Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу посилаючись на те, що 25 квітня 2015 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПРОВІДНА» (надалі - ПрАТ «СК «ПРОВІДНА») та гр. [PERSON] (далі - Страхувальник) було укладено договір добровільного страхування майна фізичних осіб і відповідальності перед третіми особами серії МК № 0013337/2410/15, у відповідності до умов якого квартира, за адресою: [ADDRESS], була застрахована від пожежі, вибуху газу, впливу рідини. 11 лютого 2016 року близько 17 години 15 хвилин в м. Каневі по вул. Леніна, 139/1 було залито квартиру № 79. Внаслідок настання зазначеного залиття власнику квартири (Страхувальнику) було завдано матеріальних збитків. Актом було встановлено факт залиття квартири [ADDRESS], а також, що залиття відбулось з квартири № 91 у вищевказаному будинку, яка належить [PERSON]. Для відшкодування понесених збитків, повязаних із пошкодженням квартири, Страхувальник звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування до ПрАТ «СК «ПРОВІДНА», в порядку встановленому Законом України «Про страхування». Відповідно до Розрахунку страхового відшкодування № [NUMBER] від 24 березня 2016 року розмір страхового відшкодування становить 4 434, 65 грн. ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування Страхувальнику у повному розмірі, що підтверджується платіжним дорученням № ВПТ-001529 від 24.03.2016 року. Отже, після виплати страхового відшкодування ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» отримало право зворотної вимоги до гр.. [PERSON] Враховуючи винність гр..[PERSON] у настанні залиття квартири, а також здійснення ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» виплати страхового відшкодування потерпілій стороні, відповідачем мають бути компенсовані понесені збитки в повному обсязі. А тому позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» суму виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 4 434,65 грн., а також судовий збір за подання позову до суду в розмірі 1 378,00 грн. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності № 16/128 від 29.03.2016р. в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій просить розглядати справу у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, повторно, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини поважності неявки суду не повідомила. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Згідно ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до ст.1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Аналогічна положення містить і ст.993 ЦК України. Так, судом встановлено, що 25 квітня 2015 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПРОВІДНА» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування майна фізичних осіб і відповідальності перед третіми особами серії МК № 0013337/2410/15, у відповідності до умов якого квартира, за адресою: [ADDRESS], була застрахована від пожежі, вибуху газу, впливу рідини (а.с.6). Відповідно до Розрахунку страхового відшкодування № [NUMBER] від 24 березня 2016 року розмір страхового відшкодування становить 4 434, 65 грн. (а.с. 12). ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування [PERSON] у повному розмірі, що підтверджується платіжним дорученням № ВПТ-001529 від 24.03.2016 року (а.с.4-5). Згідно п. 2.3.6. Правил утримання житлових будинків та прибудинковх територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 року, у разі залиття квартири складається відповідний акт. Представник позивача в позовній заяві вказує, що згідно акту від 16.10.2015 року було встановлено факт залиття квартири [ADDRESS], а також, що залиття відбулось з квартири № 91 у вищевказаному будинку, яка зі слів позивача належить [PERSON], тоді як квартиру [ADDRESS] було залито 11.02.2016 року, що підтверджено актом б/н від 12.02.2016 року, який мається при матеріалах справи (а.с.9). Крім того, позивач в позовній заяві вказує, що залиття квартири [ADDRESS] відбулося з вини [PERSON], якій зі слів позивача належить квартира [ADDRESS], хоча доказів, що квартира [ADDRESS] дійсно належить саме відповідачу позивач не надав. З акту б/н від 12.02.2016 року, який мається при матеріалах справи (а.с.9) вбачається лише, що причину залиття квартири [ADDRESS] квартирою № 91 не встановлено, оскільки відсутній доступ до квартири № 91. Тому суд не може вважати вищезазначений акт достатнім доказом вини саме відповідача [PERSON] у залитті квартири позивача, оскільки причину залиття квартири позивача на час обстеження встановлено не було, і до того ж відсутня будь-яка підтверджуюча інформація, що квартира [ADDRESS] належить відповідачу [PERSON] і чи взагалі [PERSON] являється належним відповідачем по справі. Зі змісту ст. 11 ЦПК України випливає, що суд першої інстанції розглядає цивільні справи лише в межах заявлених сторонами вимог. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. У силу ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в позові ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування шкоди в порядку регресу [PERSON] необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed