Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Представник позивачки звернувся до Андрушівського районного суду Житомирської області з позовом до Андрушівської міської ради Житомирської області про встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадкове майно. В обгрунтування заявлених вимог зазначив, що [INFO] року помер [PERSON], який до дня смерті проживав в [INFO]. Після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі на квартиру [ADDRESS]. На підставі розпорядження Андрушівської міської ради Житомирської області [ADDRESS] було переіменовано на [ADDRESS]. Вищевказана квартира належала спадкодавцю та його матері, [PERSON] у рівних частках відповідно до свідоцтва про право власності на житло. [INFO] року [PERSON] померла. Після її смерті спадщину прийняв син - [PERSON], оскільки на час відкриття спадщини був зареєстрований та проживав разом зі спадкодавицею, тобто успадкував частину квартири [ADDRESS], яка належала його матері. За життя [PERSON] та позивачка, [PERSON], проживали однією сім'єю більше п'яти років, вели спільне господарство та мали спільний бюджет, а отже вона є спадкоємицею четвертої черги за законом. Інших спадкоємців немає. Однак позивачка не може оформити свої спадкові права, оскільки не може в позасудовому порядку довести факт проживання однією сім'єю зі спадкодавцем не менше ніж п'ять років до часу відкриття спадщини. Крім того, оригінал свідоцтва про право власності на житло від 04.02.1994 року на квартиру [ADDRESS] був втрачений, про що опубліковано відповідне оголошення в газеті «Новини Андрушівщини». Просила встановити факт проживання однією сім'єю зі спадкодавцем не менше ніж п'ять років до часу відкриття спадщини та визнати право власності на спадкову квартиру. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю,обґрунтувавши їх наведеними в заяві обставинами. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи в його відсутність, зазначив, що позовні вимоги визнає повністю. В судовому засіданні свідки [PERSON].,[PERSON] підтвердили викладені в заяві обставини. Дослідивши матеріали справи, суд встановив: [INFO] року помер [PERSON], який до дня смерті проживав в [INFO] ( а.с. 6,13). Після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі на квартиру [ADDRESS] (а.с.9). На підставі розпорядження Андрушівської міської ради Житомирської області [ADDRESS] було переіменовано на [ADDRESS] (а.с. 17). Вищевказана квартира належала спадкодавцю та його матері, [PERSON] у рівних частках відповідно до свідоцтва про право власності на житло (а.с. 9,10,15). [INFO] року [PERSON] померла (а.с.7). Після її смерті спадщину прийняв син - [PERSON], оскільки на час відкриття спадщини був зареєстрований та проживав разом зі спадкодавицею, тобто успадкував частину квартири [ADDRESS], яка належала його матері (а.с. 13). За життя [PERSON] та позивачка, [PERSON], проживали однією сім'єю більше п'яти років, вели спільне господарство та мали спільний бюджет, а отже вона є спадкоємицею четвертої черги за законом, що підтверджується показами свідків. Інших спадкоємців немає. Однак позивачка не може оформити свої спадкові права, оскільки не може в позасудовому порядку довести факт проживання однією сім'єю зі спадкодавцем не менше ніж п'ять років до часу відкриття спадщини. Крім того, оригінал свідоцтва про право власності на житло від 04.02.1994 року на квартиру [ADDRESS] був втрачений, про що опубліковано відповідне оголошення в газеті «Новини Андрушівщини» (а.с. 16). Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса № 854 від 30.07.2018 року, заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] не надходили та спадкові справи не заводись. Зазначені обставини визнані відповідачем підтверджені належними письмовими доказами та вважаються судом доведеними. Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст.ст.328,1264, 1268 ЦК України, ст.3 ч.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухомемайно та їхобмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV. Відповідно до ст.1268 ЦК України, згідно якої, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст.3 ч.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», згідно з яким, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Таким чином, суд прийшов до висновку, щопозивач позбавлений можливості в позасудовому порядку визнати право власності на спадкове майно. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України). Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України). Зокрема суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України). В судовому засіданні з'ясовано, що встановлення даного факту необхідно позивачу для реалізації спадкових прав. Виходячи з викладеного суд задовольняє позов, встановлює факт проживання [PERSON] однією сім'єю разом з [PERSON] не менше п'яти років до часу відкриття спадщини та визнає за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], як на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року.

Outcome: approved