Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Представник ТзОВ «Кредитні ініціативи» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження». Вимоги позову обґрунтовує тим, що 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу. 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу. Внаслідок укладення вказаних договорів відбулась заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № 1701/1007/71-038 від 09.10.2007 року позичальником згідного якого є [PERSON] 09 жовтня 2007 року АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір №1701/1007/71-038 відповідно до якого останній отримав кредитні кошти в розмірі 64 800, 00 доларів США, однак станом на 01.11.2013 року їх не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом - в сумі 54 816 дол США, по відсотках 25 681, 96 дол. США, пеня 29 834, 52 дол. США., що разом складає 881 887, 51 грн. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором, 09 жовтня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] укладено іпотечний договір № 1701/1007/71-038-Z-1, відповідно до якого останній передав банку в іпотеку належному йому двокімнатну квартиру [ADDRESS]. На виконання умов кредитного та іпотечного договору [PERSON] направлялась вимога про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, на яку боржник не відреагував. Таким чином ТзОВ «Кредитні ініціативи» вправі вимагати стягнення заборгованості по кредиту за рахунок предмету іпотеки. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до ТзОВ «Кредитні ініціативи», ТзОВ «ВЕКТОР-ПЛЮС» про визнання договору факторингу недійсним в частині відступлення права вимоги за кредитним договором № 1701/1007/71-038 від 09.10.2007 року, визнання недійсним договору про передачу прав за іпотечним договором. Вимоги позову обґрунтовує тим, що вважає, що договір, укладений 28.11.2012 року між ФК «ВЕКТОР-ПЛЮС» та ТОВ «Кредитні ініціативи» не відповідає нормам цивільного законодавства, порушу його права та законні інтереси, відтак є недійсним в частині відступлення права вимоги за кредитним договором № 1701/1007/71-38 від 09.10.2007 року, укладеного між ним та ПАТ «Сведбанк», оскільки відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України може застосовуватись в сфері підприємницької діяльності та відповідно до підпункту 2 пункту 1 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг», операції факторингу не розповсюджуються на фізичних осіб. Також за умовами ст.ст. 514, 1078 ЦК України, обов'язковою умовою договору відступлення права вимоги є фіксація в договорі точної суми заборгованості, право вимоги якої передається на момент такої передачі. Однак в спірному договорі не вказана сума заборгованості, що вказує на його недійсність. Також всупереч ст. 1083 ЦК України та п. 2.6 договору факторингу, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» 28.11.2012 року, ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» здійснив наступне відступлення права грошової вимоги без будь-якого дозволу та згоди Банку, що вказує на недійсність такого відступлення. В матеріалах справи відсутні докази того, що ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» здійснив оплату ціни продажу в повному обсязі для ПАТ «Сведбанк». Відтак, ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» відступив право вимоги, яке йому ще не належало, що суперечить ч. 2 ст. 1081 ЦК України. Також ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» та ТОВ «Кредитні ініціативи» в порушення ст. 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» Національного банку України не мають валютної ліцензії, окрім того він не надавав згоди на конвертацію валюти в гривню. Укладення договору факторингу суперечить вимогам Конвенції УНІДРУА про міжнародний факторинг, оскільки відповідного до Конвенції, факторинг не можливий за договорами купівлі-продажу товарів, придбаних в першу чергу для їхнього особистого, сімейного чи домашнього використання. Так як договір про передачу прав за іпотечним договором від 28.11 2012 року, укладений на підставі договору факторингу від 28.12.2012 року, то він є також недійсним. Ухвалою суду від 11 лютого 2014 року зустрічний позов прийнятий до провадження та об'єднаний для розгляду в одному провадженні з первісним позовом. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом та представник відповідача за зустрічним позовом первісний позов підтримав, просив його задовольнити, зустрічний позов заперечив повністю. Пояснив, що позовні вимоги про визнання договору факторингу недійсним в частині відступлення права вимоги за кредитним договором № 1701/1007/71-038 від 09.10.2007 року, визнання недійсним договору про передачу прав за іпотечним договором є безпідставними та задоволенню не підлягають. Просив відмовити в задоволенні зустрічного позову. В судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом та представник позивача за зустрічним позовом, підтримала подані на первісний позов заперечення, пояснила, що в договорах факторингу, в супереч вимогам ст.ст. 514, 1078 ЦК України не вказана сума заборгованості [PERSON], право вимоги якої відступається Фактору на момент такого відступлення та не надано доказів про відступлення права вимоги. Окрім того, суми заборгованості в повідомленнях, які направлялись [PERSON] про відступлення права вимоги від ПАТ «Сведбанк», ТОВ ФК «Вектор Плюс», ТОВ «Кредитні ініціативи» відрізняються. Таким чином у [PERSON] не виникло зобов'язання здійснити платіж новому кредитору - фактору. Також вважає, що оскільки рішенням Здолбунівського районного суду від 26 червня 2012 року задоволені позовні вимоги ПАТ «Сведбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 535930, 60 грн., таким чином сума заборгованості, яка може бути стягнена шляхом звернення на предмет іпотеки розраховується з 29 жовтня 2011 року по 28 листопада 2012 року і становить 52625, 04 грн. Також вказала, що ТзОВ «Кредитні ініціативи» в супереч ст. 35 Закону України «Про іпотеку» направив [PERSON] повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності, а не письмову вимогу про усунення порушення. Просила відмовити в задоволенні позову. Зустрічний позов підтримала, просила його задовольнити. Заслухавши пояснення представника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом, представника відповідача за первісним позовом та представника позивача за зустрічним позовом, дослідивши матеріали справи суд вважає, що первісний позов підлягає до задоволення частково, в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Судом встановлено, що 09 жовтня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір №1701/1007/71-038, відповідно до якого останній отримав гроші в розмірі 64800 доларів США зі сплатою процентів в розмірі 11, 9 % річних строком з 09 жовтня 2007 року по 08 жовтня 2020 року включно. В порядку забезпечення належного виконання зобов'язань, що випливають з кредитного договору №1701/1007/71-038 від 09 жовтня 2007 року, а також всіх додаткових угод, що будуть укладені до нього, в тому числі щодо суми зобов'язань, строків їх виконання, розміру процентів та інших умов 09 жовтня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки №1701/1007/71-038-Z-1, відповідно до якого останній передав в іпотеку банку майно: двокімнатну квартиру [ADDRESS], яка належить йому на підставі договору купівлі-продажу квартири від 09.10.2007 року. Балансова вартість квартири згідно витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого КП «РМ БТІ» 24 вересня 2007 року за № 16029917, становить 84 691, 00 грн. Відповідно до п. 5 договору іпотеки, за згодою сторін предмет іпотеки оцінюється на суму 365377 грн. 60 коп., що за курсом національного банку України на день укладення іпотечного договору становить у еквіваленті 72 352 доларів США. 26 червня 2012 року рішенням Рівненського міського суду задоволено позов ПАТ «Сведбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, стягнено з [PERSON] на користь ПАТ «Сведбанк» грошові кошти в розмірі 535 930 грн. основного боргу, 10 000 грн. пені та 3219 грн. судового збору. 28.11.2012 р. між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк») та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» (далі - ФК «Вектор Плюс») укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. договору банк, відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі документації. З моменту відступлення банком фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Разом із тим, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. Договору Клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. З моменту відступлення клієнтом фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Отже, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за іпотечним договором № 1701/1007/71-038-Z-1 від 09.10.2007 року позичальником згідно якого є [PERSON] Зазначені обставини підтверджуються належними та допустимими доказами, а саме, копіями двох договорів факторингу від 28 листопада 2012 року та додатками до них, даними реєстру заборгованості боржників від 28 листопада 2012 року, договором про відступлення прав за іпотечними договорами від 28 листопада 2012 року, договором про передачу прав за іпотечним договором від 28 листопада 2012 року Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. На виконання вимог чинного законодавства України, на адресу [PERSON] було направлено повідомлення № 0017561 від 14 грудня 2012 року в якому зазначалось, що ПАТ «Сведбанк» відступило право вимоги до ТОВ «ФК» Вектор Плюс». 14 грудня 2012 року на адресу [PERSON] було направлено повідомлення № 0004521 в якому зазначалось, що ТОВ «ФК» Вектор Плюс» відступило право вимоги до ТзОВ «Кредитні ініціативи». Таким чином, ТОВ «Кредитні ініціативи» належним чином довело своє право вимоги на звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 09 жовтня 2007 року. 16 серпня 2013 року ТзОВ «Кредитні ініціативи» надіслало на адресу [PERSON] повідомлення № S19/КІ про усунення порушень кредитного договору, вимогу про добровільне виселення та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки. Однак відповідач дану вимогу не виконав. Згідно з п.11 іпотечного договору, іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання іпотекодавцем основного зобов'язання повністю або частково. При настанні даних випадків іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушень основного зобов'язання у строк, що не перевищує 30 календарних днів та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Таким чином первісний позов ТзОВ «Кредитні ініціативи» підлягає до задоволення і слід звернути стягнення на предмет іпотеки: на квартиру [ADDRESS] шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути сплачені позивачем судові витрати по справі, тому з [PERSON] слід стягнути на користь ТзОВ «Кредитні ініціативи» судовий збір в розмірі 3 441, 00 грн. Також суд дійшов до висновку, що в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. За положеннями ст. 1077 ЦК України за договором факторингу ( фінансування відступлення права грошової вимоги) одна сторона ( фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони ( клієнта) за плату ( у будь - який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи ( боржника ) . Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних з грошовою вимогою, право якої він відступає . У відповідності з положеннями ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав ( наявна вимога) , а також право вимоги, яке виникне в майбутньому ( майбутня вимога ). Частиною першою ст. 1080 ЦК України передбачено , що договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Згідно з положеннями ч. 4 Закону України « Про фінансові послуги» та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг є фінансовою послугою . Згідно з положеннями ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт ( ч.1 ) Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності ,Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до вимог закону має право здійснювати факторингові операції. Нормами чинного законодавства не передбачено отримання згоди боржника на заміну кредитора у зобов'язані та не передбачено отримання його згоди на передачу новому кредиторові документів, які засвідчують його права , що передаються, та інформації, яка є важливою для їх здійснення. Згідно з ст. 99 Конституції України грошовою одиницею на території Україна передбачена гривня . Разом з тим, Конституцією України не встановлено якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ч.2 ст. 192 та ч.3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти в тому числі і при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями, допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Законодавчим актом , який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України « Про систему валютного регулювання і валютного контролю « Згідно із ст. 5 цього Декрету КМУ Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій , які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом . Генеральні ліцензії видаються комерційним банком та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв'язку на здійснення валютних операцій ,що не потребують індивідуальні ліцензії на весь період дії режиму валютного регулювання. Індивідуальні ліцензії потребують операції з надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті., якщо термін і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством. До цього часу законодавством України не встановлені вказані межі термінів і сум кредиту в іноземній валюті, тому будь - які операції з надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті не потребують отримання індивідуальної ліцензії Національного банку України. Також ТзОВ «Кредитні ініціативи» розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором надав у гривнях. За таких обставин, відсутні підстави для висновку про те, договір факторингу в частині відступлення права вимоги за кредитним договором недійсним. Вимога про визнання недійсними договору про передачу прав за іпотечними кредитами до задоволення не підлягає, оскільки вона є похідною від вимоги про визнання договору факторингу недійсним в частині відступлення права вимоги за кредитним договором. На підставі наведеного та

Outcome: approved