Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 21.01.2008 року між Публічним акціонерним товариством КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитно-заставний договір за №DN81AR100030317 на суму 24 781 грн. строком до 20.01.2015р. Вказує, що умови вищевказаного кредитного договору позичальником порушені, зобовязання тривалий час не виконуються. Станом на 05.03.2015 року відповідач [PERSON] заборгував Банку за вказаним кредитним договором кошти в сумі 88 403, 02 грн., з яких: - 23593,04 грн. заборгованість за кредитом; 1548,35 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 58813,87 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 250 грн. штраф (фіксована частина); 4197,76 грн. штраф (процентна складова). З огляду на наведене просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вищевказаним Кредитним договором в розмірі 88 403,02 грн. та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, проте подав до суду клопотання, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд справу розглянути без його участі на підставі наявних у справі доказів. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечили. Пояснили, що він ([PERSON]І.) не вважає себе стороною договорів, на які покликається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, а тому такі договори вважають нікчемними. Також покликалися на відсутність будь-яких зобовязань перед ПАТ КБ «Приватбанк» з тих підстав, що протягом перших трьох років [PERSON] погашав отриманий у позивача кредит, а весною 2012р. працівники Приватбанку забрали у нього автомобіль марки «ЗАЗ 110307», 2007р.в., державний номер [NUMBER], на купівлю якого він (відповідач) отримав кредитні кошти та який був предметом застави кредитно-заставного договору №DN81AR100030317 від 21.01.2008р. Також вказували на те, що позовна заява подана до суду неналежним представником з тих підстав, що у матеріалах справи відсутня належним чином посвідчена довіреність. Вважають, що відповідач не має будь-яких зобовязань перед позивачем, а тому просять відмовити в задоволенні позовних вимог. Третя особа - ТзОВ «Автокредит плюс» була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не зявилася, не повідомила про причину своєї неявки, а також не надісла клопотання про відкладення розгляду справи. Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підставний та такий підлягає до задоволення з наступних підстав. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 21.01.2008р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитно-заставний договір за №DN81AR100030317, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 24 781 гривень зі сплатою 9,60 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом із строком повернення до 20.01.2015 року. Згідно умов вказаного договору банк зобов'язався надати відповідачу кредит в зазначеній вище сумі, а відповідач, в свою чергу, зобов'язався належним чином повернути наданий кредит у повному обсязі, сплачувати проценти за користування кредитом та інші платежі відповідно до умов Договору. Як вбачається із п.17 вказаного договору частина кредиту в розмірі 21900 грн. була надана з метою придбання позичальником [PERSON] автомобіля. В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між позивачем та відповідачем був укладений Договір застави рухомого майна автомобіля марки «ЗАЗ 110307», 2007р.в., державний номер [NUMBER], 2007 року випуску, тип ТЗ легковий комбі-В, № кузова/шасі: Y6D11030780122693. На виконання умов кредитного договору банк, позивач по справі, надав відповідачу [PERSON] кредит, що свідчить про належне виконання позивачем умов вищевказаного кредитного договору, та чого не заперечив сам відповідач, ствердивши, що кредитні кошти отримав на купівлю автомобіля марки «ЗАЗ 110307», 2007р.в., державний номер [NUMBER]. Таким чином, надавши суму кредиту позичальнику [PERSON], позивач виконав умови укладеного кредитного договору №DN81AR100030317від 21.01.2008р., однак відповідач належним чином не виконує свої зобов'язання щодо повернення суми кредиту та сплати процентів, внаслідок чого у нього виникла прострочена заборгованість перед банком. Так, у звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань перед банком станом на 28.03.2012р. його заборгованість перед позивачем становила 48896,56 грн., а заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 26.04.2012 року за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави ухвалено в рахунок погашення заборгованості позичальника [PERSON] за кредитним договором №DN81AR100030317від 21.01.2008р. звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки «ЗАЗ 110307», 2007р.в., державний номер [NUMBER], 2007 року випуску, тип ТЗ легковий комбі-В, № кузова/шасі: Y6D11030780122693,з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, із зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ із наданням позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Як вбачається із матеріалів справи, в подальшому предмет застави був знятий з обліку в органах ДАІ та реалізований від імені боржника іншій особі, а гроші в сумі 21\~000 грн., виручені від продажу автомобіля, були зараховані в погашення частини заборгованості позичальника [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк», зокрема на погашення прострочених відсотків - 13\~279,76 грн., комісії 4523,24 грн., юридичних витрат 3197 грн. Згідно проведеного позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 05.03.2015 року заборгованість відповідача перед банком по поверненню кредиту та сплаті процентів становить 88 403, 02 грн., з яких: - 23593,04 грн. заборгованість за кредитом; 1548,35 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 58813,87 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 250 грн. штраф (фіксована частина); 4197,76 грн. штраф (процентна складова). На час розгляду справи в суді прострочена заборгованість по кредитному договору відповідачем [PERSON] не погашена. Вказані обставини підтверджуються поясненнями відповідача та наявними у справі письмовими доказами: копією кредитно-заставного договору за №DN81AR100030317 від 21.01.2008 року та Додатком №2 до такого «Загальна вартість кредиту»; копією меморіального ордеру №16 від 18.01.2008р.; копією договору №1 від 17.07.2006р., укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТЗОВ «Автокредит Плюс»; довідками-розрахунками заборгованості позичальника [PERSON] по поверненню кредиту та сплаті процентів станом на 05.03.2015р.; копією заочного рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 26.04.2012 року за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави; копією виконавчого листа, виданого 14.05.2012р. Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська про звернення стягнення на предмет застави автомобіль марки «ЗАЗ 110307», 2007р.в., державний номер [NUMBER], в рахунок погашення заборгованості позичальника [PERSON] за кредитним договором №DN81AR100030317від 21.01.2008р. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобовязання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Згідно ст.ст. 611, 625, 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання або розірвання договору, зміна умов договору, сплата неустойки чи відшкодування збитків. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав зобовязання\~ у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.58-59 ЦПК України. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд не приймає до уваги покликання відповідача на факт вилучення у нього представниками позивача автомобіля і що зазначене свідчить про відсутність у нього (відповідача) будь-яких зобовязань перед ПАТ КБ «Приватбанк» з тих підстав, що матеріалами справи підтверджено, що гроші, виручені від реалізації даного транспортного засобу були зараховані позивачем в рахунок погашення заборгованості позичальника, однак такі покрили лише частину заборгованості, а не в цілому. Доводи відповідача щодо неналежного посвідчення повноважень представників позивача, які зверталися до суду з позовною заявою та приймали участь у справі, є необґрунтованими та безпідставними. Крім того, такі доводи повністю спростовуються наявними у матеріалах справи копіями довіреностей, тощо. Також суд не приймає до уваги і покликання відповідача на нікчемність правочинів (кредитного та інших договорів), так як вважає їх безпідставними та нічим обєктивно не підтвердженими. Іншими словами, відповідач не довів тих обставин, на які покликається в обґрунтування своїх заперечень на позов. Щодо тверджень відповідача, що він не є стороною договорів, на які позивач покликається в обґрунтування своїх позовних вимог, то такі спростовуються наявною у матеріалах справи копією кредитно-заставного договору №DN81АR100030317 від 21.01.2008 року, із якої вбачається, що в відомостях про позичальника зазначені саме відомості (прізвище, імя, по батькові, адреса, ІПН, серія та номер паспорта) про відповідача [PERSON] і такий підписаний позичальником [PERSON] У судовому засіданні відповідач не заперечив тих обставин, що даний договір укладався саме з ним і що підпис на цьому договорі проставлений дійсно ним. Отже, у звязку із порушенням позичальником - відповідачем [PERSON] своїх договірних зобовязань перед позивачем, у такого (позивача) виникло право на стягнення суми боргу за кредитним договором, що відповідає вимогам ч.2 ст. 1050 ЦК України. Узагальнюючи, зокрема беручи до уваги те, що відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, у звязку з чим вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. З відповідача в користь позивача слід стягнути суму боргу за кредитним договором у розмірі 88 403 грн. 02 коп., тобто в межах заявлених позовних вимог. Також у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача [PERSON] в користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 884 грн. 03 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved