Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

представник позивача стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» 102 292,31 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та судовий збір в сумі 1 762,00 грн., обґрунтовуючи позов наступним. 19.07.2017 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту за № 253434а7к, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Land Rover (д.р.н. [NUMBER]). 14.09.2017 року о 22:30 в м. Київ, вул. Гната Хоткевича сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: автомобіля Land Rover (д.р.н. [NUMBER]), яким керував водій [PERSON] та автомобіля ЗАЗ (д.р.н. [NUMBER]), яким керував водій [PERSON], внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Land Rover (д.р.н. [NUMBER]), що був застрахований у АТ «СК «АХА СТРАХУВАННЯ» за Договором добровільного врахування наземного транспорту за № 253434а7к від 19.07.2017 р. Згідно постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 12.12.2017 (справа № 755/14279/17), дорожньо-транспортна пригода сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] пункту 2.9а, 13.3 ПДР України (ст. 124, 130 КУпАП України). Страхувальник звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № АХА2233009 від 02.10.2017 року та умов Договору страхування № 253434а7к від 19.07.2017 р., розмір страхового відшкодування склав 102 292,31 грн., яке АТ «СК «АХА Страхування» було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу на СТО згідно платіжного доручення № 376 755 від 03.10.2017 р. Відповідно до п. 4 Договору страхування № 253434а7к від 19.07.2017 р. вигодонабувачем за договором страхування є ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК». П. 25.1 Договору страхування № 253434а7к від 19.07.2017 передбачено, що страхове відшкодування виплачується на підставі заяви Страхувальника (його правонаступника, вигодонабувача) і страхового акту, який складається Страховиком. Відповідно до п. 2 Додаткової угоди № 11 до Генерального договору № ІМА-11-1/2011 про співробітництво, погодження з банком способу виплати страхового відшкодування здійснюється в електронному вигляді шляхом надсилання на адресу страховика відповіді на «Звіт - вимогу щодо визначення напряму виплати страхового відшкодування». Відповідно до відповіді на «Звіт - вимогу щодо визначення напряму виплати страхового відшкодування» щодо зазначеного страхового випадку вигодонабувачем було погоджено здійснення виплати страхового відшкодування на рахунок СТО. Відповідно до п. 25.10 Договору страхування № 253434а7к від 19.07.2017 р. при пошкодженні ТЗ розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених в кошторисі збитків, за вирахуванням встановленої Договором франшизи. Розрахунок розміру виплаченого позивачем страхового відшкодування за зазначеним вище страховим випадком наступний: 114 216,51 грн. - 11 924,20 грн. = 102 292,31 грн. 114 216,51 грн. - вартість відновлювального ремонту автомобіля Land Rover (д.р.н. [NUMBER]) згідно рахунку № 1040481; 11 924,20 грн. - франшиза згідно Договору страхування. Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до п. 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до вимог статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо] або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Land Rover (д.р.н. [NUMBER]) згідно звіту № 103/2017 складає 116 236,23 грн. Позивачем було сплачено страхове відшкодування в розмірі 102 292,31 грн., отже ціна позову становить 102 292,31 грн. У зв'язку з розглядом справи позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви до господарського суду в розмірі 1762,00 грн., який позивач просить стягнути з відповідача. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] просять у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі, виходячи з наступного. Уважно вивчивши додані до позовної заяви письмові докази слід звернути увагу суду на наступне. У копії страхового акту: страховий акт складено 02.10.2017 року за заявою від 19.09.2017 року - всупереч п. 25.3 Договору аж через 14 днів після повідомлення. У копії розрахунку страхового відшкодування: за заявою про страховий випадок від 14.09.2017 року, вартість відновлювального ремонту застрахованого об'єкту згідно рахунку ТОВ Віннер Автомотів № 1040481 від 21.09.2017 р. У копії рахунку ТОВ Віннер Автомотів № 1040481 від 21.09.2017 р.: дата прийому авто -19.09.2017 року. У копії повідомлення про настання події, яка має ознаки страхового випадку: час та дата події - 22:40 14.09.2017 року, час та дата фіксації повідомлення про подію: 15:10 14.09.2017 року (тобто повідомлення про подію відбулося майже на вісім годин раніше, ніж сталася сама подія), дата документа - 19.09.2017 року, тобто через п'ять днів після настання страхового випадку. У копії звіту про оцінку матеріального збитку № 103/2017 складеного 24.09.2017 року: - дата оцінки: 14.09.2017 року - прохання провести дослідження оцінювачу [PERSON] поступило 21.09.2017 року, тобто на сім днів пізніше дати оцінки, а дослідження пошкодженого ТЗ проводилось у присутності [PERSON]. 19.09.2017 року. Загалом у даному документі, який став основою для нарахування завданих збитків, чотири різні дати проведення огляду та оцінки ТЗ. Окрім цього, для участі в огляді не було запрошено відповідача, і до матеріалів справи не додано жодного доказу, який підтверджував би відправлення на його адресу повідомлення про огляд та оцінку матеріального збитку. Акт огляду транспортного засобу також датовано 19.09.2017 року тобто обстеження авто було проведено через п'ять днів після події, яка мала місце. Окрім цього, до позову не додано жодного документу який містив би зафіксований перелік пошкоджень наявних на ТЗ відразу після скоєння ДТП, а саме 14.09.2017 року. В разі, якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронні органами; відповідач як особа, винна у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, притягнення до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, та повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду суд взяв за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватися на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з таких зобов'язань повинні вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків (зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі №6-284цс15, у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі №722/1929/15-ц). Необгрунтована виплата страхового відшкодування має місце у разі, коли страховика не було повідомлено про страховий випадок жодним з учасників дорожньо-транспортної пригоди, що призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Таким чином, з урахуванням наведеного, я вважаю, що позивачем була здійснена необгрунтована виплата страхового відшкодування. Страховий випадок не було зафіксовано та перевірено належним чином, а тому заявлений позов є не обгрунтованим, який не підтверджений належними та допустимими доказами. Суд, вислухавши сторони та свідків, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Матеріали справи встановлено, що 19 липня 2017 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту за № 253434а7к, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб марки «Land Rover», державний номерний знак [NUMBER]. 14 вересня 2017 р. [PERSON] о 22 годині 30 хвилину, керував автомобілем «ЗАЗ TF69 YP», державний номерний знак [NUMBER], по вул. Г.Хоткевича, 12 в м. Києві в стані алкогольного сп'яніння. Із згоди [PERSON], в присутності двох свідків, за допомогою приладу «Драгер», проводився його огляд на стан сп'яніння, результат огляду - 1,12 %о. Своїми діями [PERSON] порушив п. 2.9.а ПДР України. Крім того, [PERSON] 14 вересня 2017 року о 22 годині 30 хвилину, керуючи автомобілем «ЗАЗ 7769 УР», д.н.з. [NUMBER], по вул. Г.Хоткевича, 12 в м. Києві, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «ЗАЗ 21703», державний номерний знак [NUMBER], який набрав інертного руху і здійснив зіткнення з автомобілем марки «Land Rover», державний номерний знак [NUMBER], внаслідок чого, вказані автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив п.13.3 ПДР України. Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. ст.. 124, 130 КУпАП та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. 00 коп. та до 1 року позбавлення права керувати транспортними засобами. Страхувальник [PERSON] звернулася до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № АХА2233009 від 02.10.2017 року та умов Договору страхування № 253434а7к від 19.07.2017 р., розмір страхового відшкодування склав 102 292,31 грн., яке АТ «СК «АХА Страхування» було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу на СТО згідно платіжного доручення № 376 755 від 03.10.2017 р. Відповідно до п. 4 Договору страхування № 253434а7к від 19.07.2017 р. вигодонабувачем за договором страхування є ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК». П. 25.1 Договору страхування № 253434а7к від 19.07.2017 передбачено, що страхове відшкодування виплачується на підставі заяви Страхувальника (його правонаступника, Вигодонабувача) і страхового акту, який складається Страховиком. Відповідно до п. 2 Додаткової угоди № 11 до Генерального договору № ІМА-11-1/2011 про співробітництво, погодження з банком способу виплати страхового відшкодування здійснюється в електронному вигляді шляхом надсилання на адресу страховика відповіді на «Звіт - вимогу щодо визначення напряму виплати страхового відшкодування». Відповідно до відповіді на «Звіт - вимогу щодо визначення напряму виплати страхового відшкодування» щодо зазначеного страхового випадку вигодонабувачем було погоджено здійснення виплати страхового відшкодування на рахунок СТО. Відповідно до п. 25.10 Договору страхування № 253434а7к від 19.07.2017 р. при пошкодженні ТЗ розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених в кошторисі збитків, за вирахуванням встановленої Договором франшизи. Розрахунок розміру виплаченого позивачем страхового відшкодування за зазначеним вище страховим випадком наступний: 114 216,51 грн. - 11 924,20 грн. = 102 292,31 грн. 114 216,51 грн. - вартість відновлювального ремонту автомобіля Land Rover (д.р.н. [NUMBER]) згідно рахунку № 1040481; 11 924,20 грн. - франшиза згідно Договору страхування. На підставі платіжного доручення № 376 755 від 03.10.2017 року, страхового акту № АХА 2233009 від 02.10.2017 року та розрахунку страхового відшкодування до цього страхового акту проведено виплату страхового відшкодування в розмірі 102 292 грн. 31 коп. Згідно зі статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій статті 16 ЦК України. За змістом наведених норм права можна зробити висновок про те, що страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування. Саме така правова позиція містилася в постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України до шкода,завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно з п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з ч.1 ст.1191 ЦК України особа, що відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Положенням ст.1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Так, з огляду на вищезазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають з обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов'язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 2231, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на зазначене сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов'язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов'язанні ним є страховик. Разом з тим зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу). Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав. Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов'язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Якщо потерпілий звернувся до страховика та одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов'язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином. Свідок [PERSON] пояснив, що він погоджував рахунок, перевіряючи і порівнював з наявними ушкодженнями. Все було зроблено з вимогами заводу виробника. Свідок ТОВ «Вінер Автомотів» [PERSON] пояснив, що рахунок на виконання ремонту був виписаний на підставі пошкоджень машини. Перевірявся характер пошкоджень та їх площа. Деталі, які замінювалися віддають або страховику, або страхувальнику чи утилізуються. Свідок [PERSON] пояснив, що він проводив експертне дослідження. Пам'ятає як машину, так і саме дослідження. Пошкоджена була лише права сторона і він врахував всі положення, які згідно офіційного представника виробника машини проводить ремонт лише ТОВ «Вінер Автомотів». Було всього вісім позицій, із них по семи необхідно було проводити заміну деталей. Оскільки вина [PERSON] у скоєнні ДТП встановлена постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 12.12.2017 року, а факт сплати ПрАТ «АХА Страхування» суми страхового відшкодування в розмірі 102 292,31 грн. підтверджується платіжним дорученням № 376 755 від 03.10.2017 року, страховим актом № АХА 2233009 від 02.10.2017 року та розрахунком страхового відшкодування до цього страхового акту, то вимоги до відповідача є обґрунтованими. Таким чином, враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню шкода, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 102 292,31 грн. у порядку зворотної вимоги (регресу). Згідно положення ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. Як видно з матеріалів справи, при поданні позовної заяви позивач сплатив 1762,00 грн. судового збору (а.с.1), який також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved