Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Представник позивача МТСБУ у вересні 2013 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування витрат в порядку регресу. Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 21.11.2009 року в м.Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої були [PERSON], який керував транспортним засобом «ГАЗ-53» д/н [NUMBER], який не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та [PERSON], що керував транспортним засобом «Шевроле» д/н [NUMBER], автомобіль застраховано в ВАТ «Страхова компанія «Універсальна» поліс № ВС № 8525549 від 17.11.2009 року. Згідно Постанови Приморського районного суду м.Одеси від 28.12.2009 року [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП 21.11.2009 року. Відповідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 9200 від 30.11.2009 року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Шевроле» становить 14 832.71 грн. Відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів», МТСБУ здійснило регламенту виплату потерпілому в розмірі 12 572,27 грн. на підставі заяви потерпілого. 24.01.2011 року МТСБУ звернулося до відповідача з листом про компенсацію в добровільному порядку витрат, понесених у зв'язку з проведенням регламентної виплати потерпілому. На даний час відповідач витрат МТСБУ не відшкодував. Представник позивача - [PERSON], яка діє по довіреності від 27.12.2013р., у судовому засідання просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з викладених підстав. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON], що діє на підставі ордеру №ОД від 04.03.2014 року, заперечували проти задоволення позовних вимог з підстав того, що по-перше позивачем пропущено строк позовної давності, по-друге розмір матеріального збитку завищений та не відповідає дійсності. При цьому представник відповідача вказав, що позивач повинен був пред'явити позов до власника автомобіля, а не до [PERSON], який управляв автомобілем на підставі довіреності. Також представник відповідача зазначив, що відповідач інвалід 2 групи, не працює та є опікуном двох малолітніх дітей. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних із виплатою страхового відшкодування підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 21.11.2009 року в 14 год. 45 хв., водій [PERSON], керуючи автомобілем «ГАЗ-53», д/н [NUMBER], рухаючись по вул.Висоцького в м.Одесі заднім ходом не переконався у безпеці маневру, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Шевроле» д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], яке потягло механічне пошкодження транспортних засобів. Вина [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Приморського районного суду м.Одеси від 28.12.2009 року у справі № 3-9914/09 (а.с.7), якою його було притягнено до адміністративної відповідальності ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.(а.с. 2) На дату скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ГАЗ 53», д/н [NUMBER], [PERSON] не була застрахована. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] буда застрахована в ВАТ «Страхова компанія «Універсальна» поліс № ВС № 8525549 від 17.11.2009 року. (а.с 4). Судом встановлено, що відповідно до висновку СПД [PERSON] №9200/12 від 30.11.2009 року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Шевроле д/н [NUMBER] становить: 18095 грн. 76 коп., з яких вартість відновлювального ремонта з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу замінюючих складових 14 832,72 грн. та ПТС -розмір втрати товарної вартості -3263,04 грн. (а.с. 5-6, 103-107). Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. [PERSON] 03.08.2010р. звернувся до МТСБУ із заявою про виплату суми матеріального відшкодування у розмірі 17 799,26 грн. (а.с. 3) Відповідно до наказу МТСБУ № 2680 від 12.09.2010 року, керівництвом бюро на підставі коригуючого розрахунку до звіту № 9200/12 від 30.11.2009 року (а.с. 79) та довідки № 1 від 26.08.2010 року про розмір відшкодування шкоди, було вирішено сплати рахунок [PERSON], за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, суму у розмірі 12572,27 грн. (а.с. 75-77) Позивачем вказана сума була виплачена [PERSON] 13.09.2010 року, згідно платіжного доручення № 3735 від 13.09.2010 року. (а.с.7). Згідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. МТСБУ на адресу відповідача двічі було направлено листи від 24.12.2010 року та від 24.01.2011 року з регресною вимогою в добровільному порядку сплатити витрати у розмірі 12 572,27 грн., проведених МТСБУ на підставі заяви [PERSON] (а.с 8) Згідно відповіді [PERSON] від 02.02.2011 року на лист МТСБУ, відповідач просив зняти з нього всі фінансові витрати пов'язані з транспортним засобом Шевроле [NUMBER] щодо ДТП від 21.11.2009 року. (а.с. 66-67) Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Нормами ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин містить Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином, сума страхового відшкодування, яка невідшкодована позивачу, становить 12 572,27 грн. В судовому засіданні відповідач заявляв, що він не вважає себе винним у скоєнні ДТП, однак суд не приймає доводи відповідача з цього приводу, так як в процесі розгляду справи судом було встановлено, що постановою Приморського районного суду м.Одеси від 28.12.2009 року відповідача [PERSON] було визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди 21.11.2009 року, а також згідно пояснень відповідача в судовому засіданні, постанову суду він не оскаржував та сплатив штраф по постанові у розмірі 340 грн. Таким чином з урахуванням того, що [PERSON] є винною особою в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди 21.11.2009 року, суд приходить до висновку щодо необхідності стягнення з відповідача суми відшкодування. Проте, як вбачається з наданих до суду відповідачем документів, [PERSON] є власником двокімнатної квартири [ADDRESS], що підтверджується довідкою Ф№1 дільниці № 4 ЖКС «Порто-Франковський» (а.с. 68), також разом з ним зареєстровані його дружина, діти та онуки. На підставі розпорядження Приморської районної адміністрації № 1742 від 29.08.2007 року відповідач [PERSON] є опікуном малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а.с. 69-70), які також проживають та зареєстровані разом з ним (а.с. 68). Згідно довідок УПФУ № 167 від 17.01.2014 року, [PERSON] отримує 2 пенсії: пенсія, за віком, що складає в середньому 1043,58 грн. в місяць (а.с. 39) та пенсія (в разі втрати годувальника, померлого внаслідок загального захворювання на 2-х утриманців (при повному чи не повному стажі), що складає в середньому 1238, 80 грн. в місяць(а.с. 40). Судом також встановлено, що неповнолітній син відповідача [PERSON], 1997 р.н., навчається в Державному навчальному закладі «Одеський професійний ліцей морського транспорту», що підтверджується довідкою № 33 від 17.01.2014 року. (а.с. 36), та знаходиться на утриманні відповідача [PERSON] При цьому, суд враховує незадовільний стан здоров'я відповідача, а саме діагноз постінфарктний кардіосклероз, стенозирующий коронаросклероз, що підтверджується випискою з медичної картки хворого № 6881 від 30.03.2012 року, випискою-епікризом КУ «Міська клінічна лікарня № 10» № 8479 від 24.09.2013 року.(а.с. 32,33,35). Відповідно до ч. 4 ст. 1193 ЦК України, суд може зменшити відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. Таким чином, з урахуванням матеріального стану відповідача,

Outcome: partial