірі 2533,69 грн. відповідно до Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Крім того, відповідно до ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Зазначений висновок грутнується та відповідає правовій позиції у справі №6-16цс15, що переглядалась в касаційному порядку Верховним Судом України, постанова від 11.03.2015 року. Враховуючи викладене, пояснення представника відповідача щодо застосування наслідків пропуску строку, суд вважає, що в позові слід відмовити у зв'язку із пропуском позивачем строку позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі, понесені позивачем судові витрати згідно ст. 88 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Outcome: dismissed