Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовом, в якому просив стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 62 175,95 грн. Зазначав, що 02.09.2013 року в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Opel Omega під керуванням [PERSON] та автомобіля марки Volkswagen Поло під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль марки Volkswagen Поло, який на момент ДТП був затрахований у ПАТ «СК»УСГ», згідно Договору добровільного страхування № 28-0199-0157/12/0579. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 12.09.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. ПАТ «СК «УСГ» на виконання умов договору № 28-0199-0157/12/0579 від 28.09.2012 року на підставі рахунків № С300256665/СС00175657 від 06.09.2013 року та № С300256665/СС00180707 від 13.11.2013 року, ремонтної калюкуляції № С300256665 від 06.09.2013 року та ремонтної калькуляції № С30025665 від 13.11.2013 року, страхового акту № СТОКА-241 від 14.10.2013 року, розрахунку до нього та страхового акту № СТОКА-241 від 14.11.2013 року на рахунок ТОВ «АВТОСОЮЗ» було перераховано суму страхового відшкодування у розмірі 52 858,96 грн. та 9 316,99, згідно платіжного доручення № 18241 від 15.10.2013 року та №20731 від 15.11.2013 року. Загальний розмір виплаченого страхового відшкодування становить 62 175,95 грн. Страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів в розмірі виплаченого страховиком відшкодування. Таким чином, після виплати страхового відшкодування в ПАТ «СК»УСГ» виникло право вимоги до [PERSON] в розмірі 62 175,95 грн., у зв'язку з чим представник позивача звернувся до суду за захистом порушених прав та інтересів, посилаючись на те, що на підставі ст.ст.9, 27 ЗУ «Про страхування»до нього як до страховика, що виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, що отримав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечував, просив розглянути справу у відсутність представника позивача. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленими про місце та час судового засідання. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, врахувавши письмову заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що між 02.09.2013 року в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Opel Omega під керуванням [PERSON] та автомобіля марки Volkswagen Поло під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль марки Volkswagen Поло, який на момент ДТП був затрахований у ПАТ «СК»УСГ», згідно Договору добровільного страхування № 28-0199-0157/12/0579. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 12.09.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно з положеннями ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. ПАТ «СК «УСГ» на виконання умов договору № 28-0199-0157/12/0579 від 28.09.2012 року на підставі рахунків №С300256665/СС00175657 від 06.09.2013 року та №С300256665/СС00180707 від 13.11.2013 року, ремонтної калюкуляції № С300256665 від 06.09.2013 року та ремонтної калькуляції № С30025665 від 13.11.2013 року, страхового акту № СТОКА-241 від 14.10.2013 року, розрахунку до нього та страхового акту № СТОКА-241 від 14.11.2013 року на рахунок ТОВ «АВТОСОЮЗ» було перераховано суму страхового відшкодування у розмірі 52 858,96 грн. та 9 316,99, згідно платіжного доручення № 18241 від 15.10.2013 року та №20731 від 15.11.2013 року. Загальний розмір виплаченого страхового відшкодування становить 62 175,95 грн. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент настання страхової події не була застрахована у страховій організації відповідно до чинного законодавства. Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій статті 16 ЦК України. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у постанові від 20.01.2016 року, страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування. Виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що [PERSON] є відповідальним за завдану шкоду внаслідок ДТП, яка мала місце 02.09.2013 року, а тому пред'явлений позов до нього про відшкодування витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, в розмірі 62 175,95 грн. є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Також згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого позивачем судового збору.

Outcome: approved