Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Представник позивачки звернувся до суду в інтересах своєї довірительки з вищевказаним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.03.2010 року в м. Новосибірську Російської Федерації померла мати позивачки - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина за законом, яке складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,19 га ріллі, кадастровий номер 5922982000:06:001:0258 та 0,95 га сіножаті, кадастровий номер 5922982000:06:002:0164, які розташовані в с. Великий Вистороп Лебединського району Сумської області та належали померлій на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки (серії СМ № 170693, СМ № 198468). До дня смерті [PERSON] проживала в Російській Федерації у своєї доньки [PERSON] і всі необхідні документи для оформлення спадкових прав знаходилися у неї - рідної сестри - [PERSON] В грудні 2016 року остання передала позивачці всі необхідні документи для оформлення спадщини після смерті матері, але при зверненні до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини приватним нотаріусом Лебединського районного нотаріального округу Сумської області [PERSON] їй було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину за законом у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини. Встановлений законом строк для подачі заяви про прийняття спадщини позивачка пропустила у звязку з юридичною необізнаністю, так як не розуміла, як будуть регулюватись відносини щодо спадкування, адже мати померла на території Російської Федерації, а нерухоме майно залишилося в Україні. Крім того, їй не було відомо про наявність у матері земельного паю. Тому представник позивачки звернувся до суду і просить визнати поважною причину пропуску звернення з заявою про прийняття спадщини та встановити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини терміном 2 місяці. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надіслав до суду заяву, в якій проти задоволення позову не заперечує, просить розглянути справу в його відсутності. Допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON] та [PERSON] ствердили, що позивачка пропустила строк оформлення спадщини після смерті матері, так як вона останні роки свого життя проживала у іншої доньки на території Російської Федерації і оригінали всіх документів були у сестри [PERSON] Крім того, про наявність у матері земельного паю їй не було відомо до 2016 року, коли про це їй випадково повідомили односельці. Вислухавши позивачку, її представника, свідків та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Даний спір між сторонами виник з цивільних правовідносин, що регулюються ст.1272 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що 02.03.2010 року померла [PERSON], яка до дня смерті проживала в м. Новосибірську Російської Федерації (а.с.8). Родинні звязки останньої з позивачкою донькою померлої підтверджуються копією свідоцтва про народження серії ІІ-ДК № 081195 від 23.03.1962 року, виданого Сєрьогівською сільською радою Желізнодорожнього району Республіки Комі АССР (а.с.11), де зазначено, що 21.03.1962 року народилася [PERSON], батьками якої були: [PERSON] та [PERSON]; свідоцтвом про шлюб між [PERSON] та [PERSON], яка після реєстрації шлюбу взяла прізвище чоловіка - [PERSON] ( а.с. 12); та свідоцтвом про шлюб від 19.04.2013 року між [PERSON] та [PERSON], прізвище якої після державної реєстрації шлюбу змінене на [PERSON] ( а.с.9). З виписки з домової книги по вул. Добролюбова, 92 м. Новосибірськ РФ. від 05.12.2016 року (а.с.15-17) вбачається, що [PERSON] з 2000 року на постійному місці проживання була зареєстрована по вищевказаній адресі. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. З копії державних актів про право власності на земельні ділянки Серії СМ № 170693 та серії СМ № 198468 від 23.06.2003 року (а.с.13,14) вбачається, що [PERSON] на підставі розпорядження голови райдержадміністрації № 218 від 04.06.2003 року є власником земельних ділянок площею 2,19 га та 0,95 га, які розташовані на території Великовисторопської сільської ради Лебединського району Сумської області, цільове призначення їх - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Постановою приватного нотаріуса Лебединського районного нотаріального округу Сумської області [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON] було відмовлено в прийнятті заяви, в звязку з тим, що пропущений строк для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с.18). З наданих відомостей щодо спадкової справи № 1016/01-16від 24.04.2017 року (а.с.29-52) приватного нотаріуса Лебединського районного нотаріального округу - [PERSON] та доданих до неї інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (заповіти /спадкові договори), вбачається, що після смерті [PERSON], померлої 02.03.2010 року, спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось, заповіт від її імені не посвідчувався. Причини пропуску строку звернення позивачки до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини підтвердили в судовому засіданні свідки: [PERSON] та [PERSON] Вони не спростовуються відповідачем, тому суд вважає їх поважними. Крім того, відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими учасниками процесу, не підлягають доказуванню в судовому засіданні. Відповіднро до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може встановити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про поважність причини пропуску позивачкою строку для подання заяви про прийняття спадщини і вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим, суд вважає, що сплата судового збору повинна бути віднесена за рахунок позивачки, оскільки позов витікає зі спадкового права і термін для прийняття спадщини порушений самою позивачкою. На підставі викладеного,

Outcome: approved