Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Представник публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» (далі - банк) звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом, посилаючись на те, що між ЗАТ «Донгорбанк», правонаступником якого є позивач та [PERSON] 14 вересня 2007 року був укладений кредитний договір № 1, згідно з умовами якого останньому надано кредит у розмірі 150 000 доларів США строком повернення згідно Графіку та остаточною датою повернення 13 вересня 2027 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами за строковою заборгованістю, що нараховуються банком за ставкою у розмірі 12,9% та процентів за користування кредитом за простроченою заборгованістю, що нараховуються банком за ставкою у розмірі 17,9 % річних. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за вказаним кредитним договором між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений договір поруки №1/2 від 14.09.2007 року, а з [PERSON] договір поруки № 1/3 від 14.09.2007 року. Відповідно до умов вказаних договорів поруки [PERSON] та [PERSON] поручилися перед банком за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. На протязі тривалого часу відповідач [PERSON] зобов'язання за кредитним договором не виконує і станом на 10 березня 2014 року його заборгованість за кредитним договором складає 168 605,91 дол.США. 25 грудня 2013 року відповідачам банком були направлені вимоги про виконання зобов»язань за кредитним договором. Проте відповідачі залишили без реагування ці вимоги. У зв»язку з цим просить суд стягнути з відповідачів солідарно на користь банку заборгованість за кредитним договором та договорами поруки в сумі 168 605,91 дол. США, в тому числі: 122 109,44 доларів США - заборгованість за сумою кредиту; 46 496,47 доларів США - сума заборгованості за непогашеними відсотками за користування кредитом. Заперечуючи проти первісного позову відповідачка [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом про визнання договору поруки припиненим, посилаючсиь на те, що з 01 травня 2011 року позичальник - відповідач [PERSON] порушує зобов»язання за кредитним договором, і з цього часу він регулярно отримував від банку вимоги щодо дострокового повернення кредиту. Вказує на те, що банк з часу виникнення заборгованості у позичальника та по грудень 2013 року жодного разу не повідомив про те, що за забезпеченим нею кредитом існує прострочене зобов»язання. Банк використав своє право та ще у 2011 році звернувся до боржника з вимогою про дострокове погашення суми боргу. Зазначені відомості містяться в матеріалах кредитної справи та не були надані банком до поданої позовної заяви. Їй же банком була направлена єдина вимога щодо виконання зобов»язань у грудні 2013 року, тобто у строк, що перевищує шість місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання. В договорі поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки п.4.1 цього договору встановлено, що вона діє до повного виконання зобов»язань сторонами за основним договором. Просить визнати договір поруки за № 1/3 від 14 вересня 2007 року, укладений між банком та нею, припиненим. В судовому засіданні представник позивача Ніколенко М.Ю. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Зустрічний позов не визнав, вказав на те, що будь-які вимоги про дострокове погашення боргу відповідачам до грудня 2013 року банком не направлялися, а тому підстав вважати, що банк пропустив строк за вимогами до поручителів, не має. Відповідач [PERSON] позов визнав, однак не визнав суми заборгованості за кредитним договором, вважаючи її завищеною банком. Пояснив суду, що дійсно припинив сплачувати кредит, в зв»язку з ситуацією, що склалася в країні та підвищенням курсу долара США. Відповідачка [PERSON] на розгляд справи до суду не з»явилася, про час та місце її розгляду повідомлена в установленому законом порядку. Відповідачка [PERSON] просила відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити її зустрічний позов. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а зустрічний - не підлягає задоволенню з наступних підстав. 14 вересня 2007 року між закритим акціонерним товариством «Донгорбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1, відповідно до умов якого Банк надав відповідачеві кредит в сумі 150 000 дол.США строком погашення 13 вересня 2027 року зі сплатою 12,9 % річних згідно графіку погашення кредиту та відсотків за його використання, що передбачені умовами вказаного договору (а.с.13-17). З метою забезпечення виконання зобов'язання за вищевказаним кредитним договором між банком та відповідачкою [PERSON] 14 вересня 2007 року укладено договір поруки №1/2 (а.с.18). З метою забезпечення виконання зобов'язання за вищевказаним кредитним договором між банком та відповідачкою [PERSON] 14 вересня 2007 року укладено договір поруки №1/3 (а.с.19). Як свідчить розрахунок, розмір заборгованості відповідачів перед банком за кредитним договором станом на 10 березня 2014 року складає: 168 605,91 дол. США, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 122 109,44 доларів США, заборгованості за непогашеними відсотками за користування кредитом в сумі 46 496,47 дол. США (а.с.9-12). 19 грудня 2013 року Банк направив відповідачам [PERSON] та [PERSON] письмові вимоги про дострокове повернення всієї суми кредиту та відсотків за користування кредитом, які отримані особисто відповідачами 28 грудня 2013 року [PERSON] та 23 січня 2014 року [PERSON] (а.с.92-97). Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства України. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Стаття 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За ч.ч.1,4 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. В зустрічній позовній заяві відповідачка [PERSON] посилається на те, що банк використав своє право і в 2011 році звернувся до боржника з вимогою про дострокове погашення суми боргу, а до неї ж звернувся тільки в 2013 року, тому її порука перед банком припинилася. Пунктом 4.1 договору поруки № 1/3 від 14 вересня 2007 року встановлено, що вона діє до повного виконання зобов»язань сторонами за основним договором. Таким чином строк припинення договору поруки не встановлений. А доказів пред»явлення вимоги про дострокове остаточне повернення боргу за кредитним договором до боржника банком ще в 2011 році, [PERSON] суду не надала. Не встановлено даного факту і при розгляді справи судом, тому суд вважає вимоги за зустрічним позовом необгрунтованими та не доведеними. При таких обставинах суд приходить до висновку, що так як відповідачі належним чином не виконували умови кредитного договору №1 від 14 вересня 2007 року та договорів поруки №1/2 і № 1/3 від 14 вересня 2007 року, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 10 березня 2014 року складає 168 605,91 дол. США і складається із: заборгованості за кредитом в сумі 122 109,44 доларів США, заборгованості за непогашеними відсотками за користування кредитом в сумі 46 496,47 дол. США, тому ця заборгованість підлягає стягненню з них в солідарному порядку в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідачів в дольовому порядку підлягає стягненню судовий збір сплачений банком при зверненні до суду з позовом в сумі 3 654 грн., по 1 218 грн. з кожного.

Outcome: approved