Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Прокурор м. Димитров в інтересах держави в особі Димитровської міської ради звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування витрат на лікування особи, потерпілої від злочину. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що проведеним у кримінальному провадженні № 12013050490000699 досудовим розслідуванням за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.125 ч.1, 128 КК України, встановлено, що 20 квітня 2013 р. приблизно о 22 годині 00 хвилин [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], знаходячись біля свого під'їзду №2, розпивала спиртні напої. Через декілька хвилин до неї підійшла малознайома [PERSON], з якою вони продовжили розпивати спиртні напої разом. Після чого [PERSON] зайшла в другий під'їзд вказаного будинку до своєї знайомої, яка проживає на 4 поверсі вказаного під'їзду. Через деякий час зайшла у цей під'їзд і [PERSON], яка почала підійматися по сходинах до своєї квартири, розташованої на 1 поверсі. Підіймаючись по сходинах, [PERSON] відчула, що їй на голову ллється рідина. Піднявшись по сходинах вище, [PERSON] побачила, що на майданчику між другим і третім поверхами [PERSON] справляє малу потребу. З приводу цього на підґрунті раптово виниклих неприязних відносин [PERSON] умисно нанесла декілька ударів руками в обличчя [PERSON], спричинивши останній тілесні ушкодження, які виразилися в гематомах м'яких тканин навколо очних і виличних областей, крововиливу під кон'юнктиву правого та лівого ока, які за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до легких тілесних ушкоджень. Після чого, проявивши злочинну недбалість, яка виразилася у тому, що вона не передбачала можливість настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді завдання тілесних ушкоджень потерпілій [PERSON], хоча повинна була і могла їх в даному випадку передбачити, штовхнула [PERSON], яка від поштовху не втрималася на ногах та впала по сходах. В результаті падіння [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритий четвертельний осколковий перелом лівої стегнової кістки зі зміщенням фрагментів, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Вироком Димитровського міського суду Донецької області від 18.06.2013 року [PERSON], засуджена за ст.125 ч.1, 128, 70 КК України до виправних робіт за місцем роботи строком на 8 місяців з утриманням з заробітку обвинуваченої в дохід держави 10%. Цивільний позов під час розгляду кримінального провадження не заявлявся. Відповідно до довідки Димитровської центральної міської лікарні [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні з 20.04.2013 року по 14.06.2013 року. На її лікування закладом охорони здоров'я було витрачено 8382,13 грн. Оскільки Димитровська центральна міська лікарня фінансується з бюджету міста Димитров, прокурор просить суд стягнути з відповідача на користь Димитровської міської ради 8382,13 грн., витрачених на лікування потерпілої від кримінального правопорушення. Прокурор в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами. Відповідач позовні вимоги не визнала, пояснила, що вона навідувала потерпілу в лікарні щодня. Потерпіла просто лежала в лікарні і її там ніхто не лікував. Вона потерпілій купувала шприци та інші медикаменти. Вислухавши пояснення прокурора, відповідача, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Димитровського міського суду Донецької області від 18 червня 2013 року [PERSON] була визнана винною в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 125 ч.1, 128 КК України і їй призначено покарання у вигляді виправних робіт за місцем роботи строком на 8 місяців з утриманням з суми заробітку обвинуваченої в дохід держави 10%. Потерпілою від злочинів є [PERSON]. Під час скоєння кримінальних правопорушень [PERSON] були заподіяні [PERSON] умисно легкі тілесні ушкодження та тілесні ушкодження середньої тяжкості, заподіяні з необережності (а.с. 6-9). Згідно довідки Димитровської центральної міської лікарні від 13.02.2014 р., [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні ДЦМЛ з 20.04.2013 року по 14.06.2013 року. На її лікування було витрачено бюджетних коштів на загальну суму 8382,13 грн. (це вартість койко-днів без урахування вартості медикаментів) - а.с.5. Відповідно до ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися тільки на особу, вина якої у вчиненні злочину встановлена обвинувальним вироком суду (у тому числі без призначення покарання, із звільненням від покарання, про умовне засудження чи засудження з відстрочкою виконання вироку). Згідно ст.121 Конституції України на прокуратуру України покладається функція представляти інтереси громадянина чи держави в суді у випадках, передбачених законом. Оскільки за вироком суду доведено скоєння злочинів відповідачем і її визнано винною у спричиненні потерпілій легких та середньої тяжкості тілесних ушкоджень, закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] були витрачені кошти, які не відшкодовані, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Окрім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі ст.1206 ЦК України,

Outcome: approved