Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Публічне [PERSON] Товариство «Всеукраїнський [PERSON]» (далі за текстом ПАТ «ВіЕйБі Банк») звернулося до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 22 вересня 2011 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № BLaЖГА00078338, згідно з яким останній отримав кредит на поточні потреби в розмірі 14000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10 % річних з кінцевим терміном повернення 22 вересня 2014 року. Щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом в розмірі 1,75% від суми Кредиту. Відповідач порушив свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плату за управління Кредитом, які передбачені п. 2.5. Кредитного договору. Таким чином загальна сума заборгованості [PERSON] відповідно до розрахунку заборгованості станом на 10 серпня 2015 року складає 72072,44 грн., з яких: 11175,69 грн. заборгованість по поверненню кредиту, 1362,16 грн. заборгованість по сплаті відсотків, 4041,72 грн. заборгованість по сплаті комісії, 55492,87 грн. плата за пропуск платежів. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем кредитних зобовязань, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № BLaЖГА00078338 від 22 вересня 2011 року в розмірі 72072,44 грн. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, якою просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, розглянути справу у її відсутність /а.с. 168, 169/. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечувала, з наступних підстав. Станом на дату подання позовної заяви відповідачем здійснено повний розрахунок фінансових зобовязань за кредитним договором № BLaЖГА00078338 від 22 вересня 2011 року в розмірі 16747,25 грн. відповідно до наступних платіжних документів: квитанція №47507 від 05 жовтня 2015 року про сплату суми в розмірі 16706,88 грн., квитанція №70657 від 06 листопада 2015 року про сплату суми в розмірі 40,37 грн. Відповідно до розрахунку, наданого банком станом на 06 жовтня 2015 року, заборгованість відповідача за договором № BLaЖГА00078338 від 22 вересня 2011 року становить 60100,57 грн., в тому числі: відсотки 40,37 грн., плата за пропуск платежів 60060,20 грн. Також згідно зазначеного розрахунку сума сплати по кредитному договору складає 27570,25 грн., тоді як сума стягнення за позовом 72072,44 грн. Представник відповідача зазначає, що в розрахунку наданого банком не враховано та не відображено сплачену суму в розмірі 16747,25 грн. Також, позивачем не уточнено суму позовних вимог за позовом сума заборгованості 72072,44 грн., а згідно розрахунку 60100,57 грн. Також представник відповідача [PERSON] [PERSON] вважає, що позивач пропустив строки позовної давності звернення до суду. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ПАТ «ВіЕйБі Банк» слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно зі ст.ст. 59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності. Судом встановлено, що 22 вересня 2011 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] укладено договір банківського обслуговування № BLaЖГА00078338, за умовами якого останній отримав грошові кошти у сумі 14000,00 грн., з терміном повернення кредиту 22 вересня 2014 року, зі сплатою 10,00 % річних та комісією за управління кредитом - 1,75% від суми кредиту /а.с. 3-10/. Пунктом 1.2 загальної частини Кредитного договору передбачено, що Кредит надається позичальнику у формі відкличної не відновлювальної кредитної лінії. Позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції на умовах визначених цим договором та додатковими угодами до нього, що можуть бути укладені в майбутньому і що становитимуть невідємну частину цього Договору. Як встановлено в п. 2.4.1. Загальної частини Договору, проценти за користування кредитними коштами розраховуються у валюті Кредиту, виходячи з фактичної суми наданих кредитних коштів і строку кредитування, із розрахунку: рік рівний 360 дням, місяць рівний 30 дням, та сплачуються Позичальником в порядку, передбаченому п.2.5. Загальної частини Договору. При розрахунку процентів враховується день видачі кредитних коштів (день збільшення доступного залишку коштів на ПР Позичальника) та виключається останній день строку останнього повернення всіх кредитних коштів. Відповідно до п. 2.4.2., проценти та комісію за управління кредитом Позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення частини кредиту відповідно до платежів, передбачених у Графіку погашення заборгованості за кредитом, наведеному в Додатку № 1 цього Договору. П.п. 2.5.1, 2.5.2 договору встановлено, що щомісячний платіж, передбачений Графіком, складається із строкової частини Кредиту та строкових процентів, платежі є ануїтетними: регулярні рівні щомісячні платежі, що направляються на погашення Кредиту, а саме: основного боргу та процентів, що розраховується таким чином, що в кінці строку договору за умови належного виконання зобов'язання Позичальником заборгованість повністю погашається. Позичальник зобов'язується не пізніше дати, встановленої в Графіку, поповнювати рахунок Банку, вказаний в п. 6 Спеціальної частини Договору, у валюті Кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковими перерахуваннями, у сумах, не менших за суми платежів, встановлених у Графіку, а також в сумах комісії за управління Кредитом. Крім того, за умовами п.п. 8, 9 розділу І спеціальної частини кредитного договору сторони домовились про можливість стягнення штрафу, передбаченому п. 4.2 загальної частини договору в розмірі 25% від суми кредиту, а також стягнення пені, передбаченої у п. 4.3 загальної частини договору за ставкою 0,5 % за кожний день прострочення позичальником сплати або сплати не у повному обсязі чергового платежу за графіком, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань, а саме: неповерненої чергової частини кредиту та/або несплачених процентів та/або комісії за управлінням кредитом, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Позивач на виконання умов Договору банківського обслуговування № BLaЖГА00078338 від 22 вересня 2011 року видав обумовлену суму коштів, проте відповідач свої зобов'язання за договором виконував не належним чином, заборгованість по кредиту та нараховані відсотки і комісії у встановленому розмірі та строки не сплачував, у зв'язку з чим, згідно наданого банком розрахунку, станом на 10 серпня 2015 року у відповідача виникла заборгованість: прострочена до повернення сума кредиту 11175,69 грн., прострочені проценти за користування кредитом - 1362,16 грн., комісія за управління кредитом 4041,72 грн., плата за пропуск платежів 55492,87 грн. /а.с. 21/. За змістом ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язаний надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.526\~ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього\~Кодексу. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. У відповідності до положень ст.ст.549,\~611 ЦК України\~у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені). Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. 05 жовтня 2015 року [PERSON] оплатив заборгованість за кредитним договором № BLaЖГА00078338 від 22 вересня 2011 року в сумі 16706,88 грн., що підтверджується копією квитанції №47507 від 05 жовтня 2015 року /а.с. 42/. Разом з тим, сплачена сума безпідставно включена банком в заборгованість за кредитним договором. З огляду на наведене, підстав для її стягнення у суду немає. Натомість, з матеріалів справи вбачається, що відповідач погасив тіло кредиту, проценти за користування кредитом, комісії лише 05 жовтня 2015 року, що свідчить про порушення Графіку платежів, який є невідємною частиною договору, а відтак банк має право на стягнення пені, яку позивач назвав «плата за пропуск платежів». При цьому, суд приймає доводи представника відповідача про те, що розрахунок розміру заборгованості позичальника за кредитним договором № BLaЖГА00078338 від 22 вересня 2011 року проведено без врахування сплаченої відповідачем суми заборгованості в розмірі 16747,25 грн.; загальна сума заборгованості за кредитним договором, відповідно до наданих розрахунків, а також розмір пені та сплати за пропуск платежів містить суперечливі дані, що позбавляє можливості дати правову оцінку правильності нарахувань. Разом з цим, суд вважає за необхідне відмовити банку в частині стягнення пені з огляду на наступне. Так, із розрахунку банку, долученого до позовної заяви вбачається, що станом на 10 серпня 2015 року заборгованість відповідача за кредитним договором № BLaЖГА00078338 від 22 вересня 2011 року становить 72072,44 грн., з яких: прострочена до повернення сума кредиту - 11175,69 грн., відсотки за користування кредитом - 1362,16 грн., комісія за РО - 4041,72 грн., плата за пропуск платежів 55492,87 грн. При цьому, вказаний розрахунок не містить порядку нарахування пені, яка за законом сплачується у разі порушення боржником зобов'язання, банком зазначена лише остаточна сума 55492,87 грн. В подальшому на виконання ухвали суду від 11 січня 2016 року банком було надано відповідний розрахунок, згідно якого станом на 06 жовтня 2015 року, заборгованість відповідача за договором № BLaЖГА00078338 від 22 вересня 2011 року становить 60100,57 грн., в тому числі: сума кредиту 0,00 грн., відсотки 40,37 грн., комісія за РО 0,00 грн., плата за пропуск платежів 60060,20 грн. /а.с. 70, 83-85/. 06 листопада 2015 року [PERSON] оплатив заборгованість по відсоткам за кредитним договором № BLaЖГА00078338 від 22 вересня 2011 року в сумі 40,37 грн., що підтверджується копією квитанції №70657 від 06 листопада 2015 року /а.с. 42/. З огляду на наведене, підстав для її стягнення у суду немає. Згідно інформації ПАТ «ВіЕйБі Банк» за № 04-49427 від 24 листопада 2015 року, наданої на звернення представника відповідача [PERSON], станом на 19 листопада 2015 року у [PERSON] існує заборгованість за кредитним договором № BLaЖГА00078338 від 22 вересня 2011 року в сумі 60063,06 грн., з яких штраф/пеня 60063,06 грн. (за останній рік розраховано 25933,21 грн.). Таким чином, розрахунок розміру заборгованості позичальника [PERSON] за кредитним договором № BLaЖГА00078338 від 22 вересня 2011 року станом на 10 серпня 2015 року, проведено без врахування сплаченої ним суми заборгованості в розмірі 16747,25 грн., загальна сума заборгованості за кредитним договором, відповідно до наданих розрахунків, а також розмір пені містить суперечливі дані, що позбавляє суд можливості дати правову оцінку правильності нарахувань. Згідно ст. ст.\~10,\~60 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За таких обставин, з врахуванням положень ст. ст. 10, 11, 57-61 ЦПК України, підстав вважати наданий банком розрахунок заборгованості обґрунтованим немає, а тому позов задоволенню не підлягає. Разом із тим, оскільки судовому захисту підлягає лише порушене право, а судом не встановлено порушення прав ПАТ «ВіЕйБі Банк», суд відмовляє у задоволенні позову по суті, а не у звязку із спливом строку позовної давності. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed