Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить змінити спосіб стягнення присуджених аліментів та стягнути з [PERSON] , аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: дочки - [PERSON] , [INFO] та дочки - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 (три тисячі) гривень на кожну дитину, але не менше 50 % від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. Мотивуючи свої вимоги, представник позивачки вказує, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбу. У період шлюбу у сторін народилися діти: дочка - [PERSON] , [INFO] та дочка - [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Миронівського районного суду Київської області від 22 грудня 2014 року з відповідача на користь позивачки було присуджено до стягнення аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та дочки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 листопада 2014 року і до досягнення дітьми повноліття. При цьому, представник позивачки вказує, що стягнута судом сума аліментів натепер не забезпечує належне матеріальне утримання та фізичний розвиток дітей, що змусило позивачку звернутися до суду з цим позовом про зміну розміру та зміну способу стягнення аліментів. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав проти задоволення позову заперечував. Зазначив, що в даний час матеріальне становище відповідача суттєво не змінилося, однак він має можливості сплачувати аліменти в зазначеному позивачкою розмірі. Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 24 квітня 2019 року. Згідно рішення Миронівського районного суду Київської області від 22 грудня 2014 року із [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 листопада 2014 року і до досягнення дітьми повноліття. З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачка вказує, що стягнута судом сума аліментів натепер не забезпечує належне матеріальне утримання та фізичний розвиток дітей, що змусило її звернутися до суду з даним позовом. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З аналізу наведених норм слідує, що батьки мають рівні права та обов`язки відносно дітей і повинні забезпечити дитині умови для її повноцінного розвитку. У силу положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року). Отже, у спірних правовідносинах підлягають застосуванню не лише норми ст. 192 СК України, але й низка інших норм, які регулюють обов`язок батьків утримувати своїх дітей, зокрема: ст. 181 «Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину», ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі». В будь-якому випадку, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України (в редакції Закону №2037-V-ІІІ від 17 травня 2017 року), право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу. Позивач скористалася своїм правом, звернувшись із позовом про зміну способу стягнення аліментів, шляхом їх присудження у твердій грошовій сумі . Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю. При визначенні розміру аліментів слід врахувати факт перебування дитини на утриманні позивача; вік дитини, його стан здоров`я , вартість життя та необхідність здійснення витрат як для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, навчання, здоров`я дитини, так і необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб сторін. Суд бере до уваги, що згідно наданої інформації, зокрема згідно довідки про заробітню плату від 19 червня 2020 року, [PERSON] перебуває та працює за кордоном, що свідчить про те, що відповідач є працевлаштованим та має можливості сплачувати аліменти на утримання дітей. Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯА №225781, виданого 09.02.2005 року Миронівською РДА Київської області, [PERSON] має у власносності земельну ділянку площею - 2,58 га, кадастровий номер земельної ділянки: 3222983300060080004, цільове призначення вказаної земельної ділянки: ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Козинської сільської ради Миронівського району Київської області, та яку відповідач передав в оренду, за що отримує орендну плату. Крім того, відповідач в свою чергу є працездатним, має задовільний стан здоров`я, інших аліментних зобов`язань не має. Водночас вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 (три тисячі) гривень на кожну дитину є обґрунтованими. Таким чином, позивачем доведено належними та допустимими доказами можливість сплати відповідачем аліментів у заявленому розмірі. З урахуванням викладеного суд вважає, що відповідач має можливість надавати утримання дітям у зазначеному в позові розмірі. При таких обставинах, враховуючи матеріальне становище та стан здоров`я сторін, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, стягувати із відповідача в користь позивачки аліменти на утримання двох дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 (три тисячі) гривень на кожну дитину, щомісячно. Так як, сплата аліментів у зазначеному розмірі здатна забезпечити необхідний життєвий процес та розвиток дітей та не буде непомірним тягарем для відповідача. Виконавчий лист, виданий по справі №371/2252/14-ц від 22 грудня 2014 року в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей підлягає відкликанню після фактичного його виконання. Згідно статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Крім того, при визначенні початку строку стягнення аліментів, слід врахувати, що згідно роз`яснень, даних у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судові витрати по справі становлять 840 грн. 80 коп. - судовий збір, від сплати якого позивачка була звільнена, тому такі витрати відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з [PERSON] на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved