Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до ФГ «Агро-Союз» про розірвання договору оренди землі розміром 2,3941 га з кадастровим номером 1822587600:05:000:0435, яка розташована на землях Торчинської сільської ради Коростишівського району Житомирської області. В обґрунтування позову зазначив наступне. 30.08.2016р. [PERSON] уклала договір оренди землі строком на 10 років. Відповідно до умов укладеного договору оренди землі ФГ «Агро-Союз» сплачує орендну плату за користування ділянкою землі в строк до 31 грудня кожного року. Однак з 01.01.2020р. та до моменту звернення з даним позовом до суду відповідачем порушено умови договору оренди землі від 30.08.2016р., оскільки не було сплачено орендну плату, встановлену умовами вказаного договору, тому має право вимагати дострокового розірвання договору за рішенням суду. Тому просить суд достроково розірвати договір оренди землі, за невиконання відповідачем обов`язків, передбачених п.п. 24, 25 Закону України «Про оренду землі». Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 31.05.2021 року розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказав, що не погоджується із позовними вимогами та має свої заперечення проти останніх. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична (два та більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. П.11 договору оренди передбачено, що орендна плата вноситься до 31 грудня кожного року. Враховуючи умови договору, строк сплати орендної плати за 2020 рік закінчився 31.12.2020р., а за 2021 рік закінчиться 31.12.2021р. На сьогоднішній день у відповідача ще не настав строк щодо виконання обов`язку у частині сплати орендної плати за 2021р. А тому відсутня ознака систематичності несплати орендної плати, оскільки відсутні два і більше випадки таких дій. Суд, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, приходить до висновку, про відмову у задоволені позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30.08.2016р. між [PERSON] та фермерським господарством «Агро-Союз» був укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 2,3941 га строком на десять років, який зареєстровано 07.09.2016р., про що у Державному реєстрі речових прав зроблено запис за №16324837. Сторони погодили, що розмір орендної плати у рік складає 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, зазначеної в п.9 договору; орендна плата вноситься у строк до 31 грудня кожного року оренди. Обставини щодо укладення вказаного договору, визначення між сторонами усіх прав та обов`язків, а також строки дії такого договору сторонами не оспорювались та не заперечувались. Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, вони регулюються також актами земельного законодавства Земельним Кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. У пункті 11 договору визначено, що орендна плата за звітний рік виплачується орендарем орендодавцю до 31 грудня звітного року. Відповідно до п.п.15, 16 договору земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно з п.18 договору передача земельної ділянки в оренду здійснюється без розроблення проекту її відведення. У пункті 37 договору сторони передбачили, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; рішення суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та реєстрації права оренди земельної ділянки (пункт 42 договору). Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). У частинах першій та другій статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно із статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 1 Закону України «Про оренду землі» (далі - Закон) визначає оренду землі як засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону). У статті 32 Закону передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, у разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Згідно зі статтею 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Відповідно до статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Систематичність передбачає два та більше випадки несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди (постанова Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 904/23/18, постанови Верховного Суду України від 12.12.2012 у справі № 6-146цс12 та від 28.09.2016 у справі № 6-977цс16). Разом із тим згідно із частиною 2 статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У розумінні наведених положень законодавства та враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення Цивільного кодексу України, слід дійти висновку, що під час вирішення судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України. Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає різні правові наслідки через порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 912/1385/17. Як встановлено судами, згідно пункту 11 договору, орендна плата за звітний рік виплачується орендарем орендодавцю до 31 грудня звітного року. З матеріалів справи вбачається, що прострочення орендної плати за 2020 рік є одноразовим, що у свою чергу не може свідчити про систематичне (два і більше разів) порушення орендарем (відповідачем) своїх обов`язків щодо своєчасної сплати цих коштів орендодавцю (позивачу) згідно договору оренди, а тому відсутні передбачені законом підстави для розірвання відповідного договору. За відсутності систематичного порушення умов договору зі сторони відповідача, відсутні підстави для розірвання договору оренди землі, передбачені пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України та статі 651 ЦК України, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, при цьому, в силу вимог ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України, вона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed