Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 45605,24 грн. та судові витрати в розмірі 2102 грн., обґрунтовуючи тим, що 02.02.2018 року між АТ «Ощадбанк» та відповідачем було укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який розміщений на інтернет -сторінці Банку www/oschadbank.ua, до умов якого останній приєднався підписавши Заяву про приєднання та Заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії, якою він погодився на одержання Кредиту та його умови. В результаті чого, Банк встановив відповідачу відновлювальну кредитну лінію у розмірі 50000 грн. на строк 60 місяців, з процентною ставкою 11%. Свої зобов`язання позивач виконав, а відповідач свої зобов`язання не виконує, в результаті чого заборгованість за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб станом на 03.09.2020 року становить 45605,24 грн., яка складається з загальної суми основної заборгованості у розмірі 38808,55 грн., процентів за користування кредитом у розмірі 4876,62 грн., комісії 61,30 грн., загальної суми нарахованої пені у розмірі 702,01 грн., витрат від інфляції на суму простроченого кредиту у розмірі 417,91 грн., витрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів у розмірі 65,93 грн., 3% річних (згідно ст.625 ЦК України) на суму простроченого кредиту у розмірі 591,96 грн., 3% річних (згідно ст.625 ЦК України) на суму нарахованих та несплачених процентів у розмірі 80,96 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення у разі виникнення обставин, викладених в ч.1 ст.280 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов, не надавав. Згідно до\~положення ч.3\~ст.131\~ЦПК України\~учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 02.02.2018 року між АТ «Ощадбанк» та відповідачем було укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який розміщений на інтернет-сторінці Банку www/oschadbank.ua, до умов якого останній приєднався підписавши Заяву про приєднання та Заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії, якою він погодився на одержання Кредиту та його умови. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Оскільки відповідно до умов кредитного договору від 02.02.2018 року, що укладений між сторонами, банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». З заяви позичальника від 02.02.2018 року, підписаної сторонами, вбачається, що банк встановив відповідачу відновлювальну кредитну лінію у розмірі 50000 грн. на строк 60 місяців, з процентною ставкою 11% на картковий рахунок з використанням платіжної картки. Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб станом на 03.09.2020 року становить 45605,24 грн., яка складається з загальної суми основної заборгованості у розмірі 38808,55 грн., процентів за користування кредитом у розмірі 4876,62 грн., комісії 61,30 грн., загальної суми нарахованої пені у розмірі 702,01 грн., витрат від інфляції на суму простроченого кредиту у розмірі 417,91 грн., витрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів у розмірі 65,93 грн., 3% річних (згідно ст.625 ЦК України) на суму простроченого кредиту у розмірі 591,96 грн., 3% річних (згідно ст.625 ЦК України) на суму нарахованих та несплачених процентів у розмірі 80,96 грн. Згідно п.1.12.1 договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб відповідач зобов`язався використати кредит за цільовим призначенням і своєчасно та в повному обсязі повернути суму кредиту, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені кредитним договором. Сплата нарахованих процентів за користування кредитом (в т.ч. процентів за користування кредитом протягом Грейс періоду)/обов`язкового щомісячного платежу/процентів за Несанкціонованим овердрафтом та сплата комісійних винагород, що передбачені Заявою на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) здійснюється не пізніше 25 числа кожного місяця шляхом договірного списання коштів з Карткового рахунку Клієнта. У разі несплати вищезазначених платежів у визначений розрахунковий період, сума заборгованості, яка підлягала погашенню, наступного робочого дня переноситься на відповідні рахунки для обліку простроченої заборгованості, а Платіжна картка при цьому блокується (п.1.21). У разі виникнення простроченої заборгованості за картковим рахунком та кредитом, її непогашення у строки, визначені договором, клієнт гарантує повернення сум такої заборгованості банку всіма належними йому коштами, майном, майновими правами, тощо (п.1.35). Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у відповідності до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, як передбачено ст.527 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору сторони погодили розмір процентної ставки 11% на картковий рахунок з використанням платіжної картки за кредитом, який наданий на 60 місяців. Згідно з наданим банком розрахунком станом на 03.09.2020 року загальна сума основної заборгованості становить 38808,55 грн., проценти за користування кредитом 4876,62 грн. Відповідач наданими йому правами не скористався, вказаний розрахунок відповідачем не спростований. В порушення норм закону та умов договору відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, кредит та проценти за користування кредитом у визначений договором строк не повернув, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення загальної суми основної заборгованості 38808,55 грн., процентів за користування кредитом 4876,62 грн. підлягають задоволенню. Щодо частини позовних вимог про стягнення станом на 03.09.2020 року комісії 61,30 грн., загальної суми нарахованої пені у розмірі 702,01 грн., суд зазначає наступне. Так, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Державний ощадний банк України»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. У разі порушення боржником негативного зобов`язання кредитор незалежно від сплати неустойки та (або) відшкодування збитків і моральної шкоди має право вимагати припинення дії, від вчинення якої боржник зобов`язався утриматися, якщо це не суперечить змісту зобов`язання. Така вимога може бути пред`явлена кредитором і в разі виникнення реальної загрози порушення такого зобов`язання. Стаття 624 ЦК України передбачає, що якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Договором може бути встановлено обов`язок відшкодувати збитки лише в тій частині, в якій вони не покриті неустойкою. Договором може бути встановлено стягнення неустойки без права на відшкодування збитків або можливість за вибором кредитора стягнення неустойки чи відшкодування збитків. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У заяві позичальника від 02.02.2018 року, підписаній сторонами, відсутні умови про встановлення розміру комісії та наявні умови про відповідальності у вигляді неустойки (пені) за порушення зобов`язання у вигляді відсоткового співвідношення за кожен день прострочення зобов`язання за кредитом. Тобто сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 702,01 грн. підлягають задоволенню та відмовляє в частині стягнення суми заборгованості за РКО в сумі 61,30 грн. Щодо частини позовних вимог про стягнення витрат від інфляції на суму простроченого кредиту у розмірі 417,91 грн., витрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів у розмірі 65,93 грн., 3% річних (згідно ст.625 ЦК України) на суму простроченого кредиту у розмірі 591,96 грн., 3% річних (згідно ст.625 ЦК України) на суму нарахованих та несплачених процентів у розмірі 80,96 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки розмір процентів встановлений договором від 02.02.2018 та враховуючи, що строк кредитування не сплив (строк кредитування складає 60 місяців), правові підстави для стягнення витрат від інфляції на суму простроченого кредиту у розмірі 417,91 грн., витрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів у розмірі 65,93 грн., 3% річних (згідно ст.625 ЦК України) на суму простроченого кредиту у розмірі 591,96 грн., 3% річних (згідно ст.625 ЦК України) на суму нарахованих та несплачених процентів у розмірі 80,96 грн., відсутні. Таким чином, позов банку є доведений на загальну суму у розмірі 44387,18 грн., яка складається із загальної суми основної заборгованості у розмірі 38808,55 грн., процентів за користування кредитом у розмірі 4876,62 грн., пені у розмірі 702,01 грн., а тому позов банку необхідно задовольнити частково. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача судові витрати банку по сплаті судового збору за подачу позову, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial