Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Представник позивачки звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Ленінський РВ ДМС України в Харківській області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS], та зняття її з реєстраційного обліку за цією адресою, посилаючись на те, що позивачка є власником вищезазначеної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 30.12.2011 року, в квартирі з 24.12.2008 року по теперішній час зареєстрована [PERSON], однак відповідачка там не проживає, своїх речей за місцем реєстрації не має, плату за комунальні послуги не сплачує, місце її фактичного перебування невідомо. Реєстрація вказаної особи порушує права [PERSON], як власника квартири, оскільки вона несе додаткові витрати за комунальні послуги у зв'язку з реєстрацією відповідачки, тому вона змушена звернутися до суду з зазначеним позовом. В судове засідання представник позивачки з'явився, позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі, надав пояснення аналогічні доводам позовної заяви. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно належним чином, про причини своєї відсутності суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутністю не надала. Представник третьої особи - Ленінський РВ ДМС України в Харківській області, в судове засідання з'явився, проти задоволення позову не заперечувала. Відповідно до вимог ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим постановити заочне рішення по справі зі згоди позивачки. Неявку відповідача в судове засідання суд розцінює як байдуже ставлення до розгляду справи. Суд, вислухавши представника позивачки, пояснення свідків, вивчивши матеріали справи встановив наступні факти та правовідносини. Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири від 30.12.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] сплатила та прийняла у власність належну [PERSON] квартиру [ADDRESS], що також підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів від 30.12.2011 року. (а. с. 3-4). Згідно технічного паспорту Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 29.12.2011 року на квартиру [ADDRESS], власником вищезазначеної квартири є [PERSON], відомості внесені 26.01.2012 року. (а. с. 6-7). Як вбачається з довідок Комунального підприємства «Жилкомсервіс» дільниця № 27 від 24.02.2014 року та 13.05.2014 року в квартирі [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] з 24.12.2008 року по теперішній час ( а. с. 8). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснила, що є сусідами [PERSON], з моменту реєстрації [PERSON] в спірній квартирі не проживала, її речі в квартирі за адресою: [ADDRESS] відсутні, місце її фактичного проживання не відомо. Згідно зі ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члені сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між власником житла або законом. В силу ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімґї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 98 ЖК України наймач жилого приміщення та члени його сімґї, які проживають разом з ним, можуть за взаємною згодою дозволити тимчасове проживання в жилому приміщенні, що є в їх користуванні, інших осіб без стягнення плати за користування приміщенням (тимчасових жильців), в тому числі опікуна чи піклувальника, який не є членом сімґї наймача. Тимчасові жильці на вимогу наймача або членів його сімґї, які проживають разом з ним, зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Як вбачається зі статті 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, позиція позивачки є доведеною та підлягаючою задоволенню, оскільки вона є власником квартири [ADDRESS], відповідач не є членом її сім'ї, не проживає за вказаною адресою з 2011 року, тобто більше 4 років без поважних причин, особистих речей в спірній квартирі не має, її реєстрації призводить до порушення прав позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved