Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕЛЛФІН» Яременко О.В. звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Мотивуючи свою заяву тим, що 14.06.2016 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики № 81042 в електронній формі. За умовами п. 1.1. укладеного між позивачем та відповідачем Договору позики, Позикодавець надає Позичальникові грошові кошти в сумі 1200,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Пунктом 1.3. Договору позики встановлено, що позика надається строком на 30 днів. Позивачем на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 1200,00 грн., що підтверджується повідомленням ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яка надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку із чим станом на 12.11.2019 року має заборгованість в розмірі 51 524, 00 гривень, що складається з: основного боргу - 1200, 00 грн., заборгованість за відсотками - 12 875, 00 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 37 449, 00 грн., яку позивач і просить стягнути з відповідача в судовому порядку, а також відшкодувати судові витрати по справі зв сплати судового збору в розмірі 1921 грн. 00 коп.. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 вересня 2021 року цивільну справу прийнято в провадження судді Чайкіна І.Б. для подальшого розгляду. Представник позивача до суду не прибув, в матеріалах справи міститься письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленими належним чином, подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. В матеріалах справи міститься письмовий відзив та пояснення відповідача та його представника в якому зазначається, що заперечують факт отримання грошових коштів у розмірі 1200 гривень по договору позики. Вказав, що ніякого договору з позивачем в електронній формі не укладав. Матеріали справи не містять належних доказів перерахування йому на картку 1200 гривень. Звернув увагу, що грошові кошти перераховані 13.10.2021 року, а договір позики укладено 14.10.2021 року. Наполягали, що відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі N 444/9519/12. провадження N 14-10цс18. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правилами ч. 1 ст. 626 ЦК України закріплено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом встановлено, що 14.10.2016 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] укладено договір позики № 81042 в електронній формі. Відповідно до умов якого ТОВ «ВЕЛЛФІН» надає відповідачу грошові кошти в сумі 1200 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Позика надається строком на 30 днів (а.с. 21-25). Відповідно до графіку розрахунку до договору позики № 81042 від 14.10.2016 року датою погашення договору є 13.11.2016 року та станом на цей день зобов`язання відповідача [PERSON] щодо сплати коштів складає 1200 грн. 00 коп. - сума по договору та 380 грн. 60 коп. - сума до сплати процентів. Отже, загальна сума заборгованості за період дії договору позики нарахована позивачем складає 1580 грн. 60 коп. ( а.с. 24 зворотній). З наданої довідки заборгованості вбачається, що станом на 12.11.2019 року ТОВ «ВЕЛЛФІН» нарахована [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 51 524, 00 гривень, що складається з: основного боргу - 1200, 00 грн., заборгованість за відсотками - 12 875, 00 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 37 449, 00 грн. ( а.с. 26). Стаття 631 ЦК України Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Таких положень вищезазначений договір позики не містить. Також, судом встановлено, що між позивачем ТОВ «ВЕЛЛФІН» та ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» 18.05.2016 року укладено договір про організацію переказу грошових коштів №ВП-180516-3 (а.с. 25-27), предметом якого є організація та здійснення переказу грошових коштів Фінансовою компанією на користь Кредитної установи по трансакціях, що ініціюються клієнтами-держателями електронних платіжних засобів з використанням електронних способів обробки платежів на підставі укладених з кредитною установою угод; організація та здійснення переказів грошових коштів від кредитної установи на банківські картки клієнтів (для видачі кредитів або позик). Разом з тим, Договір позики № 81042 від 14.10.2016 року не містить умов про перерахування суми позики у визначеному розмірі 1200 грн. на дату його укладання, на картковий рахунок відповідача з боку ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ». У відповідності до позиції позивача та повідомлення платіжної системи на картковий рахунок [PERSON] 13.10.2016 року було перераховано 1200 гривень, тобто до підписання та акцепту договору позики ( а.с. 27). Жодного іншого доказу на підтвердження перерахування позивачем чи ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яке надає позивачеві технічну можливість для проведення операцій, на банківський рахунок, вказаний відповідачем, грошових коштів в сумі 1200 грн., тобто суми позики за Договором позики № 81042 від 14.10.2016 року матеріали справи не містять. Проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства), та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами у самому договорі). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1049 ЦК України). Судом встановлено, що відповідачем на сайті позивача заповнено заявку на отримання позики. Заявка про отримання позики не містить положень щодо строку дії договору, відсотків та інш. (а.с. 17-20). На підставі наведеного, виходячи із принципів об`єктивності, реальності і справедливості, суд вважає за необхідне стягненню з відповідача на користь позивача сума заборгованості за основним боргом у розмірі - 1200 грн.. У відповідності до приписів статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрат у розмірі частки задоволених позовних вимог, що становить (1921,00 грн. (судовий збір сплачений за подання позовної заяви) х 2,33 % (задоволені позовні вимоги у відсотковому співвідношенні) = 44 грн. 76 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: partial