Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Прокурор Арцизького району Одеської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Комунальної установи «Одеська обласна клінічна лікарня», в якому просить стягнути з відповідача на користь держави в особі Комунальної установи «Одеська обласна клінічна лікарня» витрати на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON]. у сумі 2 433,00 грн., посилаючись на те, що лікування та медичне обслуговування осіб, здоров'ю яких завдано шкоди в результаті умисних протиправних дій інших осіб, здійснені за рахунок бюджетних коштів, виділених на утримання та функціонування медичних закладів. Завдає матеріальної шкоди інтересам держави у вигляді необґрунтованого витрачання коштів, передбачених на цілі охорони здоров'я. 14.06.2009 р. постановою Арцизького районного суду Одеської області відповідач [PERSON] на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України звільнений від кримінальної відповідальності, а кримінальна справа відносно нього за ч. 1 ст. 286 КК України згідно з ст. 7-1 КПК України (1960 року) була закрита. Потерпіла по цій справі [PERSON] в результаті скоєного відповідачем злочину знаходилася на стаціонарному лікуванні в Комунальній установі «Одеська обласна клінічна лікарня» в період часу з 16.06.2009 р. по 07.07.2009 р., на стаціонарне лікування якої було витрачено 2 433,00 грн. бюджетних коштів, чим заподіяна шкода інтересам держави, які і просить стягнути прокурор Арцизького району Одеської області. Представник прокуратури - прокурор прокуратури Арцизького району Одеської області Іванов Р.В., а також представник Комунальної установи «Одеська обласна клінічна лікарня» у судове засідання не з'явилися, звернулися до суду з заявами, в яких просили справу розглянути у їх відсутність, позов підтримали, не заперечували проти заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився (викликався на 15.01.2015р. та 24.01.2015р.). Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, оскільки судові повістки йому надсилалися за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, а відповідно до повторних поштових повідомлень відповідач за цією адресою не проживає, але відповідно до положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судові виклики вручені відповідачу належним чином. Про причину своєї неявки відповідач суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. В зв'язку з повторною неявкою в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що відповідно до постанови Арцизького районного суду Одеської області від 20 червня 2012 року відповідач [PERSON] на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України звільнений від кримінальної відповідальності, а кримінальна справа відносно нього за ч. 1 ст. 286 КК України згідно з ст. 7-1 КПК України (1960 року) була закрита у зв'язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності (а.с. 5). З цієї ж постанови вбачається, що потерпілою від злочинних дій відповідача [PERSON], які мали місце 14.06.2009 р., о 21:00 год., є [PERSON], яка, як також вбачається з цієї ж постанови, отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості. Відповідно до довідки Комунальної установи «Одеська обласна клінічна лікарня» [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні у КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» у відділенні ортопедії та травматології у період з 16.06.2009 р. по 07.07.2009 р. (19 л/дн.), вартість одного ліжкодня у клініці складає 295,00 грн., отже на лікування [PERSON] було витрачено бюджетних коштів на суму 2 433,00 грн. (а.с. 6). Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, зазначена норма закону встановлює преюдиційні обставини, від доказування яких звільняються сторони та інші особи, які беруть участь у справі. При тлумаченні наведеної норми закону, суд приходить до висновку, що преюдиційність обставин ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб'єктивними і об'єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини. На думку суду, суб'єктивними межами є те, що в двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини, а об'єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням чи вироком суду. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі;. Таким чином, з зазначеної норми прямо випливає, що при звільненні особи від кримінальної відповідальності, то слід вважати, що вона вчинила злочин, тобто винна у його вчиненні. Без наявності вини особи у вчиненні злочину, її неможна звільнити від кримінальної відповідальності, а якщо особа звільнена від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, то вона винна у вчиненні злочину. Приймаючи до уваги положення ч. 8 ст. 8 ЦПК України про аналогію закону, а також вищенаведені обставини щодо звільнення особи від кримінальної відповідальності, суд вважає за необхідне застосувати у даному випадку дію ч. 4 ст. 61 ЦПК України щодо преюдиційності вищенаведеної постанови Арцизького районного суду від 20.06.2012 р. про звільнення від кримінальної відповідальності відповідача [PERSON] про цивільно-правові наслідки дій відповідача [PERSON], з питань, чи мали місце його дії та чи вчинені вони саме ним. Таким чином, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні знайшов свого підтвердження той факт, що шкода, яка завдана здоров'ю потерпілій [PERSON], на лікування якої витрачено бюджетні кошти, завдана саме з вини відповідача [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову прокурора Арцизького району Одеської області в інтересах держави в особі Комунальної установи «Одеська обласна клінічна лікарня», та на користь Комунальної установи «Одеська обласна клінічна лікарня» підлягають стягненню з [PERSON] 2 433,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в розмірі 243,60 грн., оскільки позов задоволено в повному обсязі.

Outcome: approved