Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Представник позивачки за дорученням [PERSON] звернулась до суду з позовом до Петрівської другої сільської ради, де третіми особами, які не заявляють самостійних вимог є Тарутинська районна Державна адміністрація, [PERSON], [PERSON] про встановлення факту належності сертифікату та визнання права власності. Вимоги позивачки мотивує тим, що за життя дідусеві позивачки [PERSON] належало майно, що складається з земельної ділянки розміром 4.42 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності ВАТ «Україна» та належала померлому на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 10 листопада 1997 року на підставі рішення Тарутинської райдержадміністрації від 23 жовтня 1997 року №354/97. Однак, у вказаному Сертифікаті на право на земельну частку (пай) в графі « прізвище» було допущено помилку, а саме вказано прізвище - «[PERSON]», замість вірного «[PERSON]». При видачі документів померлий не звернув уваги на цю помилку та не виправив її. [INFO] року помер [PERSON]. На даний час виправити помилку не можливо. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді зазначеного майна. У зв'язку з викладеним вище представник позивачки за дорученням звернулась до суду з вказаною позовною заявою. В судове засідання позивачка та її представник не з'явились, на адресу суду надійшла заява представника позивачки, в якій вона підтримує вимоги позивачки та просить розглядати справу за їх відсутністю (а.с.58). Представник заінтересованої особи - Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області - заперечень проти вимог позивачки не має, про що надав на розгляд суду відповідну заяву, що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України (а.с.41). Терті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, були повідомлені належним чином (а.с.42,43). Представник відповідача Петрівської другої сільської ради - сільський голова у судове засідання не з'явився. На адресу суду від представника відповідача надійшла заява про згоду з позовними вимогами позивачки та з проханням розглянути справу без його участі (а.с.57), що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України. В зв'язку з цим в силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що є всі підстави для задоволення даної заяви. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 10 листопада 1997 року на підставі рішення Тарутинської райдержадміністрації від 23 жовтня 1997 року №354/97 отримав Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], розміром 4.42 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності ВАТ «Україна», де в графі « прізвище» було вказано прізвище - «[PERSON]», замість вірного «[PERSON]» (а.с.16). При зверненні до Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області з заявою про виправлення помилки в Сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], позивачці було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду, що підтверджується листом №Д-572 від 07 жовтня 2016 року (а.с.56). З копії свідоцтва про смерті дідуся позивачки серії [NUMBER], виданого 01 травня 2003 року виконкомом Петрівської-2 сільської ради Тарутинського району Одеської області вбачається, що його прізвище «[PERSON]» (а.с.14). З показів свідків мешканців с. Петрівка Тарутинського району Одеської області Замфірова І.Д. (а.с.52) та [PERSON] (а.с.54) вбачається, що дійсно Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], розміром 4.42 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності ВАТ «Україна», де в графі « прізвище» було вказано прізвище - «[PERSON]» належить [PERSON]. За таких обставин, суд вважає встановленим факт належності [PERSON], померлому [INFO] року зазначеного Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Розглядаючи вимогу позивачки про визнання за нею права власності на спадкове майно, а саме право на право на земельну частку (пай), розміром 4.42 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності ВАТ «Україна» в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], суд користується нормами Цивільного Кодексу /в редакції 1963 року/, оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилася з його смертю, а саме [INFO] року, тобто до вступу в законну силу Цивільного Кодексу України /в редакції 2004 року/. Згідно ч.1 ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 527 ЦК УРСР 1963 року регламентовано, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті. Частиною 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що при спадкоємстві за законом, спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені) дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно ст. 548 ЦК УРСР /в редакції 1963 року/, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР /в редакції 1963 року/, вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Судом встановлено, що за життя [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 10 листопада 1997 року на підставі рішення Тарутинської райдержадміністрації від 23 жовтня 1997 року №354/97 належало право на земельну ділянку розміром 4.42 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності ВАТ «Україна» ( а.с.16). Спадок відкрився в день смерті спадкодавця - [PERSON], а саме [INFO] року, згідно свідоцтва про серії [NUMBER], виданого 01 травня 2003 року виконкомом Петрівської-2 сільської ради Тарутинського району Одеської області ( а.с.4). Третя особа по справі [PERSON] є донькою померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER], виданим 17 квітня 1956 року (а.с.27). Позивачка по справі [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER], виданим 27 лютого 1979 року (а.с.12) та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 10 лютого 2007 року (а.с.13). Відповідно позивачка [PERSON] є онукою померлого [PERSON]. Таким чином, суд вважає за можливе визнати за позивачкою [PERSON] право на право на земельну частку (пай), розміром 4.42 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності ВАТ «Україна» в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved