Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

Представник позивачів, посилаючись на те, що: -21 квітня 2008 року між позивачами та відповідачами було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] ; -вказаний житловий будинок на дві житлові кімнати, житловою площею 36,6м.кв., загальною площею 71,5м.кв.; -до будинку відносяться надвірні споруди, а саме: сарай, літня кухня, сарай, сарай, навіс, гараж, огорожа та колодязь; -за свідченнями відповідачів площа земельної ділянки, на якій знаходиться будинок та інші спороди, їм невідома; -крім того, відповідачі повідомляли позивачам, що ними не виготовлялось правовстановлюючого документа на земельну ділянку, і тому в істотних умовах договору було зазначено, що право користування земельною ділянкою, на якій розташоване домоволодіння, переоформлюється відповідно до ст.377 ЦК України; -в кінці 2018 року позивачі звернулися до землевпорядної організації з метою виготовлення відповідної документації для реєстрації права власності на земельну ділянку, на якій розміщено куплене ними домоволодіння; -спеціалістами даної організації позивачам було повідомлено про відмову у виготовленні та реєстрації права власності на земельну ділянку, оскільки вказана земельна ділянка перебуває у приватній власності відповідача [PERSON] ; -з метою спростування чи підтвердження цієї інформації про право власності на земельну ділянку, на якій розташоване належне позивачам домоволодіння, адвокат позивачів звернувся з відповідним запитом у місцевий Держгеокадастр з проханням надання інформації про належність вищевказаної земельної ділянки; -отримана адвокатом відповідь підтвердила, що земельна ділянка, на якій розташоване належне позивачам домоволодіння, знаходиться у спільній сумісній власності попередніх власників будинку; -позивачі звернулися до відповідачів з проханням врегулювання даного питання, однак їм було запропоновано викупити у власника земельну ділянку, а тому позивачам стало зрозуміло, що право власності на земельну ділянку, на якій розташоване придбане ними нерухоме майно, не визнається попередніми власниками, звернулися до суду з позовом та просять: визнати право власності на земельну ділянку, кадастровий номер - 2110800000:037:0023, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , по ? частині за [PERSON] та [PERSON] . В судове засідання позивачі та їх представник [PERSON] не з`явилися. Представник позивачів [PERSON] подав до суду заяву /а.с.39/, згідно якої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та просив розглянути справу у його відсутність та відсутність позивачів. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про місце та час слухання справи були повідомлені належним чином - особисто судовими повістками /а.с.37-38/, та через оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України від 19 листопада 2019 року /а.с.35-36/, про причини неявки суд не повідомили. Заяви про розгляд справи у їх відсутність від відповідачів до суду не надходило. Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності позивачів, їх представника та відповідачів, без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено: Згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 21 квітня 2008 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] продали позивачам [PERSON] та [PERSON] кожному по ? частці будинку, який знаходиться в [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу /а.с.4/, Витягом з Державного реєстру правочинів /а.с.5/ та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно /а.с.6/. Як вбачається з державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯД №537360, від 7 листопада 2007 року: державний акт на право власності на земельну ділянку видано [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , і на підставі рішення VIII сесії V скликання Хустської міської ради від 26 вересня 2007 року за №476 є власником земельної ділянки, площею 0,0626г, у межах згідно з планом /у разі виникнення права спільної власності на земельну ділянку до акта додається список її співвласників/. Земельна ділянка розташована: [ADDRESS] . Цільове призначення земельної ділянки: для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №2110800000:01:0711:00484. До акту доданий список співвласників цієї земельної ділянки: [PERSON] , [PERSON] /а.с.8/. Копію цього державного акту надано листом №29-7-0.29-16/113-19 від 15 січня 2019 року відділом у Хустському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області /а.с.7/. Як вбачається з договору купівлі-продажу від 21 квітня 2008 року - відповідачі [PERSON] та [PERSON] при укладанні цього договору дійсно повідомили нотаріусу та позивачам недостовірну інформацію про те, що ними не виготовлявся правовстановлюючий документ на земельну ділянку, яка знаходиться під житловим будинком та спорудами, які вони продають, і тому в істотних умовах договору нотаріусом було зазначено: «Будинок розташований на земельній ділянці площу якої не встановлено. Право користування земельною ділянкою, що відноситься до будинку переоформляється у відповідності до ст.377 Цивільного кодексу України» /а.с.6/. Відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України: до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ч.ч.1,4 ст.120 ЗК України: у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Враховуючи те, що позивачі набули права власності на жилий будинок, надвірні будівлі та споруди [ADDRESS] , що перебували у власності відповідачів [PERSON] та [PERSON] , які розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності тих же відповідачів, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved