Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Представник позивача у судове засідання надав письмову заяву про можливий розгляд справи без їх участі, свої вимоги підтримали з мотивів викладених в позовній заяві, яку просить задовольнити і визнати договір поруки №МТRG-000000014925/Р від 08.10.2008 року укладений між ТзОВ «УніКредит Банк» та [PERSON] припиненим. Представник відповідача по справі ПАТ «УКРСОЦБАНК» та відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що 08 жовтня 2008 року між ТзОВ «УніКредит Банк», правонаступником якого з 02 грудня 2013 є ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Договір про іпотечний кредит №MTRG - 000000014925, згідно умов якого ТзОВ «УніКредит Банк», надав [PERSON], у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 96 000,00 доларів США, на умовах визначених Договором кредиту. Відповідно до ст. 512 Цивільного Кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), згідно зі ст.514 вказаного кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на у мовах, що існували на момент передачі. Отже, відповідно до ст.37 Цивільного процесуального кодексу України, ПАТ «Укрсоцбанк» є правонаступником ТзОВ «УніКредит Банк». Так, в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між ТзОВ «УніКредит Банк», та [PERSON], було укладено іпотечний договір №MTRG-ООООООО14925/S від 08 жовтня 2008 року, на підставі якого [PERSON], було передано в іпотеку ТзОВ «УніКредит Банк», нерухоме майно - квартиру [ADDRESS]. Також в забезпечення виконання зобов'язань між ТзОВ «УніКредит Банк» та [PERSON] 08 жовтня 2008 року було укладено Договір поруки МТRG-000000014925/Р, згідно якого остання зобов'язалась солідарно у повному обсязі відповідати за виконання зобов'язань [PERSON] Пункт 1.1 Договору поруки зазначає, що Поручитель та Боржник відповідають як солідарні боржники, тобто Кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника так і до поручителя, чи до обох одночасно. Згідно пункту 2.1.2 Договору поруки зазначено, що зобов'язання поручителя протягом двох робочих днів від дати отримання повідомлення Кредитора про невиконання боржником забезпеченого порукою зобов'язання, виконати відповідне зобов'язання у повному обсязі шляхом перерахування суми загальної заборгованості Боржника за реквізитами, вказаними в такому повідомленні. Відповідно п.2.1.3. Договору поруки визначено, що зазначає зобов'язання Поручителя у разі невиконання Боржником забезпеченого порукою зобов'язання, відповідати перед Кредитором разом з Боржником у якості солідарного боржника всім своїм майном та грошовими коштами на які, згідно з чинним законодавством України, може бути звернено стягнення. Пунктом 2.4.3. Договору поруки встановлено, що у разі невиконання боржником своїх зобов'язань за Кредитним договором Кредитор має право протягом 5 (п'яти) робочих днів з дня невиконання пред'явити свої вимоги безпосередньо до Поручителя. Ці вимоги с обов'язковими для виконання протягом 2 (двох) робочих днів з моменту отримання Поручителем від Кредитора письмового повідомлення про невиконання Боржником зобов'язань за Кредитним договором. Крім того, п.2.4.4, Договору поруки зазначає, що у разі невиконання боржником та поручителем забезпеченого порукою зобов'язання, Кредитор має право звернути стягнення на все майно боржника та (або) поручителя, як солідарних боржників, в межах суми загальної заборгованості за Кредитним поговором, в порядку, передбаченому чинним законодавством України. Так, стаття 559 Цивільного кодексу України зазначає, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша ст.ст. 251, 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Зокрема, аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України суд приходить до висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, суд приходить до висновку про те, що застосоване в даній нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою, як видом забезпечення зобов'язання. Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Аналогічної правової позиції притримується Судова палата у цивільних справах Верховного суду України у своїй Постанові від 17.09.2014 року по справі №6-53цс14. З урахуванням зазначеного та правових позицій Верховного Суду України, а також в силу положень пунктів Договору поруки, TOB «ОТП Факторинг Україна» втратив право на пред'явлення до позивачки будь-яких вимог згідно договору поруки, оскільки у даному випадку, дія поруки припинилась у зв'язку із закінченням строку, який надається кредитору для пред'явлення вимоги поручителю, тому на підставі вимог статті 559 ЦК України, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідачі на користь позивачки підлягають солідарному стягненню сума судового збору в розмірі 487,20 грн., сплачені нею при подачі позову. На підставі ч. 3 ст. 254, ст. ст. 256-258, ч.ч. 1, 5 ст. 261, ст. 1050 ЦК України,\~

Outcome: approved