Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

Представник позивачки звернувся до суду з вказаним позовом та заявлені вимоги мотивує тим, що у 2005 році померла мати позивачки [PERSON] та після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Позивачка як спадкоємиця за законом у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті матері та отримала свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок. Проте, коли вона звернулася до нотаріуса з питання видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки площею 0,0746 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] , їй було відмовлено, оскільки не надано оригінал документу, який би підтверджував належність померлій [PERSON] зазначених ділянок на праві власності. А тому просить суд ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] право власності на земельні ділянки: площею 0,0746 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5924785000:03:005:1284 та 0,3197 га для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 5924785000:03:005:1285, розташованих за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після [PERSON] . У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, від позивачки в матеріалах справи мається заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник відповідача по справі - Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи за його відсутності за наявними матеріалами справи. Представник третьої особи - Сумської районної державної нотконтори в судове засідання не з`явився, від завідувача надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7) та після її смерті відкрилася спадщина. Як вбачається з копії спадкової справи № 790/2015, відкритої до майна померлої [PERSON] спадкоємцем за законом є її донька [PERSON] , яка отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельні ділянки (а.с. 24-56). Проте при зверненні [PERSON] до державного нотаріуса з заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки загальною площею 0,0746 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] , після померлої [PERSON] , постановою нотаріуса від 30.10.2018 року їй було відмовлено, оскільки не надано оригінал документу, який би підтверджував належність померлій [PERSON] зазначених ділянок на праві власності (а.с. 9). Згідно абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідност.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Як вбачається з Витягу з рішення № 8 Нижньосироватської сільської ради від 20.08.1993 року «Про приватизацію земельних ділянок на території сільської ради» та Витягу з додатку № 1 до вказаного рішення [PERSON] було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку в с. Нижня Сироватк загальною площею 0,35 га, в тому числі під будівлями - 0,02 га, під особистим підсобним господарством - 0,33 га (а.с. 10). Згідно рішення Нижньосироватської сільської ради від 12.07.2017 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою [PERSON] та уточнення площі земельних ділянок», затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS] , та внесено уточнення у площу земельних ділянок [PERSON] спадкоємця майна [PERSON] , які були передані покійній у приватну власність рішенням № 8 Нижньосироватської сільської ради від 20.08.1993 року: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0746 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5924785000:03:005:1284; для ведення особистого селянського господарства площею 0,3197 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5924785000:03:005:1285 (а.с. 11). Відповідно до роз`яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акту про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації (ч. 3ст. 116 ЗК). Визнається правильною практика судів, які задовольняють вимоги спадкоємців, що звернулися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця. Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Натомість, згідно із статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, яка передана фізичним та юридичним особам шляхом безоплатної передачі із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, є свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Таким чином, судом встановлено, що за спадкодавцем [PERSON] визнано право власності на майно, яке входить до складу спадщини, а тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача, так як рішення суду в такому разі буде підставою для належного оформлення за нею права власності на земельну ділянку.

Outcome: approved