Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Представник позивача Поплавська О.В. звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього заборгованість за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу в розмірі 22664 гривні 35 копійок та судовий збір в розмірі 2102 гривні 00 копійок. Свої вимоги мотивує тим, що 18 вересня 2018 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10015/0401 філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (з 15 липня 2019 року - Акціонерне товариство Державний ощадний банку України) та [PERSON] на підставі Заяви про приєднання №529248316 укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу. Відповідно до п.п. 3.4.1.-3.4.2. заяви про приєднання, банком відкрито [PERSON] поточний рахунок № [NUMBER] в гривні України на умовах тарифного пакету «Мій комфорт» та надав платіжну картку і пін-конверт до неї. Пунктами 6.2.-6.6.1. заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії, яка є складовою Заяви про приєднання передбачено, що [PERSON] надається кредит на споживчі потреби у національній валюті шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на його рахунок № [NUMBER] у сумі 18400 гривень з можливим подальшим збільшенням до 250000 гривень на строк 60 місяців з можливим продовженням на той самий строк. Строк кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін, кредит продовжується на строк дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 38% річних та сплачується щомісячно. Однак, відповідач не виконував умови договору, тобто не сплачував кожного місяця обов`язковий мінімальний платіж та не повернув кредит у встановлені строки, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 22664 гривні 35 копійок. Що й стало підставою для звернення представника позивача до суду з вказаним позовом. В судове засідання представник позивача не з`явився. Надав суду заяву в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги позивача та просить розглянути справу за відсутністю представника банку. Не заперечує щодо розгляду справи у заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення з його підписом, який засвідчує отримання ним судової повістки. Причини неявки суду не повідомив. Пунктом 1 частини 3 статті 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи (ч. 1 ст. 42 ЦПК України). Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ч. 1 ст. 48 ЦПК України). Враховуючи, що відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про судове засідання, відзиву на позовну заяву не надав, в судове засідання не з`явився та не повідомив причини неявки, суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без повідомлення причини, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Враховуючи, що представник позивача не заперечує щодо розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку. Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач 18 вересня 2018 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10015/0401 філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (з 15 липня 2019 року - Акціонерне товариство Державний ощадний банку України) та [PERSON] на підставі Заяви про приєднання №529248316 укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (а.с.16-17). Відповідно до п.п. 3.4.1.-3.4.2. заяви про приєднання, банком відкрито [PERSON] поточний рахунок № [NUMBER] в гривні України на умовах тарифного пакету «Мій комфорт» та надав платіжну картку і пін-конверт до неї. Пунктами 6.2.-6.6.1. заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії, яка є складовою Заяви про приєднання передбачено, що [PERSON] надається кредит на споживчі потреби у національній валюті шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на його рахунок № [NUMBER] у сумі 18400 гривень з можливим подальшим збільшенням до 250000 гривень на строк 60 місяців з можливим продовженням на той самий строк. Строк кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін, кредит продовжується на строк дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 38% річних та сплачується щомісячно. Відповідно до пункту 6.1. заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії, підписанням цієї заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії, клієнт погоджується на одержання кредиту та з умовами користування кредитом відповідно до умов Договору, та підтверджує укладення між ним та банком Кредитного договору. Однак відповідач не виконував умови договору, тобто не сплачував кожного місяця обов`язковий мінімальний платіж, у зв`язку з чим виникла заборгованість за наданим кредитом. Згідно наданого розрахунку, заборгованість відповідачки за вказаним кредитним договором станом на 27 липня 2020 року складає 22664 гривні 35 копійок (а.с. 21-24) в тому числі : прострочений основний борг по кредиту - 16497 гривень 47 копійок; відсотки за користування кредитом - 4286 гривень 77 копійок; заборгованість за РКО - 65 гривень 78 копійок; загальна сума нарахованої пені - 832 гривні 79 копійок; 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 406 гривень 42 копійки; 3 % річних за несвоєчасне погашення пені - 123 гривні 52 копійки; інфляційні витрати за несвоєчасне погашення основного боргу - 347 гривень 70 копійок; інфляційні витрати за несвоєчасне погашення відсотків - 103 гривні 90 копійок. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного Кодексу України. Зобов`язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов`язання наступають правові наслідки, установлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Всі умови договору з моменту його підписання стають однаково обов`язковими для виконання сторонами. Як передбачено ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З вищенаведеного випливає, що позивач та відповідач, підписавши договір встановили факт досягнення згоди між собою, щодо всіх істотних умов кредитного договору. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за Кредитним договором Банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки, за частиною 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Крім того, ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір в розмірі 2102 гривні 00 копійок, що підтверджується оригіналом платіжного доручення № PROM0BSCYO від 20 серпня 2020 року (а.с.1). Таким чином, враховуючи, що відповідач кошти отримав, але своїх зобов`язань за договором належним чином не виконав, суд вважає, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 22664 гривні 35 копійок, судовий збір в розмірі 2102 гривні 00 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved