Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Представник Публічного Акціонерного Товариства «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності. Обгрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що між ВАТ «Універсал Банк» правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ «Елопро», а в результаті переведення боргу ТОВ «Група компаній «Елотек» укладено кредитний договір № 182/08 з подальшими змінами та доповненнями. Відповідно до якого банк надає, а позичальник зобовязується прийняти та належним чином використовувати і повернути банку кредит у формі кредитної лінії в сумі ліміту кредитної лінії, що дорівнює 3500000 доларів США 00 центів зі строком користування по 30 листопада 2012 року. Також 05 вересня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ЗАТ «Люмен», правонаступником якого є ПрАТ «Люмен» укладено кредитній договір № 181/08 з подальшими змінами та доповненнями. Відповідно до якого банк надає, а позичальник зобовязується прийняти та належним чином використовувати і повернути банку кредит у формі кредитної лінії в сумі ліміту кредитної лінії, що дорівнює 700\~000 доларів США 00 центів зі строком користування по 30 листопада 2012 року. Однак позичальники свої зобовязання за кредитними договорами не виконують. Станом на 21.01.2016 року заборгованість по кредитному договору 182/08 складає 4536627 доларів США 06 центів, заборгованість по кредитному договору по кредитному договору 181/08 складає 800185 доларів США 30 центів. Разом з тим, з метою забезпечення виконання зобовязань позичальників за кредитними договорами між банком та ТОВ «Елоімпекс» укладено договори іпотеки: від 25.09.2008 року зареєстрований за № 1952, з наступними змінами та доповненнями, від 09.11.2009 року зареєстрований за № 4328 з наступними змінами та доповненнями, від 31.08.2010 року зареєстрований за № 2034 з наступними змінами та доповненнями. Внаслідок договорів купівлі- продажу укладеними між ТОВ «Елоімпекс» та [PERSON] від 25.09.2015 року серія та номер 2196, 03.12.2014 року серія та номер 3062, 25.09.2015 року серія та номер 2198, 26.11.2014 року серія та номер 2962 майна, а саме гараж, що має реєстраційний номер у реєстрі прав власності на нерухоме майно 800478, загальною площею 949,6 квадратних метрів, що знаходиться за адресою Київська область, Бровари, вулиця, Чкалова, 5, земельну ділянку, яка знаходяться за адресою: Київська області, місто Бровари, вул. Чкалова, 5, площею 0,4415 га, кадастровий номер № 3210600000000500523,з цільовим використанням для обслуговування будівлі гаражу - землі промисловості, земельну ділянку, яка знаходяться за адресою: Київська область, місто Бровари, вулиця Чкалова. 5, площею 1, 0765 гектарів, кадастровий номер 3210600000:00:050:0512 з цільовим значенням (використанням) для обслуговування складських приміщень відповідач набув статусу іпотекодавця та має всі права і несе всі обовязки за договорами іпотеки на це майно. Просить суд, враховуючи порушення позичальниками умов основного зобовязання, а саме кредитних договорів 182/08 від 05.09.2008 року та 181/08 від 05.09.2008 року, в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на предмет іпотеки. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився про його проведення повідомлений належним чином. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог, просила застосувати строк позовної давності до позовних вимог. Представник третьої особи в судове засідання не зявився. Подали суду письмове заперечення щодо позовних вимог, просили в позові відмовити з огляду на те що строк позовної давності закінчився 30.11.2015 року. Суд,\~\~заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, повно та всебічно з'ясувавши обставини в\~\~справі, об'єктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та\~\~вирішення\~\~спору по суті,\~\~приходить до наступного. 05 вересня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ «Елопро», а в результаті переведення боргу ТОВ «Група компаній «Елотек» укладено кредитний договір № 182/08 з подальшими змінами та доповненнями. Відповідно до якого банк надає, а позичальник зобовязується прийняти та належним чином використовувати і повернути банку кредит у формі кредитної лінії в сумі ліміту кредитної лінії, що дорівнює 3500000 доларів США 00 центів зі строком користування по 30 листопада 2012 року. 05 вересня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ЗАТ «Люмен», правонаступником якого є ПрАТ «Люмен» укладено кредитній договір № 181/08 з подальшими змінами та доповненнями. Відповідно до якого банк надає, а позичальник зобовязується прийняти та належним чином використовувати і повернути банку кредит у формі кредитної лінії в сумі ліміту кредитної лінії, що дорівнює 700\~000 доларів США 00 центів зі строком користування по 30 листопада 2012 року. Відповідно до розрахунку заборгованість по кредитному договору 182/08 від 05.09.2008 року складає 4536627 доларів США 06 центів, що еквівалентно в національній валюті станом на 21.01.2016 року 111877955 грн. 11коп. Відповідно до розрахунку заборгованість по кредитному договору 181/08 від 05.09.2008 року складає 800185 доларів США 30 центів, що еквівалентно в національній валюті станом на 21.01.2016 року 19955353 грн.40 коп. З метою забезпечення