Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Представник ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» 02 лютого 2016 року звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в обґрунтування якого посилався на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 20 жовтня 2014 року, позивачем було перераховано ТОВ «ТВК «Автолайф», яке здійснило ремонт пошкодженого автомобіля, грошові кошти у розмірі 45\~593,27 грн. Страховою компанією АСК «ІНГО Україна», якою була застрахована цивільно-правова відповідальність винуватця вказаної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON], позивачу було виплачено страхове відшкодування у розмірі 36\~590,01 грн., оскільки страховик не відшкодовує шкоду, повязану із втратою товарної вартості транспортного засобу. У звязку із зазначеним позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача 9\~003,01 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1\~378,00 грн. (а. с. 2-3). Представник позивача у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд даної цивільної справи за відсутності представника позивача (а. с. 35). Відповідач та представник його інтересів у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позову. Вислухавши пояснення сторони відповідача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, судом були встановлені наступні факти: [PERSON] 20 жовтня 2014 року о 16 годині 10 хвилин, керуючи транспортним засобом «Фольксваген Поло», д/н [NUMBER], рухаючись в районі будинку № 15-а по вул. Набережна Леніна в м. Дніпропетровську, не врахував дорожню обстановку, не витримав безпечної дистанції, в наслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Фіат Добло», д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], після чого останній продовжив некерований рух вперед і скоїв наїзд на транспортний засіб «Фольксваген Кадді», д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який стояв попереду. Своїми діями [PERSON] порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам, внаслідок чого постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2014 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні даної ДТП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави (а. с. 12). Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія «Фольксваген Поло», д/н [NUMBER], [PERSON] застрахована ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на підставі полісу № АС/8818723 (а. с. 13), що не заперечувалось стороною відповідача у судовому засіданні; цивільно-правова відповідальність водія автомобіля [NUMBER], власником якого є [PERSON], застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-0402-00332 від 13 листопада 2013 року (а. с. 5). Згідно зі страховим актом № ССКА-3593 від 04 листопада 2014 року, складеного страховиком ПрАТ «СК «Українська страхова група», вбачається, що розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті страхувальнику [PERSON] за наслідками ДТП від 20 жовтня 2014 року, становить 45\~593,27 грн. (а. с. 9), Судом встановлено, що позивачем04 листопада 2014 року було перераховано ТОВ ТВК «Автолайф», яким, за твердженням позивача, був проведений відновлювальний ремонт автомобіля [NUMBER], страхове відшкодування для [PERSON] у розмірі 45\~593,27 грн. (а. с. 11) на підставі рахунку № 268/1 від 28 жовтня 2014 року, виставленому [PERSON] за купівлю автозапчастин та проведення ремонту автомобіля на загальну суму у розмірі 45\~275,04 грн. (а. с. 8). Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України, нормами Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 993 ЦК України та положень ст.. 27 ЗУ «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з положеннями п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Статтею 29 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно з положеннями ст.. 9 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Відповідно до п. 7 ст. 32 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» не страховиком або МТСБУ не відшкодовуються шкода, повязана із втратою товарного вигляду транспортного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності щодо вимог позивача до відповідача про стягнення різниці між розміром страхового відшкодування виплаченого позивачем потерпілій внаслідок ДТП стороні у сумі 45\~593,27 грн. та розміром повернутих позивачу страховою компанією, якою застрахований винуватець ДТП, грошових коштів у сумі 36 590,01 грн., що становить 9\~003,01 грн. суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог як у недоведених та безпідставних. Роблячи такий висновок суд виходить з того, що стороною позивача не було надано належних та допустимих доказів того, що АСК «ІНГО Україна» в рахунок повернення витрат по сплаті страхового відшкодування ПрАТ «СК «Українська страхова група» було виплачено саме 36\~590,01 грн., а не іншу суму грошових коштів. При цьому суд критично оцінює посилання позивача на рахунок ТОВ ТВК «Автолайф» № 268/1 від 28 жовтня 2014 року на суму 45\~275,04 грн. як на підставу для ствердження того, що до суми виплаченого позивачем страхового відшкодування у розмірі 45\~593,27 грн. включено також суму франшизи та розмір втрати товарної вартості автомобіля, оскільки відповідні відомості в зазначеному документі відсутні. Інших доказів на підтвердження вказаного суду надано не було. Крім того суду не було надано ані калькуляції витрат, ані акту виконаних робіт до вказаного рахунку, у звязку з чим дійти однозначного висновку про обґрунтованість зазначених в рахунку сум реально проведеним роботам та заміненим деталям, що були пошкоджені саме в ДТП від 20 жовтня 2014 року не вбачається можливим. Також суд звертає увагу на те, що сума перерахованого позивачем ТОВ ТВК «Автолайф» страхового відшкодування на 318,23 грн. більша за суму вказану останнім у рахунку № 268/1 від 28 жовтня 2014 року. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, враховуючи результат розгляду справи, у відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду з даним позовом не підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed