Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Представник позивача звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 17 жовтня 2013 року між сторонами був укладений кредитний договір, згідно якого банк надав відповідачу у користування 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 відсотків річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак останній порушує свої зобовязання за вказаним договором і станом на 31 серпня 2017 року має заборгованість на загальну суму 46144-80 грн., у звязку з цим просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитом і судові витрати на користь банку. Відповідач позов визнав частково. Заслухавши відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 1054 ЦК України передбачається, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, що між сторонами 17 жовтня 2013 року був укладений кредитний договір про надання банківських послуг, згідно якого відповідач одержав 2000 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.6,7). Згідно п.п.2.1.1.7.6 та 1.1.5.21 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн.+5% від суми боргу та пеню 0,24% від суми загальної заборгованості (а.с.7,8). \~ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. \~\~Проте, у порушення норм закону та умов договору відповідач за вказаним договором свої зобов'язання належним чином не виконує. \~У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.. З розрахунку заборгованості убачається, що станом на 31 серпня 2017 року відповідач має заборгованість на загальному суму 46144-80 грн., у тому числі: - заборгованість за кредитом 1995-59 грн., - заборгованість по процентам за користування кредитом 37873-65 грн., - заборгованість за пенею та комісією 3602 грн . - штраф (фіксована частина) - 500 грн. та\~ штраф (процентна складова) \~2173-56 грн. (а.с.5 ). Однак суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом підлягають частковому задоволенню, а саме замість стягненння 37873-65 грн. слід стягнути з відповідача 2000 грн., виходячи з наступного. Так, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін\~одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. \~При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно п.6 ч.1\~ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Положеннями ст.6 та ч.1\~ст.627\~ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. \~Таким чином, вимога щодо врахування принципу розумності, як і принципу справедливості, є прямою вимогою закону до договору. \~При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість\~одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, на\~рішенні Конституційного Суду України №15-рп/2004 від 2 листопада 2004 року. \~Так, суд вважає зазначити, що у п.4.1.\~Рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004\~у справі № 1-33/2004 зазначено, що відповідно до ч.1\~ст. 8 Конституції України\~в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об'єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в\~Конституції України. З огляду на вказані положення, суд вважає, що нарахування відсотків за користування кредитом у розмірі 37873-65 грн., які у десятки разів перевищують отриманий кредит, також можуть свідчити про несправедливі умови договору та фактично є надмірним тягарем для відповідача щодо сплати кредиту, а тому суд вважає зменшити його у цій частині до 2000 грн. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст.61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ст.549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - невиконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. За розрахунком заборгованості пеня та штраф нараховано позивачем за невиконання грошових зобов'язань [PERSON] тому їх одночасне застосування є протиправним. Таким чином, у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості по пені в розмірі 3602 грн. слід відмовити. З огляду на вищевказане, суд вважає, що позов представника ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості необхідно задовольнити частково та стягнути з останнього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 6669-15 грн. \~\~

Outcome: partial