Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

Представник позивачки звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання за його довірителькою права власності на 1/2 частину домоволодіння по [ADDRESS], на ? частину земельної ділянки за тією ж адресою, та стягнення половини вартості автомобіля та трьох комбайнів, які перебували у їх спільній власності. В процесі розгляду справи в суді представник позивачки подав додаткову заяву про зменшення вимог, оскільки відмовляється від грошової компенсації за автомобіль у зв'язку із його продажем під час шлюбу, яка прийнята судом. В судовому засіданні представник позивачки пояснив, що спірне нерухоме та рухоме майно є спільною сумісною власністю сторін по справі, оскільки набуте ними під час перебування у шлюбі, а тому за загальним правилом має бути поділено пополам. Просить визнати право власності на ? частину нерухомого майна та стягнути грошову компенсацію за частку в рухомому майні, припинити право спільної сумісної власності подружжя. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та пояснила що вона бажає отримати саме грошову компенсацію за транспортні засоби, оскільки вони їй не потрібні. Відповідач та його представник позов визнали частково та пояснили, що дійсно господарство, яке розташоване по [ADDRESS] було набуто сторонами під час шлюбу та підлягає поділу пополам. Щодо інших вимог, то вважає, що у визнанні права власності на ? частину земельної ділянки під будинком слід відмовити, бо вона була ним приватизована, а позивачка своїм правом на приватизацію не скористалася. Щодо комбайнів, то вважає, що поділу підлягають лише Сlaasdominator-96 та Сlaasdominator-106, та їх слід поділити в натурі, оскільки це можливо, та він має можливість сплатити різницю вартості дорожчого. Щодо комбайна Вольво, то він був придбаний та проданий під час шлюбу а тому в спільне майно подружжя, яке ділиться не включається. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивачка та відповідач зареєстрували шлюб 08.10.2000 року, який був розірваний 10.07.2012 року. Господарство по [ADDRESS] згідно ст.60 Сімейного кодексу України та ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України слід вважати спільною сумісною власністю подружжя, оскільки воно було набуто ними згідно договору купівлі-продажу від 04.06.2002 року, однак було зареєстровано на відповідача, що підтверджується свідоцтвом виданим Новоселицькою міськрадою від 27.05.2011 року. У задоволенні вимоги позивачки про поділ спільного рухомого майна шляхом здійснення грошової компенсації слід відмовити виходячи із наступного. Дійсно у власності подружжя перебували комбайни марки Сlaasdominator-96, Сlaasdominator-106, та Вольво-830, що визнав відповідач. Перші два з них в даний час перебувають у володінні [PERSON], а останнього - Вольво-830 було знято з обліку 18.08.2011 року, тобто в період подружнього життя, а тому він не може включатися в спільне майно подружжя яке ділиться, оскільки був проданий. В даному випадку до спірних правовідносин слід застосувати загальний принцип закріплений в ч.1 ст.71 Сімейного кодексу України, згідно якого майно що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Так, оскільки комбайнів два, то їх можна поділити в натурі виділивши кожному по одному. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачкою невірно вибрано спосіб захисту свого права, а тому із врахуванням принципу диспозитивності в задоволені позову в цій частині слід відмовити. Щодо позовних вимог про встановлення права власності на земельну ділянку площею 0,10 Га для індивідуального житлового будівництва, то даний об'єкт не відноситься до спільного майна подружжя виходячи із наступного. Право власності на дану ділянку виникло у відповідача не у зв'язку із купівлею будинку, що підтверджено договором, де не зазначається про продаж також і землі, а у зв'язку із її приватизацією, як вказав відповідач, що підтверджується державним актом серії [NUMBER], де підставою виникнення права власності зазначено саме рішення ХІV сесії ХХІV скликання Новоселицької міськради від 22.07.2004 року. В свою чергу позивачка не скористалася своїм правом на приватизацію землі, яке в подальшому може нею бути використано під час приватизації інших земель. Враховуючи вищевикладене в задоволені даних вимог також слід відмовити. Щодо вимог про припинення права власності на будинок та земельну ділянку, то законом не передбачено такий спосіб захисту, а він в свою чергу є передбаченим ч.2 ст.367 ЦК України наслідком застосування такого способу захисту як поділ майна, а тому вказані вимоги також задоволенню не підлягають як безпідставні. На підставі ст.ст.57, 61, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст.ст.52, 367, 372 ЦК України,

Outcome: partial