Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

Прокурор вказує на те, що рішенням Ковельського міськрайонного суду від 19.11.2019 задоволено позовну заяву Ковельської місцевої прокуратури до Ковельської міської ради, [PERSON] про визнання незаконним та скасування пункту 1 рішення Ковельської міської ради від 24.11.2016 № 16/48, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, скасування рішення про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки та зобов`язання її звільнення. Стягнуто на користь Прокуратури Волинської області з Ковельської міської ради та [PERSON] судові витрати у розмірі 6400 грн., у рівній частині з кожного. Постановою Волинського апеляційного суду від 12.02.2020 рішення суду першої інстанції залишено без змін. Постановою Верховного Суду України від 01.09.2020, рішення Ковельського міськрайонного суду від 19.11.2019 та постанову Волинського апеляційного суду від 12.02.2020 в даній справі залишено без змін. Справа розглядалась судами неодноразово. Під час ухвалення рішення у справі судом першої інстанції не розподілено судові витрати у розмірі 9600 грн., сплачені прокуратурою Волинської області за подання апеляційної скарги на попередніх етапах розгляду справи. Прокурор просив ухвалити додаткове рішення у справі та стягнути з [PERSON] та Ковельської міської ради у рівних частинах судові витрати у справі в сумі 9600 грн. Заява слід задовольнити частково. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Судом при ухваленні рішення не вирішено питання щодо розподілу усіх понесених судових витрат. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20.04.2018 у цивільній справі в позові прокурора було відмовлено. Постановою апеляційного суду Волинської області від 03.07.2018 вказане рішення було скасовано, позов задоволено повністю. Стягнуто з Ковельської міської ради та [PERSON] на користь прокуратури Волинської області по 8000 грн. з кожного витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги. Постановою Верховного Суду зазначені рішення судів були скасовані, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції від 03.07.2018, [PERSON] на виконання рішення суду сплатив судовий збір в сумі 8000 грн., що стверджується постановою про закінчення виконавчого провадження. З заявою про поворот виконання рішення [PERSON] не звертався. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19.11.2019, позов задоволено повністю. Було стягнуто з Ковельської міської ради, [PERSON] на користь Прокуратури Волинської області судові витрати в сумі 6400 (шість тисяч чотириста) грн., у рівній частині з кожного. Однак, суд не вирішив питання про стягнення 9600 грн., сплачених прокурором за подання апеляційної скарги. Тобто, всього з відповідачів мало було стягнуто 16000 грн. судових витрат (6400 + 9600), по 8000 грн. з кожного. [PERSON] свою частку судових витрат в сумі 8000 грн. позивачу сплатив. Тому, рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19.11.2019 має виконуватись лише в частині стягнення 3200 грн. з Ковельської міської ради. В частині стягнення з [PERSON] 3200 грн. судових витрат вказане рішення виконане. [PERSON] також сплатив позивачу свою частку судових витрат, понесених останнім за подання апеляційної скарги в сумі 4800 грн. (9600 грн. : 2). Тому, підстави для стягнення з [PERSON] вказаної частки відсутні. В той же час, з Ковельської міської ради, на додаток до вже присудженої до стягнення з неї суми судових витрат в сумі 3200 грн., слід ще стягнути в користь позивача ще 4800 грн. Всього стягнута з Ковельської міської ради сума судових витрат складатиме 8000 грн. (3200 + 4800).

Outcome: approved