Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № БПКФ5/1086 про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати/пенсії та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитною платіжною системою від 26.04.2011 року, посилаючись на те, що 26 квітня 2011 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір №БПКФ5/1086 про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати/пенсії та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитною платіжною системою. Згідно з п.1.1Договору, банк відкриває клієнту рахунок № 26250500059690 в гривні України для обліку по ньому грошових коштів до запитання і операцій за платіжною карткою на умовах цього договору та відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України, правил МПС та Тарифів за послуги банку. Відповідно до п.2.8 договору, БПК є власністю банку, видається строком на 36 місяців та повертається в банк після закінчення строку дії. Строк дії БПК припиняється відповідно до дати вказаної на картці. Відповідно до п.7.1,7.2 договору банк відкриває клієнту кредитну лінію з лімітом кредиту у сумі 2700,00 гривень зх. Оплатою процентів за користування кредитом у розмірі 23% річних, строк дії кредитної лінії встановлюється на строк дії БПК. Пунктом 11.1 передбачено,що договір набуває чинності з дати підписання його сторонами і діє до дня закриття рахунку і завершення всіх розрахунків по ньому відповідно до п.11.4 договору. Відповідач перед позивачем свої зобовязання порушив, внаслідок чого виникла заборгованість. Станом на 15.07.2016 року загальний розмір заборгованості відповідача, перед позивачем за картковим рахунком № 26250500059690 складає 3629,03 грн., в тому числі: прострочений основний борг по кредиту 2671,04 грн.; прострочені відсотки - 951,99 прострочені доходи 6, 00 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав письмову заяву про слухання справи у їх відсутність, наполягав на позовних вимогах, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився. Про дату слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання повістки. Заяв про відкладення розгляду справи не надавав, про причини неявки не повідомляв, тому суд визнає його неявку з неповажних причин. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ст. 60 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ст. 11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказі в сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , встановлено, що всі докази надані, а тому суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено наступне, 26 квітня 2011 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір №БПКФ5/1086 про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати/пенсії та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитною платіжною системою. Згідно з п.1.1Договору, банк відкриває клієнту рахунок № 26250500059690 в гривні України для обліку по ньому грошових коштів до запитання і операцій за платіжною карткою на умовах цього договору та відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України, правил МПС та Тарифів за послуги банку. Відповідно до п.2.8 договору, БПК є власністю банку, видається строком на 36 місяців та повертається в банк після закінчення строку дії. Строк дії БПК припиняється відповідно до дати вказаної на картці. Відповідно до п.7.1,7.2 договору банк відкриває клієнту кредитну лінію з лімітом кредиту у сумі 2700,00 гривень зх. Оплатою процентів за користування кредитом у розмірі 23% річних, строк дії кредитної лінії встановлюється на строк дії БПК. Пунктом 11.1 передбачено,що договір набуває чинності з дати підписання його сторонами і діє до дня закриття рахунку і завершення всіх розрахунків по ньому відповідно до п.11.4 договору. Відповідач перед позивачем свої зобовязання порушив, внаслідок чого виникла заборгованість. Станом на 15.07.2016 року загальний розмір заборгованості відповідача, перед позивачем за картковим рахунком № 26250500059690 складає 3629,03 грн., в тому числі: прострочений основний борг по кредиту 2671,04 грн.; прострочені відсотки - 951,99 прострочені доходи 6, 00 грн. 12.03.2016 року банком було направлено боржнику вимогу № 28/01-3/15876 про необхідність у 30-ти денний термін погасити заборгованість перед банком, яку боржник отримав 01.04.2016 року. Застосовуючи норми матеріального права суд виходить з такого. Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами). Відповідно до ч.І ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.І ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.І ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли зголи з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.2 ст.640 ЦК України якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання); у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК договір позики є укладеним з моменту переданий грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.7 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та статуту банку держава здійснює і реалізує повноваження власника щодо акцій, які їй належать у статутному капіталі банку через органи управління банком - наглядову раду банку, яка здійснює контроль за діяльністю банку з метою збереження залучених у вклади грошових коштів, забезпечення їх повернення вкладникам і захисту інтересів держави як акціонера державного банку. Не одержання прибутку Банку від виконання банківських операцій може призвести до порушення фінансового стану установи, акції якої повністю належать державі, а відтак до зменшення надходжень до бюджету в якості платежів та податків. що негативно вплине на можливості кредитування вітчизняного виробника розвитку ощадної справи, всебічного банківського обслуговування юридичних та фізичних осіб. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилався позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до матеріалів справи позивачем при подачі позову сплачено судовий збір за розгляд справи у розмірі 1378,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням, доданим до матеріалів справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідачів солідарно на користь позивача підлягають судові витрати: судовий збір в розмірі 1378,00 гривень понесені позивачем при звернені до суду з даним позовом, що підтверджується платіжним дорученням .

Outcome: approved