Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль» (далі по тексту [PERSON]) звернулося до суду із вищезазначеним позовом, в якому вказувало, що 18 червня 2007 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» (правонаступником якого є позивач) та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/0021/81/40224 відповідно до умов якого, [PERSON] надав відповідачу кредит в сумі 20 300 доларів США, а відповідач у свою чергу зобов'язався повернути його позивачеві з урахуванням кредитних відсотків відповідно до складеного графіку погашення заборгованості терміном до 17 червня 2027 року. На забезпечення виконання кредитного договору, 20 червня 2007 року [PERSON] уклав договір поруки із [PERSON] та [PERSON] Через те, що відповідач [PERSON] на порушення умов кредитного договору свої зобовязання щодо своєчасного повернення отриманого кредиту та сплатити відсотків не виконує, [PERSON] просив суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку 15328,58 доларів США, еквівалент на день звернення до суду 433664 грн. 20 коп., та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, проте, згідно поданої заяви просив суд розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов визнав частково та у своєму поясненні послався на те, що [PERSON] приходиться йому рідним сином. Дійсно, [PERSON] кредит було отримано, свідком чого був сам, так як тоді Банком із ним було укладено договір поруки. Через подорожчання долара та відсутності роботи в сина, останній не має можливості сплачувати кредит в розмірі встановленого наразі Банком. Сам він є особою похилого віку, часто хворіє та погасити кредит отриманий сином не в змозі. По мірі можливостей буде сплачувати Банкові кошти на погашення кредиту. Представник відповідача [PERSON] підтримав пояснення відповідача [PERSON] та просив суд при ухваленні рішення відрахувати строк позовної давності щодо поручителя [PERSON], так як Банком із [PERSON] 13 листопада 2013 року було укладено додаткову угоду, а відтак річний строк позовної давності щодо пені повинен обраховуватися саме з цього часу. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] будучи належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явилися без поважних причин, оскільки про їх існування наявність суду не повідомлено на момент розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що 18 червня 2007 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» в особі начальника Герцаївського відділення ЧОД ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/0021/81/40224, згідно умов якого банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 20300 доларів США у тимчасове користування на умовах повернення, а останній зобовязався щомісячно, у строки встановлені Графіком погашення заборгованості, що є невідємною частиною кредитного договору, вносити кошти на свій поточний рахунок у сумі достатній для сплати чергового ануїтентного платежу в рахунок погашення Кредиту та інші платежі в строки встановлені Договором, що підтверджується наданим суду кредитним договором (а.с.6-10). На забезпечення виконання кредитного договору від 18 червня 2007 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» 20 червня 2007 року було укладено договір поруки з [PERSON] (а.с.21-23) та [PERSON] (а.с.25-27). Згідно п.п. 1.2,1.5.1,2.2,2.4,3.1,4.1 вказаних договорів поруки, поручителі поручаються перед банком за належне виконання [PERSON] зобовязань які витікають з вищезазначеного кредитного договору від 18 червня 2007 року, а саме, повернення останнім суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, можливих штрафних санкцій та інших платежів передбачених Договором та нарівні із позичальником, тобто [PERSON] виступають перед банком як солідарні боржники (а.с. 21-27). Статтею 1050 ЦК України передбачено, що в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому. Як встановлено судом, в період дії кредитного договору відповідач [PERSON] не дотримувався його умов та станом на 24 лютого 2015 року року, останній згідно розрахунку позивача має заборгованість перед банком на суму 15328,58 доларів США з них: 13109,90 доларів США - заборгованість по кредиту, 592,06 доларів США - прострочення заборгованість по кредиту, 1113,15 доларів США - заборгованість по відсоткам, 1105,53 доларів США - нарахована пеня за несвоєчасне виконання грошових зобовязань (а.с.31). Пленум Верховного Суду України у п.14 постанови №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» зазначив, що законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Відтак, оскільки станом на 19 червня 2015 року, тобто день ухвалення рішення офіційний курс долара США по відношенню до української гривні Національним банком України встановлено на рівні 21,3291 грн., то сума боргу за означеним кредитним договором складає 326 944 грн. 82 коп. (15328,58 х 21,3291 = 326\~944,82). Оскільки на день розгляду справи з боку відповідачів не надано доказів виконання їх обов'язку в частині погашення заборгованості по кредитному договору, то вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором є обґрунтовані та підлягають задоволенню. Доводи представника відповідача [PERSON] про те, що річний строк позовної давності щодо пені відносно відповідача [PERSON] повинен обраховуватися з 13 листопада 2013 року день укладення Банком із [PERSON] додаткової угоди не заслуговують на увагу, оскільки відповідач [PERSON] 02 вересня 2014 року здійснив останній платіж по кредиту, а тому [PERSON] звернувся до суду в межах строку позовної давності. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені судові витрати позивача у розмірі 1820 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved