Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON] - мати позивача. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді права власності на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] . За час свого життя [PERSON] залишила заповідальне розпорядження на користь позивача, заповіт посвідчений 11 липня 2003 року та зареєстрований в реєстрі за № 198, яким заповідала усе майно яке належить їй на праві особистої власності позивачу. Позивач у встановлений законом шестимісячний строк не звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але проживав разом з [PERSON] на час відкриття спадщини, від спадщини не відмовлявся. [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права власності на: Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 2,22 га, розташовану на території Лиманської сільської ради масив № 7, 10 діл. № 102, масив № 26 діл. № 342 , цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельну ділянку площею 0,2500 га, розташовану по [ADDRESS] , цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5124181700:02:001:0044. За час свого життя [PERSON] залишив заповідальне розпорядження на користь позивача, заповіт посвідчений 11 липня 2003 року та зареєстрований в реєстрі за № 199, яким заповідав усе майно яке належить йому на праві особистої власності позивачу. У встановлений законом строк, позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] . В подальшому, постановою від 13 листопада 2018 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивач у судове засідання не з`явився, від представника позивача - адвоката Златі Д.С. до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справу за його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, [INFO] померла [PERSON] - мати позивача. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді права власності на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] , який в цілому складається з: житлового будинку літ. А, загальною площею 54,80 кв.м., житловою площею 47,00 кв.м., допоміжною площею 7,80 кв.м., літньої кухні літ. Б, сараїв літ. В, Г, Д, вбиральні літ. Е, огорожі № 1-4, споруди № 5, яка належала [PERSON] на підставі рішення Лиманської сільської ради № 558-У від 19 лютого 2010 року. За час свого життя [PERSON] залишила заповідальне розпорядження на користь позивача, заповіт посвідчений 11 липня 2003 року та зареєстрований в реєстрі за № 198, яким заповідала усе майно яке належить їй на праві особистої власності позивачу. Позивач у встановлений законом шестимісячний строк не звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але проживав разом з [PERSON] на час відкриття спадщини, від спадщини не відмовлявся, а отже прийняв спадщину яка відкрилась після смерті [PERSON] . Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [INFO] помер [PERSON] - батько позивача, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права власності на: Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] , який в цілому складається з: житлового будинку літ. А, загальною площею 54,80 кв.м., житловою площею 47,00 кв.м., допоміжною площею 7,80 кв.м., літньої кухні літ. Б, сараїв літ. В, Г, Д, вбиральні літ. Е, огорожі № 1-4, споруди № 5, яка належала [PERSON] на підставі рішення Лиманської сільської ради № 558-У від 19 лютого 2010 року; земельну ділянку площею 2,22 га, розташовану на території Лиманської сільської ради масив № 7, 10 діл. № 102 , масив № 26 діл. № 342 , цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 051172; земельну ділянку площею 0,2500 га, розташовану по [ADDRESS] , цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5124181700:02:001:0044, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 196484. За час свого життя [PERSON] залишив заповідальне розпорядження на користь позивача, заповіт посвідчений 11 липня 2003 року та зареєстрований в реєстрі за № 199, яким заповідав усе майно яке належить йому на праві особистої власності позивачу. У встановлений законом строк, позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] . Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця отримати майно після смерті спадкодавця. Тобто позивач прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки його воля, як спадкоємця за заповітом, була виражена у його діях щодо подачі відповідної заяви до нотаріуса. Через деякий час, відповідно до вимог чинного законодавства, позивач звернувся до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 13 листопада 2018 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. У підтвердження позовних вимог, представник позивача надав суду копії заповітів, копію доказів на підтвердження сумісного проживання позивача із [PERSON] , копію заяви про звернення про прийняття спадщини до нотаріальної контори та інші докази, що підтверджують обґрунтованість позовних вимог, а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України. Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У даному випадку визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, всі вказані обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та не викликають у суду жодних сумнівів. Таким чином, з повного і всебічного з`ясування обставин справи, аналізу доказів, досліджених в судовому засіданні, оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Позивачем у позові та під час розгляду справи не заявлялись вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладення цих витрат на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved