Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

Прокурор звернувся з позовом до суду і просить стягнути з [PERSON] на користь Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» грошові кошти у розмірі 8894 (вісім тисяч вісімсот дев'яносто чотири) грн. 09 коп. та 88 (вісімдесят вісім) грн. 69 коп. судового збору. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримала повністю і просила їх задовольнити. Представник відповідача позов не визнав. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 24.02.2014 у справі № 373/4/14-ц за позовом [PERSON] до НІЕЗ «Переяслав» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди визнано незаконним наказ генерального директора НІЕЗ «Переяслав» [PERSON] від 09.12.2013 № 124-ОС. Крім того, [PERSON] вирішено поновити на посаді молодшого наукового співробітника науково-дослідного відділу [PERSON] хліба НІЕЗ «Переяслав», а з НІЕЗ «Переяслав» вирішено стягнути на користь [PERSON] середній заробіток за вимушений прогул з урахуванням одержаної нею вихідної допомоги при звільненні в розмірі 7894 грн. 09 коп. Рішенням суду постановлено стягнути з НІЕЗ «Переяслав» на користь держави судовий збір в розмірі 88 грн. 69 коп. Рішенням колегії судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 02.06.2014 апеляційну скаргу НІЕЗ «Переяслав» відхилено, а апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, а саме, рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 24.02.2014 в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди скасовано та ухвалено в даній частині нове рішення, яким з НІЕЗ «Переяслав» на користь [PERSON] вирішено стягнути 1000 грн. в якості відшкодування спричиненої моральної шкоди. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. На виконання судового рішення від 24.02.2014, у червні 2014 року наказом генерального директора НІЕЗ «Переяслав» № 72-ОС [PERSON] поновлено на посаді молодшого наукового співробітника науково-дослідного відділу [PERSON] хліба НІЕЗ «Переяслав». Згідно відомості про виплату грошей № 368 за серпень 2014 року [PERSON] перераховано грошові кошти у сумі 21767 грн. 72 коп., з них 7894 грн. 10 коп. на виконання рішення суду від 24.02.2014 (справа № 373/4/14-ц). Крім того, відповідно до видаткового касового ордеру від 19.09.2014 та згідно з платіжним дорученням № 220 від 19.08.2014 [PERSON] на виконання рішення суду перераховано моральну шкоду у розмірі 1000 грн. Також, на підставі платіжного доручення № 273 від 13.10.2014року НІЕЗ «Переяслав» сплачено судовий збір у розмірі 88 грн. 69 коп. Представник відповідача зазначив, що прокурор предявив даний позов за відсутності шкоди інтересам держави, на її думку прокурор діє в інтересах конкретно взятої юридичної особи - Національного історико-етнографічного заповідника Переяслав, який наділений правами і повноваженнями здійснювати захист власних інтересів самостійно. Окрім цього представник [PERSON]О зазначає, що рішення суду першої та апеляційної інстанції не вказують на винність відповідача у незаконному звільненні [PERSON]М та відповідно спричиненні матеріальної шкоди НІЕЗ Переяслав. Також на думку представника відповідача, у позовній завяві та поясненнях наданих в судовому засіданні представниками позивача не зазначено які конкретно порушення трудових обовязків допустив відповідач та не доведено що заподіяння матеріальної шкоди НІЕЗ Переяслав відбулося внаслідок протиправних дій або бездіяльності відповідача. Також вважає, що позивачі заперечують обставини, які на їхню думку не стосуються предмету даного спору, які підлягають врахуванню судом при визначенні розміру відшкодування, зокрема, майновий стан відповідача, стан його здоровя та можливість відшкодування ним шкоди. Представник крім того, посилаючись на ч.2 ст. 137 КЗпП України, просить зменшити розмір суми стягнення вказаної в позовній заяві, оскільки згідно даної статті суд може зменшити розмір покриття шкоди, заподіяної працівником, залежно від його майнового стану. В звязку з хворобами відповідачу постійно призначається медикаментозне лікування, на що відповідач витрачає всі його зароблені кошти, інших джерел доходів, окрім заробітної плати, відповідач не має. Суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Вказана шкода була заподіяна внаслідок неправомірних дій генерального директора [PERSON], а саме внаслідок видання останнім наказу про звільнення працівника, який в подальшому був скасований судом, та рішення суду набрало законної сили. Згідно з п.8 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди заподіяної з їх вини установам організаціям, коли службова особа винна у незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» від 29 грудня 1992 року №14, застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на піставі п. 8 ст. 134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обовязок по відшкодуванню шкоди заподіяної підприємству, установі, організації у звязку з оплатою незаконно звільненого чи переведеного працівникові часу вимушеного прогулу, або часу виконання нижче оплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в таких випадках настає незалежно від форми вини. У відповідності до п. 20 вказаної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України право регресної вимоги до працівника виникає з часу сплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на подання регресного позову. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовими рішеннями у цивільній, господарській або кримінальній справі, що набрало законної сили не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа щодо якої встановлені ці обставини. Оскільки наказ про звільнення №124 ОС від 09.12.2013 року, який в подальшому скасований, як незаконний, видано колишнім генеральним директором НІЕЗ «Переяслав» [PERSON], то сума заявлена в позові, підлягає стягненню з нього. Представництво прокурора в даному процесі регулює ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», яка надає право прокурору звертатись за захистом державних інтересів до суду у випадках передбачених законом. Оскільки, відповідно до Статуту НІЕЗ «Переяслав» затвердженого Міністром культури України на підставі наказу №723 від 06.07.2012 року, заповідник веде самостійний баланс, має рахунки в органах Державної казначейської служби України, та діяльність заповідника здійснюється за рахунок загального та спеціального фонду Державного Бюджету України, суд вважає, що позов прокурора ґрунтується на законних підставах, а прокурор діє в межах наданих йому повноважень та у відповідності до діючого законодавства. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] також необхідно стягнути суму судового збору. На основі викладеного,

Outcome: approved