Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Євроагромаркет 1» - Гичко Олена Анатоліївна, звернулася до суду з вказаною позовною заявою та просить усунути перешкоди в користуванні орендованою земельною ділянкою шляхом визнання дій відповідачів при підписанні договору оренди земельної ділянки з ФГ «Вікагро» неправомірними та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки між [PERSON] та ФГ «Вікагро» від 03.09.2018, зареєстрованого в реєстрі речових прав № 27863163 від 06.09.2018. Стягнути з відповідача [PERSON] судові витрати. Позовні вимоги представник обґрунтувала тим, що позивач ТОВ «Євроагромаркет 1» уклав з відповідачем - орендодавцем [PERSON] договір оренди землі від 01.06.2017 строком на сім років щодо земельної ділянки площею 3,034 га, яка належить останній на праві приватної власності згідно Державного акту Серії [NUMBER] від 04.04.2001. Не дивлячись на те, що договір не був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав, товариство весь час з дня його підписання користувалось земельною ділянкою та сплачувало орендодавцю орендну плату згідно умов договору. Жодних претензій від останньої не було, письмового повідомлення про розірвання цього договору не надходило. Однак, пізніше стало відомо, що відповідач [PERSON] , нехтуючи моральними засадами суспільства, діючи недобросовісно при наявності укладеного договору з ТОВ «Євроагромаркет-1» у вересні 2018 року уклала договір щодо тієї самої земельної ділянки з іншим суб`єктом господарювання ФГ «Вікагро», який за кілька днів був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав. Позивач вказує на порушення відповідачами статей 24, 25, 27, 28 ЗУ «Про оренду землі», оскільки уклавши договір оренди між собою, вони вчинили дії, які перешкоджають позивачу користуватись орендованою земельною ділянкою та здійснювати права орендаря. Представник вважає, що договір оренди землі від 01.06.2017 між позивачем та [PERSON] є укладеним в розумінні ч.1 ст. 368, ч.2 ст. 207 та ч. 2 ст. 642 ЦК України, а тому та просить визнати дії відповідачів не правомірними, а договір оренди землі щодо спірної земельної ділянки, недійсним, як такий, що не відповідає вимогам закону та моральним засадам суспільства (ч.1 ст. 203 ЦК). Відповідач [PERSON] подала суду відзив на позов, який підтримав в судовому засіданні її представник - [PERSON] . , обґрунтувавши заперечення проти позову тим, що Договір з ТОВ «Євроагромаркет -1» НЕ був укладений, оскільки не було досягнуто згоди по всім істотним умовам договору: невизначена його дата підписання на примірнику орендодавця, розмір орендної плати зазначено відносною величиною та не відображений у гривнях, предмет договору - земельна ділянка не конкретизований кадастровим номером, а саме речове право оренди за таким договором не зареєстроване у державному реєстрі за позивачем, як того вимагають положення ст.ст. 210,640 ЦК України, ст. ст. 15,17 Закон України «Про оренду землі». На думку представника відповідача, позивач ТОВ «Євроагромаркет -1» не набув прав та обов`язків орендаря, про захист яких просить. За таких обставин, [PERSON] мала право на укладання договору оренди з іншою, на його думку, добросовісною особою - ФГ «Вікагро», а плата за користування землею, яку вона до цього моменту отримував від позивача, на переконання представника може бути орендною платою за попереднім договором оренди з ТОВ «Євроагромаркет» від 2012 року та не являється орендною платою ТОВ «Євроагромаркет-1», як аргумент укладення з ним договору. Такі виплати з боку позивача можуть сприйматись як компенсація власнику земельної ділянки за фактичне тимчасове користування майном до оформлення ним юридичних прав у виді права оренди. Представник [PERSON] додатково суду пояснив, що дізнавшись у травні 2018 року, що ТОВ «Євроагромаркет -1» після попередніх домовленостей на початку 2017 року не оформило земельну ділянку в Державному кадастрі та в Державному реєстрі речових прав, як обіцяло, власник земельної ділянки [PERSON] задля забезпечення юридичної визначеності та законності, вирішила укласти Договір оренди землі з іншою особою - Фермерським господарством «Вікагро». Останнє, добросовісно виконало всі попередні домовленості по реєстрації земельної ділянки в Державному земельному Кадастрі, що є істотною умовою договору оренди землі, а тому вона у вересня 2018 року уклала з ФГ «Вікагро» договір оренди земельної ділянки, який за кілька днів був належно зареєстрований в державному реєстрі речових прав. Відповідач ФГ «Вікагро» в особі його керівника [PERSON]. у відзиві на позов та в суді заперечив проти позову. Вважає, що зміст договору оренди землі від 03 вересня 2018 року, який позивач оспорює, відповідає усім вимогам закону, речове право оренди за цим договором зареєстроване в державному реєстрі 06.09.2018. Цей договір укладений між ФГ «Вікагро» та [PERSON] з її власної волі та за її пропозицією. Остання звернулася до нього ще у травні 2018 року за допомогою в реєстрації земельної ділянки з присвоєнням їй кадастрового номера, оскільки інакше вона не могла передати земельну ділянку в оренду будь-якому господарству. Така невизначеність щодо долі своєї земельної ділянки дуже хвилювала [PERSON] і він ( [PERSON] ) погодився допомогти з виготовленням технічної документації землеустрою та присвоєнням кадастрового номеру. З його допомогою 14 травня 2018 року земельна ділянка [PERSON] була зареєстрована в Державному земельному кадастрі з присвоєнням кадастрового номера. Після цього вдячна [PERSON] запропонувала йому взяти земельну ділянку в оренду. Вони попередньо домовились, що відповідний договір оренди землі укладуть восени 2018 року, що і було зроблено. Просив відмовити позивачу в задоволенні позову по причині відсутності у нього належним чином оформленого права оренди на спірну земельну ділянку. Представник третьої особи ТОВ «Землевпорядкування та кадастр» Овсієнко О.Г. пояснив суду, що у 2017-2018 роках його організація співпрацювала з ТОВ «Євроагромаркет» по питанню реєстрації договорів оренди земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, масивом на території Гайшинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району. Серед таких договорів був і договір оренди землі між ТОВ «Євроагромаркет-1» та [PERSON] , земельна ділянка якї не була зареєстрована в Державному земельному кадастрі. Вирішуючи технічні питання, він виготовив технічну документацію із землеустрою та дізнався кадастровий номер, який матиме ця ділянка у випадку її реєстрації в ДЗК, після чого сам за власною формою склав інформаційний лист-витяг з державного земельного кадастру з зазначенням кадастрового номеру земельної ділянки, яка належить [PERSON] Такий витяг не є офіційним документом, однак раніше приймався реєстраційною службою для реєстрації договору оренди землі і такі договори реєструвалися одночасно з реєстрацією земельної ділянки в Державному земельному кадастрі. Як це технічно відбувалось йому не відомо. Приблизно у травні-червні 2017 року підлегла йому особа надала пакет документів разом з договорами оренди землі в реєстраційну службу, однак посадова особа цього органу повідомила, що спершу потрібно зареєструвати земельну ділянку в Державному земельному кадастрі, оскільки технічні можливості їхньої служби у цій частині обмежені. За таких обставин, договір щодо земельної ділянки [PERSON] був повернутий без реєстрації. На той час таких незареєстрованих договорів було більше сотні і він не може точно сказати, чому після відмови в реєстрації права оренди, відбулась затримка і земельна ділянка не була зареєстрована у ДЗК на підставі технічної документації, виготовленою його організацією ТОВ «Землевпорядкування та кадастр». Вислухавши пояснення учасників справи та аргументи сторін, судом встановлено, що між ними існує цивільний спір в сфері земельних правовідносин щодо речового права (оренди) на земельну ділянку та щодо правомірності дій власника земельної ділянки при здійсненні ним свого права власності. Обраний позивачем спосіб захисту майнового права та інтересу - усунення перешкод в користуванні орендованою земельною ділянкою шляхом визнання договору оренди земельної ділянки недійсним (п. 2 ч.1 ст. 16 ЦПК). На підставі пояснень учасників справи та поданих ними доказів, у їх логічному взаємозв`язку та з врахуванням показань свідка, судом встановлені наступні фактичні обставини. [PERSON] з 4 квітня 2001 року є власником земельної ділянки площею 3,034 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Гайшинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району, на підставі Державного акта на право приватної власності на землю Серії [NUMBER] (а.с.101) Вказана земельна ділянка була передана нею в оренду ТОВ «Євроагромаркет» строком на п`ять років відповідно до договору оренди землі від 01.12.2012 (а.с.12-13). Зазначений договір не був зареєстрований в порядку, передбаченому на той час діючого законодавства, його дія закінчувалась 01.12.2017. З вступного слова представника позивача та додаткових пояснень встановлено, що в процесі господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроагромаркет» було створено Товариство з обмеженою відповідальністю «Євроагромаркет-1». Засновниками та керівниками обох діючих на даний час товариств є, відповідно, батько та син ( [PERSON] та [PERSON] ) Обидва ці товариства працюють на спільній господарській базі та не мають між собою господарських спорів. Відповідно до показань свідка [PERSON] , яка працює в ТОВ «Євроагромаркет-1», в кінці грудня 2016 року або на початку 2017 року, вона отримала вказівку від старшого керівника - [PERSON]., який фактично керує обома господарствами, запросити частину людей, земельні ділянки яких орендує ТОВ «Євроагромаркет» для видачі орендної плати та до закінчення строку договорів оренди з ними, запропонувати підписати договори оренди землі з ТОВ «Євроагромаркет-1» строком на сім років. Для цього їй надали примірники нових договорів, виконані друкарським способом у трьох екземплярах, на яких не було проставлено дати та не було жодного рукописного запису, однак всі ці договори були підписані керівником ТОВ «Євроагромаркет-1» з проставлянням печатки. Вона обдзвонювала по телефону власників земельних ділянок та, коли ті приходили, пропонувала підписати всі три екземпляри договорів, один з яких давала їм на руки. Так було і з [PERSON] , якій, як і іншим орендодавцям, було роз`яснено, що в подальшому орендувати земельну ділянку має намір ТОВ «Євроагромаркет-1». Вказані обставини в частині змісту та форми договору оренди землі з ТОВ «Євроагромаркет-1», відсутності в ньому рукописних записів про кадастровий номер земельної ділянки та дату договору, який був запропонований для підписання [PERSON] , окрім показань свідка, підтверджуються примірником договору, який він додав до відзиву на позов, та який представник позивача назвала ознайомчим документом для орендодавця щодо істотних умов договору (а.с.75-77). В подальшому, 20.01.2017, з метою реєстрації земельних ділянок у ДЗК та присвоєння їм кадастрових номерів, зазначення яких є істотною умовою договору оренди землі, в тому числі і щодо земельної ділянки [PERSON] , ТОВ «Євроагромаркет-1» уклав з ТОВ «Землевпорядкування та кадастр» договір про виготовлення технічної документації щодо відведення земельних ділянок в натурі на території Гайшинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району (а.с.44) Як встановлено, з пояснень керівника ТОВ «Землевпорядкування та кадастр» у нього з ТОВ «Євроагромаркет-1» окрім договірних відносин по виготовленню технічної документації, існували усні домовленості щодо ведення та супроводу усіх документів до моменту реєстрації договорів оренди землі в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в тому числі і щодо здійснення реєстрації земельної ділянки в ДЗК з присвоєнням їй кадастрового номеру. В процесі виготовлення технічної документації щодо земельної ділянки [PERSON] підрядник ТОВ «Землевпорядкування та кадастр» дізнався (у невстановлений судом спосіб) кадастровий номер земельної ділянки - [NUMBER] , який буде присвоєно під час її державної реєстрації в ДЗК та друкарським способом вніс його в кадастровий план (а.с.19-21). Крім цього, з пояснень представника ТОВ «Землевпорядкування та кадастр» встановлено, що отримані ним неофіційні відомості про повний кадастровий номер земельної ділянки були передані відповідальній особі з боку ТОВ «Євроагромаркет-1», для того, щоб цей номер вони зазначили в примірнику договору оренди землі, який планували подавати на державну реєстрацію. Такі пояснення представника третьої особи узгоджуються з показаннями свідка [PERSON] та доказами поданими сторонами, де у примірнику договору оренди землі між [PERSON] та ТОВ «Євроагромаркет-1», який надав позивач, дописано кульковою ручкою дата договору - 01.06.2017 та дев`ять останніх цифр кадастрового номеру земельної ділянки: 07:002 : 0018 , а у примірнику, який раніше був вручений [PERSON] таких дописів немає (а.с.40-41, а.с.75-77). Виготовлена ТОВ «Землевпорядкування та кадастр» Технічна документація на земельну ділянку [PERSON] не пройшла реєстрації у Переяслав-Хмельницькому відділі ДЗК та, відповідно, земельна ділянка не була внесена до Державного земельного кадастру за зверненням ТОВ «Землевпорядкування та кадастр», як передбачалось домовленістю між ним та ТОВ «Євроагромеркет-1». 18 серпня 2017 року [PERSON] та ТОВ «Євроагромаркет-1» в особі директора [PERSON] підписали додаток до договору оренди землі, яким пункт 9 договору оренди (щодо розміру орендної плати та порядку розрахунків) землі виклали в іншій редакції (а.с. 120) Оскільки даний документ не містить відомостей про земельну ділянку та реквізитів договору, додатком якого він є, то представник позивача пояснила, що цей додаток стосується основного договору, підписаного сторонами у червні 2017 року, який на її думку, є чинним. Відповідно до платіжних відомостей, поданих позивачем, відповідачу [PERSON] щорічно, впродовж 2014-2017 років виплачувались кошти та зерно за користування земельною ділянкою (а.с.47-51). Разом з тим, яким саме господарством: ТОВ «Євроагромаркет» чи ТОВ «Євроагромаркет-1» здійснювались виплати, встановити не представляється можливим за відсутності в оглянутих в суді оригіналів цих відомостей даних про платника - найменування господарського товариства. Крім того, з показань представника позивача встановлено, що ці два товариства господарську діяльність вели спільно. Також, як встановлено, вище до кінця 2017 рокі між [PERSON] та ТОВ «Євроагромаркет» існували договірні відносини за договором оренди землі від 01.12.2012. 14.05.2018 Переяслав-Хмельницьким відділом Головного управління Держгеокадастру у Київській області проведено державну реєстрацію земельної ділянки площею 3,0337 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ( кадастровий номер: [NUMBER] ), яка належить [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серії [NUMBER] від 04.04.2001, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру (а.с.96-98). Технічна документація із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, виготовлена ТОВ «Регіонземсервіс», зареєстрована у Переяслав-Хмельницькому відділі ГУ Держгеокадастру в Київській області (а.с.99-103). 03 вересня 2018 року між відповідачами у справі був укладений договір оренди землі №3, за яким [PERSON] (орендодавець) передала Фермерському господарству «Вікагро» вищевказану земельну ділянку, кадастровий номер: [NUMBER] в строкове платне користування на сім років. Про фактичне передання в оренду земельної ділянки сторони договору підписали Акт (а.с.78-80). 06.09.2018 на підставі договору оренди землі №3 від 03.09.2019 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно були внесені відомості про реєстрацію за Фермерським господарством «Вікагро» права оренди земельної ділянки строком на сім років. У відомостях про земельну ділянку, серед іншого зазначено кадастровий номер: [NUMBER] , власником земельної ділянки є [PERSON] (а.с.52, 95) Оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов до переконання, що вони у своїй більшості є достовірними, а також належними, допустимими та достатніми для встановлення дійсних обставин справи та ухвалення судом законного та обґрунтованого рішення. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Предметом доказування під час судового розгляду є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалення судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України ). Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України ). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 81 ЦПК України ). Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування ( частина друга статті 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи ( стаття 79 ЦПК України). Відповідно до положень статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частина шоста, сьома статті 319 ЦК України). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події (частина шоста статті 11 ЦК України). Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (частини перша та друга статті 202 ЦК України). Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частини перша, четверта статті 203 ЦК України). За правилами частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність, на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України). Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (частина перша статті 93 ЗК України). Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (частина четверта статті 124 ЗК України). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Відповідно до частини 3 статті 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (частина перша статті 759 ЦК України). Особливості найму окремих видів майна встановлюються ЦК України та іншим законом (частина третя статті 760 ЦК України). За договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату (частина перша статті 792 ЦК України). Договір найму укладається на строк, встановлений договором (частина перша статті 763 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Договір набирає чинності з моменту його укладення (частина друга статті 631 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частини перша, друга статті 640 ЦК України). Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша статті 210 ЦК України). Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (згідно із частиною першою статті 125 ЗК України). Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (стаття 126 ЗК України). Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію правочинів, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом (згідно із частиною другою статті 210 ЦК України). Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, Законом про оренду землі, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (згідно із частиною першою статті 2 Закону про оренду землі). Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі (частина перша статті 6 Закону України «Про оренду землі»). Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відповідно до статті 1 Закону України « Про Державний земельний кадастр» Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера; Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина перша, друга статті 14 ЦК України). Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально (частина перша статті 14 Закону України «Про оренду землі»). Об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. (стаття 17 Закону України «Про оренду землі»). Договір оренди землі припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено (абзац другий частини першої статті 31 Закону про оренду). У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором (згідно із частиною першою статті 34 Закону про оренду землі). Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (абзац перший частини першої статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») Нерухоме майно - земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення (абзац третій частини першої статті 1 Закону про реєстрацію нерухомого майна). Державна реєстрація прав є обов`язковою. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до Закону про реєстрацію нерухомого майна, виникають з моменту такої реєстрації (згідно із частинами першою та третьою статті 3 Закону про реєстрацію нерухомого майна). Державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, договорів, укладених у порядку, встановленому законом (підпункт 1 частини першої статті 19 Закону про реєстрацію нерухомого майна). В досліджуваній ситуації у пункті 43 Прикінцевих положень договору оренди землі 2017 року між [PERSON] та ТОВ «Євроагромаркет-1», який позивач вважає укладеним, вказано, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Відповідно до пункту 20 вказаного договору передача земельної ділянки орендарю здійснюється після державної реєстрації цього договору. Водночас, як встановлено в суді державної реєстрації речового права оренди ТОВ «Євроагромаркет-1» за цим договором не було здійснено. У своїй Постанові від 18 січня 2017 року у справі № 6-2777цс16 Верховний Суд України у подібних за змістом правовідносинах зробив правовий висновок, який зводиться до того, що строк дії договору земельної ділянки починається після набрання таким договором чинності, а не з моменту його укладення. Укладений договір оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації та набирає чинності після такої реєстрації. Набранням договором чинності є момент у часі, коли починають діяти права та обов`язки по договору, тобто коли договір як підстава виникнення правовідносин, виражена (оформлена) у письмовій формі, в якій зафіксовані умови договору, породжує правовідносини, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні цього договору. Верховний Суд погодився з вищезазначеним правовим висновком ВСУ стосовно початку строку дії договору земельної ділянки. Так, у Постанові Верховного Суду у складі колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.08.2018 у справі № 532/384/16-ц зроблені наступні висновки: 117. Свобода договору, передбачена статтею 627 ЦК України, не є абсолютною. Сторони договору мають враховувати вимоги законодавства, які визначені для них як обов`язкові, та не можуть змінити дію таких вимог законодавства договором, якщо це прямо не передбачено законодавством. 118. Згідно із частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Отже, строк оренди земельної ділянки (існування права оренди земельної ділянки) не може починатися раніше за строк дії договору оренди такої земельної ділянки. Строк дії договору земельної ділянки, починається після набрання таким договором чинності, а не з моменту його укладення. 119 … Договір оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації та набирає чинності після такої реєстрації, що узгоджується з положеннями частини першої статті 210 ЦК України. 120. Набранням договором чинності є момент у часі, коли починають діяти права та обов`язки по договору, тобто коли договір як підстава виникнення правовідносин, виражена (оформлена) у письмовій формі, в якій зафіксовані умови договору, породжує правовідносини, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні цього договору. Отже, суд погоджується з аргументами представника відповідача, що за відсутності реєстрації договору оренди землі та речового права оренди землі за ТОВ «Євроагромаркет-1» в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно такий договір не набув чинності, його дія не розпочалася, у підписантів договору оренди землі 2017 року: [PERSON] та ТОВ «Євроагромаркет-1», відповідно до частини першої статті 631 ЦК України не виникло прав та обов`язків, пов`язаних з орендою земельної ділянки. Відтак, ТОВ «Євроагромаркет-1» безпідставно звинувачує [PERSON] у тому, що вона, уклавши договір оренди земельної ділянки від 03.09.2018 з іншою особою - ФГ «Вікагро», не виконала своїх обов`язків орендодавця за договором 2017 року та порушила права ТОВ «Євроагромаркет-1», як орендаря, передбачені цим договором та статтями 24, 25 Закону України «Про оренду землі». Крім того, на момент підписання у зміст цього договору не було внесено повних відомостей про предмет договору, а саме: про кадастровий номер земельної ділянки площею 3,0337 га, що передавалась в оренду, оскільки на той час земельна ділянка, яка належить [PERSON] , не була зареєстрована в Державному земельному кадастрі. В суді достовірно встановлено, що державна реєстрація земельної ділянки в ДЗК та присвоєння їй кадастрового номеру відбулась пізніше 14.05.2018. За таких обставин, аргументи представника відповідача, що договір оренди землі 2017 року між [PERSON] та ТОВ «Євроагромаркет-1» не можна вважати укладеним, ще й тому, що сторони на момент підписання вищевказаного договору оренди землі не погодили і не могли погодити усі істотні умови договору щодо кадастрового номеру земельної ділянки, як то передбачено статтею 15 Закону України «Про оренду землі», заслуговують на увагу. Отже, позиція позивача стосовно того, що [PERSON] діяла недобросовісно по відношенню до ТОВ «Євроагромаркет-1», оскільки не висловив свого наміру розірвати договір оренди землі 2017 року та без попередження у 2018 році уклав договір з ФГ «Вікагро», є не обґрунтованою, оскільки передбачені законом випадки розірвання договору можуть застосовуватись лише до дійсного (чинного) договору оренди землі, яким не являється договір 2017 року між [PERSON] та ТОВ «Євроагромаркет-1» внаслідок не проведення на підставі нього державної реєстрації речового права (оренди) на нерухоме майно (земельну ділянку). Щодо аргументів представника позивача про те, що договір між [PERSON] та ТОВ «Єволагромаркет-1» був реальним, укладеним в розумінні частини другої статті 642 ЦК України, та діє до цього часу, оскільки власниця землі - орендодавець отримала у 2017 році плату за цим договором, то суд з ними не погоджується, виходячи з того, що до кінця 2017 року [PERSON] могла отримувати орендну плату від ТОВ «Євроагромаркет» за договором від 01.12.2012 року, укладеним на п`ять років, який діяв до кінця 2012 року. На це також побічно вказує той факт, що у наданих суду відомостях про виплату відповідних коштів, відсутні дані про платника, а представник позивача наголосила в суді, що ТОВ «Євроаргомаркет» та ТОВ «Євроагромаркет-1» здійснюють свою діяльність на спільній матеріально-господарській базі, без конкретних розмежувань та будь-яких господарський спорів. На переконання суду представник позивача помилково просить про застосування положень частини другої статті 642 ЦК України у даних правовідносинах на підтвердження факту укладання договору оренди землі з ТОВ «Євроаргомаркет-1», виходячи з наступного. Пропозиція укласти договір надійшла від ТОВ «Євроагромаркет-1» до [PERSON] яка в свою чергу не вчинила жодної дії, що свідчили б про прийняття пропозиції та передачу цьому товариству своєї земельної ділянки на праві оренди, зареєстрованому у встановленому законом порядку. Навпаки, вона відхилила цю пропозицію оскільки уклала договір з іншим орендарем - фермерським господарством «Вікагро», яке, в свою чергу, здійснило всі необхідні дії, пов`язані з реєстрацією права оренди за договором. Підписання примірників договору оренди землі з ТОВ «Євроагромаркет-1», без дати укладання та без зазначення кадастрового номеру земельної ділянки, по причині невнесення її до ДЗК свідчить про одержання [PERSON] пропозиції, а не про прийняття її. Крім того, до договорів стосовно речових прав на нерухоме майно, застосовуються норми закону щодо обов`язкової державної реєстрації таких прав, а тому положення частини 2 статті 642 ЦК України не можуть бути застосовані самостійно у даній ситуації. Посилання представника позивача у спірних правовідносинах на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у Постанові від 05.06.2018 по справі № 338/180/17 щодо фактичного укладення договору відповідно до положень статті 642 ЦК України, є помилковим, оскільки ця Постанова ухвалена у спорі, що виник з інших правовідносин - за договором підряду. Проаналізувавши зміст договору оренди землі №4 від 03 вересня 2018 року, укладений між [PERSON] та Фермерським господарством «Вікагро», зареєстрований Державному в реєстрі речових прав та їх обтяжень 06.09.2018 за номером: 27863163, судом встановлено, що зазначений договір повністю відповідає всім вимогам статті 203 ЦК України, які його стосуються та, додержання яких є необхідним для чинності правочину. На підставі здійсненої вище оцінки аргументів учасників справи, матеріальних норм закону, які регулюють спірні правовідносини, правових висновків Верховного Суду України та висновків Верховного Суду, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову . Вирішуючи питання розподілу судових витрат, то суд залишає їх за позивачем, виходячи з наступного. Позивач при поданні позову до суду сплатив судовий збір у розмірі 1762,00 грн, що підтверджується квитанцією ПриватБанк (а.с.2). Відповідачі у відзивах на позов та в подальшому розрахунку понесених судових витрат не надавали, про їх стягнення не просили. За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача (пункт 2 частини другої статті 141 ЦПК України). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed