Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду із зазначеним позовом, яким просила визнати за позивачем право власності на житловий будинок та земельну ділянку 0, 36 га, розташованих за адресою: с. Червоний Степок Житомирського району Житомирської області, вул. Дружби, 22 а, в порядку спадкування після смерті матері. У судове засідання сторони не з'явились, проте від останніх надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник позивача позов підтримала та просила задовольнити, представник відповідача зазначив, що позовні вимоги підтримує. Проаналізував такі заяви, суд, на підставі положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України, вважає необхідним позов задовольнити у підготовчому засіданні з огляду на наступне. 03.11.2014 року померла мати позивача, [PERSON], [INFO]. 28.05.2012 року помер брат позивача, [PERSON]. [PERSON] після смерті сина, [PERSON], фактично прийняла спадщину, але документально її не оформила. Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем після смерті матері. Постановою нотаріуса від 02 серпня 2018 року позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок та земельну ділянку у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на такі об'єкти нерухомості. За таких обставин позивач вказує, що вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав, оскільки визнати право власності на належне йому спадкове майно у інший, аніж судовий спосіб, не має змоги. Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступними нормам матеріального закону. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Аналіз встановлених судом фактичних обставин справи та норм закону, що їх регулюють, у своїй сукупності дає підстави суду для задоволення позову, адже як з'ясовано, [PERSON] за життя була фактичним власником спірного житлового будинку та земельної ділянки, однак належним чином оформити своє право власності на них не встигла, у зв'язку з чим позивач в даний час унеможливлений у прийнятті спадщини. Також, судом встановлено, що заявник має законне право на отримання у власність вищевказаного нерухомого майна і не може бути позбавлений цього права, оскільки набуття ним права власності, як спадкоємцем за заповітом, чітко передбачено нормами ЦК України. Отже, враховуючи вищенаведене, позовна заява підлягає до задоволення, як така, що доведена заявником. Водночас, розглядаючи питання щодо розподілу судових витрат у справі, суд, відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, вирішує його шляхом стягнення таких витрат, що складаються із судового збору розміром 1222, 30 гривні, з відповідача на користь позивача. Окремо, суд звертає увагу сторін на тому, що дана норма процесуального Закону є імперативною, що вимагає від суду безальтернативне та обовязкове її застосування. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved