Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

Представник ТОВ«АРАБЕСК» звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що 05 травня 2015 року між ТОВ «АРАБЕСК» та [PERSON] укладено Договір №05-15 про надання безпроцентної позики. Відповідно до договору позики, кредитор надає позичальнику безпроцентну позику в розмірі 350000,00 грн, а позичальник зобовязується повернути позику в терміни, передбачені договором позики. Кінцева дата повернення позики - 31.12.2017 року (відповідно до пп. 3,5.1 договору позики в редакції додаткової угоди до договору позики від 20.03.2017 року). Відповідно до п.5.1 договору позики, у період з червня 2015 року по вересень 2017 року позичальник, вносив в касу підприємства кредитора кошти. Загальна сума коштів, що були внесені позичальником в якості часткового повернення позики за договором - 242000,00 грн. 19.09.2017 року позичальником було здійснено часткове повернення позики за договором на суму 8000,00 грн. Після цього кошти позичальником не поверталися. Таким чином, станом на 18 січня 2018 року у позичальника наявна заборгованість за Договором №05-15 про надання безпроцентної позики від 05.05.2015 року в розмірі 108000,00грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача, а також пеню за прострочення повернення позики в розмірі 9499,28грн., інфляційні втрати за прострочення повернення позики в розмірі 4405,57грн. та судові витрати, які були ними понесені у звязку зі зверненням із позовом до суду у вигляді судового збору в розмірі 1762,00 гривень. Представники позивача [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити позовні вимоги за мотивами, вказаними в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні підтвердив факт отримання ним позики, проти наявності заборгованості не заперечував, однак пояснив суду що на теперішній час він знаходиться у важкому матеріальному становищі, оскільки його середньомісячний заробіток становить 3200,00грн. та він має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що 05 травня 2015 року між ТОВ «АРАБЕСК» та [PERSON] укладено Договір №05-15 про надання безпроцентної позики. Відповідно до договору позики, кредитор надає позичальнику безпроцентну позику в розмірі 350000,00грн, а позичальник зобовязується повернути позику в терміни, передбачені договором позики. Відповідно до п.5.1 договору позики, позика підлягає поверненню шляхом внесення позичальником відповідних коштів у касу кредитора частками щомісячно до 10 числа кожного місяця, починаючи з червня 2015 року. Сума частки, яку позичальник має сплачувати щомісяця у касу кредитора становить: з червня 2015 року - не менше ніж 10000,00грн., у період квітень-листопад 2017 року (відповідно до п.5.1 договору позики в редакції додаткової угоди до договору позики від 20.03.2017 року) 16000,00грн., та 12000,00грн. у грудні 2017 року. Кінцева дата повернення позики - 31.12.2017 року (відповідно до пп. 3,5.1 договору позики в редакції додаткової угоди до договору позики від 20.03.2017 року). Відповідно до видаткових касових ордерів № 000243 від 05.05.2015 року, № 000250 від 06.05.2015 року, № 000252 від 07.05.2015 року згідно договору позики, кредитором було видано позичальнику 118800,00 грн., 95200,00 грн. та 136000,00грн. відповідно. Загальна сума виданих позичальнику за договором позики коштів 350000,00грн. Відповідно до п.5.1 договору позики, у період з червня 2015 року по вересень 2017 року позичальник, відповідно до прибуткових касових ордерів вносив в касу підприємства кредитора кошти. Загальна сума коштів, що були внесені позичальником в якості часткового повернення позики за Договором №05-15 про надання безпроцентної позики від 05.05.2015 року - 242000,00 грн. 19.09.2017 року позичальником було здійснено часткове повернення позики за договором №05-15 про надання безпроцентної позики від 05.05.2015 року на суму 8000,00 грн. Після цього кошти позичальником не поверталися. У звязку з цим, 15 січня 2018 року на адресу позичальника направлено претензію вих..№ 01 від 12 січня 2018 року про сплату заборгованості за договором №05-15 про надання безпроцентної позики від 05.05.2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 8 Договору позики, за несвоєчасне повернення позики, Позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до п.5.1 Договору позики, позика підлягає поверненню шляхом внесення позичальником відповідних коштів у касу кредитора частками щомісячно до 10 числа кожного місяця. Внаслідок несвоєчасного внесення коштів, та у звязку з тим, що платежі не загальну суму 108000,00грн. взагалі не були внесені позичальником, кредитором було нараховано пеню за несвоєчасне повернення позики, відповідно до п.8 Договору позики. Сума пені за прострочення повернення позики за договором позики становить 9499,28грн (розрахунок а.с. 10-14). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума інфляційних втрат за прострочення повернення позики за договором позики становить 4405,57грн (розрахунок а.с. 9). Таким чином, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги законні, обґрунтовані тому підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом стягнення з відповідача, заборгованості за Договором №05-15 про надання безпроцентної позики від 05.05.2015 року в розмірі 108000,00грн., а також пені за прострочення повернення позики в розмірі 9499,28грн. та інфляційних втрати за прострочення повернення позики в розмірі 4405,57грн. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню понесені позивачем, судові витрати на оплату судового збору в розмірі 1762,00 гривень.

Outcome: approved