Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Представник позивачки звернувся до суду із позовом до відповідачки про визнання угоди дарування удаваною, визнання договору купівлі-продажу недійсним із застосуванням наслідків недійсності правочину, посилаючись на те, що позивачка та відповідачка є сестрами, які після смерті батька отримали у спадок кожна по 1/2 частці житлового будинку [ADDRESS]. В 2006 році відповідачка запропонувала викупити у позивачки належну останній 1/2 частки вказаного будинку. Позивачка на вказану пропозицію погодилась. На підставі переліченого відповідачка написала розписку, за якою зобов'язалась сплатити позивачці 21 000 доларів США до 31 грудня 2011 року за 1/2 частки вказаного домоволодіння. Сторони домовились, що поизвачка оформить довіреність на [PERSON], щоб та від її імені уклала угоду із відчуження 1/2 частки будинку [ADDRESS] на користь відповідачки. Однак до теперішнього часу відповідачка не виконала свій обов'язок по сплаті 21 000 доларів США, отримавши у власність спірний будинок. Вказувала також, що 21 липня 2006 року [PERSON] був укладений договір дарування. На підставі переліченого вважає, що зазначений договір дарування є удаваним, бо насправді сторони намагались укласти договір купівлі-продажу 1/2 частки будинку [ADDRESS]. При цьому вважає, що договір купівлі-продажу, який фактично мав місце 21 липня 2006 року, треба вважати недійсним, бо грошові кошти від відповідачки позивачка не отримувала, нотаріальна форма договору не була дотримана та не було виконано вимог ст. 203 ЦК України. На підставі переліченого представник позивачки просив суд визнати удаваним договір дарування 1/2 частки будинку [ADDRESS] від 21 липня 2006 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], визнавши договір купівлі-продажу 1/2 вказаного будинку недійсним із застосуванням наслідків недійсності такого правочину. Позивачка в судове засіданні не з'явилась, надавши суду заяву з проханням вирішити вказаний спір за її відсутності та у присутності її представника, [PERSON] Представник позивачки, [PERSON], який діє на підставі довіреності, [PERSON], в судовому засіданні заявлені позовні вимоги повністю підтримав, вказавши, що [PERSON] є двоюрідною сестрою позивачки, а відповідачка є її рідною сестрою. Не заперечував, що сторони домовились укласти угоду дарування, бо це було дешевше. Однак вони насправді переслідували мету укладення договору купівлі-продажу 1/2 частки будинку [ADDRESS]. Оскільки позивачка постійно мешкає у місті Києві, то вона оформила довіреність на [PERSON] для укладення договору дарування із відповідачкою. Однак перед цим сторони домовились, що відповідачка сплатить 21 000 доларів США за вказане нерухоме майно. Однак відповідачка ухилилась від виконання своїх обов'язків по сплаті боргу за розпискою. Згодом позивачка також дізналась, що відповідачка заклала вказаний будинок [ADDRESS] під заставу банку. Оскільки угода купівлі-продажу не була посвідчена нотаріально, гроші не були передані позивачці відповідачкою, то така угода не може бути дійсною, тому просив суд повністю задовольнити позов. Представник Четвертої державної нотаріальної контори міста Маріуполя до суду не з'явився, надавши суду заяву з проханням вирішити спір за відсутності представника вказаної третьої особи. [PERSON] надала суду заяву з проханням вирішити справу за її відсутності, підтримуючи при цьому заявлені позовні вимоги [PERSON] Представники Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ до суду не з'явились, надавши суду заяву з проханням розглядати справу у їх відсутність, залишаючи вирішення спору на розсуд суду. Представники ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, до суду не з'явились за невідомих суду причин. Відповідачка, [PERSON], та її представник, яка діє на підставі договору, [PERSON], в судове засідання не з'явились повторно за невідомих суду причин, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, від яких при цьмоу не надійшло суду заяв про розгляд справи у їх відсутність. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, постановляючи заочне рішення. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. На підставі переліченого, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного вмотивування. Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно Маріупольського БТІ вбачається, що [PERSON] була власницею 1/2 частки будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 14 жовтня 2004 року, що також підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину від 14 жовтня 2004 року, посвідченого державним нотаріусом 4-ї державної нотаріальної контори міста Маріуполя, реєстр № 3-695 (а. с. 13, 14). На підставі свідоцтва про право на спадщину від 14 жовтня 2004 року, посвідченого держаним нотаріусом, Постновою О. М., реєстр № 3-696, вбачається, що [PERSON] була власницею іншої 1/2 частки будинку [ADDRESS], що також підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно Маріупольського БТІ (а. с. 16, 116). Згідно довіреності від 25 червня 2004 року, посвідченої нотаріально, вбачається, що [PERSON] уповноважила [PERSON] оформити спадкові права позивачки після смерті її батька, а також подарувати після цього [PERSON] належну позивачці за спадком частку будинку [ADDRESS] (а. с. 130). Однак відповідно до розписки від 20 липня 2006 року [PERSON] зобов'язалась сплатити за 1/2 частку будинку [ADDRESS] [PERSON] 21 000 доларів США, що курсом НБУ складало 106 050 грн. При цьому повну суму вартості вказаного майна [PERSON] зобов'язалась сплатити в строк до 31 грудня 2011 року (а. с. 8). За договором дарування від 21 липня 2006 року, посвідченого нотаріусом 4-ї державної нотаріальної контори міста Маріуполя, Постновою О. М., [PERSON], яка діяла на підставі довіреності в інтересах [PERSON], подарувала [PERSON] 1/2 частку будинку [ADDRESS]. При цьому за вказаним договором сторони угоди домовились, що у присутності нотаріуса відбулась фактична передача правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно, що свідчить про передання зазначеного дарунку обдарованій особі (а. с. 117-118). Право власності [PERSON] в цілому на будинок [ADDRESS] було зареєстровано в Маріупольському БТІ 24 липня 2006 року, про що свідчить витяг з реєстру права власності на нерухоме майно (а. с. 119). На підставі ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. При цьому за ч. 2 ст. 717 ЦК України зазначено про те, що договір, який встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. За п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за удаваним правочином (ст. 235 ЦК України) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст. 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені статтею 216 ЦК, можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний. Згідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. На підставі ч. ч. 1-5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 202, ч. 3 ст. 203 ЦК України головним елементом договору є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, який підлягає встановленню за вказаним спором є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору дарування від 21 липня 2006 року та з'ясування питання про те, чи не укладено цей договір з метою приховання договору купівлі-продажу. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 14 листопада 2012 року за наслідком розгляду справи № 6-133цс12. Згідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. За ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару та договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. В разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Згідно до п. 3 Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 вересня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів із зобов'язань, що виникають із договорів та інших правочинів» зазначено, що істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет та ціну. Ціна товару - це грошова сума, яка підлягає сплаті покупцем за одержану від продавця річ. За загальним правилом (ч. 1 ст. 692 ЦК України) оплата товару за договором купівлі-продажу здійснюється після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Однак сторони можуть відійти від цього положення, застосувавши розстрочення платежу (ч. 2 ст. 692 ЦК України). Укладення такого договору між фізичними особами, наприклад, при купівлі-продажу житлового будинку, законом не заборонено. У випадку, якщо договором купівлі-продажу передбачена оплата товару через певний час після його передачі покупцю, покупець повинен провести оплату в строк, передбачений договором. Якщо покупець не виконує свого обов'язку щодо оплати переданого йому товару в установлений договором купівлі-продажу строк, продавець набуває право вимоги такої оплати (ч. 3 ст. 692 ЦК України), або розірвання договору з підстав, передбачених ст. 651 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 6 червня 2012 року № 6-46цс12. За ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У судовому засіданні було встановлено, що за довіреністю від 25 червня 2004 року [PERSON] уповноважила [PERSON] подарувати [PERSON] належну позивачці частку будинку [ADDRESS], що було виконано представником позивачки на підставі укладеного [PERSON] договору дарування від 21 липня 2006 року. Однак 20 липня 2006 року, тобто до укладення зазначеного договору дарування, між сторонами по справі виникають інші відносини, з яких вбачається, що відповідачка зобов'язується сплатити на користь позивачки 21 000 доларів США в рахунок вартості належного останній нерухомого майна, яке складається з 1/2 частки спірного будинку. Таким чином суд дійшов переконання, що на момент укладення договору дарування 21 липня 2006 року дійсна воля сторін угоди не була направлена на укладення договору дарування, а була спрямована на приховання дійною угоди, тобто договору купівлі-продажу 1/2 частки будинку [ADDRESS]. За відсутності такої істотної умови договору дарування від 21 липня 2006 року, передбаченої ст. 717 ЦК України, як безоплатність передання майна у власність обдарованої особи, суд вважає, що договір дарування від 21 липня 2006 року необхідно визнати удаваним, оскільки його було вчинено сторонами фактично для приховання договору купівлі-продажу нерухомого майна. Так сторони по справі фактично діяли при укладенні договору дарування від 21 липня 2006 року для приховання договору купівлі-продажу, оскільки за розпискою від 20 липня 2006 року відповідачка зобов'язалась сплатити позивачці вартість майна, на яке вона набувала право власності, в строк до 31 грудня 2011 року. На підставі переліченого відносини між сторонами необхідно вирішувати за правилами, передбаченими для договорів купівлі-продажу. Оскільки істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет та ціну, які були визначені сторонами, які зазначили, що відбудеться відчуження 1/2 частки будинку [ADDRESS] за 21 000 доларів США, то суд вважає, що усі істотні умови договору купівлі-продажу в такому випадку були сторонами дотримані. При цьому суд не може погодитись із доводами представника позивачки, що вказаний договір купівлі-продажу є недійним, оскільки фактично він був укладений у письмовій формі та нотаріально посвідчений через удаваний договір дарування, повноваження для укладення якого були правомірно видані позивачкою [PERSON] Таким чином суд відхиляє посилання представника [PERSON] на те, що при фактичному укладенні між сторонами договору купівлі-продажу 21 липня 2006 року було недотримано нотаріальної форми такого правочину або інших вимог, передбачених ст. 203 ЦК України. Також суд відхиляє посилання [PERSON] на ту обставину, що повинна свідчити про необхідність визнання такого договору недійсним, як несплата вартості 1/2 частки будинку [ADDRESS] відповідачкою на користь позивачки, оскільки законом не заборонено при укладенні договору купівлі-продажу житлового будинку визначати сторонам строк проведення оплати повної вартості придбаного майна. Суд зазначає, що способом захисту у такому разі для позивачки може бути вимога про проведення оплати вартості майна або про розірвання такого договору. Таким чином суд розглядом справи встановив, що між сторонами насправді було вчинено договір купівлі-продажу 1/2 частки будинку [ADDRESS], та з огляду на встановлені обставини суд дійшов висновку, що підстави для визнання його недійсним відсутні. З огляду на наведене суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню шляхом визнання договору дарування від 21 липня 2006 року удаваним та визнання, що фактично між сторонами був укладений договір купівлі-продажу 1/2 частки будинку [ADDRESS]. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню на користь позивачки понесені [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в сумі 344,10 грн.

Outcome: partial