Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Представник публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернувся в Монастириський районний суд Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 13278,83 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.11.2016 року за заявою [PERSON] про встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) АТ «Ощадбанк» надано кредит в сумі 11000,00 грн. строком кредитування на 24 місяці під 30% річних за користування кредитними коштами. Для користування Картрахунком банк оформив і видав [PERSON] платіжну картку. Як клієнт АТ «Ощадбанк» та Держатель банківської платіжної картки [PERSON] мав можливість отримувати гроші у готівковій формі як у касах установ банку так і через банківські автомати самообслуговування (банкомати), а також здійснювати інші операції, передбачені відповідним договором та згідно договору був зобовязаний щомісяця сплачувати проценти які нараховані на суму заборгованості за кредитною лінією. Проте відповідач зобовязання за даним договором не виконав у звязку з чим станом на 17.10.2017 року має прострочену заборгованість з кредиту 13278,83 грн., яка складається з: - 10997,61 грн. заборгованість за кредитом; - 2132,30 грн. заборгованість за відсотками; - 113,02 грн. нараховано пені; - 16,86 грн. сума 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом; - 19,04 грн. сума втрат від інфляції. Враховуючи викладене, публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 13278,83 грн. та судові витрати в розмірі 1600,00 грн. Представник позивача в попереднє судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в попереднє судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи в його відсутності, проти позову не заперечує. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом врегульованим ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши в попередньому судовому засіданні матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 130 ЦПК України для врегулювання спору до судового розгляду суд зясовує: чи не відмовляється позивач від позову, чи визнає позов відповідач. Суд має право в попередньому судовому засіданні ухвалити судове рішення у разі визнання позову, в порядку, встановленому статтею 174 цього Кодексу. Як встановлено в попередньому судовому засіданні, доводи позивача зводяться до порушення [PERSON] зобовязань щодо своєчасності та повноти внесення коштів за користування кредитом. Так, 01.11.2016 року за заявою [PERSON] про встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) АТ «Ощадбанк» [PERSON] надано кредит в розмірі 11000,00 грн. строком кредитування на 24 місяці під 30% річних за користування кредитними коштами. Для користування Картрахунком банк оформив і видав [PERSON] платіжну картку. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Як клієнт АТ «Ощадбанк» та Держатель банківської платіжної картки [PERSON] отримав гроші у готівковій формі шляхом зняття їх з платіжної картки. До лютого 2017 року відповідач фактично сплачував кредит та нараховані відсотки, проте з березня 2017 року [PERSON] не було здійснено сплати наданих йому кредитних коштів та не сплачувались нараховані відсотки, про що свідчить наданий ПАТ «Державний ощадний банк України» розрахунок по кредиту та згідно якого вбачається, що станом на 17.10.2017 року заборгованість по кредиту позичальника [PERSON] складає 13278,83 грн. з яких: - 10997,61 грн. заборгованість за кредитом; - 2132,30 грн. заборгованість за відсотками; - 113,02 грн. нараховано пені; - 16,86 грн. сума 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом; - 19,04 грн. сума втрат від інфляції. Належних та допустимих доказів на спростування наведених обставин відповідачем не надано. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак відповідач [PERSON] не виконував належним чином зобов'язання щодо своєчасної та у повному обсязі сплати усіх платежів за кредитним договором, а тому допустив заборгованість зі сплати кредиту у сумі 13278,83 грн. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 530 ЦК України визначено що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Положеннями ст. 599 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів. Як вже було встановлено в попередньому судовому засіданні відповідач, згідно поданої заяви про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності на те законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи, що визнання в попередньому судовому засіданні відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб, суд приймає таке визнання і виносить рішення про задоволення позову повністю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судом стягується з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1600,00 грн.

Outcome: approved