Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з уточненим позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Кредитної спілки «Лозівський взаємний кредит» прострочену суму бору по кредиту по вересень 2018 включно в розмірі 3359,70 грн., суму заборгованості по відсотках по вересень 2018 року включно в розмірі 2171,11 грн., та стягнути достроково суму залишку по кредиту за жовтень-листопад 2018 року у сумі 799,09 грн., та судові витрати в розмірі 1762,00 грн. Ухвалою суду від 04.10.2018 провадження у справі відкрито з подальшим розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В порядку ч.5 ст. 279 ЦПК України, з ініціативи суду, сторони про дату, час та місце судового засідання повідомлялися своєчасно судовими повістками про виклик, але в судове засідання не зявилися. Позивач надав до суду письмову заяву в якій просить справу розглядати за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримує. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач направлені йому копію ухвали суду про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї та судову повістку про виклик, не отримав за адресою яка вказана у позовній заяві. Відповідач, відповідно до відомостей Верхьосамарської сільської ради Близнюківського району Харківської області зареєстрована за адресою зазначеною в позові, але фактично там не проживає, зі слів родичів вона знаходиться в Російській Федерації. Суд відповідно до ч.10 ст. 187 ЦПК України, крім іншого, здійснював виклик відповідача через оголошення на офіційному Веб-порталі судової влади України. У судове засідання, призначене на 22.11. 2018, [PERSON] не зявилася. Отже є підстави вважати що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідачем не було подано відзив на позов протягом строку, встановленого судом, відповідно до положень ч.1 ст.278 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: 11.11.2016 року між Кредитною спілкою «Лозівський взаємний кредит» та [PERSON] було укладено договір споживчого кредиту (пенсійний) ПД №531, згідно якого відповідачу було надано кредит в розмірі 6400,00 грн., під 54% річних, загальним строком користування 24 місяців, з обовязком погасити кредит до 11.11.2018. У відповідності до п.3.3 договору сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься щомісячно згідно графіку шляхом внесення готівки в касу або платіжним дорученням на поточний рахунок позивача не пізніше, ніж в останній робочий день поточного місяця. Згідно п.4.2 договору протягом дії кредитного договору або до повного погашенні заборгованості по кредиту відповідач зобовязується отримувати пенсію у відділенні АТ «Ощадбанк» та щомісячно сплачувати кредит згідно графіку з пенсійного рахунку відкритого в вищевказаному банку , починаючи з наступного місяця після укладання кредитного договору по 445 грн. Відповідач цю домовленість порушив. Строк дії договору споживного кредиту спливає 11.11.2018. З довідок про стан заборгованості по кредиту за договором споживчого кредиту ПД №531 від 11.11.2016, наданого позивачем вбачається, що відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконувала, у звязку з цим прострочена сума боргу по кредиту по вересень 2018 року включно складає 3359,70 грн., заборгованість по відсотках по вересень 2018 року включно становить 2171,11 грн., залишок по кредиту за жовтень 2018 року - листопад 2018 року в сумі 799,09 грн.(а.с.25-27). Для врегулювання спору в досудовому порядку позивачем 13 квітня 2018 року за вих. №13/04 було направлено на адресу відповідача вимогу про виконання зобовязань за кредитним договором та сплатою заборгованості в розмірі 1904,95 грн., однак остання на неї не відреагувала (а.с.15-16). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Уклавши кредитний договір сторони взяли на себе певні зобовязання. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. Згідно зі ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved