Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідачки про позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO] р. н., посилаючись на те, що відповідачка є матір'ю дитини, яка знаходиться в Обласному спеціалізованому будинку міста Макіївки, починаючи з 19 червня 2014 року. [PERSON] був покинутий відповідачкою, що підтверджується актом про покинуту дитину від [INFO] року. У подальшому [PERSON] було присвоєно статус дитини, яка позбавлена батьківського піклування, із влаштуванням дитини до державного закладу на повне державне забезпечення. Вказувала, що відповідачка не цікавилась жодного разу долею та життям [PERSON] та не відвідувала дитину. Таким чином [PERSON] усунулась від виконання покладених на неї обов'язків по вихованню та утриманню дитини. Вказані обставини свідчать про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], що відповідатиме інтересам дитини. За увесь час після народження відповідачка також не надавала жодної матеріальної допомоги дитині, що є підставою для проведення стягнення аліментів на утримання дитини з відповідачки в розмірі 1/6 частки від доходів останьої. В судовому засіданні представник позивача, яка діє на підставі довіреності, Каралі В. В., повністю підтримала заявлені позовні вимоги, надавши суду пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, та просила суд задовольнити позов. Відповідачка, [PERSON], в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, погоджуючись на позбавлення її батьківських прав та стягнення з неї аліментів на утримання малолітньої дитини. Представник Служби у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради, яка діє на підставі довіреності, Пузіна Ж. І., в судовому засіданні погоджуючись із заявленими вимогами представника позивача, вказувала, що буде доцільним, враховуючи інтереси малолітнього [PERSON], 2014 р. н., позбавити відповідачку батьківських прав відносно дитини, бо [PERSON] за місцем проживання характеризується з посереднього боку, не працює, не має постійного місця проживання, не відвідує сина та не надає йому жодної допомоги. Представник прокуратури, Кулік А. В., в судовому засіданні вважала можливим ухвалити судове рішення про задоволення заявлених позовних вимог. Заслухавши пояснення учасників процесу, що з'явились, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. На підставі ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Згідно до свідоцтва про народження, виданого 28 травня 2014 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області, актовий запис № 434 від 28 травня 2014 року, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] року, батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] (а. с. 3). При цьому відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян вбачається, що відомості до актового запису про народження малолітнього [PERSON] були внесені на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а. с. 4). За актом від [INFO] року вбачається, що [PERSON] [INFO] року об 9-30 год. був покинутий в педіатричному відділенні № 1 медичного завладу матір'ю, [PERSON] (а. с. 5). На підставі рішень колегії Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 28 травня 2014 року № 119 та № 122 [PERSON], 2014 р. н., було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та влаштовано до державного закладу на повне державне забезпечення (а. с. 6, 7). На підставі путівки від 18 червня 2014 року № 556 та акту передачі дитини від 19 червня 2014 року вбачається, що малолітній [PERSON] перебуває з 19 червня 2014 року в Комунальному закладі охорони здоров'я «Обласний спеціалізований будинок дитини» в місті Макіївка (а. с. 10, 11). При цьому за актом від 26 листопада 2014 року вбачається, що [PERSON] з 19 червня 2014 року по теперішній час відповідачка не цікавилась та не відвідувала сина (а. с. 13). Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 164 СК України мати чи батько дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а також, коли не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 18 лютого 2015 року вбачається, що вказаний колегіальний заклад, розглянувши позовну заяву комунального закладу охорони здоров'я «Обласний спеціалізований будинок дитини» м. Макіївки в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO], до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, дійшов висновку про наявність усіх підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON], 2014 року народження, зі стягненням аліментів на утримання дитини (а. с. 36-37). Оскільки в судовому засіданні на підставі досліджених доказів було в достатній мірі встановлено, що відповідачка, будучи матір'ю малолітнього [PERSON], не піклується ним, не відвідує його, не займається його вихованням, не надаючи матеріальної допомоги на утримання дитини, фактично відмовившись від участі в житті дитини, то з огляду зазначені обставини, суд вважає, що в суді було доведено винну поведінку відповідачки щодо ухилення від виконання нею своїх батьківських обов'язків. З урахуванням переліченого та з метою захисту інтересів дитини, суд вважає за доцільне задовольнити заявлені позовні вимоги шляхом позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON], [INFO] р. н. На підставі ч. 2 ст. 164 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні від цього обов'язку, відповідно ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі. Суд таким чином вважає, враховуючи викладене, що з відповідачки на користь особи або державної установи, під піклуванням чи опікою якої буде перебувати малолітній [PERSON], підлягає стягненню аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь держави також підлягає стягненню судовий збір щодо заявлених вимог немайнового та майнового характеру в загальному розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved