Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

Представник публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.12.2007 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» - (правонаступник товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта»), (далі - Позивач) та фізична особа - резидент України [PERSON], [INFO] (далі - Відповідачка), уклали кредитний договір № 002-15985-011207, (далі - Договір). Відповідно до вищевказаного договору, позивач відкриває відповідачці картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні, надалі, випускає та надає держателю платіжну картку, а також ПІН-код до картки; здійснює обслуговування держателя на умовах, викладених в Тарифному пакеті Visa Класичний. Банк надає держателю кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії, відповідно до вказаного пункту банк відкриває держателю кредитну лінію на загальну суму 30 000,00 грн. та на день укладання кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі - 3000,00 грн. Відповідачка не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Таким чином, станом на 04.06.2015 року за відповідачкою, по кредитному договору № 002-15985-011207 від 01.12.2007 року, рахується заборгованість на загальну суму -1864,64 грн.(одна тисяча вісімсот шістдесят чотири гривні шістдесят чотири копійки), яка складається з наступного: тіло кредиту - 1864,64 грн.(одна тисяча вісімсот шістдесят чотири гривні шістдесят чотири копійки); прострочене тіло кредиту - 0,00 грн.; заборгованість за відсотками - 0,00 грн.; заборгованість за комісіями - 0,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, проте надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, про дату слухання справи була повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням , про причини неявки не повідомляла. Суд визнає її неявку з неповажних причин, також приймаючи до уваги згоду позивача, судом відповідно до вимог ст.224 ЦПК України 29.03.2016 року винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України - у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу. Дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ст. 60 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ст. 11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитом підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01.12.2007 року між ТОВ КБ «Дельта», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON], дійсно було укладено кредитний договір № 002-15985-011207, та відповідно до п.5.2. цього договору вищезазначений договір набуває чинності з дати його укладання і діє до повного виконання зобов'язань за цим договором, що підтверджується кредитним договором доданим до позову. Відповідно до п.1.2. вищевказаного договору, позивач відкрив відповідачці картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні, випустив та надав держателю платіжну картку, а також ПІН-код до картки; здійснював обслуговування держателя на умовах, викладених в тарифному пакеті Visa Класичний, що міститься в додатку № 1 до договору, та умовах викладених в правилах здійснення операцій за картковими рахунками, що підтверджується умовами кредитного договору доданого до договору. Банк надає держателю кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії, що передбачена п.1.3 кредитного договору. Відповідно до вказаного пункту банк відкриває держателю кредитну лінію на загальну суму 30000,00 грн. та на день укладання кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі - 3000,00 грн. Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода не складається, що підтверджується умовами кредитного договору доданого до позову. Станом на 14.07.2015 року відповідачка не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість за відповідачкою, за кредитним договором № 002-15985-011207 від 01.12.2007 року, на загальну суму - 1864,64 грн.( одна тисяча вісімсот шістдесят чотири гривні шістдесят чотири копійки), яка складається з наступного: тіло кредиту - 1864,64 грн.( одна тисяча вісімсот шістдесят чотири гривні шістдесят чотири копійки); прострочене тіло кредиту - 0,00 грн.; заборгованість за відсотками - 0,00 грн.; заборгованість за комісіями - 0,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості доданим до позову. Застосовуючи норми матеріального права суд виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України. Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України та умов Договору, у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами Договору, позичальник зобов'язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. В судовому засіданні встановлено, що між відповідачкою та позивачем склалися договірні відносини та свої зобов'язання відповідачка перед позивачем порушила та не виконала, позивачем доведено в судовому засіданні право на позовні вимоги та порушення своїх прав. Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилався позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивача відповідно до п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору, тому відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved