Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з указаним позовом 17.02.2021 та просив позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , а також стягувати з [PERSON] аліменти на утримання доньки у розмірі ј частини від усіх видів її заробітку (доходу), на але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову представник позивача вказувала, що [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] . [PERSON] проживає на території Новопільської сільської ради, за адресою: [ADDRESS] , однак зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За місцем проживання [PERSON] характеризується посередньо, ніде постійно не працює, зловживає спиртними напоями, свої обов`язки по вихованню, навчанню та утриманню дитини належним чином не виконує. Приводить додому сторонніх чоловіків, з якими розпиває спиртні напої, майже не цікавиться навчанням дитини, з вчителями не спілкується, не забезпечує дитину необхідним одягом, взуттям. Прибутком сім`ї є пенсія [PERSON] , пенсію на дитину по втраті годувальника мати до цього часу не оформила. Сім`я перебуває на обліку як така, що опинилася в складних життєвих обставинах з листопада 2020 року. Санітарний стан утримання помешкання посередній, у будинку наявне світло, опалення, вода. Зафіксована пліснява на стінах житлових кімнат. У наявності продукти харчування. Дитина має окреме ліжко, куточок для навчання. З [PERSON] неодноразово проводилася профілактична робота працівниками сільської ради, школи, дільничним інспектором, спеціалістами служби у справах дітей Криворізької райдержадміністрації, громадськістю в частині невиконання нею батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини. Здійснювалися численні рейди з метою профілактично-роз`яснювальної роботи, матері надавався виправний термін, але позитивних результатів проведена робота не принесла. [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків, однак належних висновків не зробила, продовжує пиячити, дитиною не займається. Адміністрація КЗ «Новопільський НВК» порушила клопотання щодо розгляду питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] перед виконавчим комітетом Новопільської сільської ради. Виконавчий комітет вирішив затвердити висновок ради опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої доньки [PERSON] . Представник позивача, виконавчого комітету Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, як органу опіки та піклування,, а також представники третіх осіб: служби у справах дітей Криворізької районної державної адміністрації, КЗ «Новопільський навчально-виховний комплекс», служби у справах дітей Новопільської сільської ради правом на участь у судовому засіданні не скористалися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник позивача просив задовольнити позов у повному обсязі з підстав, що наведені у ньому., проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представники третіх осіб також просили задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] про день, час та місце судового засідання з розгляду вказаної справи повідомлялася належним чином (а.с.61,64,80,85), однак до суду не з`явилася, причини неявки не повідомила, заяви про відкладення судового засідання, а також заяв, клопотань з процесуальних питань та відзиву на позовну заяву не подала. Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, що не суперечить вимогам ч. 1 ст. 223 ЦПК України. Оскільки всі учасники справи до суду не з`явилися, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалася. Зі згоди представника позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити заочне рішення, на підставі наявних доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.4), копії актового запису про народження № 13 від 23.03.2012 (а.с.83), [PERSON] , [INFO] , є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дитини, [PERSON] , [INFO] , внесено до актового запису на підставі спільної заяви батьків про визнання батьківства № 01/6-11 від 23.03.2012. Батько [PERSON] , [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Малолітня [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Фактично проживала [PERSON] разом з донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.26-28). Як видно з акту обстеження умов проживання дитини від 08.09.2020 (а.с.6-7), проведеного з метою соціального захисту дітей, за адресою: [ADDRESS] , сім`я складається з двох осіб: [PERSON] та [PERSON] . Умови проживання дитини не відповідають санітарно-гігієнічним умовам. У будинку наявні опалення, освітлення, водопостачання, необхідні меблі, дитячий куточок для навчання, однак у будинку брудно, місце проживання дитини потребує поточного ремонту та приведення до відповідних санітарно-гігієнічних умов. Згідно з акту обстеження умов проживання дитини від 09.02.2021 (а.с.11), сім`я складається з 3-х осіб: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (старший син [PERSON] , який приїздить додому на вихідні). Умови проживання дитини визнано задовільними: у будинку було прибрано, у наявності продукти харчування, у дитини в наявності окреме ліжко, куточок для виконання домашнього завдання. Разом з тим, [PERSON] перебувала у нетверезому стані, обіцяла звернутися до лікаря нарколога, також була запрошена на засідання комісії з питань захисту прав дитини. Відповідно до характеристики від 17.02.2021 за підписом голови Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Бондаренка О., [PERSON] разом зі своєю донькою [PERSON] проживає без реєстрації на території Новопільської сільської ради, по [ADDRESS] . Через невиконання матір`ю батьківських обов`язків щодо малолітньої доньки [PERSON] , сім`я перебуває на обліку як така, що опинилася в складних життєвих обставинах. [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи по зору. За період проживання [PERSON] на території Новопільської сільської ради, остання зарекомендувала себе з негативного боку, офіційно не працює, з 16.08.2020 пенсію на дитину з втрати годувальника не оформила. Єдиним прибутком сім`ї є пенсія [PERSON] . Вихованням дитини [PERSON] на належному рівні не займається, не забезпечує її необхідним одягом, взуттям, не цікавиться шкільним життям дитини, досить часто за місцем проживання [PERSON] перебувають сторонні чоловіки, з якими разом вона пиячить (а.с.26). [PERSON] навчається у 3-А класі КЗ «Новопільської НВК», про що свідчить довідка від 15.02.2021 № 37 (а.с.14). Як слідує з характеристики на [PERSON] , зокрема і психолого-педагогічної, навчальні досягнення учениці знаходяться на середньому рівні. [PERSON] не проявляє у повній мірі свій потенціал через досить низьку самооцінку та невпевненість у собі. Зазвичай, завдання виконує за вказівкою вчителя, при виконання домашніх завдань потребує допомоги дорослих. [PERSON] дружелюбна, прагне до активного спілкування з ровесниками, добра, приязна, ввічлива, чутлива. З повагою ставиться до старших, уважна до їх зауважень і вимог, дотримується правил поведінки у спілкуванні. Комунікабельна, відкрита до спілкування, але через низький рівень самооцінки у певних конфліктних ситуаціях схильна самоусуватися, не відстоює власні інтереси, не наважується бути ініціативною. Причиною цього є те, що мати [PERSON] , [PERSON] , не приділяє достатньої уваги дитині, її вихованню та навчанню, веде аморальний спосіб життя, котрий відбивається на дитині та на її світогляді. Мати не йде на контакт з класним керівником, обіцянки не виконує, належним чином не займається вихованням та навчанням дитини (а.с.15-16). Згідно з повідомлення в.о. директора НВК Сокол І. від 08.02.2021 № 28 про ученицю 3-А КЗ «Новопільського НВК» [PERSON] , 03.11.2020, 21.12.2020 та 02.02.2020 класним керівником [PERSON] та спеціальним педагогом [PERSON] здійснювалися планові рейди за місцем проживання сім`ї [PERSON] з метою перевірки умов проживання та виховання дитини. Під час вказаних перевірок було встановлено, що на час проживання за місцем мешкання [PERSON] її старшого сина [PERSON] , ситуація у сім`ї поліпшилася, умови проживання покращилися, розпочався ремонт у будинку. [PERSON] обіцяла виховувати свою доньку належним чином та стати для неї гарним прикладом. Однак, після від`їзду сина, [PERSON] знову розпочала вести аморальний спосіб життя, у будинку антисанітарні умови, вихованням доньки не займалася, уникала спілкування з класним керівником. Дитина перестала виконувати домашні завдання, до школи почала приходити неохайна. Проведення неодноразових профілактично-роз`яснювальних бесід з [PERSON] щодо неналежного виконання нею батьківських обов`язків позитивних результатів не дали, з огляду на що, адміністрація КЗ «Новопільський НВК» порушила питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] перед головою Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Бондаренко О. (а.с.11-10). Рішенням виконавчого комітету Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 11.02.2021 № 21, затверджено висновок ради опіки та піклування від 10.02.2021, відповідно до якого вирішено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] через ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини [PERSON] (а.с.12-13). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дітей. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 зазначеної Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Як слідує зі ст. 12 вказаного Закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 СК України). Пунктом 44 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) від 06.12.2006 передбачено, що позбавлення батьківських прав є виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно зі ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно пункту 16 вказаної Постанови, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків стосовно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , не проявляє батьківської турботи, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Наведене свідчить про самоусунення відповідача від виконання нею обов`язків по вихованню, піклуванню та утриманню доньки, що підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем у судовому засіданні. Виходячи із оцінки доказів у справі, таке ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, суд вважає свідомим та умисним, що дає підстави для обрання крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав. Таким чином, у судовому засіданні зібрано достатньо доказів, підтверджуючих факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітньої доньки [PERSON] , тому суд вважає за необхідне, виходячи з інтересів дитини, позбавити батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] . Також, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу її право на звернення до суду з заявою про надання права на побачення з дитиною, відповідно до ст. 168 СК України, якщо це не причинить шкоди її життю, здоров`ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи, що, у свою чергу, на думку суду, буде стимулювати відповідача до виправлення та надасть можливість у майбутньому, при наявності її бажання, звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини і при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Статтею 182 Сімейного кодексу України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів на інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв`язку з цим, враховуючи те, що відповідач позбавлена батьківських прав відносно малолітньої доньки, має можливість утримувати дитину, доказів протилежного суду не надала, суд вважає за необхідне, стягнути з відповідача аліменти в розмірі ј частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання малолітньої дитини, на користь майбутнього опікуна, починаючи стягнення з моменту звернення позивача до суду з заявою про позбавлення батьківських прав, та до досягнення дитиною повноліття. Згідно з п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного. Так, відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» позивачем, виконавчим комітетом Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, як органом опіки та піклування, судовий збір за подання позовної заяви в інтересах малолітньої особи, не справлявся. Таким чином, оскільки позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, судовий збір, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача. Разом з тим, відповідач [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи (а.с.58), тому, у силу п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України, остання звільняється від сплати судового збору. З огляду на викладене, враховуючи положення ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що обидві сторони звільнено від сплати судового збору, він компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved