Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

Прокурор звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-23806-СГ від 15.12.2017, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер 6821286800:02:010:0010 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходиться за межами населених пунктів Пільноолексинецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області (на теперішній час за межами с.Пільний Олексинець Хмельницького району), витребування у [PERSON] на користь Городоцької міської об`єднаної територіальної громади в особі Городоцької міської ради Хмельницької області вказаної земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що [PERSON] на час отримання земельної ділянки, кадастровий номер 6821286800:02:010:0010, використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок, а тому вищевказаний наказ підлягає визнанню недійсним та, у зв`язку з цим, на користь держави слід витребувати спірну земельну ділянку. На підставі договору купівлі-продажу № 2 від 02.01.2018 [PERSON] вказану земельну ділянку продав [PERSON] . Після цього на підставі договору купівлі-продажу № 427 від 12.04.2018 [PERSON] вказану земельну ділянку продала [PERSON] . Цього ж дня приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Грицею Л.М. зареєстровано право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №25691612. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав, просив задоволити з підстав, зазначених в позовній заяві. \~ \~ \~ \~Представник Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, а також подав відзив, в якому проти задоволення позову заперечив. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, будь-яких заяв, клопотань на адресу суду не подали. Третя особа [PERSON] подала заяву про застосування строку позовної давності до даних правовідносин. З врахуванням викладеного, суд вирішив розгляд справи проводити за їх відсутності. Суд, заслухавши пояснення прокурора, дослідивши надані по справі письмові докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Відповідно до ч. 2\~ст. 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Згідно із ч. 1\~ст. 116 Земельного кодексу України\~громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч. 3\~ст. 116 ЗК України\~безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Згідно припису ч. 4\~ст. 116 ЗК України\~передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання. Відповідно до ч. 1\~ст. 121 ЗК України\~громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектара. Судом встановлено, що відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-23806-СГ від 15.12.2017 надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер 6821286800:02:010:0010 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходиться за межами населених пунктів Пільноолексинецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області (на теперішній час за межами с.Пільний Олексинець Хмельницького району). Ця обставина підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №257466969 від 23.12.2019 (а.с. 21-26). Разом з тим, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-23718-СГ від 12.09.2016 [PERSON] передано у приватну власність для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку кадастровий номер 6825584600:07:051:0241, розташовану на території Михайлюцької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, право власності на котру зареєстровано за відповідачем 20.09.2016. Крім того, на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-30246-СГ від 11.11.2016 [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2 га з кадастровим номером 6822184500:06:007:0108, що розташована на території М`якотівської сільської ради Ізяславського району Хмельицької області, право власності на котру зареєстровано за відповідачем 18.11.2016. Отже, станом на 15.12.2017 (набуття у власність земельної ділянки з кадастровим номером 6821286800:02:010:0010) у власності [PERSON] перебували земельні ділянки з кадастровими номерами 6825584600:07:051:0241 та 6822184500:06:007:0108, котрі були йому надані безоплатно із земель державної власності, а, отже, він скористався своїм правом, передбаченим\~ст.116 ЗК України,\~повторно, з порушенням визначеного земельним законодавством порядку. Пунктом «г» ч.3 ст.152 ЗК України\~передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] реалізував право на безоплатне одержання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства більше одного разу за цим видом використання, суд дійшов висновку, що спірний наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області прийнятий із порушенням вимог ч.4\~ст.116 ЗК України, у зв`язку з чим такий наказ слід визнати недійсним. Щодо вимог прокурора про витребування у [PERSON] спірної земельної ділянки суд дійшов до наступних висновків. Ч. 1\~ст. 387 ЦК України\~визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. За змістом ч. 1\~ст. 330 ЦК України\~якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до\~статті 388 цього Кодексу\~майно не може бути витребуване у нього. Згідно з ч. 1\~ст. 388 ЦК України\~якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 10\~постанови від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», норма частини першої\~статті 216 ЦК\~не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою\~статті 388 ЦК. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] набув право власності на спірну земельну ділянку незаконно та не мав права відчужувати її . Проте, на підставі договору купівлі-продажу № 2 від 02.01.2018 [PERSON] вказану земельну ділянку продав [PERSON] . Після цього на підставі договору купівлі-продажу № 427 від 12.04.2018 [PERSON] вказану земельну ділянку продала [PERSON] . Цього ж дня приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Грицею Л.М. зареєстровано право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №25691612, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №257466570 від 20.05.2021 (а.с.27-29). Таким чином, суд вважає, що вказана земельна ділянка вибула з державної власності поза волею власника та може бути витребувана у [PERSON] як у добросовісного набувача. \~ \~ \~ \~ При вирішенні спору суд, застосовуючи принцип диспозитивності, був позбавлений можливості вирішити питання про надання [PERSON] компенсації в зв`язку з витребуванням земельної ділянки, що не позбавляє останнього можливості звернутися до суду з відповідним позовом. \~ \~ \~ \~При вирішенні питання щодо застосування строку позовної давності до спірних правовідносин суд дійшов наступного висновку. \~ \~ \~ \~В силу вимог ч. 1 ст. 261 ЦПК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. До спірних правовідносин застосовується загальний строк позовної давності, встановлений тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). У постанові від 20.06.2018 у справі № 697/2751/14-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що для вирішення питання про дотримання строку звернення до суду за захистом прав, суду слід встановити, коли прокурор дізнався чи міг дізнатися про порушення інтересів держави. Судом встановлено, що про порушення вимог закону [PERSON] прокурору стало відомо з дня отримання відомостей із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 20.05.2021 (а.с.21-29). За таких обставин суд дійшов висновку, що прокурор звернувся до суду з даним позовом в межах строку позовної давності. Судові витрати відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved