Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору 140721-113108 від 21.0.2014 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 800.00 грн., згідно видаткового касового ордеру, згідно п. 3.3 договору [PERSON] зобовязана повернути отримані грошові кошти в розмірі 800,00 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 224,00 грн., що разом складає 1024,00 грн. у строк до 03.08.2014 року. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України. [PERSON] зобовязання за вказаним договором станом на 05.03.2018 року не виконала внаслідок чого в неї утворилась заборгованість за договором. З наведених підстав просив суд стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба термінового кредитування» з [PERSON] заборгованість у розмірі 21984 гривень за кредитним договором від 21.07.2014 року, яка складається з: 800.00 гривень заборгованість за кредитом; 224.00 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 05.04.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, відповідно до якої підтримує заявлені позовні вимоги та просить розглянути справу у його відсутність (а.с. 34). Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду згідно ст. 130 ЦПК України, в судове засідання не зявилась, клопотань про відкладення судового розгляду від неї не надходило. 04.05.2018 року судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду даної цивільної справи. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що 21.07.2014 року з відповідачем підписана заява, в якій вона погодилась, що вказана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання кредитних послуг, а також Тарифами складає між ним і кредитодавцем договір про надання послуг з кредитування, з умовами якого він погоджується, що підтверджується копіями відповідних документів (а.с. 4-6). За таких обставин, беручи до уваги вимоги ст.ст. 207, 638, 639, 1054 ЦК України, суд приходить до висновку, що 21.07.2014 року між Банком та відповідачем [PERSON] укладений письмовий кредитний договір, зміст якого зафіксовано в кількох документах, в тому числі в умовах і правилах надання банківських послуг. У відповідності до кредитного договору, відповідач зобовязаний погашати заборгованість за кредитним договором, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених кредитним договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положення ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідач [PERSON] порушила свої боргові зобовязання, визначені Кредитним договором, а саме не повертає грошові кошти, та проценти за користування, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 05.03.2018 року в розмірі 21984,00 гривень за кредитним договором від 21.07.2014 року, яка складається з: 800.00 гривень заборгованість за кредитом; 224.00 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 20960.00 гривень заборгованість за пенею, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 7-29). Відповідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема, припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це не встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобовязання, сплата неустойки та відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошових зобовязань. На підставі викладеного суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем судові витрати сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 коп. (а.с. 1). На підставі викладеного, ст. ст. 526, 611, 625, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 11, 12, 19, 81, 89, 263-268, 280-282 ЦПК України, -

Outcome: approved