Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

Представник Територіального медичного об'єднання «ПСИХІАТРІЯ» звернувся до суду з заявою про госпіталізацію у примусовому порядку відносно [PERSON],1955 року народження, яку за направленням психоневрологічного диспансеру 13.09.2016 року було госпіталізовано до відділення № 24 Територіального медичного об'єднання «ПСИХІАТРІЯ», доставлену швидкою психіатричною бригадою, у зв'язку з погіршенням психічного стану та наполяганням опікуна недієздатної у зв'язку з наявністю стійких суїцидальних думок, маячних ідей, тривоги, страху, зниженого настрою, апетиту, порушення сну, відмовою від вживання їжі та ліків. 07.09.2016 року здійснила суіцидальну спробу шляхом отруєння медпрепаратами у великій кількості(труксал) у зв'язку з чим з 07.09.2016 року по 13.09.2016 року знаходилась на стаціонарному лікуванні в токсикологічному відділенні ЛШМД з діагнозом: гостре отруєння психомоторними медикаментами ( труксал) середнього ступеню важкості( суїцидальна спроба).. Посилається на те, що згідно рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13.08.2015 року [PERSON], визнана недієздатною та їй було призначено опікуна [PERSON] Зазначає, що відповідно до ст.13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна та за рішенням лікаря-психіатра. Мотивує вимоги тим, що при госпіталізації опікун [PERSON] надав згоду на госпіталізацію [PERSON]. Однак згідно рішення Конституційного суду України від 1 червня 2016 року у справі № 1-1/2016, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІП з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Також згідно зазначеного рішення Конституційним судом України рекомендовано Верховній Раді України невідкладно привести положення законодавства України у сфері надання психіатричної допомоги у відповідність до цього рішення. Крім того, відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про Конституційний Суд України», Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення СУДОВОГО контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Зазначає, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді : Шизофренія,параноїдна форма. Безперервний тип перебігу. Депресивно-параноїдний синдром. Виражений апатико-дисоціативний дефект. У зв'язку з вищевикладеними обставинами та враховуючи загострення психічного захворювання та стану [PERSON],оскільки остання потребує надання психіатричної допомоги в умовах стаціонару звертаються з вказаною заявою до суду. В судовому засіданні представник заявника підтримав заяву, обґрунтувавши необхідність госпіталізації та проведення лікування відносно [PERSON], просила суд задовольнити заяву, оскільки остання потребує лікування відносно її стану саме в умовах стаціонару, нездатності критично оцінювати свої дії та свою поведінку, наявності стійких суїцидальних думок,маячних ідей, тривоги, страху, неможливості самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність, некритичності свого стану та її погодження на лікування. [PERSON] в судовому засіданні не заперечує проти вимог та просить задовольнити заяву, оскільки вважає необхідним своє лікування в лікарні. Заінт.особа - [PERSON] в судовому засіданні вимоги підтримує, просить суд застосувати лікування, оскільки стан матері сильно загострився, вона не може спати, просить надати їй допомогу, вважає, що її госпіталізація є необхідним на даний час з метою покращення її стану і лікування стаціонарно доцільне, вона не може самостійно оцінювати свої вчинки та дії, не спить, тривожна,відчуває постійний страх та намагається вчинити суїцидальні дії,у зв'язку з погіршенням її стану здоров'я не тільки з точки зору психічного захворювання але й наявності онкозахворювання і тому необхідно надання їй допомоги в умовах саме стаціонару. Вислухавши пояснення учасників процесу, висновок прокурора, який вважає за доцільне застосування госпіталізації та проведення лікування відносно [PERSON], дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку про необхідність задоволення зазначеної заяви, виходячи з наступного. Відповідно до ст.13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна та за рішенням лікаря-психіатра Відповідно до статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» - Особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно рішення Конституційного суду України від 1 червня 2016 року у справі № 1-1/2016, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІП з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного заклад\ на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про Конституційний Суд України», Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення СУДОВОГО контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Як встановлено в судовому засіданні, згідно висновку лікарів - психіатрів від 14.09.2016 року [PERSON]- страждає тяжким психічним захворюванням з діагнозом: Шизофренія, параноїдна форма. Безперервний тип перебігу. Депресивно-параноїдний синдром. Виражений апатико - дисоціативний дефект. Потребує госпіталізації до психіатричного закладу у психіатричний стаціонар, в зв'язку з загостренням психічного захворювання та стану хворої, оскільки виявляє стійкі реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї ( суїцид альні спроби). З наданого суду рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13.08.2015 року, вбачається, що [PERSON], визнана недієздатною та їй призначено опікуна [PERSON].( а.с.4). З наданих суду матеріалів вбачається, що опікуном [PERSON] дано згоду на госпіталізацію [PERSON] у зв'язку з загостренням її психічного стану з метою покращення її стану ( а.с.6). Встановлено, що в зв'язку з наявністю у хворої психічного розладу, що виражається у наявності стійких суїцидальних думок, висловлюванні маячних ідей, некритичності до стану свого здоров'я, захворювання, його проявів, погіршення психічного стану в результаті чого перестала спати, виникла тривога, страх, вчинення спроби суїциду, погодженням її на перебування у стаціонарі та лікування та потреби стаціонарного лікування, суд вважає необхідним задовольнити вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved