Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Представник Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення збитків завданих підприємству, посилаючись на те, що відповідач являється власником нежитлового приміщення магазину «[INFO]», розташованого по [ADDRESS], яке належить йому на підставі договору купівлі-продажу від 07 липня 2003 року. У вказане приміщення надаються послуги щодо відпуску теплової енергії у вигляді гарячої води з метою забезпечення опалення вищевказаного нежитлового приміщення. Однак, оплата за вказані послуги в період з 01 жовтня 2008 року по 31 грудня 2010 року відповідачем не здійснювалась, від укладення договору про надання послуг він ухилявся. Також зазначив, що відповідач вказане приміщення передав в оренду [PERSON], яка використовує його під магазин та сплачує послуги за постачання гарячої води з 01 січня 2011 року. Внаслідок неотримання прибутку за період з 01 жовтня 2008 року по 31 грудня 2011 року - до часу укладення договору [PERSON] з підприємством на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» завдано збитки в сумі 13924 грн. 32 коп. у вигляді не отриманого прибутку. Враховуючи вказане, просив стягнути з відповідача на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» завдані збитки у вигляді неотримання коштів за послуги гарячого водопостачання в сумі 13924 грн. 32 коп. В судовому засіданні представник позивача Данілова Н.Н. за довіреністю, позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] (а.с.100) заперечила проти позову, посилаючись на те, що відносини між сторонами у даній справи здійснюються виключно на договірних засадах, і 17 лютого 2006 року [PERSON] звернувся до позивача з письмовою заявою, в якій просив відключити від системи опалення приміщення (магазин) по [ADDRESS]. Однак, вказана заява не розглянута. Таким чином, відповідач відмовився від укладення договору щодо відпуску теплової енергії у вигляді гарячої води. Позивач його думку ігнорував та продовжував надавати послуги та нараховувати плату за їх. З вимогою про визнання договору укладеним позивач до суду не звертався. Зазначила, що пропозиція про укладення договору направлена позивачем лише 04 жовтня 2010 року. У зв'язку з передачею відповідачем в оренду приміщення по [ADDRESS] [PERSON] 01 січня 2011 року, остання уклала з позивачем договір №3018 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води. Тобто пропозиція позивача відповідачу була прийнята та укладено відповідний договір. Вказала, що 04 жовтня 2010 року позивач не звертався до відповідача з пропозиціями чи вимогами щодо укладення договору, тому між сторонами відсутні договірні відносини, за якими відповідач мав би певні обов'язки, а також правові підстави для стягнення з відповідача збитків. Також просила застосувати до даних правовідносин позовну давність, оскільки заборгованість нарахована з 01 жовтня 2008 року. Представник третьої особи [PERSON] за довіреністю [PERSON] (а.с.50) вважав, що позовні вимоги є безпідставні та задоволенню не підлягають. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] являється власником нежитлового приміщення магазину «[INFO]», розташованого по [ADDRESS], яке належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 07 липня 2003 року (а.с.6-8). Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» надає теплову енергію до нежитлового приміщення, яке належить відповідачу, оскільки вказане приміщення знаходиться на першому поверсі п'ятиповерхового житлового будинку по [ADDRESS] та має з ним спільну загально будинкову систему центрального опалення, проте, не отримувало оплати за відпущену теплову енергію з 01 жовтня 2008 року по 31 грудня 2011 року. Пунктами 2 і 25 «Правил надання населенню послуг центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року, передбачено право споживача відмовитися від отримання послуг центрального опалення та гарячого водопостачання в порядку, затвердженому органом центральної виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. У разі відмови споживача від користування послугами з теплопостачання він має право розірвати договір і вимагати відключення відповідних мереж. «Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання» затверджено Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №4 від 22 листопада 2005 року. [PERSON] - власник приміщення, до якого позивач надає послуги з теплопостачання, 17 лютого 2006 року звернувся до ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» про відключення від системи опалення приміщення магазину по [ADDRESS]. Вказана заява була зареєстрована на підприємстві позивача за вхідним номером 567 від 17 лютого 2006 року (а.с.140). Разом з тим, суду не надано доказів про наслідки розгляду вказаної заяви. Згоди позивача на відключення не отримано, заходів по відключенню системи опалення не проведено В той час, послуги з теплопостачання у приміщення, належне відповідачу продовжували надаватись та доказів про відмову у їх отримання відповідачем суду не надано. В свою чергу, постачальник гарячої води ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернувся до відповідача з пропозицією за №9/2737 від 04 жовтня 2010 року укласти договір на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води з метою забезпечення опалення вищевказаного нежитлового приміщення. Вказана пропозиція залишена [PERSON] без відповіді та реагування (а.с.17). Між тим, вказане приміщення відповідно до договору оренди №6 від 28 червня 2010 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] (а.с.12, 13) останньою використовується для здійснення підприємницької діяльності. Згідно п.6 вказаного договору орендар зобов'язався своєчасно здійснювати орендні платежі, за електропостачання за показанням лічильника, інші комунальні платежі повинен здійснювати орендодавець. 03 січня 2011 року між тими ж особами укладено додаткову угоду до вказаного договору оренди, відповідно до п.6 якої орендар зобов'язується своєчасно здійснювати орендні платежі та інші комунальні платежі (в т.ч. і електропостачання, теплопостачання, водопостачання та водовідведення) згідно лічильників та договорів, укладених між орендарем та комунальними установами (а.с.14). На виконання зобов'язань за додатковою угодою, [PERSON] уклала з виробничим підприємством «Полтаватеплоенерго» договір на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води №3018 від 01 грудня 2011 року та з вказаного часу сплачує за вказані послуги. Послуги з надання гарячої води у приміщення, яке належить відповідачу [PERSON] у період з 01 жовтня 2008 року до укладення договору з [PERSON] не оплачувались. Внаслідок неотримання прибутку за період з 01 жовтня 2008 року по 31 грудня 2011 року - до часу укладення договору [PERSON] з підприємством на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» завдано збитки в сумі 13924 грн. 32 коп., що підтверджується розрахунком, наданим позивачем (а.с.5). Згідно п. 1 ч. 3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків передбачено, що власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи викладене, співвласники житлового будинку повинні брати участь у витратах на його утримання пропорційно своїй частці у будинку та оскільки послуги ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» фактично та належним чином надавалися, суд вважає, що договірні відносини між сторонами існували, а тому нарахування за опалення місць загального користування є правомірними. Згідно «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за №630, споживач має право на несплату вартості послуг лише у разі їх ненадання виконавцем або припинення надання послуг у встановленому порядку за письмовою заявою споживача. За змістом зазначених положень споживач може відмовитись від укладення договору з надання послуг по теплопостачанню у разі відмови від користування такими послугами, а від оплати лише у разі ненадання послуг або припинення надання їх за його згодою. Відмова від укладення договору без відмови споживача від централізованого теплопостачання не звільняє його від оплати фактично наданих послуг. Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №4 від 22 листопада 2005 року передбачено, що при відмові споживача від централізованого теплопостачання звернення до міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП у разі позитивного рішення комісії отримання технічних умов від організацій, за наданим переліком, для розробки проекту індивідуального теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП, розробка проекту індивідуального теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП, узгодження проекту з організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Отже у сторін виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії у вигляді гарячого водопостачання, які регулюються Законом України «Про теплопостачання» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за №630. Позивач надавав послуги у вигляді гарячого водопостачання в приміщення нежитлового приміщення, яке знаходиться по [ADDRESS], власником якого є відповідач, оскільки дане приміщення з іншими приміщеннями будинку має спільну загально-будинкову систему центрального опалення та гарячого водопостачання, проте не отримує плати за відпущену послугу гарячого водопостачання, а відповідач ухилявся від укладення договору з позивачем. Як встановлено в судовому засіданні заяву про відмову від послуг з гарячого водопостачання відповідач [PERSON] з 01 жовтня 2008 року по 31 грудня 2012 року не подавав. Разом з тим, суд враховує, що представник відповідача просила до даних правовідносин застосувати позовну давність (а.с.137-139). Позовну заяву, яка розглядається судом у межах цієї справи, було подано 16 березня 2012 року. При тому, представник позивача надав розрахунок заборгованості та просив стягнути з відповідача заподіяні збитки, починаючи з жовтня 2008 року по грудень 2012 року, тобто з часу заподіяння збитків в жовтні пройшло три роки та п'ять місяців з моменту, коли позивач дізнався про порушення його прав та інтересів. На підставі ч. 5 ст.267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Разом з тим, представник позивача не заявила вимоги про поновлення строку позовної давності для звернення з позовом до суду. Відповідно до ч. 3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Частиною 4 статті 267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких обставин, суд приходить до висновку про застосування до даних правовідносин позовної давності та часткове задоволення позовних вимог ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», а саме про задоволення стягнення нарахованої суми починаючи з 16 березня 2009 року. Згідно наданого позивачем розрахунку (а.с.5) при розрахунку заборгованості за спожиту теплову енергію суд виходить з наступного. Починаючи з квітня 2009 року по грудень 2010 року відповідач повинен сплатити позивачу 9838 грн. 70 коп. Виходячи, що в березні 2009 року заборгованість відповідача перед позивачем склала 777 грн. 02 коп., а оскільки суд застосував позовну давність, починаючи с 16 по 31 березня 2009 року (16 днів) відповідачем позивачу не сплачено 411 грн. 12 коп. (за березень 2009 року нараховано відповідачу 777 грн. 02 коп., тобто за день - 25 грн. 07 коп. Ч 16 = 411 грн. 12 коп.). Таким чином суд застосовує до даних правовідносин позовну давність та частково задовольняє позовні вимоги. Враховуючи вищезазначені розрахунки з відповідача на користь позивача слід стягнути 10249 грн. 82 коп. (9838 грн. 70 коп. + 411 грн. 12 коп.). Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір в сумі 214 грн. 60 коп., сплачений позивачем при подачі позову, необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго». На підставі викладеного,

Outcome: partial