Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

представник позивача просить суд визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житлом у кв. [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] , посилаючись на те, що відповідно до договору дарування квартири від 20.08.2018 [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрована [PERSON] , яка не є членом сім`ї [PERSON] та взагалі їй не знайома, зі слів сусідів вказана особа була членом сім'[ї одного з попередніх власників квартири. [PERSON] у квартирі не проживає та її речей там немає. Реєстрація [PERSON] у квартирі порушує право позивача та створює їй перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні своєю власністю. Позивач не може вирішити вказане питання в добровільному порядку, а тому і змушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином (через офіційний веб-сайт Судової влади України) та судовою повісткою, про що в матеріалах справи мається повідомлення про вручення поштового відправлення, а тому суд вважає, що відповідач в судове засідання не з`явилася без поважних причин та вважає за можливе розглядати справу за її відсутності на підставі наявних у справі доказів, при цьому виносить заочне рішення. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подала, жодних заяв чи клопотань не надіслала. Суд, заслухавши представника позивача, свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові докази справи, вважає за необхідне заявлений позов задовольнити повністю. Вимоги позивача законні та обґрунтовані. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування квартири від 20.08.2018 (а.с.3-5) та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №134872683 від 20.08.2018 (а.с.6). Згідно відомостей Реєстру територіальної громади виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області №58/02-21 від 13.01.2021 (а.с.15) у вказаній квартирі зареєстрована відповідач - [PERSON] , [INFO] . Як вбачається із акту депутата Ватутінської міської ради від 19.02.2021 (а.с.16) [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] не проживає протягом останніх 15 років. Даний факт в судовому засіданні підтвердили і свідки [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами [PERSON] та які пояснили, що [PERSON] у даній квартирі не проживає близько 15 років, речей, які б їй належали у квартирі немає. Реєстрація відповідача у квартирі порушує право позивача, як власника та створює їй перешкоди у володіння, користуванні та розпорядженні своєю власністю. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із положеннями ст.16, 383, 386, 391 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб, а також вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що відповідає змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Згідно із ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі ... судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням... А тому враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житлом у кв. [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] .. Питання про відшкодування судових витрат представник позивача не ставить. На підставі ст. 16, 316, 317, 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст.72 ЖК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та

Outcome: approved