Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості\~за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 13.07.2015 у розмірі 38528,59 грн., посилаючись на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 13.07.2015 [PERSON] отримала кредит в сумі 8972,01 грн. на строк 12 місяців з 13.07.2015 по 31.07.2016 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (Щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими АТ КБ «ПРИВАТБАНК» «Умовами та правилами», «Тарифами» становить між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. У порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору, станом на 20.07.2020 у нього виникла заборгованість в сумі 38528,59 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 8972,01 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 4286,52 грн., заборгованості за пенею 19392,57 грн. та штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди 5877,49 грн. Таким чином представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 38528,59 грн. та сплачену суму судового збору 2102 грн. Ухвалою суду від 30 вересня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Сторони належним чином повідомлені про те, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження з їх викликом. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином, у заяві просив слухати справу у відсутність представника, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином, відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не відомі. Суд вважає, що відповідач не з`явився до суду без поважних причин, не подав відзиву, тому, за відсутності заперечень позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. У зв`язку з викладеним, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 13.07.2015 [PERSON] отримала кредит в сумі 8972,01 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,833% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (Щомісячний платіж) в сумі 789,34 грн. для погашення заборгованості за Кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими АТ КБ «ПРИВАТБАНК» «Умовами та правилами», «Тарифами» становить між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. У порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язання\~за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору, згідно наданого позивачем розрахунку станом на 20.07.2020 у нього виникла заборгованість в сумі 38528,59 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 8972,01 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 4286,52 грн., заборгованості за пенею 19392,57 грн. та штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди 5877,49 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному\~або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду,\~а також\~усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). В порушення зазначених норм закону\~та умов договору відповідач [PERSON] зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, оскільки не надала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями відповідно до умов Договору, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 8972,01 грн., за відсотками - 4286,52 грн. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Дотепер, як випливає з позову, заборгованість за кредитом не погашена. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи та в межах заявлених нею вимог. Враховуючи наведене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у розмірі 8972,01 грн. за відсотками 4286,52 грн. та штрафу передбаченого п. 2.2 Генеральної угоди в межах заявлених вимог в розмірі 5877,49 грн. доведені та підлягають задоволенню, оскільки Генеральну угоду особисто підписав відповідач. Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за пенею у розмірі 19382,57 суд зазначає наступне. Позивач посилається на ст. 634 ЦК України, як на підставу виникнення договірних відносин з відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Умови договору приєднання повинні бути зрозумілі, доведені до відома споживачів, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на положення статей 633, 634 ЦК України, суд вважає, що відповідач приєднується лише до тих умов, з якими ознайомлений під підпис в день укладення договору. В заяві позичальника від 08.02.2006, яку підписав відповідач, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді пені за порушення зобов`язання. Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості з наданого кредиту, просив також, крім тіла кредиту стягнути і заборгованість за пенею. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі її розмір і порядок нарахування, позивач, крім власного розрахунку заборгованості, посилався на Витяг з Тарифів, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку як невід`ємних частин спірного договору. Однак, позивачем не надано підтверджень, що саме ці Тарифи, Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву від 08.02.2006 та Генеральну угоду від 13.07.2015, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів містили умови, зокрема, щодо сплати заборгованості за пенею, та, саме у зазначеному в цих документах розмірах і порядках нарахування. Суд вважає, що\~роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки повністю залежить від волевиявлення і дій банку, який може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За вимогами ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві та Генеральній угоді домовленості сторін про сплату неустойки за несвоєчасне погашення кредиту, надані позивачем Витяг з Тарифів, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку\~не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Суд вважає, що відсутні підстави вважати, що сторони в письмовому вигляді обумовили ціну договору, яка передбачає відповідальність за порушення термінів виконання договірних зобов`язань у вигляді заборгованості за пенею. Надані позивачем Витяг з Тарифів, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані відповідачем, та якщо ці умови прямо не передбачені в заяві та Генеральній угоді, які безпосередньо підписані [PERSON] і лише цей факт може свідчити про прийняття відповідачем запропонованих умов та приєднання як другої сторони договору. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17. Суд вважає, що оскільки позивачем не доведено, що сторони обумовили в письмовому вигляді вид та розмір відповідальності за порушення строків виконання зобов`язань у вигляді заборгованості за пенею вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають. Тому суд відмовляє в задоволенні вимог позивача щодо стягнення заборгованості за пенею у розмірі 193925,57 грн. Враховуючи вищевикладене, стягненню з відповідача підлягає заборгованість за кредитом в сумі 19136,02 грн. Відповідно до ст. ст.\~141 ЦПК України\~з відповідача необхідно стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам 1044 грн.

Outcome: partial