Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування шкоди в порядку регресу, посилаючись на те, що в результаті ДТП між велосипедом, яким керував неповнолітній відповідач, та автомобілем, який був застрахований у нього, було заподіяно майнову шкоду власнику автомобіля, яку було оплачено позивачем, та останній в порядку регресу має право відшкодування шкоди із винної сторони. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи без участі його представника, позов підтримав. Відповідачі та їх представник в судовому засіданні позов не визнали у зв'язку із тим, що позовні вимоги пред'явлені за межами строку позовної давності. Суд, вислухавши пояснення відповідачів та їх представника, дослідивши письмові докази, вважає що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що згідно укладеного між позивачем та [PERSON] договору добровільного комплексного страхування на транспорті №284001/1025208/10 від 11.11.2010 року було застраховано автомобіль марки Chevrolet-Aveo держномер [NUMBER], в тому числі від пошкодження від ДТП. 25.03.2011 року в с. Зелений Гай Новоселицького району Чернівецької області відбулося зіткнення між вказаним автомобілем та велосипедистом [PERSON], причиною якого стало порушення останнім п.п.6.8, 10.1, 10.4 ПДР України. Вартість заподіяної шкоди автомобілю Chevrolet-Aveo становить 5026 гривень, що підтверджується звітом №42-274 від 05.08.2011 року. Вказана сума була виплачена позивачем власнику автомобіля 22.07.2011 року шляхом перерахування згідно платіжного доручення №024200. Суд вважає, що дані правовідносини регулюються ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник, або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за збиток. Відповідно до вказаної норми до позивача дійсно перейшло право вимоги до відповідача в межах оплаченої суми, тобто фактично відбулася заміна сторони кредитора у зобов'язанні відповідно до ст.512 ЦК України. Відповідно до ст.262 ЦК України заміна сторони у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Таким чином, оскільки вимоги страхувальника до відповідача виникли із дати заподіяння шкоди, тобто 25.03.2011 року, то і з цієї дати починає перебіг позовна давність в три роки. Позов поданий позивачем відповідно до поштового штемпеля 23.07.2014 року, тобто по спливу відповідного трирічного строку, а тому у зв'язку із заявою відповідачів про застосування позовної давності до даних правовідносин, суд на підставі ч.4 ст.267 ЦК України має винести рішення про відмову в позові. Посилання відповідачів на застосування строку позовної давності з тих підстав, що він починає свій перебіг саме із дати оплати коштів, тобто із 22.07.2011 року є невірним, оскільки такий обрахунок застосовується до регресних вимог на підставі ст.1191 України, яка є загальною нормою, а суд повинен застосувати спеціальну норму, якою є ст. 993 ЦК України. На підставі ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування»,

Outcome: dismissed