Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про звільнення з-під арешту та розшуку автомобіль марки Мазда-3 держномер [NUMBER], який належить відповідачці, що був накладений постановою державного виконавця. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив, що відповідачка неналежно виконувала свої обов'язки по кредитному договору, а тому у зв'язку із наявністю договору застави автомобіля досягнуто домовленості із нею про добровільну реалізацію заставленого майна. У зв'язку із тим, що державним виконавцем ВДВС Новоселицького РУЮ під час виконання ухвали суду від 12.06.2013 року про забезпечення позову було накладено арешт на рухоме майно [PERSON] в тому числі на автомобіль, це порушує права позивача. Відповідачка була належним чином повідомлена про місце і час розгляду справи, в судове засідання не зявилася та не повідомила про причини неявки. Відповідач [PERSON] був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та подав заяву про невизнання позову та розгляд справи без його участі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що згідно укладеного кредитного договору №CVA0AK10000425 від 19.07.2006 року [PERSON] отримала кредит в сумі 24950 доларів США, а в забезпечення виконання його умов нею в той же день був підписаний договір застави рухомого майна №CVA0AK10000425, згідно якого було надано в заставу автомобіль марки Мазда-3 держномер [NUMBER], який належить відповідачці. Ухвалою судді Новоселицького районного суду від 12.06.2013 року по цивільній справі №2-555 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики було вирішено забезпечити позов та накласти арешт, в тому числі на вищевказаний автомобіль. В свою чергу державним виконавцем ВДВС Новоселицького РУЮ під час виконання вказаної ухвали суду постановою від 14.06.2013 року було накладено арешт на цей автомобіль. Відповідно до ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для виконання для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, посадових та службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Вищевказана ухвалу суду набрала законної сили та не була скасована судом, який розглядав справу №2-555 за 2013 рік, на підставі заяви [PERSON], про що свідчить ухвала суду від 25.06.2014 року. Враховуючи викладене у суду немає законних підстав скасовувати арешт накладений державним виконавцем, оскільки він був накладений не за власною ініціативою під час виконання кінцевого рішення суду, а на підставі ухвали суду, яка на даний час є чинною. В свою чергу задоволення позовних вимог в цій частині означало б по суті скасування ухвали суду про забезпечення позову, для чого встановлені інші правові механізми. Враховуючи специфіку процесуальної діяльності судової системи України та порядок скасування судових рішень встановлений в чинному ЦПК України, в даний час не передбачено скасування ухвали про забезпечення позову судом під час розгляду іншої справи. Посилання позивача на ст.ст.54 та 60 Закону України «Про виконавче провадження» в даній ситуації є помилковим, оскільки перша стаття передбачає таке звільнення від арешту виключно в процедурі виконавчого провадження, що було накладено за власною ініціативою виконавця, а інша стаття говорить про ситуацію, коли арешт накладено на майно, яке не є власністю боржника, однак в даній справі ніхто не оспорює право [PERSON] на автомобіль. Оскільки не підлягають задоволенню вимоги про зняття арешту, то відповідно і не можуть бути задоволені вимоги про звільнення з-під розшуку вказаного автомобіля. Позовні вимоги про заборону органам ДВС вчиняти будь-які дії, пов'язані із обмеженням позивача права розпорядження щодо автомобіля Мазда-3 держномер [NUMBER] не можуть бути також задоволені, оскільки позивачем не було притягнуто вказаний державний орган в якості відповідача по справі. Згідно п.1 ч.1 ст.44 Закону України «Про виконавче провадження» у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна, а тому посилання позивача на те, що його права порушуються у зв'язку із неможливістю виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2011 року не мають під собою правової основи. Крім того, суду не було представлено доказів того, що банком було звернуто вказане рішення до виконання і воно не виконується із вказаних в позові підстав. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed