Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] - адвокат Штендер М.В. звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що [PERSON] , який помер [INFO] , належали: земельна ділянка площею 1,00464 га (кадастровий номер земельної ділянки №4622448000:07:000:0207), розташована на території Липниківської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №089557 від 18.11.2003р.; земельна ділянка площею 0,96154 га (кадастровий номер земельної ділянки №4622448000:07:000:0208), розташована на території Липниківської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №089558 від 18.11.2003р.; земельна ділянка площею 0,72470 га (кадастровий номер земельної ділянки №4622448000:01:000:0032), розташована на території Липниківської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №089590 від 18.11.2003р. Вказує, що спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном не розпорядився, заповіту не склав, а позивачка [PERSON] , як спадкоємиця за законом у встановленому законом порядку прийняла дану спадщину, факт прийняття нею спадщини стверджується поданою до нотаріуса заявою про прийняття спадщини. Зазначає, що через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів про право на спірні земельні ділянки, позивачка позбавлена можливості реалізувати та оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. З огляду на наведені обставини, просить суд ухвалити рішення, яким визнати за позивачкою [PERSON] право власності на спірні земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті діда [PERSON] , котрий помер [INFO] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак в матеріалах справи міститься ордер про надання правової допомоги, згідно якого її інтереси представлятиме представник адвокат Штендер М.В. Також в матеріалах справи міститься заява адвоката Штендера М.В., в якій такий зазначає, що підтримує позовні вимоги своєї довірительки, просить розглядати справу за наявними матеріалами та без його (представника) участі. Представник відповідача - Мостиської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, проте подав заяву, в якій зазначив, що позов визнає та просить розглядати дану цивільну справу у його відсутності. Представник третьої особи - в.о. завідувача Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області в судове засідання не з`явився, проте надіслав заяву-повідомлення №01-16/752; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 25.11.2019р. №58462681, з якої слідує, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведено спадкову справу №331/04, яка передана до архіву. Просив розглядати дану справу у його (представника) відсутності. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Судом встановлено, що [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] . До складу даної спадщини входить: земельна ділянка площею 1,00464 га (кадастровий номер земельної ділянки №4622448000:07:000:0207), розташована на території Липниківської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №089557 від 18.11.2003р.; земельна ділянка площею 0,96154 га (кадастровий номер земельної ділянки №4622448000:07:000:0208), розташована на території Липниківської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №089558 від 18.11.2003р.; земельна ділянка площею 0,72470 га (кадастровий номер земельної ділянки №4622448000:01:000:0032), розташована на території Липниківської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №089590 від 18.11.2003р. Спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном не розпорядився, заповіту не склав. У зв`язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом. Відповідно норм п.п.4-5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним Кодексом України, положення цього Кодексу застосовується до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного Кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. З огляду на те, що дана спадщина не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування на підставі ЦК УРСР, право спадкування виникло також у спадкоємців за законом третьої, четвертої та п`ятої черг відповідно до статей 1263-1265 ЦК України. У зв`язку з відсутністю заповіту спадкодавця [PERSON] та відсутністю спадкоємців першої-четвертих черг спадкування за законом спадщини, яка відкрилася внаслідок його смерті, право на спадкування такої в порядку ч.2 ст.1258 ЦК України отримали спадкоємці п`ятої черги спадкування за законом, зокрема позивачка [PERSON] . Так, позивачка [PERSON] є онукою померлого (спадкодавця) [PERSON] та у відповідності до вимог ст. 1265 ЦК України - спадкоємцем п`ятої черги спадкування за законом спадщини, що відкрилась внаслідок його смерті. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, зокрема копії спадкової справи №331/04, заведеної Мостиською державною нотаріальною конторою Львівської області, після смерті [PERSON] , котрий помер [INFO] , саме онука останнього - [PERSON] (позивачка), як спадкоємиця за законом звернулась в нотаріальну контору із заявою прийняття спадщини, - факт прийняття нею спадщини стверджується їх спільним проживанням зі спадкодавцем [PERSON] на час його смерті, та отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна останнього. Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається із житлового в закидку з пластин будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємців попередніх черг спадкування за законом та інших можливих спадкоємців, які б претендували на спадщину [PERSON] , крім позивачки [PERSON] , судом не встановлено. Підсумовуючи вищевказане, суд вважає, що належне спадкодавцю [PERSON] спадкове майно, в тому числі право власності на спірні земельні ділянки успадкувала саме онука спадкодавця - позивачка [PERSON] . В той же час, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки позивачка не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у зв`язку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON] ; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 25.11.2019р. №58462681, з якої слідує, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведено спадкову справу №331/04, яка передана до архіву; копіями сторінок із спадкової справи №331/04, заведеної Мостиською державною нотаріальною конторою Львівської області, після смерті [PERSON] , котрий помер [INFO] ; копіями Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №089557 від 18.11.2003р., Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №089558 від 18.11.2003р., Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №089590 від 18.11.2003р.; копіями сторінок паспорта позивачки, іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до ст.1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України). Оскільки у зв`язку з вищевикладеними обставинами питання про право позивачки на спірне майно (земельні ділянки) не може бути вирішено в позасудовому порядку (нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину), тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання за нею (позивачкою) права на вищевказане майно. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положення ст.ст.81, 131 ЗК України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. З врахуванням викладеного, зокрема того, що судом достовірно встановлено, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем п`ятої черги спадкування за законом спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця [PERSON] ; вона у передбачений законом спосіб (строк і порядок) прийняли дану спадщину; інших спадкоємців першої-четвертих черг спадкування за законом, судом не встановлено; до складу спадщини спадкодавця [PERSON] входять зазначені земельні ділянки; право власності на спірні земельні ділянки були посвідчені Державними актами на право власності на земельну ділянку, виданими і зареєстрованими у встановленому законом порядку, однак оригінали таких втрачено, суд приходить до висновку, що обраний позивачкою спосіб захисту своїх порушених прав як визнання за нею права власності на спадкове майно є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самих порушених прав позивачки, а тому може бути застосований судом. Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачкою права власності на спірні земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті діда (спадкодавця) [PERSON] , котрий помер [INFO] .

Outcome: approved