Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

Представник Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування», адвокат Синюк Станіслав Леонідович звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 29 339,19 грн., судові витрати та витрати на правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 18.08.2017 року ПАТ «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] уклали поліс № АК/6797320 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «BMW 318», реєстраційний номер [NUMBER] . 24.02.2018 року в м. Харкові на проспекті Незалежності відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль Subaru Forester, реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] та забезпечений засіб «BMW 318», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Відповідно до постанови серії БР №671173 про накладення адміністративного стягнення від 24.02.2018 року дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON] . Крім того останній керував транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії. 28.02.2018 року [PERSON] звернувся до АТ «ПРОСТО-страхування» із повідомлення про подію, що має ознаки страхового випадку. Відповідно до Звіту №101/2018 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Subaru Forester, реєстраційний номер [NUMBER] становить 29 339,19 грн. Оскільки зазначена транспортна пригода була визнана страховим випадком, на підставі платіжного доручення №11377, позивач виплатив 29339,19 грн. [PERSON] ПАТ «ПРОСТО-стархування» також понесло додаткові судові витрати в розмірі 3000,00 грн., які пов`язані із наданням правничої допомоги. Беручи до уваги вищевикладене, та той факт, що до позивача перейшло право вимоги по відшкодуванню затрат по виплаті страхового відшкодування, останній звернувся із позовом до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 29.07.2019 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.08.2017 року ПАТ «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] уклали поліс № АК/6797320 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «BMW 318», реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.7). Відповідно до постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від. 17.04.2018 року, яка набрала законної сили 02.05.2018 року, встановлено, що 24.02.2018 року в м. Харкові на проспекті Незалежності відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль Subaru Forester, реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] та забезпечений засіб «BMW 318», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Останнього учасника ДТП було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП. Статтею 82 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Також згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №671173, [PERSON] керував транспортним засобом «BMW 318», реєстраційний номер [NUMBER] без посвідчення водія відповідної категорії. Судом встановлено, що 28.02.2018 року [PERSON] звернувся до АТ «ПРОСТО-страхування» із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку. Внаслідок даної пригоди потерпіла особа [PERSON] зазнав матеріальної шкоди внаслідок пошкодження його власності - автомобіля Subaru Forester, реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до звіту №101/2018 від 28.03.2018 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Subaru Forester, реєстраційний номер [NUMBER] становить 30339,19 грн. (а.с. 11-21). Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що 25.06.2018 року співробітниками АТ «ПРОСТО-страхування» було складено Страховий акт №127064, відповідно до якого страхове відшкодування, що належить виплатити потерпілій особі, становить 29 339,19 грн. Згідно платіжного доручення №11377 від 26.06.2018 року АТ «ПРОСТО-страхування» виплатило [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 29 339,19 грн. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема підпункту 38.1.1., пункту 38.1 страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухово- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч.1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ПАТ «ПРОСТО-страхування» обґрунтовані та підлягають задоволенню з урахуванням досліджених доказів. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 ст.137 ЦПК України передбачено що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Дослідивши матеріали справи, враховуючи результат вирішення справи, наданий акт договір про надання правової допомоги №1 від 16.04.2018 року з детальним описом робіт (наданих послуг), співмірність розрахунку з обставинами, зазначеними у ч.4 ст.137 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати позивача на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі - 3000,00 грн. Також відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1762,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved