Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

Представник позивачів [PERSON] та [PERSON] - адвокат Штендер М.В. звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що після смерті [PERSON] , котра померла [INFO] , залишилось спадкове майно право на земельну ділянку (середню земельну частку) площею 1,93 в ум.ка.га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на території Поповицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Шегинівська сільська рада Мостиського району Львівської області), відповідно до Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №5824, виданого Поповицькою сільською радою Мостиського району Львівської області 16.05.1997р., зареєстрованого у книзі видачі (реєстрації) сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за №433. Вказує, що спадщину після смерті останньої у встановленому законом порядку прийняла спадкоємець за заповітом - її дочка [PERSON] , факт прийняття нею спадщини стверджується спільним проживанням із спадкодавцем на час її смерті. Покликається на те, що [INFO] померла [PERSON] . До складу спадщини, яка відкрилась внаслідок її смерті, входить право на вищевказану спірну земельну ділянку (середню земельну частку) на території Поповицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Шегинівська сільська рада Мостиського району Львівської області), яку остання успадкувала після смерті своєї матері [PERSON] . Спадкодавець [PERSON] за життя всім своїм майном не розпорядилася, заповіту не\~склала.Покликається на те, що позивачі [PERSON] \~та [PERSON] як спадкоємці першої черги спадкування за законом у встановленому законом порядку прийняли дану спадщину, факт прийняття ними (позивачами) спадщини стверджується своєчасним зверненням до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Зазначає, що через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на зазначену спірну земельну ділянку (середню земельну частку) позивачі позбавлені можливості реалізувати та оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. З огляду на наведені обставини, просить суд ухвалити рішення, яким визнати за кожним з позивачів ( [PERSON] та [PERSON] ) право на 1/2 частку спірної земельної ділянки (середньої земельної частки), в порядку спадкування за законом після смерті їхньої матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивачі [PERSON] та [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилися, однак в матеріалах справи міститься ордер про надання правової допомоги, згідно якого їх інтереси представлятиме представник адвокат Штендер М.В. Також в матеріалах справи міститься заява адвоката Штендера М.В., в якій такий зазначає, що підтримує позовні вимоги своїх довірителів, просить розглядати справу за наявними матеріалами та без його (представника) участі. Представник відповідача Шегинівської сільської ради Мостиського району Львівської області в судове засідання не з`явився, проте подав заяву, в якій зазначив, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог, пред`явлених позивачами [PERSON] та [PERSON] , просить розглядати дану цивільну справу у його відсутності. Представник третьої особи Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області в судове засідання не з`явився, проте надіслав заяву-повідомлення №01-16/109 від 19.05.2021р.; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 17.05.2021р. №64743089, згідно якої спадкова справа після смерті [PERSON] , котра померла [INFO] в нотаріальній конторі не заводилась; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 17.05.2021р. №64743096, з якої слідує, що спадкодавцем [PERSON] за життя складено заповіт, посвідчений 31.07.1996р. в Поповицькій сільській раді Мостиського району Львівської області. Просив розглядати дану справу у його (представника) відсутності. Третя особа - приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Пилюх Галина Романівна в судове засідання не з`явилася, проте надіслала копію спадкової справи №8/2019, заведеної 13.02.2019р. після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Просила розглядати дану справу у її відсутності, вирішення даної справи поклала на розсуд суду. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Судом встановлено, що [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] . До складу даної спадщини входить право на земельну ділянку (середню земельну частку) площею 1,93 в ум.ка.га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на території Поповицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Шегинівська сільська рада Мостиського району Львівської області), відповідно до Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №5824, виданого Поповицькою сільською радою Мостиського району Львівської області 16.05.1997р., зареєстрованого у книзі видачі (реєстрації) сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за №433. Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном розпорядилася, а саме 31.07.1996 року склала заповіт, посвідчений в Поповицькій сільській раді Мостиського району, яким усе свої майно заповіла дочці [PERSON] . Даний заповіт зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за №55 та в спадковому реєстрі за №39928598. До дня смерті спадкодавець [PERSON] проживала в [ADDRESS] разом з дочкою [PERSON] . Згідно повідомлення Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області №01-16/109 від 19.05.2021р. та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 17.05.2021р. №64743089, спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , в нотаріальній конторі не заводилась. Тобто, у відповідності до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті спадкодавця [PERSON] . Судом не встановлено спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині спадкодавця [PERSON] , і які б прийняли таку спадщину. Підсумовуючи вищевказане, суд вважає, що належне спадкодавцю [PERSON] спадкове майно, в тому числі право на спірну земельну ділянку (середню земельну частку) успадкувала саме [PERSON] [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] . Матеріалами спадкової справи 8/2019, заведеної 13.02.2019р. приватним нотаріусом Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Пилюх Галиною Романівною, підтверджено: спадкодавець [PERSON] \~за життя\~своїм майном\~не розпорядилася,\~заповіту не\~склала;\~у зв`язку\~з відсутністю\~заповіту,\~спадкування здійснюється\~за законом;\~позивачі [PERSON] \~та [PERSON] \~(діти\~спадкодавця [PERSON] )\~у встановлений\~законом строк\~звернулися до\~нотаріуса із\~заявами про\~прийняття спадщини\~та кожен\~отримав Свідоцтво\~про право\~на спадщину\~за законом\~на частину\~спадкового майна\~спадкодавця [PERSON] ;\~спадщина,\~на яку\~видані свідоцтва,\~складається зчастки квартири [ADDRESS] ; інші спадкоємці першої черги спадкування за законом, зокрема [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] . Таким чином, суд вважає, що належне спадкодавцю [PERSON] спадкове майно, в тому числі право на спірну земельну ділянку в рівних частках успадкували спадкоємці першої черги спадкування за законом - позивачі [PERSON] та [PERSON] . В той же час, через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку позивачі не можуть в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у зв`язку із чим звернулися до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON] ; заявою-повідомленням Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області №01-16/109 від 19.05.2021р.; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 17.05.2021р. №64743089; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 17.05.2021р. №64743096; довідкою, виданою виконкомом Поповицької сільської ради Мостиського району Львівської області №1406 від 22.12.2016р.; довідкою, виданою виконкомом Мостиська Другої сільської ради Мостиського району Львівської області №1096 від 26.12.2016р.; копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON] ; копією спадкової справи 8/2019, заведеної 13.02.2019р. приватним нотаріусом Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Пилюх Г.Р.; копіями паспортів та копіями свідоцтв про народження позивачів по справі; іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування з азаконом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до положень ч.1 ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України). Оскільки у зв`язку з вищевикладеними обставинами питання про право власності позивачів на спірне майно (земельну ділянку) не може бути вирішено в позасудовому порядку, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання за ними (позивачами) права власності на вищевказане майно. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положення ст.ст.81, 131 ЗК України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. З врахуванням викладеного, зокрема того, що судом достовірно встановлено, що позивачі є спадкоємцями першої черги спадкоємців за законом спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця [PERSON] ; вони у передбачений законом спосіб (строк і порядок) прийняли дану спадщину; до складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить право на зазначену земельну ділянку (середню земельну частку), яку остання успадкувала в порядку спадкування за заповітом після смерті своєї матері [PERSON] ; право на спірну земельну ділянку було посвідчене Сертифікатом на право приватної власності на землю (середню земельну частку), виданим і зареєстрованим у встановленому законом порядку, однак оригінал такого втрачено, суд приходить до висновку, що обраний позивачами спосіб захисту своїх порушених прав як визнання за ними права на спадкове майно є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самих порушених прав позивачів, а тому може бути застосований судом. Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачами [PERSON] та [PERSON] права на спірну земельну ділянку в рівних частках в порядку спадкування за законом після смерті матері (спадкодавця) [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved