Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Прокурор Петрівського району звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON], мотивуючи тим, що [PERSON] являється власником земельної ділянки, площею 6,69 га, розташованої на території Луганської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР №021803, виданого 22.10.2008 року. 16.03.2012 року між [PERSON] та СВК «Агрофірма Маріампольська» було укладено договір оренди земельної ділянки, що належить [PERSON] строком на 5 років, який зареєстрований відділом Держкомзему у Петрівському районі 06.07.2012 року за №3524900040001402. Згідно п.п. 9,11,12 вищевказаного договору оренди землі орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки з урахуванням коефіцієнта індексації 3,2, що складає 4 694 гривні на рік, крім цього, орендна плата вноситься до 31 грудня щорічно, однак, відповідач свої зобов'язання відповідно до договору оренди не виконав, не сплативши позивачу орендну плату за 2012 рік, посилаючись на те, що земельну ділянку не використовував, тому прокурор звернувся до суду з позовом про стягнення на користь [PERSON] заборгованості по договору оренди земельної ділянки за 2012 рік в сумі 2 347 гривень. Прокурор та позивач [PERSON].в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі. Представник відповідача СВК «Агрофірма Маріампольська» в судове засідання не з'явився, однак був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі. Суд заслухавши сторони, дослідивши документи справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового слідства встановлено, що 16.03.2012 року між [PERSON] та СВК «Агрофірма Маріампольська», в особі голови кооперативу Міщаніна К.В., укладено договір оренди землі, строком на 5 років, який зареєстрований відділом Держкомзему у Петрівському районі 06.07.2012 року за №3524900040001402. Предметом даного договору є земельна ділянка, площею 6,69 га, розташована на території Луганської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, яка належить позивачу відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР №021803, виданного 22.10.2008 року (а.с.3-8). Відповідно до акту про передачу та прийом земельної ділянки, яка передається в оренду, відповідач прийняв, а позивач передав в оренду земельну ділянку, яка йому належить на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР №021803, виданного 22.10.2008 року (а.с.9). Згідно п.п. 9,11,12 вищевказаного договору оренди землі орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки з урахуванням коефіцієнта індексації 3,2, що складає 4 694 гривні на рік, орендна плата вноситься до 31 грудня щорічно. Але орендар, який є відповідачем по справі, умови договору не виконав, не сплативши позивачу [PERSON] орендну плату за 2012 рік. У відповідності до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцю за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оренду землі» одним із прав орендодавця є право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно положень ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Як вбачається з копії листа СВК «Агрофірма Маріампольська» на запит прокурора Петрівського району від 15.11.2013 року, відповідач посилається на те, що агрофірма в 2012 році земельний пай [PERSON] не використовувала тому, що земельний пай був засіяний попереднім орендарем і термін дії договору оренди землі з ним закінчувався 31 серпня 2012 року, в зв'язку з чим орендна плата за використання земельного паю за 2012 рік не нараховувалась ( а. с.10). Але відповідач при цьому не надав жодних доказів на підтвердження того, що СВК «Агрофірма Маріампольська» в 2012 році земельний пай [PERSON] не використовувала так, як земельний пай був засіяний попереднім орендарем. На підставі викладеного та враховуючи ті обставини, що відповідач, не довів той факт, що земельна ділянка, яка є предметом договору оренди землі від 16.03.2012 року, перебувала в оренді у іншого землекористувача на підставі іншого договору оренди землі, а також те, що відповідач прийняв в оренду від позивачки земельну ділянку, відповідно до акту про передачу та прийом земельної ділянки, яка передається в оренду, який є невід'ємною частиною договору від 16.03.2012 року, а згідно ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди та згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можутьгрунтуватися на припущеннях. Відповіднодо ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Вказані правовідносини регулюються Законом України «Про оренду землі», ст.ст. 58, 60, 61, 526, 527, 530 ЦК України.

Outcome: approved