Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

Представник позивача Седляров В.С, звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти у сумі 18665,92 гривень з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у сумі 563,55 гривень, а також трьох відсотків річних від простроченої суми у розмірі 781,43 гривня, а всього стягнути 20010,90 гривень. В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.10.2018 у справі №335/8532/18 з позивача на користь відповідача стягнуто нараховану, але не виплачену заробітну плату у сумі 74313,93 гривні без урахування прибуткового податку з громадян й інших обов`язкових платежів, середню заробітну плату за затримку розрахунку по заробітній платі при звільненні за період з 06.07.2018 до 18.10.2018 у сумі 31447,67 гривень та витрати на правничу допомогу у сумі 2400 гривень. Крім цього, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14.01.2019 у справі № 335/12565/18 на користь відповідача стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 19.10.2018 до 22.11.2018 включно, у сумі 10769,75 гривень, яка включає податки та збори. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.07.2019 у справі № 335/5073/19 на користь відповідача стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 23.11.2018 до 27.02.2019 включно, у сумі 4398,98 гривень, з подальшим утриманням обов`язкових платежів та витрати на правничу допомогу у сумі 1500,00 гривень. На виконання судових рішень позивач на протязі вересня 2018 року, січня-лютого 2019 року самостійно сплатило відповідачу 33791,81 гривню. На виконання судових рішень Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України платіжними дорученнями № 2497 від 04.03.2019 на суму 95646,43 гривень, № 1650 від 04.04.2019 на суму 8669,64 гривень було стягнуто з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь [PERSON] грошові кошти. Вказані стягнення проведені Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вже після оплати ПАТ «Запоріжжяобленерго» заборгованості із зарплати та у розмірі більшому, ніж належить, адже воно здійснено без утримання податку на доходи фізичних осіб у розмірі 18% і військового збору у розмірі 1,5%. В результаті примусового стягнення грошових коштів, проведеного органом державної виконавчої служби без будь-якої участі ПАТ «Запоріжжяобленерго», [PERSON] без достатньої правової підстави отримав зайві грошові кошти у вигляді заробітної плати та належних до утримання ПАТ «Запоріжжяобленерго» для перерахування до бюджету податків і зборів у загальній сумі переплати 18665,92 гривень. 22.04.2020 ПАТ «Запоріжжяобленерго» направило на адресу [PERSON] вимогу за № 010-010/6345 від 21.04.2020 про повернення безпідставно набутих грошових коштів сумі 18665,92 гривень, яка зі сторони останнього залишилася без виконання. У відзиві на позов відповідач [PERSON] позов не визнав. Вказав, що під час розгляду справи № 335/5073/19 судом була зменшена сума до стягнення за його вимогами до позивача на 24033,16 гривень, що було переплатою за попередніми судовими рішеннями. Також вважає, що стягнення заробітної плати за рішенням суду не підлягає оподаткуванню. Крім цього, у даному випадку не підлягають застосуванню вимоги ст. 625 ЦК України, оскільки правовідносини виникли з приводу виконання судових рішень. У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що його вимога про стягнення з відповідача грошових коштів ґрунтується на положеннях ст. 1212 ЦК України, оскільки зі стягнених на користь відповідача коштів не утримані податки, які в подальшому сплатив позивач, а отже вказані грошові кошти набуті ним без достатньої правової підстави. У зв`язку з цим підлягають застосуванню і норми ст. 625 ЦК України. У своїх поясненнях на позов представник третьої особи зазначив, що дії третьої особи по стягненню на користь відповідача грошових коштів, встановлених рішенням суду є такими, що відповідають діючому законодавству, оскільки порядок розподілу стягнутих з боржника за виконавчим провадженням грошових сум визначено Законом України «Про виконавче провадження», при цьому відрахування зі стягнутих рішенням суду сум будь-яких податків та зборів вищевказаними законом не передбачено, оскільки ці дії регулюються Податковим кодексом України. \~Ухвалою від\~11.09.2020\~відкрите провадження\~у справі.\~У судовому\~засіданні,\~розглянувши клопотання\~представника позивача\~про залучення\~до участі\~у справі\~як третьої\~особи,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~Офісу великих\~платників податків\~Державної податкової\~служби,на обліку в якому знаходиться ПАТ «Запоріжжяобленерго», суд відмовив у задоволенні клопотання, оскільки рішення у справі не може вплинути на права та обов`язки вказаної особи. Розглянувши клопотання відповідача про витребування у Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя справи № 335/5073/19, суд відмовив у його задоволенні, оскільки копія рішення у справі, в якій встановлені обставини, для підтвердження яких витребовувалась справа, долучена до матеріалів цієї справи. \~Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов та обставини, якими він обґрунтований підтримав. \~Відповідач [PERSON] у судове засідання 12.10.2020, 05.11.2020 та 26.11.2020 не з`явився, надав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з впровадженням карантину на території України, який продовжений до кінця 2020 року та неможливістю добратися до суду, побоюючись за своє здоров`я. Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, суд постановив залишити його без задоволення, оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» не було запроваджено змін до ст.210 ЦПК України щодо строків розгляду справи. Окрім того, нез`явлення у судове засідання відповідача, враховуючи доведення його позиції безпосередньо із відзиву на позов та не використання останнім можливості взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, зокрема, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, враховуючи приписи ч.4 ст.212 ЦПК України, а також достатність матеріалів справи необхідних для її судового розгляду, не перешкоджає розгляду справи по суті Представник третьої особи Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у судове засідання не з`явився, у поясненнях щодо позову просив розглянути справу за його відсутності. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.10.2018 у справі №335/8532/18 стягнуто з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 74313,93 гривень, без урахування прибуткового податку з громадян й інших обов`язкових платежів; середню заробітну плату за затримку у розрахунку по заробітній платі при звільненні за період 06.07.2018 по 18.10.2018 у розмірі 31447,67 гривень, та витрати на правничу допомогу у розмірі 2400 гривень, а всього у розмірі 108161,60 гривень. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14.01.2019 у справі № 335/12565/18 стягнуто з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 19.10.2018 по 22.11.2018 включно, у сумі 10769,75 гривень, яка включає податки та збори, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 3500 гривень. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.07.2019 у справі № 335/5073/19 стягнуто з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 23.11.2018 по 27.02.2019 у розмірі 4398,98 гривень, з подальшим утриманням обов`язкових платежів, та витрати на правничу допомогу у розмірі 1500 гривень, а всього у розмірі 5898,98 гривень. Також стягнутий з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 768,40 гривень. Також, вказаним рішенням встановлено, що внаслідок виконання рішення суду та проведення відповідачем виплат заборгованості із зарплати, виникла переплата грошових коштів [PERSON] на суму 24033,16 гривень, з чим погодився [PERSON] , внаслідок чого ціна позову була зменшена останнім з 28432,14 гривні до 4398,98 гривень. Відповідно до довідки-розрахунку від 27.08.2020 № 011-06/120 на виконання судового рішення у справі № 335/8532/18 ПАТ «Запоріжжяобленерго» на протязі вересня 2018 року, січня-лютого 2019 року самостійно сплатило відповідачу 33791,81 гривню. Також, за платіжним дорученням від 04.03.2019 № 2497 органом державної виконавчої служби відповідачу перераховано 95646,43 гривень на виконання вказаного судового рішення. Згідно з довідкою-розрахунком від 27.08.2020 № 011-06/121 на виконання судового рішення у справі № 335/12565/18 за платіжним дорученням від 04.04.2019 № 1650 органом державної виконавчої служби відповідачу перераховано 8669,64 гривень. Відповідно до вимоги ПАТ «Запоріжжяобленерго» від 21.04.2020 № 010-010/6345, направленої відповідачу [PERSON] 22.04.2020, позивач просив відповідача повернути безпідставно набуті грошові кошти у сумі 18665,92 гривень. Підставами позову є набуття відповідачем [PERSON] грошових коштів у сумі 18665,92 гривень за рахунок позивача ПАТ «Запоріжжяобленерго» без достатньої правової підстави. Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України щодо повернення майна, набутого без достатньої правової підстави, застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Аналіз статті 1212 ЦК України вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) - це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. З обов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Відповідно до частини шостої статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] набув грошові кошти на підставі рішень суду, відсутня одна з обов`язкових умов зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна - відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Крім цього, у\~статті 1215 ЦК України\~передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Згідно з частиною першою\~статті 1215 ЦК України\~не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презумуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Вказаний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постановах Верховного Суду:\~від 28 березня 2018 року у справі № 173/166/17, від 25 квітня 2018 року у справі № 524/2029/17, від 20 червня 2018 року у справі № 501/2500/15 від 26 червня 2018 року у справі № 174/404/16-ц. У частині четвертій\~статті 263 ЦПК України\~визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд встановив, що за рішеннями судів з позивача на користь відповідача була стягнута заробітна плата. Присуджена до стягнення заробітна плата була виплачена відповідачу без утримання податків і зборів. Відповідно до пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Таким чином, обов`язок щодо оподаткування стягнутих на користь відповідача [PERSON] сум покладався саме на позивача ПАТ «Запоріжжяобленерго». Докази набуття відповідачем [PERSON] заробітної плати у сумі 18665,92 гривень в результаті рахункової помилки з боку позивача і недобросовісності з боку відповідача суду не надані. За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи відмову у задоволенні позову, судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed