Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

представник позивача, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що згідно кредитного договору від 23 липня 2013 року не відновлюваної кредитної лінії № 47/1/230713, укладеного між публічним акціонерним товариством «БМ Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Данверс», останньому надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, платності та цільового користування грошові кошти в сумі 174440 грн. зі сплатою 22,%% річних за користування кредитом та комісійної винагороди в порядку та на умовах, визначених договором, з кінцевим терміном повернення до 31 липня 2016 року. В якості забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором 23 липня 2013 року між акціонерним товариством «БМ Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно з умовами якого останній поручається перед кредитором за своєчасне та повне виконання боржником зобов»язання за кредитним договором. Крім того між кредитором та позичальником з метою забезпечення виконання грошових зобов»язань, 23 липня 2013 року укладено договір застави обладнання для автосервісу. Позичальник зобов'язання належним чином не виконав, в зв'язку з чим станом на 30 липня 2014 року виникла заборгованість в розмірі 210 054, 46 грн. Просить позов задоволити та стягнути з відповідачів у солідарному порядку на користь банку борг за кредитним договором та судові витрати. Також просить звернути стягнення на предмет застави. Відповідачі будучи неодноразово повідомленими по останньому відомому місцю проживання/знаходження про час та місце розгляду справи, втому числі через засоби масової інформації, в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд до відома не поклали. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 липня 2013 року між «БМ Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Данверс» укладено кредитний договір не відновлюваної кредитної лінії № 47/1/230713, згідно якого товариству надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, платності та цільового користування грошові кошти в сумі 174440 грн. зі сплатою 22,%% річних за користування кредитом та комісійної винагороди в порядку та на умовах, визначених договором, з кінцевим терміном повернення до 31 липня 2016 року. Згідно з п. 1.2. кредитного договору кредит видається з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника а акціонерному товаристві «БМ Банк» в безготівковій формі у вигляді не відновлювальної кредитної лінії для придбання станції технічного обслуговування автомобілів. Проте позичальник протягом дії кредитного договору систематично порушував його умови, внаслідок чого станом на 30 липня 2014 року виникла заборгованість в сумі 210054,46 грн., з яких : 128270 грн. - строкова сума заборгованості за кредитом, 41040 - прострочена сума заборгованості за кредитом, 4337,12 грн. - строкові проценти за користування кредитом, 31054,36 грн. - прострочені проценти за користування кредитом, 84,66 грн. - строкова заборгованість по комісії, 677,28 грн. - прострочена комісія, 4591,04 грн. - пеня. Підпунктом 2.1.3 кредитного договору передбачено, що будь-яке невиконання позичальником зобов»язання у строк, визначений договором, надає банку право вимоги дострокового повернення кредиту, про що банк направляє позичальнику повідомлення у порядку визначеному п.п. 2.3.2 цього договору. Підпунктом 6.6.6. кредитного договору передбачена можливість банку нараховувати пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення у разі порушення позичальником взятих на себе зобов2язань по поверненню суми кредиту, своєчасній сплаті процентів за користування кредитом та комісійних винагород у визначені договором строки. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 625 ЦК України зазначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. В силу ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 23 липня 2013 року між позичальником та [PERSON] укладено договір поруки, згідно з умовами якого останній поручається перед кредитором за своєчасне та повне виконання боржником зобов»язання за кредитним договором. Згідно з пунктом 1.2. вищезазначеного договору поруки поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Відповідно до п. 3.1. цього договору поручитель відповідає за кредитними зобов»язаннями у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, комісії, спліту неустойки, а також за відшкодування збитків, завданих кредитору невиконанням або неналежним виконанням боржником умов кредитного договору. У п. 2.5. договору поруки зазначено, що поручитель зобов'язується протягом п'яти календарних днів з моменту отримання повідомлення кредитора або боржника погасити несплачену заборгованість. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно з ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Того ж дня у якості забезпечення виконання грошових зобов»язань, між банком та позичальником у особі директора [PERSON] укладено договір застави обладнання для автосервісу. Підпунктом 3.1.3 договору застави передбачено право позивача звернути стягнення на предмет застави та реалізувати в порядку передбаченому цим договором випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов»язань за кредитним договором. У відповідності до п. 6.1. договору застави, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у випадку, якщо у момент настання строку платежу Зобов'язання (або відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання заставодавцем будь-якого з своїх обов'язків, передбачених цим договором та/або кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій або завірень, наданих заставодавцем у відповідності з цим Договором, виявиться (стане) недійсною. Заставодержатель, згідно п. 6.4. - 6.6 договору застави, має право звернути стягнення на Предмет застави будь-яким способом, не забороненим законодавством, в тому числі на підставі рішення суду чи на підставі виконавчого напису нотаріуса у встановленому чинним законодавством України та цим Договором порядку. Частиною 1 ст. 548 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Згідно ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про заставу», застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, в силу якого кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Стаття 589 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Таке ж правило зафіксоване в ст. 19 Закону України «Про заставу» У відповідності до приписів ст. 20 Закону України «Про заставу» та ст. 590 Цивільного кодексу України, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 592 Цивільного кодексу України передбачено, що заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет застави. Виходячи із вищенаведеного та зважаючи на те, що відповідачі знали про факт виникнення заборгованості перед банком, оскільки останній повідомляв їх про цей факт письмово, та їх небажання належно виконати взяті на себе договірні зобов'язання, суд вважає, що з них слід стягнути суму заборгованості у солідарному порядку та звернути стягнення на предмет застави. На підставі наведеного та ст.ст. 526, 536, 546, 548-549, 553-554, 589-590, 592, 611, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved