Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

Представник позивача Корнієнко А.А., який діє в інтересах ЖБК «Електрон-1» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, яким просить стягнути з [PERSON] на користь ЖБК «Електрон-1» 36176,81 грн. безпідставно набутих коштів а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ЖБК «Електрон-1» є балансоутримувачем і управителем житлового будинку [ADDRESS] , який був створений 06.04.1970 року. На підставі протоколу № 8 засідання членів правління ЖБК «Електрон-1» від 06.10.2015 року [PERSON] приступила до виконання обов`язків Голови правління ЖБК «Електрон-1» з 06.10.2015 року відповідно до наказу № 27 від 06.10.2015 року. Протоколом № 2 засідання членів правління ЖБК «Електрон-1» від 01.07.2015 року був затверджений штатний розклад ЖБК «Електрон-1» та місячний фонд заробітної плати Голови правління [PERSON] , який становив 1800,00 грн. Зазначив, що наказом № 3 від 07.06.2018 року [PERSON] 07.06.2018 року звільнено з посади голови правління ЖБК «Електрон-1» у зв`язку із закінченням строк повноважень. Проте, як з`ясувалась пізніше у порушення вимог трудового законодавства, Статуту ЖБК «Електрон-1», [PERSON] у період з жовтня 2016 року по березень 2018 року незаконно та умисно заволоділа грошовими коштами ЖБК «Електрон-1» на суму 36176,81 грн., шляхом перерахування грошових коштів ЖБК «Електрон-1» з банківського рахунку відкритого у АТ «Ощадбанк» на свій особистий рахунок. Однак станом на день подачі позовної заяви відповідач кошти не повернув. Ухвалою судді від 15 червня 2021 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні голова правління ЖБК «Електрон-1» Рогожа Ю.А. позовні вимоги підтримав, просив задовольнити посилаючись на обставини викладені у позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилав, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходило. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача за наявними матеріалами та ухвалити заочне рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, вислухавши голову правління ЖБК «Електрон-1», дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, ЖБК «Електрон-1» є балансоутримувачем і управителем житлового будинку [ADDRESS] , який був створений 06.04.1970 року, що підтверджується Статутом ЖБК «Електрон-1» (а.с. 8-37). На підставі протоколу № 8 засідання членів правління ЖБК «Електрон-1» від 06.10.2015 року [PERSON] було обрано головою правління ЖБК «Електрон-1» (а.с. 43). Відповідно до наказу № 27 від 06.10.2015 року «Про виконання обов`язків Голови правління» [PERSON] приступила до роботи на посаду голови правління ЖБК «Електрон-1» з 06.10.2021 року (а.с. 42). Протоколом № 2 засідання членів правління ЖБК «Електрон-1» від 01.07.2015 року затверджений штатний розклад ЖБК «Електрон-1» та місячний фонд заробітної плати Голови правління [PERSON] , який становив 1800,00 грн. (а.с. 39-40). Відповідно до наказу № 3 від 07.06.2018 року [PERSON] 07.06.2018 року було звільнено з посади голови правління ЖБК «Електрон-1» у зв`язку із закінченням строк повноважень та підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України (а.с. 46). З матеріалів справи вбачається, що в період з жовтня 2016 року по березень 2018 року відповідач у порушення вимог трудового законодавства, Статуту ЖБК «Електрон-1» незаконно заволоділа грошовими коштами ЖБК «Електрон-1» на суму 36176,81 грн., шляхом перерахування грошових коштів ЖБК «Електрон-1» з банківського рахунку відкритого у АТ «Ощадбанк» на свій особистий рахунок, що підтверджується виписками з банківського рахунку ЖБК «Електрон-1» та розрахунком заборгованості (а.с. 102-118). Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Тобто, предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Обов`язковими умовами для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення є: набуття або збереження майна; набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст.11 ЦК України). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин в майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.08.2018 року по справі № 334/2517/16-ц, згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Таким чином, встановлені судом обставини свідчать про те, що кошти неправомірно без наявності правових підстав були перераховані відповідачем на свою банківську картку, які належали ЖБК «Електрон-1», а також про те, що перераховані кошти являються безпідставно отриманими відповідачем. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Слід зазначити, що адвокати, укладаючи із клієнтом договір про надання правової допомоги, мають вказувати перелік послуг, які будуть надаватися під час виконання такого договору. З приводу цього питання Верховний Суд у постанові по справі № 826/856/19 від 22.12.2018 р. зазначив, що «з розрахунку наданих адвокатом послуг вбачається, що певні його дії (зробити копії необхідних документів чи друк квитанцій) не потребують професійних навичок, а акт виконаних робіт містить вид послуг, що не були передбачені договором». Таким чином, для можливості наступного відшкодування судових витрат слід ретельно підготувати договір про надання правової допомоги та передбачити, якими доказами будуть підтверджуватися надані адвокатом послуги. На підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги позивачем надано договір про надання правової допомоги № 1776/21 від 14.05.2021 року, акт про надання послуг № 5 від 14.05.2021 року та платіжне доручення № 406 від 14.05.2021 року про сплату витрат на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн., а тому суд вважає за необхідне задовольнити вимоги в частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн., що документально підтверджено матеріалами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що позивача було звільнено від сплати судового збору при поданні позову, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 2270 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved