Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу. Свій позов мотивує тим, що 07 липня 2014 року о 13 год. 10 хв. в м. Луцьку по вул. Дубнівській відбулася дорожньо-транпортна пригода за участю автомобіля марки «Джип» н.з. АС 4446 ВІ, яким керував [PERSON], та автомобіля марки «Мерседес» н.з. АС 4327 ВА, яким керував [PERSON], внаслідок чого було заподіяно технічні пошкодження автомобілю марки «Мерседес» н.з. АС 4327 ВА. Постановою Луцького міськрайонного суду від 22.07.2014 року винним у вчиненні ДТП визнано відповідача. В зв'язку з тим, що цивільно-правова відповідальність [PERSON], як водія транспортного засобу «Джип» н.з. АС 4446 ВІ, на момент скоєння ДТП була застрахована [PERSON] «СК «ПЗУ Україна» згідно полісу № АС/9678761, 07.07.2014 року [PERSON] звернувся до [PERSON] «СК «ПЗУ Україна» з заявою про виплату страхового відшкодування у зв'язку з технічним пошкодженням автомобіля марки «Мерседес» н.з. АС 4327 ВА Враховуючи вимоги\~Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~на підставі страхового акту та розрахунку страхового відшкодування до страхового акту від 22.08.2014 року [PERSON] «СК «ПЗУ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] (власнику транспортного засобу «Мерседес» н.з. АС 4327 ВА) в розмірі 26 583,28 грн., що підтверджено платіжним дорученням № 25924 від 26.08.2014 року. Відповідно до пп. 33.1.4 п. 33.1\~ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~на [PERSON] покладався обов'язок невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати [PERSON] «СК «ПЗУ Україна» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Відповідач свого обов'язку не виконав та не надав жодних документів, які б підтверджували неможливість його виконання. Тому, відповідно до пп. 38.1.1 п. 38.1\~ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~[PERSON] «СК «ПЗУ Україна» після виплати страхового відшкодування має право подати до [PERSON], як водія забезпеченого транспортного засобу, яким було спричинено дорожньо-транспортну пригод, оскільки він не повідомив [PERSON] «СК «ПЗУ Україна» про настання дорожньо-транспортної пригоди у строки і за умов, визначених\~ст. 33 цього Закону. 15.09.2014 року [PERSON] «СК «ПЗУ Україна» надсилало вимогу в порядку регресу [PERSON], що підтверджує бажання [PERSON] «СК «ПЗУ Україна» врегулювати спір в досудовим порядку. Відповіді на вимогу не було отримано, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. Просить суд стягнути з [PERSON] 26 583,28 грн. сплаченого страхового відшкодування та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання подав заяву про слухання справи у його відсутності, просить суд позов задовольнити. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності представника позивача по наявним матеріалам справи.\~\~ Відповідач та представник відповідача в судове засідання не зявилися, а представник відповідача подав заяву про слухання справи у його відсутності, просить суд в позові відмовити. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази, суд приходить до висновку, що у задоволені позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом, 11.03.2014 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» і [PERSON] укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АС/9678761), а саме автомобіля [NUMBER] (а.с. 38). Судом встановлено, що 07 липня 2014 року о 13 год. 10 хв. в м. Луцьку по вул. Дубнівській відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Джип» н.з. АС 4446 ВІ, яким керував [PERSON], та автомобіля марки «Мерседес» н.з. АС 4327 ВА, яким керував [PERSON], внаслідок чого було заподіяно технічні пошкодження автомобілю марки «Мерседес» н.з. АС 4327 ВА. Постановою Луцького міськрайонного суду від 22.07.2014 року винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнано [PERSON]В звільнивши його від відповідальності на підставі\~ст. 22 КУпАП, провадження по справі закрито та обмежитись усним зауваженням (а.с. 6). Відповідно до п. 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року за № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»\~шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від вини. Згідно із\~ст. 61 ч. 4 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду. Так, позивач [PERSON] «СК «ПЗУ Україна» в обґрунтування позовних вимог посилається на п.п. 38.1.1, п. 38.1.\~ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до вимог якого, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1\~статті 33 цього Закону. Згідно підпункту 33.1.4 пункту 33.1\~статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених\~статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Таким чином регресний позов може подати страховик за наявності двох умов: якщо страхувальник не повідомив страховика у строки про факт ДТП, і не вжив заходів з метою запобігання чи зменшення шкоди. Крім того, відповідно до судової практики Верховного суду України «Про умови та порядку здійснення страхових виплат у судовому порядку» коли виникає страховий випадок, страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватися окремо у кожному випадку. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на єдину підставу стягнення з відповідача [PERSON] в регресному порядку страхового відшкодування, не повідомлення позивача про дорожньо-транспортну пригоду на протязі трьох днів з моменту її вчинення, у зв'язку з чим, позивач вважає, що до нього перейшло право регресної вимоги саме до відповідача [PERSON] Проте, суд вважає, що оскільки факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач [PERSON], як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сам позивач [PERSON] «СК «ПЗУ Україна» його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування, тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Така правова позиція міститься в Постанові судової плати у цивільних справах Верховного суду України від 16.09.2015 р. у справі № 6-284цс15, яку суд приймає до уваги та вважає необхідним покласти в основу даного судового рішення. Крім того з матеріалів справи вбачається, що відповідач стверджує про повідомлення настання страхового випадку. Позивачем суду не надано документів обліку надходжень письмових повідомлень про настання страхових подій. Також посилання позивача про досудове врегулювання відшкодування шкоди шляхом направлення повідомлення відповідачу [PERSON] не знайшло свого підтвердження, оскільки позивачем не надано суду доказів направлення вищевказаного повідомлення. Враховуючи наведенні вище обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого належного обґрунтування в судовому засіданні, позивачем інших підстав для задоволення своїх вимог, окрім порушення відповідачем [PERSON] вимог п.п. 38.1.1, п. 38.1. ст. 38, п.п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не наведено та не зазначено, а тому позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed