Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Прокурор Коропського району в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області звернувся до суду з даною позовною заявою, вказуючи на те, що розпорядженням від 07.11.2011 року № 351, Коропської райдержадміністрації, затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду [PERSON] для створення фермерського господарства на території Сохачівської сільської ради і надано [PERSON] в оренду земельну ділянку загальною площею 50,00 га., в тому числі рілля 50,00 га., терміном на 49 років для створення фермерського господарства за рахунок земель резервного фонду Сохачівської сільської ради. 27.02.2012 року між Коропською райдержадміністрацією та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки із земель резерву для ведення фермерського господарства з кадастровим номером 7422288400:04:000:2172 загальною площею 50,00 га. Однак розмір орендної плати суперечить вимогам закону, оскільки занижений, що призводить до недоотримання бюджетом значних коштів. А тому позивач просить суд внести зміни до договору оренди землі від 27.02.2012, укладеного між Коропською районною державною адміністрацією та [PERSON], зареєстрованого у відділі Держкомзему у Коропському районі Чернігівської області від 07.05.2012 за № 742228844003409, замінивши у тексті договору орендодавця: з «Коропська районна державна адміністрація» на «Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області (пр. Миру, 14, м. Чернігів, 14000, код ЄДРПОУ 39764881), внести зміни до п. 2.2.1 договору оренди землі від 27.02.2012, укладеного між Коропською районною державною адміністрацією та [PERSON], зареєстрованого у відділі Держкомзему у Коропському районі Чернігівської області від 07.05.2012 за № 742228844003409, виклавши його в наступній редакції: «Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 4 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки у рік. Орендна плата сплачується рівними частками орендарем за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом ЗО календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця або в іншому порядку, визначеному Податковим кодексом України». В судовому засіданні прокурор Васюшкіна С.В. підтримала позовні вимоги, посилаючись на вище викладені обставини і просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення на позов. Пояснив, що відповідач жодних пропозицій від позивача про внесення змін до договору оренди землі не отримував. В судове засідання представник Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 27.02.2012 року між Коропською райдержадміністрацією та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства загальною площею 50,00 га та терміном на 49 років (Далі за текстом - Договір). Відповідно до п. 2.2 Договору: орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 13581,33 грн. на рік та перераховується на рахунок Сохачівської сільської ради щомісячно рівними частками до 30 числа місяця, наступного за звітним. Розмір орендної плати визначається в кількості 17 розмірів земельного податку згідно поданого розрахунку. Розмір земельного податку на момент укладення договору становить 814,78 грн. Відповідно до п. 288.5 Податкового Кодексу України, в редакції, яка почала діяти з 01.04.2014 року: Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки. Починаючи з 01.04.2014 року, відповідач почав сплачувати орендну плату у розмірі 3% нормативної грошової оцінки землі, а з 01.01.2015 року збільшив плату на коефіцієнт індексації 1,249, що підтверджується наданою податковою звітністю. Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідач не порушив вимог Закону при сплаті орендної плати за землю. 31.03.2015 року позивач видав наказ № 25-2492/14-15-СГ «Про встановлення орендної плати за користування земельною ділянкою» (далі за текстом Наказ), відповідно до якого встановив відповідачеві річну орендну плату у розмірі 4% нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Відповідно до ст. 651 ЦК України: Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. За змістом пп.9.1.10 п.9.1 ст.9 ПК, плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог пп.14.1.147 п.14.1 ст.14 цього ж кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Відповідно до п.269.1 ст.269 ПК платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Останні ж, як визначає зміст пп.14.1.73 п.14.1 ст.14 цього кодексу, це особи, яким, зокрема, на умовах оренди надані в користування земельні ділянки державної та комунальної власності. Отже, ПК визначив обовязок й орендаря сплачувати земельний податок у формі орендної плати. Згідно ст. 15 Закону України «Про оренду землі» однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Таким чином, суд вважає за необхідне змінити п. 2.2.1 Договору, привівши його у відповідність до чинного Законодавства. В той же час, відповідно до ст. 30 Закону України «Про оренду землі»: Зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. У пункті 2.1 Наказу позивача зобовязано начальника відділу Держземагенства у Коропському районі здійснити заходи щодо укладення додаткової угоди до Договору. Але, стороною позивача не надано суду жодних доказів проведення переговорів з відповідачем щодо зміни Договору, направлення йому відповідних пропозицій, тощо. Крім того, у жодному з нормативних актів, відповідно до вимог яких видано Наказ, не вказано, що орендна плата для земельної ділянки відповідача має складати 4% нормативної грошової оцінки. [PERSON] Мінагрополітики від 03.04.2013 року № 37-13-5-13/6651, на який, також, є посилання в Наказі, сторона позивача суду не надала. За запитом у мережі Інтернет документ з такими реквізитами знайти не виявилося можливим. Отже, враховуючи, що сторони не погоджували змін до Договору щодо розміру орендної плати, суд приходить до висновку про безпідставність її визначення у розмірі, вказаному у Наказі 4%, а тому визначає її в мінімальному розмірі, передбаченому Законом. Починаючи з 01.01.2013 року частина 4 статті 122 ЗК України викладена в наступній редакції: Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Тому, суд вважає обґрунтованою позовну вимогу щодо внесення змін у Договір стосовно найменування орендодавця. Згідно ст. 88 ЦПК України: Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, враховуючи обєм задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача половину, визначених законом судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial