Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовною заявою 18.10.2017 року та просила суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 500391346 від 12.07.2013 року в загальному розмірі 34\~853,51 грн., яка включає: заборгованість за основною сумою боргу 17\~477,41 грн., заборгованість по процентам та комісії 2176,10 грн., неустойку 15\~200 грн.; стягнути з відповідача судові витрати по справі. В обґрунтування предявлених вимог вказала, що на підставі кредитного договору № 500391346, укладеного 12.07.2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON], остання отримала кредит в розмірі 20\~720 грн. зі сплатою процентів за користування ним за ставкою 14,99 % річних з визначення дати його остаточного повернення 15.07.2014 року. За вказаним договором ПАТ «Альфа-Банк» як первісний кредитор відступив право вимоги ТОВ «Дата [PERSON]» за договором факторингу від 30.09.2014 року, яке, набувши прав нового кредитора, відступило право вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за договором факторингу від 10.10.2016 року. Таким чином, позивач набув прав нового кредитора за кредитним договором № 500391346 від 12.07.2013 року, укладеним з [PERSON], в загальному розмірі таких вимог 35\~103,51 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 17\~477,41 грн., заборгованість по процентам та комісії 2426,10 грн., неустойка 15\~200 грн. Свої зобовязання за кредитним договором первісний кредитор ПАТ «Альфа-Банк» виконав належним чином, надавши позичальникові кредит в обумовленому розмірі. Натомість [PERSON] в порушення умов договору, свої зобовязання не виконала, в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 17\~477,41 грн., в рахунок погашення якої 29.08.2017 року вона сплатила 250 грн., після чого жодних проплат не здійснювала. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилась, згідно клопотання просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення повістки, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення розгляду справи та заперечень щодо предявлених до неї вимог на адресу суду не надходило. Зі згоди представника позивача, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, а також з метою дотримання розумного строку розгляду справи суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення в ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.07.2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 500391346, за умовами п.п.2.1-2.3 якого позичальник отримала кредит в розмірі 20\~720 грн. для власних потреб (з урахуванням 20\~000 грн. тіло кредиту, 720 грн. страхові та інші платежі, повязані з отриманням кредиту) строком до 15.07.2014 року зі сплатою процентів за користування ним за ставкою 14,99 % річних (а.с.7-8). Положеннями п.2.8 договору передбачено обовязок позичальника сплатити комісійну винагороду в розмірі 1,68% - за управління кредитом, та за період з 1-го місяця по 36-й місяць користування кредитом 1,68% від суми кредиту. Відповідно до п.2.6 договору, сторони погодили погашення кредиту згідно Графіку, який є додатком №1 до кредитного договору шляхом внесення щомісячних ануїтетних (рівних) платежів по 2218,16 грн. строком до 15 числа кожного місяця (а.с.8). Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від його виконання не допускається (ст.ст.525, 526 ЦК України). Так, свої зобовязання перед [PERSON] первісний кредитор ПАТ «Альфа-Банк» виконав належним чином, видавши позичальникові кредитну картку, на яку зараховано кредитні кошти, що підтверджується розпискою від 12.07.2013 року (а.с.9). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов'язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає право кредитора вимагати їх повернення. Однак [PERSON] покладені на неї обовязки по своєчасному та належному поверненню кредиту належним чином не виконувала, зокрема належним чином сплативши погоджений сторонами щомісячний ануїтетний платіж в розмірі 2218,16 грн. 14.08.2013 року (2219 грн.) та 13.09.2013 року (2220 грн.), однак, починаючи з 16.10.2013 року до 19.04.2014 року припинила погашення кредиту, після чого 19.04.2014 року сплатила 490 грн., 22.12.2014 року 510 грн., 20.01.2015 року 510 грн., 19.02.2015 року 510 грн., 16.03.2015 року 510 грн. В результаті несвоєчасного та неналежного погашення позичальником кредиту, станом на 10.10.2016 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 35\~103,51 грн., з яких: залишок заборгованості за тілом кредиту 17\~477,41 грн., по комісії 2426,10 грн., неустойка 15\~200 грн. Нарахування неустойки у формі штрафу в розмірі 15\~200 грн. як виду цивільно-правової відповідальності позичальника суд вважає правомірним, оскільки це відповідає п.4 кредитного договору (а.с.7) та узгоджується зі ст.ст. 546, 548, 549, 1050 ЦК України як спосіб забезпечення виконання зобовязань. Посилання відповідача на сумарне нарахування та предявлення заборгованості по процентам та комісії в сумі 2426,10 грн. суд оцінює критично, оскільки як слідує з розрахунку (а.с.12) заборгованість по процентам за користування кредитом у [PERSON] відсутня, у звязку з чим 2426,10 грн. суд розцінює виключно як заборгованість по сплаті комісії, нарахування якої передбачено умовами п.2.8 договору. В ході судового розгляду також встановлено, що на підставі договору факторингу від 30.09.2014 року ПАТ «Альфа-Банк» як первісний кредитор відступив новому кредиторові ТОВ «ДАТА [PERSON]» права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 500391346 від 12.07.2013 року (а.с.15-17). В свою чергу, новий кредитор ТОВ «ДАТА [PERSON]» відступив ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 500391346 від 12.07.2013 року на підставі договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року (а.с.18-20). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст.1077 ЦК України). Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Враховуючи те, що ПАТ «Альфа-Банк» як первісний кредитор свої зобовязання за кредитним договором перед [PERSON] виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі 20 720 грн., будь-яких доказів в спростування чого судом не встановлено, та враховуючи правомірність набуття прав вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», суд приходить до висновку про обґрунтованість його звернення до суду. Про відступлення права вимоги, зміну кредитора та розмір заборгованості за кредитним договором відповідач належним чином повідомлялась (а.с.13, 14). Як вбачається з Витягу з Додатку №1-1 до договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року та Акту приймання-передачі прав вимоги (а.с.21, 22), розмір права відступленої вимоги за кредитним договором № 500391346 від 12.07.2013 року, укладеним з [PERSON], становить 35\~103,51 грн. Як вказував позивач, що не спростовано обсягом наявних доказів, в рахунок погашення дійсної заборгованості відповідач сплатила 29.08.2017 року 250 грн., які зараховано на погашення заборгованості по комісії, в результаті чого розмір заборгованості зменшено до 34\~853,51 грн., у тому числі по комісії до 2176,10 грн. Аналізуючи викладене, оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про доведеність істотного порушення [PERSON] кредитно-договірних зобовязань, правомірність предявлення позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» як дійсним кредитором, які з урахуванням обсягу відступлених вимог є доведеними та підлягають задоволенню в повному обсязі із стягненням з відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором № 500391346 від 12.07.2013 року в загальному розмірі 34\~853,51 грн., яка складається із заборгованості: за основною сумою боргу 17\~477,41 грн., по комісії 2176,10 грн., неустойки 15\~200 грн. Враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі, суд,

Outcome: approved