Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 17 січня 2008 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» (далі банк або позивач), та фізичною особою [PERSON] (далі позичальник або відповідач) було укладено Кредитний договір № 3279-017/08Р (далі Кредитний договір), за умовами якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 11720 доларів США для своєчасної оплати останнім вартості автомобіля, що купується за договором купівлі-продажу № 514408-86 від 09.01.2008 року, та сплати страхових платежів за договорами страхування автомобіля. Умовами кредитного договору встановлено, що кредит надається позичальникові строком з 17.01.2008 року до 17.01.2015 року зі сплатою 11,99% річних. Кредитним договором передбачено, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 140 долари США щомісяця до 10-го числа наступного місяця. Відсотки за користування кредитом відповідно до умов Кредитного договору підлягають сплаті позичальником щомісяця, у строк до 10-го числа місяця, наступного за місяцемнарахування відсотків, а також у момент припинення дії Кредитного договору, зазначеного в Кредитному договорі. Проте, після закінчення строку повернення кредиту станом на 17 червня 2015 року відповідачем неналежним чином виконуються зобов'язання за Кредитним договором щодо сплати щомісячних внесків за кредитом та процентів за користування кредитом, внаслідок чого утворилась заборгованість у загальному розмірі 15831,26 долар США, у тому числі: - заборгованість за кредитом: 8253,03 доларів США; - заборгованість за процентами: 2387,14 доларів США; - неустойка (пеня) за кредитом: 4293,86 долар США; - неустойка (пеня) за процентами: 897,23 доларів США. Кредитним договором передбачено, що за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування коштами позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної умовами Кредитного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. Відповідно до діючого законодавства України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Представник позивача у судове засідання не зявився, про те надав клопотання до суду про слухання справи у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату слухання справи був повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не надавав, про причини неявки не повідомляв. Суд визнає його неявку з неповажних причин, також приймаючи до уваги згоду позивача, судом відповідно до вимог ст.224 ЦПК України 15 лютого 2016 року було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України - уразі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу. Дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ст. 60 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ст. 11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитом підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Судом встановлено наступне, що 17 січня 2008 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та фізичною особою [PERSON] дійсно було укладено Кредитний договір № 3279-017/08Р, за умовами якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 11720 доларів США для своєчасної оплати останнім вартості автомобіля, що купується за договором купівлі-продажу № 514408-86 від 09.01.2008 року, та сплати страхових платежів за договорами страхування автомобіля. Право банку на здійснення банківських кредитних операцій з розміщення іноземної валюти на валютному ринку України підтверджується банківською ліцензією № 7, виданою Національним банком України 03 грудня 2001 року, на право здійснювати банківські операції, визначені частиною першою та пунктами 5-11 частини другої статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»; дозволом № 7-1 від 03 грудня 2001 року на право здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 частини другої та частиною четвертою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» згідно з додатком до дозволу № 7-1 від 03 грудня 2001 року. Згідно з пунктом 4.1. Кредитного договору видача кредиту здійснюється шляхом видачі грошових коштів з каси банку після укладання договору застави і надання позичальником документа, що підтверджує страхування заставленого майна на користь банку. Відповідне зобов'язання було виконано позивачем 17 січня 2008 року, що підтверджується доданою до позову заявою на видачу готівки № 1 від 17 січня 2008 року. Пунктом 1.2. Кредитного договору встановлено, що кредит надається позичальникові строком з 17.01.2008 року до 17.01.2015 року зі сплатою 11,99% річних. Пунктом 4.4. Кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 140 долари США щомісяця до 10-го числа наступного місяця. Відсотки за користування кредитом відповідно до пункту 4.5. Кредитного договору підлягають сплаті позичальником щомісяця (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) у строк до 10-го числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також у момент припинення дії Кредитного договору, зазначеного в пункті 1.2. Кредитного договору. Проте, після закінчення строку повернення кредиту станом на 17 червня 2015 року відповідачем неналежним чином виконуються зобов'язання за Кредитним договором щодо сплати щомісячних внесків за кредитом та процентів за користування кредитом, внаслідок чого утворилась заборгованість у загальному розмірі 15 831,26 долар США, яка складається з наступного:*заборгованість за кредитом - 8 253,03 доларів США; *заборгованість за процентами - 2 387,14 доларів США; *неустойка (пеня) за кредитом 4 293,86 долар США; *неустойка (пеня) за процентами - 897,23 доларів США, що підтверджується доданим до позову детальний розрахунком заборгованості. Пунктом 10.1 Кредитного договору передбачено, що за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування коштами позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної в пункті 1.2. Кредитного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192, частина третя статті 533 Цивільного кодексу України; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»). Оскільки виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, то разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором чи проценти на банківський вклад (статті 1054, 1061 Цивільного кодексу України) в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима. Застосовуючи норми матеріального права, суд виходить з такого. Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже між Позивачем та Відповідачем виникли кредитні правовідносини та взаємні права та обовязки, що сторонами не оспорюються. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику у строк - та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов. визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), згідно з ст. 514 вказаного кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. В судовому засіданні встановлено, що між Відповідачем та Позивачем склалися договірні відносини, свої зобовязання Відповідач перед Позивачем порушив, та Позивачем доведено в судовому засіданні право на позовні вимоги та порушення своїх прав, які Відповідачем в свою чергу визнаються. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до матеріалів справи Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір за розгляд справи у розмірі 243,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням, доданим до матеріалів справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягають судові витрати: судовий збір в розмірі 243,60 грн. понесені Позивачем при звернені до суду з даним позовом, що підтверджується платіжним дорученням. Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилався Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України.

Outcome: approved