Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Представник позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу, в якому просить стягнути на свою користь з відповідача завдану матеріальну шкоду в порядку регресу на загальну суму 26281,18 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.12.2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0107-11-13444, предметом якого є страхування транспортного засобу «Peugeot», державний номер [NUMBER]. 16.11.2012 року м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Peugeot», державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «Mersedes-Benz» державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] внаслідок відкриття дверей стоячого автомобіля. Згідно довідки ДАІ та постанови Деснянського районного суду м. Києва від 16.12.2012 року, вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася в наслідок порушення відповідачем - п.п. 2.3 «б», 15.13 ПДР України. До позивача звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 16.11.2012 року та надав при цьому усі необхідні документи. Позивачем на підставі наряд-замовлення № 22280 від 16.11.2012 року складено розрахунок суми страхового відшкодування, що належить до виплати страхувальнику. На підставі вищевказаних документів позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 26281,18 коп. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу винної сторони застраховано в Товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», згідно полісу обов'язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ 8596735. У зв'язку з вище викладеним, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь завдану матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 26281,18 грн. За клопотанням відповідача ухвалою, занесеною до журналу судового засідання суду від 23.10.2015 року відповідно до ст. ст. 35, 36 ЦПК України, до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача залучено: Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант». Представник позивача - Лобода М.А., який діє на підставі довіреності в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити з вказаних в ньому підстав. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у його відсутність до суду не звертався. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Однак на адресу суду надіслав пояснення по справі, з яких вбачається, що між [PERSON] та Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» було укладено поліс цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/8596735. Відповідно до полісу ліміт відповідальності Товариства, в разі настання страхового випадку складає 50000,00 грн., франшиза 500,00 грн. 28.07.2014 року Товариством було отримано заяву на виплату страхового відшкодування в порядку регресу від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група». В зв'язку з тим, що в заяві Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» та доданих до неї документів був відсутній повний пакет документів для прийняття рішення щодо здійснення страхового відшкодування, Товариством було направлено до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» листа із зазначенням переліку необхідних документів. Однак до Товариства не надходило жодних додаткових, витребуваних документів по даній справі. Крім того 20.11.2012 року [PERSON] було подано до Товариства повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду особи, відповідальність якої застраховано. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом достовірно встановлено, що 21.12.2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0107-11-13444, предметом якого є страхування транспортного засобу «Peugeot», державний номер [NUMBER] (а.с.4,5). 16.11.2012 року м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода пригода за участю транспортного засобу «Peugeot», державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «Mersedes-Benz» державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] внаслідок відкриття дверей стоячого автомобіля. Згідно довідки ДАІ та постанови Деснянського районного суду м. Києва від 16.12.2012 року, вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася в наслідок порушення відповідачем - п.п. 2.3 «б», 15.13 ПДР України (а.с.11,12). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань що мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. До позивача звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 16.11.2012 року (а.с.8). Позивачем на підставі наряд-замовлення № 22280 від 16.11.2012 року складено розрахунок суми страхового відшкодування, що належить до виплати страхувальнику (а.с.16). На підставі вищевказаних документів позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 26281,18 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 22.11.2012 року за № 15125 (а.с.19). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в якій зазначається, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеним лімітом. Згідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за завданні збитки. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір невстановлений законом. Відповідно до п. 2 ст. 18 Закону України «Про страхування», факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в порядку регресу на загальну суму 26281,18 грн. та судові витрати, при цьому вказуючи на те, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу винної сторони застраховано в Товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», згідно полісу обов'язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ 8596735, що свідчить про безпідставність вимог, оскільки страхове відшкодування не перевищує страхової суми. Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з відповідача шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу, суд приходить до висновку про їх часткове задоволення, виходячи з наступного. Як зазначалося вище з письмових пояснень третьої особи: Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» вбачається, що між [PERSON] та Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» було укладено поліс цивільно-правової відповідальність власниківназемних транспортних засобів № АВ/8596735. Відповідно до полісу ліміт відповідальності Товариства, в разі настання страхового випадку складає 50000,00 грн., франшиза 500,00 грн. 28.07.2014 року Товариством було отримано заяву на виплату страхового відшкодування в порядку регресу від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група». В зв'язку з тим, що в заяві Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» та доданих до неї документів був відсутній повний пакет документів для прийняття рішення щодо здійснення страхового відшкодування, Товариством було направлено до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» листа із зазначенням переліку необхідних документів. Однак до Товариства не надходило жодних додаткових, витребуваних документів по даній справі. Крім того 20.11.2012 року [PERSON] було подано до Товариства повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду особи, відповідальність якої застраховано (а.с.49-57). Разом із тим як вбачається з полісу цивільно-правової відповідальність власниківназемних транспортних засобів № АВ/8596735, ліміт відповідальності страхувальника відповідача є достатнім для відшкодування матеріальної шкоди, завданої відповідачем страхувальнику позивача. Отже оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупностісуд дійшов до висновку що твердження позивача у частині позовних вимог, щодо стягнення з відповідача шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 26281,18 коп. є безпідставними та необґрунтованими. Відповідно до положень ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадк Згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно із ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до п.12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Таким чином, відповідач [PERSON] зобов'язаний відшкодувати суму франшизи в розмірі 500,00 грн. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 979, 993, 1166, 1187, 1191, 1194ЦК України, ст.ст. 9, 18, 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 9, 12, 22, 29, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: partial