Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства [PERSON] «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 09.01.2008 року між Публічним акціонерним товариством [PERSON] «Приватбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір № DNХRRХ12310097 від 09.01.2008р., відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 11846,37 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач порушила умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів, передбачених умовами кредитного договору, у зв'язку з чим, станом на 22.09.2016 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 87697,32 грн. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26.06.2013 року була стягнута заборгованість за кредитним договором № DNХRRХ12310097 від 09.01.2008р. станом на 10.04.2013 року у розмірі 18624,27 грн. Таким чином, з відрахуванням стягнутої рішенням суду заборгованості, заборгованість до стягнення на теперешній час становить 69654,75 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Позивач уточнивши позовні вимоги просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № DNХRRХ12310097 від 09.01.2008р. у розмірі 69654,75 грн. та судовий збір у розмірі 1378,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, просив розглядати справу в його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що фактично у відповідача відсутні кредитні зобовязання перед банком, оскільки відповідачем лише була підписана анкета-заява про надання кредиту, а сам кредитний договір не укладався. До того ж, сума заборгованості за пенею за даним кредитним договором не може бути стягнута, оскільки вона судом вже стягувалась.Також, позивачем пропущений строк позовної давності. Заслухав доводи представника відповідача, дослідив письмові докази по справі дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 09.01.2008 року між Публічним акціонерним товариством [PERSON] «Приватбанк» та відповідачем\~було укладено кредитний договір № DNХRRХ12310097, відповідно до умов якого відповідач отримала строковий кредит у розмірі 11846,40 грн. на строк 24 місяці з 09.01.2008р. по 09.01.2010р. включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0% на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 284,31 грн. та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 1974,40 грн. в обмін на зобовязання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії (а.с.5). Означений кредитний договір між сторонами було укладено в спосіб подання письмової заяви відповідача на надання кредиту, яка підписана разом та ознайомлення з Умовами та правилами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були наданій їй у письмовій формі та фактичного надання з боку позивача на користь відповідача кредитного ресурсу у вигляді грошових коштів. Вказані дії сторін не суперечать загальним засадам цивільного законодавства щодо способу укладання договору, а відтак породжували відповідні договірні зобов'язання для сторін по справі. У звязку з чим, доводи представника відповідача, що у відповідача відповідача відсутні кредитні зобовязання перед банком є безпідставними. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: починаючи з «20» по «25» число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 842,88 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами та правилами. Дата останнього погашення заборгованості має бути не пізніше ніж 09.01.2010р. Відповідно до\~статті 627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до\~ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Матеріалами справи підтверджено, що позивач свої зобов'язання за вказаним кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві обумовлену сторонами грошову суму. В свою чергу відповідач взяті на себе зобов'язання за договором належним чином не виконує. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим ПАТ КБ\~«ПриватБанк»\~, станом на 22.09.2016 року заборгованість за кредитним договором складає 87697,32 грн., з яких: 4456,44 грн. - заборгованість за кредитом; 1638,20 грн. - заборгованість за процентами; 5947,93 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 75654,75 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2013 року, з відповідача на користь ПАТ КБ\~«ПриватБанк»\~було стягнуто заборгованість за кредитним договором № DNХRRХ12310097 від 09.01.2008 року станом на 10.04.2013 року в загальному розмірі 18624,27 грн. Таким чином, з урахуванням стягнутої з відповідача заборгованості за кредитом на підставі вищезазначеного рішення суду, розмір заборгованості за кредитним договором № DNХRRХ12310097 від 09.01.2008 року станом на 22.09.2016 року становить 69654,75 грн. - заборгованість за пенею. Згідно\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно п.3 ч 1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно ч 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що в строк передбачений умовами кредитного договору відповідач кредитні кошти не повернула. У звязку з чим, вони були стягнуті з неї рішенням суду. Однак, до теперішнього часу рішення суду відповідачем, також не виконано та заборгованість за кредитом наявна до теперішнього часу. Представник відповідача даних обставин не спростував та ніяких доказів, які б могли це спростувати суду не надав. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач в порушення умов вказаного кредитного договору свої зобов'язання належним чином не виконала, допустила прострочення повернення кредиту, внаслідок чого за нею,станом на 22.09.2016 року за договором виникла заборгованість за пенею у розмірі 69654,75 грн. Відповідно до ч. 2\~ст. 258 ЦК України\~до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Статтею 253 ЦК України\~визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За правилами\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати\~ кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто\~\~ пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність\~ до вимог про її стягнення\~обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.\~\~ Отже аналіз норм ст.\~266, ч. 2 ст.\~258 ЦК України\~дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність застосування строку позовної давності, про який заявлено представником відповідача і вважає, що розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача, має вираховуватись за період з жовтня 2015 року по жовтень 2016 року, тобто за рік до звернення до суду із позовом, що становить 2512,77 грн. Таким чином, аналізуючи здобуті у справі докази, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а з відповідача підлягає стягненню пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за кредитним договором DNХRRХ12310097 від 09.01.2008 року в розмірі 2512,77 грн. Доводи представника відповідача, що з відповідача не може стягуватись заборгованість за пенею, оскільки вона вже була стягнута рішенням суду, до уваги судом не приймаються, оскільки тим рішенням пеня була стягнута зовсім за інший період, ніж той за який на теперішній час позивач просить стягнути за дійсним позовом. Питання судових витрат вирішити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial