Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що позивач з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають спільну дитину- [PERSON] , [INFO] . Дитина мешкає з матір`ю, перебуває на її утриманні, відповідач дитині матеріальну допомогу не надає. Позивач вказує, що відповідач не є інвалідом, хронічних захворювань не має, стягнення аліментів з нього не проводиться, на даний час працює за кордоном, тому вона просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 2500, 00 грн, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову та до повноліття дитини. Провадження по справі було відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов. 15.11.2021 року було здійснено перехід до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача надала заяву про розгляд справи за відсутності її та довірителя, на задоволенні позову наполягала. \~\~ \~ \~ \~ \~Відповідач про причини не явки не повідомив, відзиву не надав, жодних заяв чи заперечень подано не було. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розгляд здійснюється в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст. ст.12,81\~ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають дитину- [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.9) та копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.10). Дитина мешкає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить Витяг №798 про зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку осіб(а.с.11), син перебуває на її утриманні, відповідач дитині матеріальну допомогу не надає. Зважаючи на вище вказане, представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 2500, 00 грн, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову та до повноліття дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991рокутанабула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» 15.05.2006 року N 3 згідно з ч. 1 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 1 ст.189цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» 15.05.2006 року N 3 за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ст.141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст.180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181\~СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 182\~СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, аналогічні положення передбачені п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України у постанові від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Разом з цим, суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача просила стягнути аліменти з відповідача на користь позивача у твердій грошовій сумі в розмірі 2500, 00 грн, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову та до повноліття дитини. Відповідач заперечень щодо викладеного у позові не надав, доказів неможливості сплати аліментів в даному розмірі суду не надано. Так, згідно з ч. 1 ст.191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому початком стягнення аліментів є дата подання позову до суду, а саме: 20.07.2021 року. Згідно з п. 7 ч. 1 ст.264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд приходить до висновку про звернення до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Зважаючи на вище викладене,

Outcome: approved