Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 29 травня 2006 року між Відкритим Акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра») та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 8/2006/840-К/961-А (далі - Кредитний договір), згідно з умовами якого позивач надав останньому кредит у розмірі 8 284,46 доларів США з виплатою процентної ставки 12,99 % річних строком до 20.05.2011 року. Позивач зазначає, що у зв'язку з невиконанням зобов'язань за Кредитним договором, перед Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», станом на 30.04.2013 року утворилась заборгованість, яка складає 47 260 грн. 61 коп., з яких: заборгованість по кредиту - 4576, 14 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 36 577 грн. 09 коп., заборгованість по пені - 704,75 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 5 633 грн. 07 коп., заборгованість по комісії - 831,86 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 5 050 грн. 48 коп. В якості забезпечення зобов'язань позичальника за Кредитним договором № 8/2006/840-К/961-А від 29 травня 2006 року між Відкритим Акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра») та [PERSON] було укладено Договір поруки № 961/1, відповідно до умов якого, остання прийняла на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] всіх боргових зобов'язань перед позивачем за вказаним кредитним договором. У зв'язку з чим позивач змушений був звернутися до суду і просив стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на свою користь суму заборгованості у розмірі 47 260 (сорок сім тисяч двісті шістдесят) грн. 61 коп. та судовий збір у розмірі 472 (чотириста сімдесят дві) грн. 60 коп. До початку розгляду справи по суті представник позивача уточнив свої позовні вимоги, а саме просив стягнути суму заборгованості у розмірі 6 005,81 доларів США та судовий збір з [PERSON], оскільки вона є правонаступником померлого позичальника [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача уточнений позов підтримав, та просив його задовольнити по мотивах, що викладені в уточненій позовній заяві. Відповідач [PERSON] та її представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення уточненого позову з огляду на його безпідставність, необґрунтованість та недоведеність, надавши письмові заперечення з цього приводу, та просили суд відмовити в задоволенні такої позовної заяви. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, дослідивши матеріали справи, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Так, судом встановлені наступні обставини справи та визначені виниклі відповідно до них правовідносини. Згідно Статуту Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»», погодженого Національним банком України 02.02.2011 року, правонаступником усіх прав та обов'язків Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра». Судом встановлено, що 29 травня 2006 року між Відкритим Акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра») та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 8/2006/840-К/961-А (далі - Кредитний договір), згідно з умовами якого позивач надав останньому кредит у розмірі 8 284,46 доларів США з виплатою процентної ставки 12,99 % річних строком до 20.05.2011 року (а.с.5-7). Судом також встановлено, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши кредитні кошти на умовах, та в порядку, що встановлений договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що [PERSON] помер [INFO] у віці 47 років. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть з Відділу державної реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації смертей 14 січня 2008 року зроблено відповідний актовий запис за № 378 (а.с.36). Судом встановлено, що за своє життя боржник [PERSON] всупереч вказаних умов кредитного договору та вимог ст.ст. 1054, 1050 ЦК України не повернув кредит у строки та розмірах, визначених умовами вказаного кредитного договору, а також не сплачував відсотки за користування кредитом, у зв'язку з чим, у такого позичальника за його життя перед позивачем виникла заборгованість, яка була облікована позивачем станом на день смерті у загальному розмірі - 6 005,81 доларів США (що за курсом долару США - 11 гривень 63 копійки за один долар США станом на 11.06.2014 року становить 69 847 грн. 57 коп.), та яка складається із: заборгованості по тілу кредиту - 5910, 41 доларів США, заборгованість по відсотках - 59, 86 доларів США, заборгованість по комісії - 35,54 доларів США. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 32 своєї постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснив, що при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності спадкоємців суди мають враховувати, що відповідно до положень статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. З наведеного вбачається, що у разі смерті боржника, боргові зобов'язання померлого, що витікають з договірних правовідносини учасником яких той був, відповідно до статей 1216, 1281-1282 ЦК України, з договірних переходять в сферу дії норм спадкового права. Зі смертю учасника договору, до спадкоємців переходить борг померлого в обсязі, який існував на час смерті. Судом встановлено, що до Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори звернулися із заявами про прийняття спадщини донька спадкодавця [PERSON] та дружина спадкодавця [PERSON], про що 11.10.2008 року видано свідоцтво про право на спадщину за реєстровим № 1-6352 на ім'я [PERSON] та за реєстровим № 1-6354 на ім'я [PERSON] (а.с.39). Судом також встановлено, що [PERSON] також померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть з Відділу державної реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації смертей 11 січня 2011 року зроблено відповідний актовий запис за № 209 (а.с.64). З огляду на наведені вимоги матеріального закону та встановлені судом обставини справи, у зобов'язанні за кредитним договором, які були укладені між позивачем та померлим [PERSON] відбулась заміна боржника, яким став відповідач [PERSON] внаслідок спадкування. Суд не може погодитись із доводами [PERSON] та її представника, щодо того, що такий відповідач відмовився від спадщини на користь банку, а відтак не мають відповідати за позовом, з огляду на наступне. За змістом ст.ст. 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що такий відповідач звернулась вчасно до Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], внаслідок чого було видане відповідне свідоцтво про право на спадщину за реєстровим № 1-6354 (а.с. 39). Спадкове майно на яке було видане дане свідоцтво складається з автомобіля ДЕУ ЛАНОС, 2006 року випуску, знак [NUMBER]. Суд зазначає, що нотаріально посвідчена заява відповідача від 16 вересня 2008 року щодо її заперечення проти переакредитації та перереєстрації вказаного транспортного засобу на будь-яку іншу особу (а.с. 94) не мають значення для правильного вирішення спору по суті, оскільки така заява за своїм змістом та значенням не є тотожною заяві про відмову від спадщини. Суд зауважує, що така заява стосується саме врегулювання боргових зобов'язань із кредитором з боку того спадкоємця який прийняв у спадщину у встановленому законом порядку не тільки права на певне спадкове майно, так і відповідні цивільно-правові обов'язки, адже до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.ст. 1217, 1218 ЦК України). Обов'язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора прямо передбачений ст. 1282 ЦК України. Доказів погашення означеної заборгованості з боку відповідача суду не надано, як і не надано належних та допустимих доказів передачі такого майна кредитору в рахунок погашення заборгованості (відповідних актів прийому-передачі, додаткових угод, письмових заяв банку на підтвердження такої події тощо). Суд не може розцінити показання свідка [PERSON] щодо того, що він залишив такий транспортний засіб на майданчику ПАТ КБ «Надра» для його подальшої реалізації, як належний та допустимий доказ по справі, адже такі покази не узгоджуються з іншими доказами, зібраними судом. Зокрема, станом на час розгляду даної цивільної справи по суті, такий транспортний засіб є облікованим у відповідних підрозділах Управління державної автоінспекції саме за спадкодавцем (а.с. 96), а згідно повідомлення ПАТ КБ «Надра» ДЕУ ЛАНОС, 2006 року випуску, знак [NUMBER] співробітникам банк не передавався, та на авто майданчику відсутній, жодних договорів переведення боргу, чи додаткових договорів чи договорів факторингу не укладалось. Суд зауважує, що тягар утримання майна покладений на його власника (ст. 322 ЦК України), а тому саме відповідач, як особа яка отримала у спадщину певне спадкове майно і набула на нього відповідне речове право, зобов'язаний дбати по його належне утримання. Правомочності власника щодо належного йому майна здійснюються ним незалежно від волі і бажання інших осіб і можуть обмежуватись лише законом чи договором. В даному випадку, оскільки матеріалами справи встановлена обставина прийняття відповідачем спадщини у вигляді вказаного транспортного засобу, і не доведено суду передачі такого майна в рахунок погашення майнових вимог кредитора ПАТ КБ «Надра», суд доходить висновку про наявність у позивача права на майнову вимогу до спадкоємця щодо повернення грошових коштів. Суд також зазначає, що доказів в спростування правильності розрахунків суми заборгованості відповідач суду не надала, як і не надала доказів того, що дійсна вартість спадкового майна є меншою суми кредитної заборгованості. З огляду на наведене, суд вважає, що спадкоємцю необхідно виконати зобов'язання боржника, яким був спадкодавець, належним чином, а саме сплатити заборгованість за Кредитним договором № 8/2006/840-К/961-А від 29 травня 2006 року, яка складає 6 005,81 доларів США (що за курсом долару США - 11 гривень 63 копійки за один долар США станом на 11.06.2014 року становить 69 847 грн. 57 коп.), та яка складається із: заборгованість по тілу кредиту - 5910, 41 доларів США, заборгованість по відсотках - 59, 86 доларів США, заборгованість по комісії - 35,54 доларів США. Стосовно доводів представника відповідача щодо неправомірності надання кредиту в іноземній валюті, та суд їх не бере до уваги, оскільки в цивільному законодавстві діє презумпція правомірності правочину (ст. 204 ЦК України). Суд зазначає, що предметом даної цивільної справи не був розгляд питання про правомірність укладеного кредитного договору, адже відповідач у встановленому законом порядку (із зустрічним позовом, або в загальному порядку із пред'явленням позовної заяви) до суду із такими вимогами не звертався. Заперечення представника відповідача з цього приводу не можуть бути підставою розгляду такого питання по суті, адже це суперечить загальним засадам цивільного процесуального законодавства, якими встановлені порядок та спосіб звернення до суду із відповідними вимогами, спрямованими на захист чи охорону конкретного цивільного права або інтересу. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року встановлено, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 Цивільного Кодексу України. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Відповідно до приписів ч.2 ст. 533 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом. Таким чином, аналізуючи здобуті у справі докази, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача за своєю правовою природою законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню, та з [PERSON] підлягає стягненню за Кредитним договором № 8/2006/840-К/961-А від 29 травня 2006 року заборгованість у розмірі 6 005 доларів США 81 цент (що за курсом долару США - 11 гривень 63 копійки за один долар США станом на 11.06.2014 року становить 69 847 грн. 57 коп.). Також на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, що були ним понесені, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: судового збору у розмірі 472 грн. 60 коп. На підставі викладеного і

Outcome: approved