Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного Кредитного договору № DNН4КР80355288 від 25.04.2006 року банк надав [PERSON] (далі - Відповідач) кредит в сумі розмірі 2 636 (дві тисячі шістсот тридцять шість) грн. 40 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.04.2008 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. 05 лютого 2009 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська було видано судовий наказ, яким було стягнуто з відповідача [PERSON] грошову заборгованість за зазначеним кредитним договором у розмірі 7 974 (сім тисяч дев'ятсот сімдесят чотири) грн. 75 коп. Таким чином, у відповідача знову з'явилася заборгованість перед банком, яка ним не сплачується, та яка з урахуванням вже стягнутої суми заборгованості на підставі судового наказу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.06.2008 року, станом на 31.01.2014 року становить 32 619 (тридцять дві тисячі шістсот дев'ятнадцять) грн. 72 коп. У зв'язку з чим, позивач змушений звернутися до суду та просити стягнути з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № DNН4КР80355288 від 25.04.2006 року у розмірі 32 619(тридцять дві тисячі шістсот дев'ятнадцять) грн. 72 коп. та судовий збір у розмірі 326(триста двадцять шість) грн. 20 коп. 07 квітня 2014 року до суду надійшла заява від представника Позивача, в якій він просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.40). Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать судові повістки (а.с. 18, 37) та поштове відправлення яке повернулось до суду із відміткою «закінчення терміну зберігання» (а.с. 41), про причини неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. З наведеного вбачається, що не зважаючи на неодноразове повідомлення поштового відділення, про надходження судового листа, зазначене поштове відправлення відповідачем отримано не було. Відсутність такого відповідача за зазначеною адресою та неотримання поштового відправлення (його повернення за закінченням терміну зберігання) слід розцінювати як належне повідомлення про день та час розгляду справи по суті такої особи. У відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочну форму розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини справи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Так судом встановлені наступні обставини справи та визначені виниклі відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що 25.04.2006 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № DNН4КР80355288, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 2 636 (дві тисячі шістсот тридцять шість) грн. 40 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.04.2008 року (а.с.6-10). Означений кредитний договір між сторонами було укладено в спосіб подання письмової заяви відповідача на надання відповідної суми кредиту, погодження позивачем такої заяви та надання грошових коштів на поточний рахунок торгівельного підприємства за придбаний відповідачем товар, погодження відповідача із Умовами та правилами надання банківських послуг. Вказані дії сторін не суперечать загальним засадам цивільного законодавства щодо способу укладання договору, а відтак породжували відповідні договірні зобов'язання для сторін по справі. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідності до Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов'язався повернути кредит та плату за його користування, однак [PERSON] в добровільному порядку кредитні кошти не повернув, чим порушив прийняті на себе договірні зобов'язання. Як вбачається із матеріалів справи, позивач належним чином свої договірні зобов'язання не виконував, у зв'язку з чим станом на 08.12.2008 року розмір заборгованості позичальника по поверненню кредитних коштів за вказаним кредитним договором № DNН4КР80355288 від 25.04.2006 року становила 7 974(сім тисяч дев'ятсот сімдесят чотири) грн. 75 коп., де заборгованість по кредиту - 2457 грн. 03 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 3177 грн. 50 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 1722 грн. 37 коп. Із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що судовим наказом Ленінським районним судом м. Дніпропетровська від 05 лютого 2009 року з відповідача на користь банку було стягнуто заборгованість за кредитом № DNН4КР80355288 від 25.04.2006 року у розмірі 7 974(сім тисяч дев'ятсот сімдесят чотири) грн. 75 коп., де заборгованість по кредиту - 2457 грн. 03 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 3177 грн. 50 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 1722 грн. 37 коп. (а.с.4). Означений судовий наказ скасовано не було. Разом з тим, відповідачем після стягнення з нього заборгованості за кредитним договором заборгованість у повному обсязі погашена не була, кредитний договір не розірвано. Із матеріалів справи вбачається, що в порушення умов договору, відповідач продовжує не виконувати договірні зобов'язання, допустив прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого за ним, [PERSON], утворилась заборгованість, яка вже станом на 31.01.2014 року обрахована позивачем у сумі 32 619 (тридцять дві тисячі шістсот дев'ятнадцять) грн. 72 коп., де заборгованість - 30 590 грн. 21 коп., штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та Правил надання банківських послуг: 500(п'ятсот) грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 1 529 (одна тисяча п'ятсот двадцять дев'ять) грн. 51коп. - штраф (процентна складова). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до приписів ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. В свою чергу згідно кредитного договору, укладений між сторонами, позичальник зобов'язаний: сплачувати заборгованість перед банком; сплачувати банку проценти за користування кредитом. Відповідно до приписів ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Суд, частково погоджуючись із розміром вказаних майнових вимог, не знаходить підстав для стягнення з відповідача в повному обсязі суми пені у розмірі - 23692 грн. 00 коп. та стягнення сум, які вже були стягнуті на підставі вищевказаного судового наказу від 05 лютого 2009 року (заборгованість по кредиту - 2457 грн. 03 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 3177 грн. 50 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 1722 грн. 37 коп.) Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. За змістом ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд, враховуючи ту обставину, що розмір неустойки (пені) в даному випадку значно перевищує розмір основного зобов'язання, обставини, що зумовили невиконання відповідачем своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором, вважає за можливе зменшити розмір неустойки та обмежитись стягненням з відповідача пені у розмірі, що дорівнює сумі основного несплаченого боргу та процентів за кредитним договором, а саме: 14 872 грн. 96 коп. (2 457 грн. 03 коп. + 12 415 грн. 93 коп.). Таким чином, аналізуючи здобуті у справі докази, суд приходить до висновку про те, що з відповідача підлягає стягненню за Кредитним договором № DNН4КР80355288 від 25.04.2006 року заборгованість у розмірі 25 523 грн. 06 коп., де заборгованість по процентам за користування кредитом - 9 238 (дев'ять тисяч двісті тридцять вісім) грн. 43 коп. (12 415 грн. 93 коп. - 3177 грн. 50коп.), пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитом - 14 872 (чотирнадцять тисяч вісімсот сімдесят дві) грн. 96 коп., штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та Правил надання банківських послуг: 250 грн. 00 коп.( 500 грн. 00 коп. - 250 грн. 00 коп.) - штраф (фіксована частина), 1 161 грн. 67 коп. (1 529 грн. 51коп. - 367 грн. 84коп.) - штраф (процентна складова). Також на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача також слід стягнути на користь позивача судові витрати, що були ним понесені, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: судового збору у розмірі 255 грн. 23 коп. На підставі викладеного і

Outcome: partial