Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

Представник ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» - Українець Т.А., яка діє на підставі довіреності від 20.09.2018 року, звернулася до Московського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» суму завданої майнової шкоди у розмірі 4 207,34 грн., а також судовий збір у розмірі 1921,00 грн. На обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 107863 від 26.07.2016 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля Skoda Octaviа, номерний знак [NUMBER] . 05.12.2016 року в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під управлянням водія [PERSON] та автомобіля ВАЗ 21013, номерний знак [NUMBER] , під управлянням [PERSON] . В результаті ДТП було пошкоджено застрахований автомобіль в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна». Відповідно до постанови Київського районного суду м. Харкова від 12.01.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до рахунку - фактури № СФ - 0000358 від 30.12.2016 року та видаткової накладної № РН - 0000004 від 13.01.2017 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля становить 48 110,00 грн. Згідно звіту № PZU/4466/16-175026 від 11.05.2016 року вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля складає 43 113,62 грн., а вартість матеріального збитку, завданого власнику застрахованого автомобіля, становить 27 696,88 грн. Відповідно до умов договору страхування ПрАТ «ПЗУ Україна» прийняло рішення про визнання ДТП страховим випадком та нарахувало до виплати суму страхового відшкодування у розмірі 25 244,00 грн. При цьому позивач відповідно до п. 10.5.5 Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 107863 від 26.07.2016 року зарахував частину страхового відшкодування у розмірі 4901,56 грн. в рахунок погашення недоотриманої страхової премії шляхом проведення акту взаємозаліку. Іншу частину суми страхового відшкодування ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» сплатило на рахунок потерпілої особи шляхом безготівкового перерахування суми у розмірі 20 342,44 грн. (25 244,00 грн. - 4901,56 грн.). Отже, після виплати страхового відшкодування у ПрАТ «ПЗУ Україна» виникло право вимоги про відшкодування завданої шкоди. На момент настання страхової події цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ТДВ «Міжнародна страхова компанія» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АІ № 9677037. В порядку судового врегулювання спору ТДВ «Міжнародна страхова компанія» сплатило на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» суму страхового відшкодування у розмірі 21 036,66 грн. Враховуючи те, що різниця між фактичним розміром шкоди (25 244,00 грн.) і страховою виплатою (21 036,66 грн.), яку здійснило ТДВ «Міжнародна страхова компанія», становить 4207,34 грн. (25 244,00 грн. - 21 036,66 грн.), то зазначена сума підлягає стягненню з [PERSON] на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна». З метою досудового врегулювання спору 20.02.2018 року відповідачу було направлено вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди, однак вона повернулась за закінченням терміну зберігання. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 13.12.2019 року дану цивільну справу передано на розгляд до Фрунзенського районного суду м. Харкова. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.02.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» - Галатенко Є.Є. у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву на позов. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. В ст. 275 ЦПК України визначені строки розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно з одним із принципів судочинства визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. Безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання ЦПК України, яким є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності та виховання громадян. Крім того, недотримання строків розгляду справ порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади. Будучи обізнаним про розгляд справи судом, відповідач відзиву та жодних доказів не подав, а тому розгляд справи здійснений судом на підставі наявних доказів, що містяться в матеріалах справи. Представник ТДВ «Міжнародна страхова компанія» у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи сповіщався своєчасно та належним чином, причини неявки суд не повідомив. За наявності одночасного існування умов, передбачених положеннями ст.280 ЦПК України, суд вважав можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував позивач. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судовим розглядом встановлено, що між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 107863 від 26.07.2016 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля Skoda Octaviа, номерний знак [NUMBER] . 05.12.2016 року о 22 год. 30 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ-21102, номерний знак [NUMBER] , по вул. Пушкінській в м. Харкові, виїхав на регульоване перехрестя з вул. Дарвіна на заборонений (червоний) сигнал світлофора та скоїв зіткнення з автомобілем Skoda Octaviа, номерний знак [NUMBER] , який рухався по вул. Дарвіна на зелений сигнал світлофору. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказані обставини встановлені постановою Київського районного суду м. Харкова від 12.01.2017 року по справі про адміністративне правопорушення. Вказана постанова суду при розгляді даної справи має преюдиціальне значення у відповідність до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, якою встановлено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дії особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок вище вказаної дорожньо-транспортної пригоди застрахованому транспортному засобу автомобілю Skoda Octaviа, номерний знак [NUMBER] , було завдано технічні пошкодження, що підтверджується протоколом технічного огляду від 05.12.2016 року. 05.12.2016 року [PERSON] звернулася до позивача із заявою про настання страхового випадку по договору страхування. Відповідно до рахунку - фактури № СФ - 0000358 від 30.12.2016 року та видаткової накладної № РН - 0000004 від 13.01.2017 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля становить 48 110,00 грн. Згідно звіту № PZU/4466/16-175026 від 11.05.2016 року вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля складає 43 113,62 грн., а вартість матеріального збитку, завданого власнику застрахованого автомобіля, становить 27 696,88 грн. Відповідно до п. 2.1.23 договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 107863 від 26.07.2016 року страхова премія - це плата за страхування, тобто грошова сума, яку страхувальник зобов`язаний сплатити страховику згідно умов договору. П. 10.5.5 договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 107863 від 26.07.2016 року передбачено, що за АВТОКАСКО розмір страхового відшкодування розраховується за мінусом страхової премії, яку страхувальнику необхідно сплатити згідно з умовами договору страхування. Відповідно до страхового акту № UA2016120500059/L01/02 від 18.01.2017 року загальний розмір страхового відшкодування становить 25 244,00 грн. Позивач відповідно до п. 10.5.5 Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 107863 від 26.07.2016 року зарахував частину страхового відшкодування у розмірі 4901,56 грн. в рахунок погашення недоотриманої страхової премії шляхом проведення акту взаємозаліку. Виконуючи взяті на себе зобов`язання по договору страхування позивач ПрАТ«СК «ПЗУ Україна» здійснив виплату страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 20342.44 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 48909 від 15.12.2016 року, № 231 від 18.01.2017 року. На момент настання страхової події цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ТДВ «Міжнародна страхова компанія» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АІ № 9677037. В порядку судового врегулювання спору ТДВ «Міжнародна страхова компанія» сплатило на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» суму страхового відшкодування у розмірі 21 036,66 грн. Ст.1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, на підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 993, ч. 1 ст. 1191 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у позивача з моменту виплати страхового відшкодування, тобто з 15.12.2016 року. З метою досудового врегулювання спору 20.02.2018 року відповідачу було направлено вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди, однак вона повернулась за закінченням терміну зберігання. На підставі наведеного суд вважає, що позовні вимоги ПрАТ«СК «ПЗУ Україна» про стягнення з відповідача завданих збитків в розмірі 4207,34 грн. (різниця між фактичним розміром шкоди (25 244,00 грн.) і страховою виплатою (21 036,66 грн.), яку здійснило ТДВ «Міжнародна страхова компанія», становить 4207,34 грн. (25 244,00 грн. - 21 036,66 грн.) є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно платіжного доручення № 31171 від 27.06.2019 року позивачем при пред`явленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 1921,00 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved