Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Прокурор Запорізького району Запорізької області звернувся до суду з позовом, в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадасту у Запорізькій області до Запорізької районної державної адміністрації, [PERSON], третя особа: Реєстраційна служба Запорізького районного управління юстиції Запорізької області про визнання незаконними та скасування розпоряджень голови Запорізької районної державної адміністрації, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки. Відповідно до п. 1-1 Перехідних положень Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. № 1697-VІІ Запорізька місцева прокуратура № 2 здійснює процесуальне правонаступництво прокуратури Запорізького району Запорізької області. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 17.08.2010 р. до Запорізької районної державної адміністрації надійшло звернення від [PERSON] про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 34 га, розташованої на території Миколай-Пільської сільської ради, за межами населеного пункту в оренду для ведення фермерського господарства. За результатами розгляду звернення [PERSON] Запорізькою районною державною адміністрацією прийнято розпорядження № 1697 від 11.10.2010 р. «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Миколай-Пільської сільської ради громадянину [PERSON]О.» В подальшому [PERSON] звернувся до Запорізької районної державної адміністрації із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 34 га в оренду для ведення фермерського господарства, із земель запасу сільськогосподарського призначення Миколай-Пільської сільської ради, розташованих за межами населеного пункту. За результатами розгляду Запорізькою районною державною адміністрацією заяви [PERSON] прийнято розпорядження від 27.02.2012 № 174 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 12 років громадянину [PERSON] для ведення фермерського господарства, розташованої на території Миколай-Пільської сільської ради». Пунктом 1 вказаного розпорядження затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду терміном на 12 років [PERSON] площею 33,0281 га для ведення фермерського господарства, за рахунок земель запасу (землі сільськогосподарського призначення - рілля) Миколай-Пільської сільської ради, за межами населених пунктів. Пунктом 2 зазначеного розпорядження передано [PERSON] земельну ділянку площею 33,0281 га в довгострокову оренду терміном на 12 років для ведення фермерського господарства із земель запасу (рілля) Миколай-Пільської сільської ради, за межами населеного пункту. На підставі вказаних розпоряджень голови Запорізької районної державної адміністрації між Запорізькою районною державною адміністрацією та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки від 21.03.2012 р. Пунктами 2, 4 зазначеного Договору передбачено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 33,0281 га - землі сільськогосподарського призначення, рілля, кадастровий номер 23221 87200:01:001:0502. Відповідно до п. 3 Договору нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки складає 855948 грн. Відповідно до п. 5 Договір укладено терміном на 12 років. Пунктом 11 Договору передбачено, що земельна ділянка передається в оренду для ведення фермерського господарства. Прокурор вважає, що розпорядження голови Запорізької районної державної адміністрації № 1697 від 11.10.2010 та № 174 від 27.02.2012 підлягають визнанню незаконними та мають бути скасовані, а договір оренди земельної ділянки підлягає визнанню недійсним, у звязку із порушенням ч. 1 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство», а саме [PERSON] під час звернення до Запорізької районної державної адміністрації із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не надано обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. Окрім того, до заяви [PERSON] про надання дозволу на розробку проекту землеустрою долучено свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 524825 від 03.03.2010 р. та довідку з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України № 259249, відповідно до яких 03.03.2010 р. зареєстровано Фермерське господарство «Свам», код ЄДРГІОУ 37020310, керівником якого є [PERSON] Таким чином, [PERSON] під час звернення до Запорізької районної державної адміністрації із заявою про отримання земельної ділянки вже був засновником та керівником (головою) ФГ «Свам» та відповідно займався фермерським господарством. Отже, передача земельної ділянки в оренду [PERSON] призвела до фактичної її передачі у користування юридичній особі - Фермерському господарству «Свам» всупереч вимогам ч. 2 ст. 124 Земельного кодексу України, відповідно до якого передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених ч. 2, 3 ст. 134 цього Кодексу. Таким чином, процедура формування земельного фонду вже створеного та зареєстрованого у відповідності до законодавства України ФК «Свам» та передача зазначеній юридичній особі земельної ділянки без проведення земе6льних торгів (аукціону) здійснені з порушенням вимог Конституції України, Земельного кодексу України та Закону України «Про фермерське господарство». Враховуючи викладене, прокурор вважає розпорядження голови Запорізької районної державної адміністрації від 11.10.2010 № 1697 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Миколай-Пільської сільської ради громадянину [PERSON]О.» та від 27.02.2012 № 174 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 12 років громадянину [PERSON] для ведення фермерського господарства, розташованої на території Миколай-Пільської сільської ради» є незаконними та підлягають скасуванню. Оскільки договір оренди земельної ділянки від 21.03.2012 р. є похідним від незаконних розпоряджень Запорізької районної державної адміністрації № 1697 від 11.10.2010 р. та № 174 від 27.02.2012 р., останній підлягає визнанню судом недійсним із застосуванням наслідків недійсності правочину. Земельна ділянка (кадастровий номер 2322187200:01:001:0502) площею 33,0281 га, розташована на території Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області (за межами населених пунктів) підлягає поверненню державі, в особі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області. Прокурор у судовому засіданні підтримав позов, просив суд його задовольнити, пояснивши суду, що земельна ділянка незаконно передана [PERSON], розпорядження Запорізької районної державної адміністрації є незаконним та підлягає скасуванню, відповідно і договір оренди земельної ділянки є недійсним, та підлягає скасуванню державна реєстрація договору, а земельна ділянка підлягає поверненню. Представник відповідача - Запорізької районної державної адміністрації [PERSON], який був присутній в судовому засіданні, проти позову заперечував, просив суд відмовити в задоволені вимог з наступних підстав. [PERSON] дійсно зареєстрував фермерське господарство, проте прокуратурою не взято до уваги той факт, що відповідно до п. 1.4. статуту, на підставі якого він провадить свою діяльність, господарство було створене саме для виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації з метою отримання прибутку, використовуючи іншу земельну ділянку площею 5,5312 га, розташовану на території Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району, наданої йому в оренду відповідно до договору оренди від 01.02.2010 р. укладеного з [PERSON] Відтак, на момент звернення до Запорізької райдержадміністрації [PERSON] не набував права на ведення фермерського господарства оскаржуваною земельною ділянкою, що в свою чергу не призвело до порушення норм ч. 1 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство», відповідно до положень якої, для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. До того ж представник зазначає, що земельна ділянка була надана саме [PERSON], про що свідчить його заява від 16.08.2010 р. та укладений договір оренди землі від його імені, як громадянина, а не як керівника фермерського господарства. На момент передачі земельної ділянки [PERSON] повноваження щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення належали районній державній адміністрації. На підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 16.06.2013 р., 18.11.2013 р. Запорізькою райдержадміністрацією, актом прийому-передачі до Головного управління Держземагенства у Запорізькій області було передано всі договори оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, серед яких наявний і договір оренди земельної ділянки від 31.03.2012 р., укладений між Запорізькою районною державною адміністрацією Запорізької області та [PERSON] Таким чином, Головне управління Держгеокадаству у Запорізькій області на теперішній час є орендодавцем за вищезазначеним договором оренди земельної ділянки. Крім того, представник зазначив, що листом прокуратури Запорізького району Запорізької області від 27.01.2010 р. № 416 «Про надання інвестиційного паспорту та переліків прийнятих протягом місяця розпоряджень» було зобовязано райдержадміністрацію надавати щомісяця перелік прийнятих розпоряджень протягом місяця. З чого вбачається, що прокурор Запорізького району Запорізької області дізнався про факт передачі оскаржуваної земельної ділянки [PERSON] саме по закінченню поточного місяця, в якому було прийнято розпорядження голови Запорізької райдержадміністрації від 27.02.2012 р. № 174 на початку березня 2012 р. Отже, позовна давність для звернення до суду сплинула у березні 2015 р., що є підставою для відмови в позові. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] [PERSON] позов прокурора не визнала, заперечувала проти позову, просила суд відмовити у його задоволенні, пояснила суду, що при зверненні до Запорізької районної державної адміністрації щодо отримання дозволу на оформлення земельної ділянки в письмовій заяві було вказано, що [PERSON] являється головою вже створеного фермерського господарства «СВАМ». Відповідно до ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради. Отже, земельні ділянки виділяються як для створення так і для ведення фермерського господарства. Розпорядження № 1697 від 11.10.2010 р. було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення фермерського господарства, орієнтовною площею 34,0000 га (рілля), із земель запасу сільськогосподарського призначення Миколай-Пільської сільської ради, розташованих за межами населеного пункту. Відповідачем було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розпорядження № 174 від 27.02.2012 р. затверджено проект із землеустрою. 21.03.2012 р. було укладено договір оренди земельної ділянки який зареєстровано в відділ Держкомзему в Запорізькому районі Запорізької області, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 25.04.2010 р. за № 232210004001503. Укладений між Запорізькою райдержадміністрацією та [PERSON] договір оренди є підставою виникнення цивільних прав та обовязків, тобто відносини які виникають з приводу його виконання належать до зобовязальних. Крім того, відповідачем виконуються всі суттєві умови договору, оренди плата виплачується у повному обсязі навіть наперед. На підставі статуту ФГ «СВАМ» були внесені зміни до п. 1.4, а саме вказано земельну ділянку площею 33,0281 га, яка використовується. Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» визначені підстави припинення договору оренди землі, проте жодна вимога статті відповідачем не порушена. Диспозиція ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» визначає, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків передбачених ст. 24, 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах визначених земельним кодексом України та іншими законами України. В даному випадку відсутні підстави припинення права користування земельною ділянкою визначені ст. 141 Земельним кодексом України. Окрім того, також зазначив про пропуск прокурором строку позовної давності та наполягала на його застосуванні. Суд, заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що відповідно до розпорядження голови районної державної адміністрації № 1697 від 11.10.2010 р. [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства, орієнтовною площею 34,0000 га (рілля), із земель запасу сільськогосподарського призначення Миколай-Пільської сільської ради, розташованих за межами населеного пункту та запропоновано [PERSON] замовити розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду. Таким чином, земельна ділянка була надана саме [PERSON] Розпорядженням голови районної державної адміністрації № 174 від 17.02.2012 р. затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду терміном на 12 років громадянину [PERSON] та передано земельну ділянку площею 33,0281 га для ведення фермерського господарства із земель запасу (рілля) Миколай-Пільської сільської ради, за межами населеного пункту. За умовами ст. 8 Закону України «Про фермерське господарство» після укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації. 21.03.2012 р. між Запорізькою районною державною адміністрацією та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки площею 33,0281 га, кадастровий номер 2322187200:01:001:0502, терміном на 12 років. Як вбачається з повідомлення ДПІ у Запорізькому районі ГУДФС у Запорізькій області, ФГ «СВАМ» відповідно до наданих податкових декларацій з плати за землю за 2012-2015 р.р. використовує земельну ділянку загальною площею 33,0281 га, розташовану на території Миколай-Пільської сільської рада за межами населеного пункту для ведення фермерського господарства. На підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 16.06.2013 р., до Земельного кодексу України 01.01.2013 р. внесені зміни, а саме ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України визначено, що земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності передає Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи. У звязку зі змінами в законодавстві 18.11.2013 р. Запорізькою райдержадміністрацією актом прийому-передачі до Головного управління Держземагенства у Запорізькій області передано всі договори оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, серед яких наявний і договір оренди земельної ділянки від 21.03.2012 р. укладений між Запорізькою районною державною адміністрацією Запорізької області та [PERSON] Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). При цьому відповідно до частин першої та пятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Разом з тим згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Так, у справі як представником Запорізької районної державної адміністрації так і представником [PERSON] [PERSON] заявлено про застосування позовної давності. Положеннями статті 268 ЦК України передбачено винятки із загального правила про поширення позовної давності на всі цивільні правовідносини і визначено вимоги, на які позовна давність не поширюється, зокрема у пункті 4 частини першої статті 268 ЦК України зазначено, що на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право, позовна давність не поширюється. Згідно з підпунктом 2 пункту 2 розділу І Закону України від 20 грудня 2011 року № 4176-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» пункт 4 частини першої статті 268 ЦК України виключено. [PERSON] набрав чинності 15 січня 2012 року. Відповідно до пункту 5 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 20 грудня 2011 року № 4176-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом особа має право звернутися до суду з позовом про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право. Згідно із частинами першою та третьою статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. До правовідносин, які виникли під час дії нормативно-правового акта, який згодом втратив чинність, застосовуються його норми. До правовідносин, які виникли раніше і регулювалися нормативно-правовим актом, який втратив чинність, але права й обовязки зберігаються і після набрання чинності новим нормативно-правовим актом, застосовуються положення нових актів цивільного законодавства. Проте положення пункту 4 частини першої статті 268 ЦК України за своєю суттю направлене на захист прав власників та інших осіб від держави. Оскільки держава зобовязана забезпечити належне правове регулювання відносин і відповідальна за прийняті її органами незаконні правові акти, їх скасування не повинне ставити під сумнів стабільність цивільного обороту, підтримувати яку покликані норми про позовну давність, тому, на відміну від інших учасників цивільних правовідносин, держава несе ризик спливу строку позовної давності на оскарження нею незаконних правових актів державних органів, якими порушено право власності чи інше речове право. Отже з огляду на статус держави та її органів як субєктів владних повноважень, положення пункту 4 частини першої статті 268 ЦК України не поширюються на позови прокуратури, які предявляються від імені держави і направлені на захист права державної власності, порушеного незаконними правовими актами органу державної влади. На такі позови поширюється положення статті 257 ЦК України щодо загальної позовної давності, і на підставі частини першої статті 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли держава в особі її органів як субєктів владних повноважень довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів. Аналогічна позиція міститься в правовій позиції рішення Верховного суду України № 68 від 16.09.2015 р. та в правовій позиції рішення Верховного суду України № 2426 від 16.03.2016 р. Пропуск прокурором позовної давності підтверджується наданими представником Запорізької районної державної адміністрації [PERSON], доказами а саме: листом прокуратури Запорізького району Запорізької області від 27.01.2010 р. № 416 «Про надання інвестиційного паспорту району та переліків прийнятих протягом місяця розпоряджень»; листом Запорізької райдержадміністрації від 10.11.2010 р. № 0118/05-21, яким було повідомлено прокуратуру Запорізького району про те, що райдержадміністрація надає перелік розпоряджень за жовтень 2010 р. в електронному вигляді та лист Запорізької райдержадміністрації від 06.03.2012 р. № 0118/05-21, яким було повідомлено прокуратуру Запорізького району про те, що райдержадміністрація надає перелік розпоряджень за лютий 2012 р. в паперовому вигляді. Представник зазначив, що всі листи, заяви, звернення, скарги, вимоги, запити які надходять на адресу Запорізької райдержадміністрації реєструються у електронній програмі «ОРТІМА», функції якої автоматизація у всіх видах діяльності для обробки документів та контроль виконавської дисципліни. 28.01.2010 р. до картки вхідного документа ЕП «ОРТІМА» були внесенні данні про вищезазначений лист прокуратури Запорізького району Запорізької області. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 8 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. № 1789-ХІІ (в редакції що діяла на момент предявлення запиту прокуратури від 27.01.2010 р.), вимоги прокурора, які відповідають чинному законодавству, є обовязковими для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб та громадян і виконуються невідкладно або у передбачені законом чи визначені прокурором строки. Невиконання без поважних причин законних вимог прокурора тягне за собою передбачену законом відповідальність. Отже, у разі пропущення Запорізькою райдержадміністрацією строку виконання або не надання переліку розпоряджень на виконання запиту від 27.01.2010 р. № 416, прокуратурою було б негайно направлено вимогу про притягнення посадової особи до дисциплінарної відповідальності за невиконання вищезазначеного запиту. Але, за весь час надання переліків розпоряджень райдержадміністрації, прокуратурою жодного разу не направлялись акти прокурорського реагування з приводу невиконання запиту від 27.01.2010 р. № 416. [PERSON] ще раз підтверджує той факт, що переліки розпоряджень Запорізької райдержадміністрації прокуратура Запорізького району Запорізької області отримувала вчасно та у повному обсязі. Таким чином, суд приходить до висновку, що розпорядження голови Запорізької райдержадміністрації від 11.10.2010 р. № 1697 прокурор Запорізького району Запорізької області дізнався у листопаді 2010 р., а про винесення розпорядження голови Запорізької райдержадміністрації від 27.02.2012 р. № 174 у березні 2012 р. При цьому доводи прокурора, про те, що вони дізналися про винесення незаконних розпоряджень тільки 06.05.2015 р., тобто після надходження інформації з державної Інспекції сільського господарства Запорізької області суд до уваги не приймає, тому як прокурор не надав відомості щодо часу отримання ними розпоряджень саме з райдержадміністрації. Крім того, ця відповідь стосується тільки розпорядження від 27.02.2012 р., а стосовно розпорядження райдержадміністрації 2010 р. взагалі ні яких документів щодо початку перебігу строку позовної давності не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що прокурором попущено строк позовної давності, у завязку з чим у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed