Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Прокурор звернувся до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області із заявою в інтересах Моринської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області у якій просить визнати спадщину, яка відкрилась після [PERSON], який помер 11.12.1998\~року, на земельну частку (пай) розміром 2,83 умовних кадастрових гектари в адміністративних межах Моринської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, вартістю 104\~310 грн. 21 коп., безхазяйним майном та передати її у власність територіальної громади с.\~Моринці Корсунь-Шевченківського району Черкаської області в особі Моринської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області. Вказана заява мотивована тим, що 11.12.1998 року у с.\~Моринці Корсунь-Шевченківського району Черкаської області помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на його майно, до складу якого входить земельна частка (пай), що належна померлому на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧР №\~0106726, що розташована на території Моринської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області розміром 2,83 умовних кадастрових гектари. Відповідно до довідок зі Спадкового реєстру та інформації Корсунь-Шевченківського державного нотаріального архіву після смерті [PERSON]JI. спадкова справа не заводилася, заповіт ним не складався. Таким чином спадкове майно у розумінні ЦК УРСР є безхазяйним, а тому має перейти у власність відповідної територіальної громади. У суді прокурор Корсунь-Шевченківського відділу Звенигородської місцевої прокуратури [PERSON] підтримала заявлені вимоги з підстав, викладених у вказаній заяві. Додатково пояснила, що наявна розбіжність між розміром земельної частки (паю), право на яке належало померлому [PERSON] згідно сертифікату ЧР №\~0106726, та заявленим у заяві розміром земельної частки (паю), яка підлягає визнанню безхазяйним майном та передачі у власність Моринської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, зумовлена тим, що розпорядженням голови Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації від 02.02.2004 року № 5/82 перераховано у сторону зменшення розмір земельного паю в адміністративних межах Моринської сільської ради з 2,83 до 2,53 умовних кадастрових гектари. Представник Моринської сільської ради Корсунь-Шевченківського району у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про підтримання заявлених вимог прокурором у інтересах сільської ради та розгляд справи за відсутності представника заявника. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обовязком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Заслухавши пояснення прокурора, всебічно і повно, зясувавши всі фактичні обставини справи, та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозвязок їх у сукупності, суд вважає, що вказана заява підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Положеннями ч. 4 ст. 56 ЦПК України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999\~року № 3-рп//99 під представництвом прокуратурою інтересів держави треба розуміти правовідносини, в яких прокурор, реалізуючи визначені Конституцією України повноваження, вчиняє в суді процесуальні дії з метою захисту інтересів держави з урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, у звязку з чим прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство підставу позову, та визначає, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних чи інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та визначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обовязок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом відповідно до ст.ст.\~6, 7, 13 Конституції України може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. Подаючи до суду заяву в інтересах держави, в особі Моринської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, прокурор вказав, що відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством України, що перебуває під особливою охороною держави, а тому зволікання органу місцевого самоврядування зі зверненням до суду з метою визнання майна безхазяйним суперечить інтересам держави та суспільства. Судом встановлено, що [PERSON] помер 11.12.1998 року у с. Моринці Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, що підтверджується копією актового запису про його смерть №\~18 від\~12.12.1998 року. Померлий [PERSON] за життя отримав сертифікат серії ЧР №\~0106753 на право на земельну частку (пай) розміром 2,83 умовних кадастрових гектарів із земель КСП «Нива» с. Ситники, що знаходиться в адміністративних межах Моринської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, що підтверджується копією з книги видачі відповідних сертифікатів. У звязку зі зміною кількості осіб, які мають право на земельну частку (пай) та уточненням площ сільськогосподарських угідь, що паюються, розпорядженням голови Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації від 02.02.2004 року № 5/82, розмір земельної частки (паю) членів КСП «Нива» с. Ситники зменшено до 2,53 умовних кадастрових гектари. Таким чином, заявлений прокурором розмір земельної ділянки, яка підлягає передачі у власність територіальної громади с.\~Моринці Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, як спадщина [PERSON], що підлягає визнанню безхазяйним майном, не відповідає фактичному розміру, який би [PERSON] мав право отримати за життя. Відповідно до листа відділу Головного управління Держгеокадастру у Корсунь-Шевченківському районі від 06.03.2018 року № 97-23-0.280-256/166-18 проіндексована вартість земельної частки (паю) розміром 2,53\~умовних кадастрових гектари, розташованої на території Моринської сільської ради, станом на 01.01.2018 року, становить 104\~310 (сто чотири тисячі триста десять) грн. 21 коп. Згідно змісту листа Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори від 16.02.2018 року № 157/01-16, та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №\~50954683, виданої 16.02.2018 року приватним нотаріусом [PERSON], спадкова справа після смерті [PERSON], померлого 11.12.1998 року, не заведена, у спадковому реєстрі інформація щодо нього відсутня. Відповідно до змісту довідки № 90, виданої 06.02.2018\~року виконавчим комітетом Моринської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, [PERSON], на день смерті 11.12.1998 року, був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [INFO] одиноко. Крім нього у домоволодінні ніхто не був зареєстрований і не проживає. Рішенням Моринської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області від 23.12.2016 року № 11-14/VII крім іншого, взято на облік земельну частку (пай) [PERSON], на яку разом з іншими більше 10 років не відкрито спадкову справу після смерті їх власників. Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, повязані із визнанням майна безхазяйним та передачу його у комунальну власність, які регулюються нормами Цивільного кодексу УРСР (далі ЦК УРСР), Земельного кодексу України 1990 року (далі ЗК України 1990 року). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що у разі відкриття спадщини, cтрок на прийняття якої закінчився до 01.01.2014 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР). Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Відповідно до змісту ст.ст. 524-526 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Положеннями ст.ст. 527, 529 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно ст. 549 ЦК УPCP визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Положеннями ст. 555 ЦК УРСР передбачено перелік підстав переходу спадкового майна за правом спадкоємства до держави, а саме: 1) якщо спадкодавець все майно або частину його заповідав державі; 2) якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом; 3) якщо всі спадкоємці відмовились від спадщини; 4) якщо всі спадкоємці позбавлені права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу); 5) якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини. Якщо хто-небудь з спадкоємців відмовився від спадщини на користь держави, до держави переходить частка спадкового майна, належна цьому спадкоємцеві. Згідно з ч. 2 ст. 4 ЗК України 1990 року у редакції, яка діяла на час відкриття спадщини [PERSON], субєктами права державної власності на землю виступали, в тому числі сільські Ради народних депутатів на землі в межах їх територій, за винятком земель, що перебувають в загальнодержавній власності. Відповідно до змісту п. 17 Перехідних положень ЗК України, п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що сертифікат на право на земельну частку (пай) вважається правовстановлюючим документом, що посвідчує право спадкодавця на земельну частку (пай), та є дійсним до виділення власнику земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі йому державного акту на право власності на землю. Відповідно до ст. 137 ЦК УРСР, майно, яке не має власника або власник якого невідомий (безхазяйне майно), надходить у власність держави за рішенням виконавчого комітету районної, міської Ради народних депутатів, винесеним за заявою фінансового органу. Заява про визнання майна безхазяйним може бути подана не раніше як через один рік після прийняття майна на облік відповідним фінансовим органом або виконавчим комітетом селищної, сільської Ради народних депутатів. Відповідно до вимог ст. 333 ЦПК України, суд, встановивши, що нерухома річ є безхазяйною та взята на облік органом, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а також що сплив один рік з дня взяття на облік нерухомої речі, ухвалює рішення про передачу безхазяйної нерухомої речі у власність відповідної територіальної громади. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ судами, як і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, застосовується як джерело права, а саме у рішенні «Коробов проти України», вказано, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. З огляду на вказане та досліджені у судовому засіданні докази, у суду відсутні сумніви про те, що померлому 11.12.1998 року [PERSON], спадкоємці якого за законом та за заповітом відсутні, за життя як члену КСП\~«Нива» належало право на земельну частку (пай) розміром 2,53\~умовних кадастрових гектари у с.\~Ситники, що в адміністративних межах Моринської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, а Моринською сільською радою вказане спадкове майно померлого [PERSON] взято на облік як безхазяйне більш ніж за рік до дати звернення прокурора із вказаною заявою до суду, що свідчить про наявність підстав для ухвалення рішення про передачу вказаної земельної ділянки у власність територіальної громади с. Моринці Корсунь-Шевченківського району Черкаської області. Відповідно до змісту ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: partial