виконання зобовязань позичальників за кредитними договорами між позивачем та ТОВ «Елоімпекс» укладено договір іпотеки від 25.09.2008 року зареєстрований за № 1952, з наступними змінами та доповненнями на нерухоме майно, а саме гараж, що має реєстраційний номер у реєстрі прав власності на нерухоме майно 800478, загальною площею 949,6 квадратних метрів, що знаходиться за адресою Київська область, Бровари, вулиця, Чкалова, 5, З метою забезпечення виконання зобовязань позичальників за кредитними договорами між позивачем та ТОВ «Елоімпекс» укладено договір іпотеки від 09.11.2009 року зареєстрований за № 4328 з наступними змінами та доповненнями на нерухоме майно, а саме земельну ділянку, яка знаходяться за адресою: Київська області, місто Бровари, вул. Чкалова, 5, площею 0,4415 га, кадастровий номер № 3210600000000500523,з цільовим використанням для обслуговування будівлі гаражу - землі промисловості. З метою забезпечення виконання зобовязань позичальників за кредитними договорами між позивачем та ТОВ «Елоімпекс» укладено договір іпотеки від 31.08.2010 року зареєстрований за № 2034 з наступними змінами та доповненнями земельну ділянку, яка знаходяться за адресою: Київська область, місто Бровари, вулиця Чкалова. 5, площею 1, 0765 гектарів, кадастровий номер 3210600000:00:050:0512 з цільовим значенням (використанням) для обслуговування складських приміщень. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Рєстру прав власності на нерухоме майно відповідно договорів купівлі- продажу посвідченими приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу [PERSON] укладеними між ТОВ «Елоімпекс» та [PERSON], від 25.09.2015 року серія та номер 2196, 03.12.2014 року серія та номер 3062, 25.09.2015 року серія та номер 2198, 26.11.2014 року серія та номер 2962 останній набув право власності на майно: гараж, що має реєстраційний номер у реєстрі прав власності на нерухоме майно 800478, загальною площею 949,6 квадратних метрів, що знаходиться за адресою Київська область, Бровари, вулиця, Чкалова, 5, земельну ділянку, яка знаходяться за адресою: Київська області, місто Бровари, вул. Чкалова, 5, площею 0,4415 га, кадастровий номер № 3210600000000500523,з цільовим використанням для обслуговування будівлі гаражу - землі промисловості, земельну ділянку, яка знаходяться за адресою: Київська область, місто Бровари, вулиця Чкалова. 5, площею 1, 0765 гектарів, кадастровий номер 3210600000:00:050:0512 з цільовим значенням (використанням) для обслуговування складських приміщень. Відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі переходу «Права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не І доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Частиною 2 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Статтею 572 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника (право застави). Частиною першою статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до вимог статті 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. 11 квітня 2016 року відповідач через загальну канцелярію суду подав заяву, в якій просив застосувати позовну давність до вимог Публічного Акціонерного Товариства «Універсал Банк» до [PERSON], третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Елоімпекс» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне. Згідно з п.6.1 Договорів іпотеки договори діють до повного виконання зобовязань за Основними договорами, що обумовлюють основне зобовязання. Відповідно до ч.1 ст.251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Разом із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч.2 ст.251, ч.2 ст. 252 Цивільного кодексу України). Таким чином, сама по собі умова Договорів іпотеки про дію іпотеки до повного виконання зобов'язань за Кредитними договорами не може розглядатися як встановлення строку дії іпотеки, оскільки це не відповідає вимогам ст.252 Цивільного кодексу України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Таким чином, в Договорах іпотеки не передбачено строк дії таких договорів. Згідно з п.1.2.2 Кредитних договорів в редакції додаткових угод №13 від 31.05.2012р., п.1.3.1 Договорів іпотеки в редакції додаткових угод від 30.11.2010р. строк погашення заборгованості за Кредитними договорами закінчився 30.11.2012р. Згідно з ч.1 ст.589 Цивільного кодексу України, ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Отже, Банк набув право звернути стягнення на предмет іпотеки в 01.12.2012р. Згідно з ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.1 ст.257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.5 ст.261 Цивільного кодексу України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Оскільки строк погашення заборгованості за Кредитними договорами 182/08 та 181/08 закінчився 30.11.2012р., строк позовної давності для звернення стягнення на предмет іпотеки за Договорами іпотеки почав перебіг 01.12.2012р. і сплинув 01.12.2015р. Позивач звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області тільки у 03 лютого 2016р., тобто через більш як три роки з моменту виникнення у Банку права на таке звернення. Сплив позовної давності є підставою для відмови у позові згідно з ч.4 ст. 267 Цивільного кодексу України за умови наявності відповідної заяви сторони. Втім, в своїх запереченнях від 12.04.2016р. вих.№120-юд позивач послався на те, що право Банку на звернення до суду з позовом про стягнення на предмет іпотеки виникло тільки з 09.12.2015р., тобто з моменту, коли на користь Банку було прийняте остаточне судове рішення в іншій справі №911/834/14 щодо недійсності Договорів іпотеки. Відповідно ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.5 ст.261 Цивільного кодексу України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Банку стало відомо про факт порушення позичальниками строку повернення кредитних коштів в день, наступний за строком повернення кредиту. В судовому засіданні 13.04.2016р. представник позивача визнала, що мав місце пропуск строку позовної давності, тобто погодилася, що право на звернення стягнення на предмет іпотеки у Банку виникло 01.12.2012р., але, на думку Банку, строк позовної давності пропущено з поважних причин. Однак суд ставиться критично до твердження представника позивача щодо поважності причин пропуску строку позовної давності з огляду на наступне. Законодавство не передбачає переривання та зупинення перебігу строку позовної давності щодо виконання зобовязання у випадку оспорювання стороною дійсності правочину як підстави виникнення такого зобовязання. Банк як кредитор не був позбавлений права заявити зустрічний позов про звернення стягнення на предмет іпотеки в спорі щодо недійсності Договорів іпотеки. Процесуальне законодавство також не забороняє кредитору звернутися з позовом до боржника в окремому процесі під час існування судового процесу щодо дійсності договору. Законом передбачено можливість зупинення провадження у справі до вирішення повязаної справи за доцільності. Тобто, чинне законодавство давало Банкові дієві механізми для реалізації його права на судовий захист в межах строку позовної давності, якими Банк не скористався з власної вини. Заслуговує на увагу і той факт, що позов про недійсність Договорів іпотеки був заявлений в іншій справі №911/834/14 тільки в 2014 році, тобто майже півтора роки з початку перебігу трирічного строку позовної давності взагалі не існувало судового процесу, який за твердженням Банку перешкоджав йому вчасно заявити позов про накладення стягнення на предмет іпотеки. Щодо предявлення Банком позову до основних боржників (позичальників) за Кредитними договорами в межах строку позовної давності суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2 ст.264 Цивільного кодексу України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Вказана норма Цивільного кодексу України стосується зобовязання з множинністю осіб, а саме боржників. Пленум Вищого господарського суду України в п.5.2 Постанови від 29.05.2013р. №10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» розяснив, що позовна давність обчислюється окремо щодо основної і щодо кожної додаткової вимоги. Відтак можливий сплив позовної давності щодо додаткової вимоги, тоді як за основною вимогою позовна давність триватиме. Але якщо позовна давність спливла за основною вимогою, то вважатиметься, що вона спливла і стосовно додаткової вимоги. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в постанові від 15.10.2014р. по справі №6-21976св14 дійшов висновку, що до правовідносин з іпотеки не можна застосовувати положення статті 264 Цивільного кодексу України щодо переривання перебігу позовної давності, оскільки позивач, пред'явивши позов до господарського суду з вимогою погасити заборгованість за кредитними договорами до основних боржників, не перервав перебіг строку позовної давності щодо вимог до іпотекодавця, оскільки останній не несе субсидіарної відповідальності та не був будь-яким чином залучений до справ проти основних боржників. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ також наголосив, що солідарна відповідальність боржника та майнового поручителя нормами цивільного кодексу не передбачена. Згідно з ч.2 ст.543 Цивільного кодексу України, лише солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Таким чином, відповідач-іпотекодавець не є боржником разом із основними позичальниками в розумінні ст.264 Цивільного кодексу України, оскільки інститут іпотеки є особливим окремим способом забезпечення виконання зобовязання. Позичальники та іпотекодавець не є солідарними та/або субсидіарними боржниками, у звязку з цим предявлення Банком позову до позичальників не може перервати строк позовної давності за Договорами іпотеки. Будь-яких доказів, які б свідчили про наявність обставин, які відповідають положенням ст.264 Цивільного кодексу України та переривають строк позовної давності, представником позивача суду не надано. Отже, враховуючи наведені обставини та докази, заява відповідача про застосування строку позовної давності є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог відповідно до ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України у звязку з пропуском Банком строку позовної давності при зверненні до суду з позовом про накладення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 25.09.2008р. реєстровий №1952 з наступними змінами та доповненнями, Договором іпотеки від 09.11.2009р. реєстровий №4328 з наступними змінами та доповненнями, Договором іпотеки від 31.08.2010р. реєстровий №2034 з наступними змінами та доповненнями.

Outcome: dismissed