Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Представник позивача КП «МТТУ» звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути в порядку регресу суму виплаченого відшкодування в розмірі 80953,37 гривень та судовий збір в розмірі 1762 гривень. В обґрунтування позову зазначено, що 29 червня 2016 року приблизно о 10:25 годині водій трамваю № 554 моделі «КТМ - МЗ» [PERSON], рухаючись по маршруту № 8 по вулиці Куїнджі (Артема) від бульвару Шевченко у напрямі вулиці Миколаївської в Центральному районі м.Маріуполя, на перехресті вулиці Куїнджі (Артема) з вулицею Карасівською, не звернула увагу на перешкоду у вигляді автомобіля RENAULT CLIO SYMBOL, державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який зупинився на трамвайній колії, та не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, чим скоїла наїзд на зазначений транспортний засіб який в свою чергу за інерцією від удару трамваєм зіткнувся з автомобілем HYUNDAI ELANTRA, державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що рухався по вулиці Куїнджі (Артема) в напрямку перехрестя з бульваром Шевченка. Внаслідок цього транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а водіям спричинена матеріальна шкода. Тим самим, водій трамвая [PERSON] порушила вимоги п.12.3 ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19.01.2017 року водій трамвая [PERSON] визнана виною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за порушення правил дорожнього руху України, що призвело до ДТП. Постановою апеляційного суду Донецької області від 03.03.2017 року було змінено постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19.01.2017 року в частині виключення з вищезазначеної постанови суду посилання на пошкодження транспортного засобу HYUNDAI ELANTRA, державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та визнання останньої потерпілою, внаслідок вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В іншій частині постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19.01.2017 року було залишено без змін. В результаті ДТП, що сталося з вини відповідачки, автомобіль RENAULT CLIO SYMBOL, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON], отримав технічні пошкодження. Комунальне підприємство «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління», як власник трамваю №554, яким була завдана матеріальна шкода, погодилось відшкодувати матеріальну шкоду [PERSON] Між [PERSON], діючою в інтересах [PERSON], на підставі довіреності від 22.09.2016, посвідченої приватним нотаріусом Маріупольського нотаріального округу Тулаїновим Е.А. (реєстр. №1980) і КП «МТТУ» укладений договір №269 від 28.04.2017 про відшкодування шкоди, спричиненою внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди, у сумі 80953,37 грн. Згідно умов договору №269 від 28.04.2017 КП «МТТУ» відшкодувало шкоду шляхом перерахування суми матеріальної шкоди [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], після утримання усіх належних податків та зборів, рівними частками протягом трьох місяців, що підтверджується платіжним дорученням №2053 від 13.06.2017, №2055 від 13.06.2017, №2056 від 13.06.2017, №2233 від 04.07.2017, №2234 від 04.07.2017, №2235 від 04.07.2017, №2697 від 07.08.2017, № 2698 від 07.08.2017, №2699 від 07.08.2017. 29.08.2012 року між відповідачкою та КП «МТТУ» укладено договір про повну мат реальну відповідальність, однак відповідачка 20.09.2017 року з місця роботи звільнилась, майнову шкоду не відшкодувала. У зв'язку з цим просить стягнути з відповідачки сплачену суму страхового відшкодування в порядку регрессу в розмірі 80953,37 гривень та судовий збір у розмірі 1762 гривень. У відкрите судове засідання представник позивача Іванникова А.Г., що діє на підставі довіреності, не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явилася за невідомих суду причин повторно, про час та місце слухання справи повідомлялася своєчасно та належним чином за місцем реєстрації. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання відповідача, яка був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, проте таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно постанови Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 19 січня 2017 року [PERSON] визнано виною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України та провадження по справі закрито, у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Згідно постанови Апеляційного суду Донецької області від 03 березня 2017 року, постанову Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 19 січня 2017 року щодо [PERSON] змінено. Виключено з постанови суду посилання на пошкодження транспортного засобу HYUNDAI ELANTRA, державний номер АН 540 НМ, під керування водія [PERSON], та визнання останньої потерпілою, внаслідок вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. В інший частині постанову залишено без зміни. Відповідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 19.01.2017 року встановлено, що 29 червня 2016 року приблизно о 10:25 годині водій трамваю № 554 моделі «КТМ - МЗ» [PERSON], рухаючись по маршруту № 8 по вулиці Куїнджі (Артема) від бульвару Шевченко у напрямі вулиці Миколаївської в Центральному районі м.Маріуполя, на перехресті вулиці Куїнджі (Артема) з вулицею Карасівською, не звернула увагу на перешкоду у вигляді автомобіля RENAULT CLIO SYMBOL, державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який зупинився на трамвайній колії, та не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, чим скоїла наїзд на зазначений транспортний засіб який в свою чергу за інерцією від удару трамваєм зіткнувся з автомобілем HYUNDAI ELANTRA, державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що рухався по вулиці Куїнджі (Артема) в напрямку перехрестя з бульваром Шевченка. Внаслідок цього транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а водіям спричинена матеріальна шкода. Тим самим, водій трамвая [PERSON] порушила вимоги п.12.3 ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Згідно п.1 типового договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність укладеного 29.08.2012 року між КП «МТТУ» та [PERSON] вбачається, що працівник, який обіймає посаду водія трамвая або виконує роботу безпосередньо пов'язану з матеріальними цінностями ввіреного підприємства приймає на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення схоронності довірених йому підприємством, установою, організацією, матеріальних цінностей. Згідно довідки виданої КП «МТТУ» № 185 від 11 квітня 2018 року, вбачається що [PERSON] працювала в КП «МТТУ» з 28.02.2008 року, заробітна плата за період з 01 липня 2017 року по 31 серпня 2017 року становить 17226,33 грн. Середньомісячна заробітна плата складає 8613,17 грн. Наказом № 257л про припинення трудового договору (контракту) від 20 вересня 2017 року [PERSON] звільнено з КП «МТТУ» за угодою сторін, п.1 ст.36 КЗпП України. Згідно договору № 269 про відшкодування шкоди від 28.04.2017 року укладеного між КП «МТТУ» та [PERSON], діючої в інтересах [PERSON] на підставі довіреності вбачається, що сторони домовились про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 80953,37 гривень, згідно звіту № 162 «Про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу» від 12.07.2016 року. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. 28.04.2017 року згідно умов договору №269 КП «МТТУ» відшкодувало шкоду шляхом перерахування суми матеріальної шкоди [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], після утримання усіх належних податків та зборів, рівними частками протягом трьох місяців, що підтверджується платіжним дорученням № 2053 від 13.06.2017 року, № 2055 від 13.06.2017 року, № 2056 від 13.06.2017 року, № 2233 від 04.07.2017 року, № 2234 від 04.07.2017 року, № 2235 від 04.07.2017 року, № 2697 від 07.08.2017 року, № 2698 від 07.08.2017 року, № 2699 від 07.08.2017 року. Згідно статті 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Разом з тим, роботодавець який відшкодував шкоду, завдану його працівником під час виконання трудових обов'язків має право зворотної вимоги до винної особи у визначеному законом розмірах. Так, нормою ч. ч. 1, 2, ст. 130 КЗпП України визначено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Відповідно ст. 132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. У спростування зазначеного відповідачем будь яких доказів суду не надано та не доведено неправомірності заявленої позивачем до стягнення суми збитків у вказаному розмірі. За вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, беручи до уваги вищевикладене, позов знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягає задоволенню, у зв'язку з чим із відповідача на користь позивача необхідно стягнути кошти в сумі 80953,37 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідачки на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1762 грн.

Outcome: approved