Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги представник позивача мотивує тим, що 28 лютого 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит в розмірі 800 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення умов договору відповідач зобов'язання належним чином не виконує у зв'язку з чим у нього перед банком утворилася заборгованість, яка на 31.07.2015 р. становить 12838,42 гривень. Просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 12 838,42 гривень та судові витрати на сплату судового збору в розмірі 1 218 гривень. В судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю та просив суд застосовувати до позовних вимог позивача позовну давність та відмовити у задоволенні позову. Під час розгляду справи встановлено, що 28 лютого 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, який представляє собою заяву відповідача, Умови і правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи банку. Згідно даного кредитного договору [PERSON] отримав від ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит в розмірі 800 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за вказаним кредитним договором стосовно надання [PERSON] кредиту виконало, надавши йому кредит. В свою чергу [PERSON] в порушення умов договору зобов'язання належним чином не виконував у зв'язку з чим у нього перед банком утворилася заборгованість. Як зазначив в позовній заяві представник позивача, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. За розрахунком банку заборгованість [PERSON] на 31.07.2015 р. становить 12 838,42 гривень та складається з наступного: - заборгованість за кредитом - 3 698,86 гривень; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 7 032,45 гривень; - заборгованість за пенею та комісією - 1 257,66 гривень; - штраф (фіксована частина) - 250 гривень; - штраф (процентна складова) - 599,45 гривень (а.с. № 4-6). Вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню на підставі наступного. Згідно ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Відповідно до п. 3.11.1 Правил користування платіжною картою строк дії карти зазначений на лицьовій стороні карти (місяць та рік). Карта дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Згідно довідки, надої ПАТ КБ «ПриватБанк», термін дії карти виданої за договором б/н, укладеним з [PERSON] № [NUMBER] - 02/12, тобто термін дії даної карти закінчився в лютому 2012 року. Таким чином, строк позовної давності щодо звернення банку до суду із позовом про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором сплинув 28.02.2015 р.. Як вбачається з матеріалів справи представник позивача звернувся до суду з даним позовом 10 вересня 2015 року, тобто після пропущення строку позовної давності, що є підставою відповідно до вимог ст. 267 ЦК України для відмови у позові.

Outcome: dismissed