Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

Приватне підприємство «Люкс - Транс Луцьк» звернулося до суду із вказаним позовом, який обґрунтовувало тим, що 5 жовтня 2016 року між ним та [PERSON] був укладений договір купівлі - продажу транспортного засобу №0741/2016/109861, який був оформлений та підписаний в Сервісному центрі 0741 МВС України (далі - Договір). У відповідності до п.п.1.1 Договору одна сторона (Продавець) зобов`язується передати у власність другій стороні (Покупцеві) транспортний засіб, а Покупець зобов`язується прийняти вказаний транспортний засіб і сплатити за нього обумовлену цим договором грошову суму. Предметом Договору є транспортний засіб, який має такі характеристики: марка - VOLKSWAGEN LT 35 D, 1998 року випуску, тип - автобус, колір - білий, реєстраційний номер - [NUMBER] , номер кузова (шасі) - [NUMBER] . За таких умов сторони дійшли згоди, що у відповідності до п.3.1 Договору ціна транспортного засобу становить 40 000 гривень. Кожна зі сторін, уклавши цей Договір, взяла на себе зобов`язання, а саме - позивач зобов`язався передати товар у власність, а відповідач - оплатити його в порядку та на умовах, визначених Договором. Оскільки [PERSON] не виконав належним чином свої грошові зобов`язання, які передбачені п. 2.1 Договору щодо повної сплати ціни транспортного засобу одразу після передачі цього засобу йому, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість по оплаті за придбаний у позивача транспортний засіб, що підтверджується відповідною балансовою довідкою, просили позовні вимоги задовольнити та стягнути із відповідача 58 115 гривень 21 копійку. Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 4 листопада 2019 року було залишено даний позову без руху та повідомлено позивача про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 4 листопада 2019 року було відмовлено у задоволенні клопотання позивача про відстрочення судового збору. Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 2 грудня 2019 року було відкрито провадження у справі. Відповідач своїм правом щодо подачі відзиву не скористався та в судові засідання не з`явився, хоча неодноразово належним чином був повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання, що підтверджується відповідними оголошеннями суду на офіційному сайті. За таких обставин та з огляду на те, що представник позивача не заперечив проти заочного розгляду справи, ухвалою суду постановлено провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення, що відповідатиме вимогам ст. 280 ЦПК України. Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить наступного висновку. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію (сплатити кошти). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 628 ЦК України унормовано, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В силу ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 691 УК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі - продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Згідно положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 5 жовтня 2016 року між ПП «Люкс - Транс Луцьк» та [PERSON] був укладений Договір купівлі - продажу транспортного засобу №0741/2016/109861, який був оформлений та підписаний в Сервісному центрі 0741 МВС України (далі - Договір) (а.с.14). Предметом Договору є транспортний засіб, який має такі характеристики: марка - VOLKSWAGEN LT 35 D, 1998 року випуску, тип - автобус, колір - білий, реєстраційний номер - [NUMBER] , номер кузова (шасі) - [NUMBER] . Згідно вказаного Договору купівлі - продажу та балансової довідки від 4 жовтня 2019 року ціна транспортного засобу VOLKSWAGEN LT 35 D, д.н.з. [NUMBER] , складає 40 000 гривень (а.с. 16). Всупереч умовам Договору та вимогам Закону відповідач кошти не сплатив, що також підтверджується матеріалами справи, зокрема витягом з руху коштів по рахунках від 3 жовтня 2019 року (а.с. 17). Як вбачається із розрахунку заборгованості [PERSON] за договором купівлі - продажу транспортного засобу №0741/2016/109861 від 4 жовтня 2016 року станом на 4 жовтня 2019 року загальна сума заборгованості складає 58 115 гривень 21 копійку, з них: сума заборгованості - 40 000 гривень, 14 516 гривень інфляційних збитків і 3 599 гривень 21 копійка - 3% річних (а.с. 58-59). За вимогами статей 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи недієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таких обставин під час розгляду даної справи судом не встановлено. Зважаючи на вищевикладене, а також беручи до уваги вимоги ст. 2 ЦПК України, відповідно до якої завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, суд приходить висновку про задоволення позову. На підставі ст. 55, 124 Конституції України, ст. ст. 509, 526, 628, 655, 691, 625 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved