Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Прокурор Великобурлуцького району Харківської області звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до Великобурлуцької селищної ради та [PERSON], в якому просить визнати недійсним рішення ІХ сесії ХХІV скликання Великобурлуцької селищної ради від 15 липня 2003 року «Про передачу безкоштовно у приватну власність земельної ділянки [PERSON]», а також просить визнати недійсним державний акт серії ХР № 063434 від 11 квітня 2005 року виданий на ім'я [PERSON] На обґрунтування своїх вимог прокурор зазначив, що до прокуратури Великобурлуцького району Харківської області звернувся пенсіонер [PERSON] з проханням представляти його інтереси у суді з питань порушення його особистих прав на користування земельною ділянкою громадського призначення - дорогою, яка є проїздом до його особистого домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В ході перевірки встановлено, що 11 червня 2003 року відповідач [PERSON] звернувся з заявою до Великобурлуцької селищної ради про передачу йому безкоштовно у приватну власність земельної ділянки, загальною площею 0,16 га. по [ADDRESS]. Відповідно рішенням IX сесії XXIV скликання Великобурлуцької селищної ради від 15.07.2003 року [PERSON] було передано безкоштовно у приватну власність вказану земельну ділянку та зобов'язано останнього виготовити технічну документацію. На даний час [PERSON] має державний акт серії ХР № 063434 від 11.04.2005 року на право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,1483 га., що знаходиться за вищевказаною адресою з цільовим призначенням (використанням) земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. У технічній документації на земельну ділянку, а саме: акті встановлення та погодження меж та передачі земельної ділянки (абрисі) значиться і виділена дорога - літерами від «Д» до «Г», так як і частина поворотного кола та клумба, які ввійшли в приватизацію земельної ділянки по державному акту на право приватної власності виданого [PERSON] При цьому, на вищезазначеній земельній ділянці, якою володіє на праві приватної власності [PERSON], знаходиться дорога з твердим асфальтним покриттям, яка являється єдиним можливим способом під'їзду до домоволодінь, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS], відповідно до інформації Великобурлуцької районної державної адміністрації та викопіювання з Генерального плану смт. Великий Бурлук. Маючи державний акт на вказану земельну ділянку, що включає в себе дорогу з твердим покриттям, [PERSON] перешкоджає у користуванні нею, а саме: проходу та проїзду громадянам до їх будинків, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS]. Зловживання [PERSON] свої правом і являється причиною звернення [PERSON] зі скаргою до державних органів. За таких обставин прокурор звернувся з даним позовом до суду. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні, посилаючись на обставини викладені в позові. Позивач [PERSON], [INFO], який є людиною похилого віку (а.с.07) до суду не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка в одержанні судової повістки (а.с.61). На адресу суду надав письмову заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, оскільки в суді його інтереси представляє прокурор (а.с.69). Суд вважає можливим розглянути справу без участі позивача. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що земельна ділянка йому передана у власність на законних підставах. В суді стверджував, що він не перешкоджав і не перешкоджає сусідам користуватись проїздом через його двір. Представник відповідача - Великобурлуцької селищної ради Харківської області позовні вимоги не визнав, покладався на розсуд суду. На адресу суду надали заяву про розгляд справи без їх участі (а.с.192). Третя особа - Відділ Держземагентства у Великобурлуцькому районі Харківської області, який про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, свого представника в судові засідання не направляв, просив справу розглядати без їх участі (а.с.184-185). Суд, враховуючи думку сторін, вважає, що справу можливо розглядати без участі представника відповідача та представника третьої особи. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані ними документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному об'ємі, з наступних підстав. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Так, рішенням ІХ сесії ХХІV скликання Великобурлуцької селищної ради від 15 липня 2003 року [PERSON] було виділено безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,15 га. для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та 0,01 га. для ведення селянського господарства по [ADDRESS], при цьому в даному рішенні йде посилання на ст.118 ЗК України. (а.с.10). Відповідно ч.ч.1,2,4 ст.118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель. Судом встановлено, що земельна ділянка розташована в межах населеного пункту смт. Великий Бурлук, тому відповідач [PERSON] правомірно звернувся з заявою до Великобурлуцької селищної ради про передачу йому безкоштовно у приватну власність земельної ділянки (а.с.20). Рішення органу місцевого самоврядування щодо приватизації земельної ділянки повинно прийматися на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Суд приходить до висновку, що технічні матеріали і документи при прийнятті рішення фактично не вивчались, оскільки рішенням сесії [PERSON] було передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,15 га. для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та 0,01 га. для ведення селянського господарства, хоча таку площу неможливо було виділити на місцевості (фактично виділена площа склала лише 0,1483 га.). Крім того, згідно закону відповідний орган місцевого самоврядування в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель. В порушення вимог закону, рішенням сесії Великобурлуцької селищної ради від 15 липня 2003 року без надання дозволу підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель, [PERSON] одразу було передано безкоштовно у приватну власність вищезазначену земельну ділянку, при цьому точна адреса земельної ділянки в рішенні сесії не зазначена. Всі вищезазначені порушення є суттєвими і є підставою для визнання незаконним рішення дев'ятої сесії селищної ради ХХIV скликання Великобурлуцької селищної ради Великобурлуцького району Харківської області від 15 липня 2003 року щодо передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,15 га. для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та 0,01 га. для ведення селянського господарства по [ADDRESS]. На підставі даного рішення, Великобурлуцькою районною філією Харківського регіонального центру державного земельного кадастру була виготовлена технічна документація зі складання державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] (а.с.17-32), при цьому при виготовлені документації не було враховано, що сесією не було надано дозволу на розробку проекту приватизації земель [PERSON], а також в самому рішенні відсутня точна адреса земельної ділянки, на яку необхідно було виготовляти технічну документацію. Незважаючи на ці порушення, технічна документація була виготовлена і рішенням ХII сесії ХХІV скликання Великобурлуцької селищної ради від 03 листопада 2003 року було затверджено дану документацію зі складання державного акту на право власності на землю, і надано [PERSON] у приватну власність земельну ділянку площею 0,1483 га. (а.с.33). На підставі даного рішення, Великобурлуцькою селищною радою Великобурлуцького району Харківської області відповідачу було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХР № 063434 від 11.04.2005 року, загальною площею 0,1483 га., з цільовим призначенням (використанням) земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с.34). Відповідно до ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Згідно ст.126 ЗК України, яка діяла на момент протиправного набуття права власності відповідачем на вказану земельну ділянку, право власності на земельну ділянку або право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Державний акт - це документ, який засвідчує право власності і конкретної особи на земельну ділянку, визначає розмір, місце розташування, межі ділянки і містить її схему. Для отримання державного акту на право власності на землю необхідно неухильне виконання вимог земельного законодавства. Відповідно до п.1.13 Інструкції про складання, видачі, реєстрації та зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі (затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 04.06.1999 року за № 354/3647) і статті 2 Закону України «Про землеустрій» складання державного акта на право власності на земельну ділянку проводиться після встановлення та закріплення на місцевості меж земельних ділянок власників і землекористувачів за затвердженою у встановленому порядку відповідною документацією. Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вирішуючи питання про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суди повинні враховувати, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених ст.ст.140-149 ЗК України. За результатами аналізу змісту норм ЗК України, щодо припинення права власності на спірну земельну ділянку, суд приходить до висновку, що [PERSON] земельна ділянка отримана з порушенням вимог земельного законодавства. Так, відповідно п.«а» ч.3 ст.83 ЗК України, до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи … . Згідно технічної документації зі складання державного акту на право приватної власності на землю [PERSON], а саме: - в акті встановлення та погодження меж та передачі земельної ділянки (абрисі) значиться і виділена дорога - літерами від «Д» до «Г» (а.с.26), також в відомостях координат точок та обчислення площі контурів зазначена дорога, площею 0,0130 га. (а.с.27). Допитаний в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він проживає по [ADDRESS]. Рядом з його житлом розташований двохквартирний будинок, в якому проживають позивач і відповідач. Біля даного будинку проходить проїзд, який заасфальтований. Він користується даним проїздом. Також даним проїздом користується сім»я позивача і сім»я [PERSON]. Свідок [PERSON] суду пояснила, що іі батьки [PERSON] проживають за зазначеною адресою з 1972 року. Сусідом її батьків на даний час є відповідач [PERSON] Весь час її батьки користувались дорогою, яка проходить через двір відповідача. Крім її батьків, даною дорогою користуються і інші сусіди - сім»я [PERSON] і сім»я [PERSON]. Дана дорога заасфальтована, була побудована в 70 роках і є дорогою загального користування. На даний час відповідач забороняє користуватись даним проїздом. Іншим шляхом до будинку батьків неможливо заїхати. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечував проти показів даного свідка, стверджував, що він не заперечує сусідам користуватись даним проїздом, але не оспорював той факт, що проїзд є асфальтною дорогою, яким користуються сусіди і іншим шляхом вони не можуть добратись до своїх будинків. Відповідно листа заступника голови Великобурлуцької РДА, під»їзд до житлового будинку [ADDRESS], можливий по існуючому проїзду з твердим покриттям з боку вул. Леніна (поруч з магазином «Престиж») (а.с.35). Із листа начальника філії «Великобурлуцький райавтодор» вбачається, що з'їзд, який з'єднує вул. Леніна в смт. Великий Бурлук та будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] знаходиться з твердим покриттям. Альтернативного способу під'їзду до вищезазначеного будинку немає (а.с.38). Із фототаблиці, яка була оглянута в судовому засіданні, вбачається, що дійсно є з'їзд з вул. Леніна смт. Великий Бурлук, який з'єднує дану вулицю з домоволодіннями [ADDRESS], [ADDRESS]. Даний проїзд має асфальтне покриття і служить дорогою (а.с.202-206). З урахуванням наведеного, суд вважає, що доводи позову про видачу оспорюваного державного акту з порушенням вимог земельного законодавства знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, оскільки встановлено, що [PERSON], з порушенням п.«а» ч.3 ст.83 ЗК України, набув право власності на земельну ділянку, отримавши державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХР № 063434 від 11.04.2005 року. На вищезазначеній земельній ділянці, якою володіє на праві приватної власності [PERSON], знаходиться дорога з твердим асфальтним покриттям, яка належить до земель комунальної власності, а дані землі не можуть передаватись у приватну власність. Відповідно до ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Таким чином, суд вважає необхідним визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХР № 0673434 від 11 квітня 2004 року, виданий [PERSON] на підставі рішення дев'ятої сесії селищної ради ХХIV скликання Великобурлуцької селищної ради Великобурлуцького району Харківської області від 15 липня 2003 року на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1483 га., розташованої за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з позовних вимог немайнового майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved