Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом, згідно якого просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь Банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 17478,74 грн. та судові витрати по справі, посилаючись на те, що між ПРИВАТБАНКом і відповідачем 13.11.2008 року був укладений договір б/н, по якому він отримав кредит в сумі 29000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов договору та закону відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 31.08.2017 року має заборгованість у вказаному вище розмірі, яку у добровільному порядку не погашає. Представник позивача по довіреності Савіхіна А.М. до суду надала клопотання про розгляд справи без участі представника банку, позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила задовольнити, не заперечувала проти прийняття рішення у заочному порядку ( а.с.3,19). Відповідач про час та місце судових засідань повідомлявся згідно вимог ст. 74 ЦПК України за місцем мешкання, зареєстрованим у встановленому законом порядку, про що свідчать поштові конверти. Однак до суду до [PERSON] не з'явився з невідомих причин, заяви про перенесення слухання справи чи можливих пояснень і заперечень проти заявленого банком позову не надав. Частина ч.5 статті 74 ЦПК України передбачає, що у разі відсутності фізичної особи, яка бере участь у справі, за адресою місця її проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. За таких обставин, виходячи з вищевказаних вимог закону, відповідач вважається повідомленим належним чином про судові засідання. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Враховуючи викладене вище, з письмової згоди представника позивача, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З'ясувавши позицію представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є правонаступником прав та обов'язків ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», у в'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. було змінено найменування позивача на Публічне акціонерне товариство, про що зазначено у п.1.1 Статуту ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Ці зміни 17.07.2009 р. пройшли державну реєстрацію ( а.с.15-18). Згідно копії договору про надання банківських послуг б/н від 13.11.2008 року, який укладено між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідачем [PERSON], що складається з анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПРИВАТБАНКу, пам'ятки клієнта, Умов та правил надання банківських послуг, а також тарифів банку, кредитор-позивач надав відповідачу Універсальну кредитну картку з кредитною лінією у національній валюті України - гривні, зі сплатою базової процентної ставки за кредитним лімітом 3% на місяць на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році, 30 % річних, зі сплатою комісій за зняття готівки, пені та штрафів за порушення умов погашення. Як вбачається з тексту Умов і правил надання банківських послуг, Банк надає клієнту відповідно до укладеного договору картку з кредитними коштами на строк, обумовлений у Договорі, на умовах платності і повернення; у свою чергу клієнт зобов'язався погашати заборгованість щомісяця по кредиту, процентам за його використання…, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором; у випадку невиконання зобов'язань по Договору, за вимогою Банку клієнт зобов'язаний погашати заборгованість на протязі 30 днів з моменту її виникнення /п.6.9/, у тому числі прострочений кредит та інші нарахування Банку; при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених даним Договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язався сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову / п. 8.6/. Згідно 9.12 Договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього часу ні одна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на той же строк (а.с.7-14). З наданого до суду розрахунку суми боргу відповідача вбачається, що станом на 31.08.2017 року він складає: 663,70 грн. - заборгованості за кредитом; 12644,62 грн. - заборгованості за процентами, у тому числі несплачені проценти на поточну заборгованість - 35,57 грн. та на прострочену заборгованість - 12609,05 грн.; 3100 грн. - заборгованості за комісією; заборгованість по судовим штрафам /п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250 грн. штраф-фіксована частина, 820,42 грн. штраф-процентна складова/, а всього на загальну суму 17478,74 грн. (а.с.4-6), про погашення якої у добровільному порядку відповідачем на час розгляду справи сторонами відомостей не надано. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк у відповідності до умов договору. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Виходячи з викладеного вище, на підставі ст. 1054 ЦК України, згідно якої банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач ухиляється від виконання умов договору та в добровільному порядку борг ним не погашено. Оскільки позов обґрунтований, судові витрати по справі відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача, так як понесення цих витрат було підтверджено доказами ( а.с.1).

Outcome: approved