Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом і просить стягнути солідарно з відповідачки заборгованість за кредитним договором б/н від 17.02.2011 року у розмірі 5836,29 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 17.02.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого останньому був виданий кредит у розмірі 13000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. [PERSON] належним чином не виконував свої зобовязання за кредитним договором та станом на 23.02.2014 року виникла заборгованість у розмірі 5836,29 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 4822,42 грн., заборгованість за відсотками 1013,87 грн. 23.02.2014 року позичальник [PERSON] помер, тому позивач звертається до суду з позовом до відповідачки як спадкоємця померлого боржника. Представник позивача до судового засідання не зявився, але подав заяву, в якій наполягав на задоволенні позовних вимог, просив справу розглянути у його відсутність, і не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка до судового засідання повторно не зявилася, хоча була повідомлена належним чином про день слухання справи, а тому враховуючи заяву представника позивача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 17.02.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого останньому був виданий кредит у розмірі 13000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с. 8-31). [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 7). Позивач свої зобовязання за договором виконав, надавши відповідачу кредит. Однак у встановлений кредитним договором термін [PERSON] свої зобовязання не виконав не погасив кредит, що призвело до виникнення перед установою банку заборгованості. Відповідно до розрахунку, складеного позивачем, станом на дату смерті [PERSON] - 23.02.2014 року виникла заборгованість у розмірі 5836,29 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 4822,42 грн., заборгованість за відсотками 1013,87 грн., що підтверджується розрахунком (а.с. 5-6). 23 лютого 2014 року [PERSON] помер, згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 362137, виданого 24 лютого 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 273 (а.с. 34). Позивач звернувся до Біляївської районної державної нотаріальної контори з претензією кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України від 24.01.2016 року з метою виявлення спадкоємців [PERSON] (а. с. 41). Листом від 06.02.2016 року державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори [PERSON] повідомлено позивача про неможливість надання інформації про спадкоємців [PERSON], у звязку з тим, що зазначена інформація становить нотаріальну таємницю (а. с. 42). 14.07.2016 року позивач надіслав [PERSON] лист-претензію з вимогою сплатити заборгованість за кредитним договором від 17.02.2011 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» (а. с. 43). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 608 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязаним з його особою і у звязку з цим не може бути виконано іншою особою. Відповідно до ч.1ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права і обовязки, що нерозривно повязані з особою спадкодавця, зокрема: права та обовязки особи як кредитора або боржника, передбачені ст.608 цього Кодексу. Згідно з ч. 1ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до положень ч.1ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині. Статтею 60 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України. Частиною 2 статті 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування . Таким чином, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. В той же час, звертаючись з позовом про стягнення боргу зі спадкоємця боржника в порядку ст. 1282\~ЦПК України\~позивач не довів суду належними доказами того, що після смерті боржника залишилася спадщина, як і не довів, вартості спадкового майна, не доведена та обставина, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], померлого 23 лютого 2014 року, своїм правом про звернення до суду з клопотанням про витребування доказів по справі в разі неможливості надати їх самостійно позивач не скористався, обмежившись лише наданням суду заяви про розгляд справи без участі представника позивача. Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed