Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про звільнення від повноважень піклувальника [PERSON], посилаючись на те, що [PERSON], [INFO]., перебуває на обліку дітей, позбавлених батьківського піклування. При цьому мати дитини позбавлена батьківських прав, а відомості про батька дитини внесені до актового запису про народження відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України. Рішенням колегії Орджонікідзевської районної адміністрації від 28 березня 2007 року опікуном над [PERSON] було призначено його бабусю, [PERSON]. Згідно повідомлення директора Маріупольського професійного ліцею від 27 листопада 2015 року неповнолітній [PERSON], який є студентом 1 курсу Маріупольського професійного ліцею, не відвідує заняття без поважної причини. Свою відсутність на заняттях [PERSON] пояснював тим, що відвідує заняття в організації «Цивільний корпус «Азов», яка в місті Маріуполі не зареєстрована. Вказував, що піклувальник не слідкує за зовнішнім виглядом [PERSON], квартира перебуває в антисанітарному стані, бо на кухні відсутня мийка, немає умов для особистої гігієни, оскільки відсутня ванна, в квартирі дуже брудно, практично всі меблі зламані, особистого робочого місця та ліжка для відпочинку у неповнолітнього [PERSON] немає. Неповнолітній [PERSON] з приводу пропусків занять в ліцеї поводив себе агресивно на засіданні колегії, а піклувальник поводила себе пасивно, бо не контролює поведінку підопічного, не маючи на нього впливу. В той же час відповідачка відмовилась від надання їй допомоги соціальних служб. З метою захисту прав неповнолітньої дитини та влаштування її до державного закладу на повне державне забезпечення або під піклування громадян просив суд на підставі наведеного звільнити відповідачку від обов'язків піклувальника над неповнолітнім [PERSON] із переданням його органу опіки та піклування для подальшого влаштування до державного закладу або під опіку громадян. В судовому засіданні представник позивача, яка діє на підставі довіреності, [PERSON], підтримуючи заявлені позовні вимоги, посилалась на те, що піклувальник не виконує свої обов'язки по відношенню до неповнолітнього [PERSON], оскільки родина відповідачки неодноразово відвідувалась протягом останніх трьох років, відповідачці наголошувалось про необхідність покрашення умов для виховання неповнолітнього [PERSON], а також для посилання контролю останнього у навчанні. Зазначала при цьому, що підопічний відповідачки мешкає разом із нею в 4-х кімнатній квартирі, де у [PERSON] маються дві кімнати. Однак умов належних для виховання там дитини не створено. Додавала, що [PERSON] ухиляється від навчання в ліцеї, не відвідуючи заняття з листопада 2015 року. Зазначала, що з моменту подання позову до суду ситуація у родині, де виховується неповнолітній [PERSON], не змінилась. У квартирі досі антисанітарія, в кухні відсутня мийка, в холодильнику немає продуктів харчування, а [PERSON] ніде робити домашні заняття. На підставі наведеного просила суд звільнити від обов'язків піклувальника [PERSON] із наданням можливості передати неповнолітнього [PERSON] органу опіки для влаштування його до державного закладу або під піклування іншої особи. Відповідачка, [PERSON], заперечуючи проти поданого позову, вказувала, що вона самостійно виховує свого онука, [PERSON], 2000 р. н., з самого його народження, який завжди був успішний у музиці, тому у нього багато нагород з цього приводу. Вказувала, що вона не згодна із заявленими до неї вимогами, вказуючи, що вона докладає всіх зусиль щодо виховання неповнолітнього онука, незважаючи на те, що стан здоров'я її погіршився. Стверджувала, що для онука думка про те, що він може повернутись до інтернату, є дуже важкою. Зазначала, що їм не потрібна допомога від соціальних робітників, бо [PERSON] їх не сприймає. Додавала, що вона навіть працювала у школі, де навчався [PERSON] свого часу, щоб більше уваги приділяти онуку. Просила суд відмовити у задоволенні позову, бо онук для неї є усім, ради чого вона живе. Представники Маріупольського професійного ліцею, Малакуцька О. Г. та Смірнова Ю. М., в судовому засіданні зазначали, що у Маріупольського міського ліцею немає умов для виховання та догляду за особами, які позбавлені батьківського піклування. Додавали, що [PERSON] не відвідує заняття протягом листопада 2015 року - лютого 2016 року. Майстер навчання ліцею стверджував, що у квартирі [PERSON] немає належних умов для навчання дитини. До того ж [PERSON] не намагається контактувати із педагогами ліцею, щоб покращити навчання дитини. Представник служби у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради, до судового засідання не з'явився, надавши суду заяву з проханням вирішити справу у відсутність представника третьої особи, підтримуючи при цьому заявлені вимоги. Представники Орджонікідзевського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради в судове засідання не з'явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Представник прокуратури, Кулік А. В., в судовому засіданні на задоволенні позову наполягала, вважаючи, що усі підстави для звільнення від обов'язків піклувальника відповідачки наявні. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 15 травня 2000 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану міста Маріуполя, актовий запис № 285, вбачається, що [PERSON] народився [INFO], батьками якого вказані [PERSON] та [PERSON] (а. с. 7). При цьому до вказаного актового запису про народження [PERSON] відомості про батька дитини були внесені на підставі ст. 135 СК (а. с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. В той же час мати [PERSON], [PERSON], була позбавлена батьківських прав відносно дитини на підставі рішення від 31 січня 2007 року Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області (а. с. 8-9). На підставі рішення колегії Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 28 березня 2007 року опікуном над малолітнім [PERSON], [INFO], було призначено бабусю дитини, [PERSON]. Вказаним рішенням за [PERSON] було також закріплено житлову площу в [ADDRESS] (а. с. 10). За відомостями з ГУ ДМС в Донецькій області Орджонікідзевського РВ Маріупольського міського управління вбачається, що [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS], що також підтверджується копією паспорту відповідачки (а. с. 4, 18). Згідно із повідомленням директора Маріупольського професійного ліцею від 27 листопада 2015 року вбачається, що [PERSON], 2000 р. н., який є студентом 1 курсу вказаного навчального закладу, пропускає заняття в ліцеї без поважної причини, був присутній на заняттях у вересні 7 днів, в жовтні 3 дні, а в листопаді до занять не приступав, свою відсутність на заняттях пояснюючи тим, що відвідує «Цивільний корпус «Азов», а піклувальник дитини не слідкує за зовнішнім виглядом [PERSON] (а. с. 6). За інформацією департаменту зв'язків із громадськістю та внутрішньої політики Маріупольської міської ради від 14 грудня 2015 року вбачається, що громадська організація «Цивільний корпус «Азов» в місті Маріуполі не зареєстрована (а. с. 7). За актом від 1 грудня 2015 року обстеження умов мешкання родини, в якій виховується неповнолітній [PERSON], спеціалістами служби у справах дітей Орджонікідзевської райадміністрації та районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді було встановлено, що умови мешкання родини незадовільні, бо в квартирі дуже брудно, речі [PERSON] також брудні, меблі зламані, на кухні відсутня мийка та холодильник, особистого робочого місця та ліжка для відпочинку у неповнолітньої дитини немає (а. с. 5). Відповідно до виписки з протоколу засідання районної комісії з питань захисту прав дитини від 9 грудня 2015 року вбачається, неповнолітній [PERSON] з приводу пропусків занять в ліцеї виправдовувався тим, що відвідує громадську організацію «Цивільний корпус «Азов», поводивши себе при цьому агресивно, а піклувальник - навпаки пасивно, на підставі чого було прийнято рішення звернутись до суду із вимогою звільнити від обов'язків піклувальника [PERSON] (а. с. 6). Згідно із повідомлення від 14 грудня 2015 року Орджонікідзевського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді піклувальник [PERSON] відмовилась від допомоги вказаного центру та соціального супроводу її родини (а. с. 5). При цьому за актом від 16 лютого 2016 року обстеження умов мешкання родини, в якій виховується неповнолітній [PERSON], спеціалістами служби у справах дітей Орджонікідзевської райадміністрації, районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді та Маріупольського професійного ліцею було виявлено, що в [ADDRESS] брудна, речі та одежа також брудні, вода на кухні відсутня, тому здійснено висновок, що умови проживання дитини не було поліпшено (а. с. 37). Неповнолітній [PERSON], допитаний у судовому засіданні, вказував, що його мати мешкає за межами міста, до якої він іноді навідується. Однак сам він бажає мешкати із своєю бабусею, без якої не уявляє іншого життя. Вказував, що у них на кухні з'явився у теперішній час холодильник, у ванній кімнаті підключили ванну. Оскільки у нього із бабусею в квартирі дві його кімнати, де він може навчатися та займатися іншими справами, то просив відмовити у поданому позові. Зазначав, що він не бажав навчатись у ліцеї, однак послухався свою бабусю та поступив до технічного ліцею. У теперішній час намагається перевестись до музичного училища. Додавав, що він не відвідував заняття у ліцеї тривалий час, бо йому там навчатись не до вподоби. При цьому він не з'являвся на навчання до ліцею, оскільки відвідував цивільний корпус «Азов», допомагаючи волонтерам. Стверджував, що у нього інших рідних окрім бабусі, яка ним піклується, немає. Зауважував, що всьому, що він має, він завдячує [PERSON] На підставі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Відповідно до ч. 3 ст. 75 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) за заявою органу опіки та піклування суд може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у разі невиконання нею своїх обов'язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров'я або закладу соціального захисту. За ст. 69 ЦК піклувальник над неповнолітньою особою зобов'язаний дбати про створення для неї необхідних побутових умов, про її виховання, навчання та розвиток. Піклувальник зобов'язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. На підставі ч. ч. 4, 5 ст. 63 ЦК опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. За ст. 251 Сімейного кодексу України (далі за текстом рішення - СК) особа може бути звільнена від обов'язків опікуна або піклувальника дитини у випадках, передбачених ЦК, а також тоді, коли між опікуном, піклувальником та дитиною склалися стосунки, які перешкоджають здійсненню ними опіки, піклування. Згідно із ч. 1 ст. 249 СК опікун, піклувальник зобов'язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Опікун, піклувальник має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування. На підставі ст. 247 СК дитина, над якою встановлено опіку або піклування, має право: 1) на проживання в сім'ї опікуна або піклувальника, на піклування з його боку; 2) на забезпечення їй умов для всебічного розвитку, освіти, виховання і на повагу до її людської гідності; 3) на збереження права користування житлом, у якому вона проживала до встановлення опіки або піклування. У разі відсутності житла така дитина має право на його отримання відповідно до закону; 4) на захист від зловживань з боку опікуна або піклувальника. Відповідно до ч. 2 ст. 244 СК при призначенні дитині піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. На підставі п. 49 «Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, районна, районна у м. м. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті ради або суд може звільнити особу від здійснення повноважень опікуна, піклувальника у разі невиконання нею своїх обов'язків, поміщення дитини до медичного, навчального, виховного закладу, іншого закладу або установи, в яких проживають діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, у разі, коли між опікуном, піклувальником та дитиною склалися стосунки, які перешкоджають здійсненню опіки, піклування, а також за наявності обставин, зазначених у статті 212 Сімейного кодексу України. При цьому суд зазначає, що позивачем не було доведено, що [PERSON] підпадає під визначене коло осіб, перелічених у ст. 212 СК. Відповідно до ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За ст. 3 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» до основних засад державної політики щодо соціального захисту дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, відноситься створення умов для реалізації права кожної дитини на виховання в сім'ї та виховання й утримання дітей за принципом родинності. Згідно із ст. 8 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на повагу до свого … сімейного життя… Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Натомість в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Савіни проти України» , яке набуло статусу остаточного 18 березня 2009 року, було визнано порушення ст. 8 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», а саме: було доведено відсутність необхідності у демократичному суспільстві на втручання у здійснення права на повагу до свого сімейного життя. Суд зазначає, що на підставі розглянутої справи представниками позивача не було доведено допущення з боку відповідачки такого невиконання нею своїх обов'язків або такого порушення прав підопічного, яке могло б бути достатнім для звільнення [PERSON] від виконання нею обов'язків піклувальника над неповнолітнім [PERSON] При цьому суд зауважує, що законодавство не обмежує призначити особі декількох піклувальників, однак суду не було наведено переконливих доказів, що усунення дитини із родини теперішнього піклувальника, буде відповідати інтересам [PERSON], оскільки неповнолітній [PERSON] забезпечений належною житловою площею, виховується у любові та турботі його бабусі, відносини якого із [PERSON] є дуже тісними та теплими. В той же час доказів наявності інших бажаючих осіб, які б могли створити [PERSON] кращі умови, ніж ті в яких він мешкає, суду надано не було, а представники ліцею, натомість, зазначали, що у них не створено належних умов для навчання осіб, які позбавленні батьківського піклування. Крім цього суд зазначає, що при вирішенні такого питання, як визначення піклувальника або позбавлення його обов'язків щодо підопічного, враховуючи вік [PERSON], необхідно обов'язково враховувати думку неповнолітнього [PERSON]. Таким чином, зважаючи на наведені обставини та встановлені судом факти, а також родинні відносини між [PERSON] та [PERSON], бажання самої неповнолітньої дитини, їх особисті стосунки й прихильність один до одного, суд вважає, що у найкращих інтересах дитини, неповнолітнього [PERSON], буде не змінювати йому піклувальника та не звільняти відповідачку від виконання нею таких обов'язків по відношенню до онука, [PERSON], 2000 р. н. На підставі наведеного, не зважаючи на наявність формальних підстав для звільнення від обов'язків піклувальника [PERSON], суд прийшов до переконання про необхідність відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог внаслідок їх невідповідності якнайкращім інтересам неповнолітньої дитини.

Outcome: dismissed