Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

Представник позивачів - адвокат Лабик Р.Р. 16.09.2020 звернувся до суду з позовом до АТ «Акціонерна страхова компанія «Інго», в якому просив: - стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] - 14 086 гривень страхового відшкодування витрат на поховання доньки [PERSON] ; 14 892 гривні страхового відшкодування моральної шкоди, встановленої п.27.3 ст.27 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; 1 861 гривня 50 копійок страхового відшкодування по втраті годувальника щомісячно, починаючи з дати смерті годувальника ( [INFO] ) до досягнення [PERSON] чотирнадцятирічного віку, а саме до [INFO] , але не більше страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, встановленої договором страхування №АМ/1754869; - стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] - 14 892 гривні страхового відшкодування моральної шкоди, встановленої п.27.3 ст.27 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; 134 028 гривень мінімально гарантованого загального розміру страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника; 1 861 гривня 50 копійок страхового відшкодування по втраті годувальника щомісячно, починаючи з 10.11.2020 до досягнення [PERSON] вісімнадцятирічного віку, а саме до [INFO] , але не більше страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, встановленої договором страхування №АМ/1754869. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.11.2020 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго» на користь [PERSON] : 14 086 гривень страхового відшкодування витрат на поховання доньки [PERSON] ; 14 892 гривні страхового відшкодування моральної шкоди, встановленої п. 27.3 ст. 27 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; 1 861 гривня 50 копійок страхового відшкодування по втраті годувальника щомісячно, починаючи з дати смерті годувальника ( [INFO] ) до досягнення [PERSON] чотирнадцятирічного віку, а саме до [INFO] , але не більше страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, встановленої договором страхування №АМ/1754869. Стягнуто з Акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго» на користь [PERSON] , [INFO] : 14 892 гривні страхового відшкодування моральної шкоди, встановленої п. 27.3 ст. 27 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; 134 028 гривень мінімально гарантованого загального розміру страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника; 1 861 гривня 50 копійок страхового відшкодування по втраті годувальника щомісячно, починаючи з 10.11.2020 до досягнення [PERSON] вісімнадцятирічного віку, а саме до [INFO] , але не більше страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, встановленої договором страхування № АМ/1754869. Стягнуто з Акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго» в дохід держави судовий збір у сумі 840 гривень 80 копійок. Разом із позовною заявою представником позивача було подано заяву про продовження строків подання доказів сплати судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення. 13.11.2020 представником позивача подано заяву, в якій він просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути витрати позивача на професійну правничу допомогу з відповідача. В обґрунтування заяви зазначено, що ним надано правову допомогу позивачу, загальна вартість правової допомоги складає 20000 гривень, яка є співмірною ціні позову, складності справи та обсягу виконаних робіт. Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати (п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України). Приписами ч.1 ст.26 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Судом встановлено, що 05.03.2020 між позивачем [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «АВТОПОМІЧ» було укладено договір №0094-ц про надання професійної правничої допомоги (далі - Договір), предметом якого сторони визначили, що Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання за відповідну плату надавати Клієнту правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених Договором, про стягнення грошової компенсації за шкоду, спричинену Клієнту внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася [INFO] у результаті якої загинула [PERSON] . Адвокатське об`єднання є однією з організаційно-правових форм здійснення адвокатської діяльності, основним видом діяльності якого є здійснення діяльності у сфері права (КВЕД №69.10). Професійна правнича допомога обумовлена Договором №с 0094-ц від 05.03.2020 надавалась адвокатом Лабиком Русланом Романовичем, який працює на посаді адвоката АО «АВТОПОМІЧ», що підтверджується довідкою №2 від 01.04.2019. Згідно із ст. 30 Закону № 5076-VІ гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Як передбачено ст.15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК), та становлять одну із складових судових витрат (ч.1 ст.133 ЦПК). Відповідно до ч.5 ст.135 ЦПК України сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів ч.4 ст.137, ч.7 ст.139 та ч.3 ст.141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування. За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: (1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; (2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: (1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); (2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); (3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; (4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно із ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: (1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; (2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; (3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як вбачається з наданого акту виконаних робіт від 11.11.2020 за договором про надання правової допомоги №0094-ц від 05.03.2020 загальна вартість правової допомоги склала 20 000 гривень. Відповідно до квитанції від 12.11.2020 №0.0.1902512771.1 (сума 3 000 гривень), квитанції №ПН46 від 12.11.2020 (сума 4 900 гривень), квитанції №NOHA25524M від 11.11.2020 (сума 4 900 гривень), квитанції №ПН932 від 11.11.2020 (сума 4 900 гривень), квитанції №ПН87 від 13.11.2020 (сума 2 300 гривень) позивачем [PERSON] сплачені грошові кошти у сумі 20 000 гривень на користь АТ «АВТОПОМІЧ» за професійну правничу допомогу за договором №0094-ц від 05.03.2020. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Представником відповідача надане клопотання, в якому він просить суд зменшити витрати на правову допомогу, оскільки ціна позову і вказані витрати не є співрозмірними. Суд встановив, що ціна позову становить 200 000 гривень, а отже розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу (20 000 гривень або 10% від ціни позову) є співрозмірним, відповідає складності справи та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у сумі 20 000 гривень. Також, суд встановив, що при ухваленні рішення з відповідача в дохід держави стягнутий судовий збір у сумі 840,80 гривень, що не відповідає ціні позову (200 000 гривень). У зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що з відповідача у дохід держави необхідно додатково стягнути судовий збір у сумі 1 159,20 гривень (2 000-840,80).

Outcome: approved