Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії від 15.07.2013 року в розмірі 8970,04 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. В обґрунтування своїх вимог представник позивача посилався на те, що відповідно до договору про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії № [NUMBER] БД2013-07 від 15.07.2013 року укладеного між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та відповідачем [PERSON], позичальнику було відкрито кредитну лінію для проведення операцій з використанням картки, з лімітом заборгованості не більше 3000,00 грн., строком до 14.07.2016 року та сплатою процентів в розмірі 36% річних. Кредитним договором передбачено надання відповідачу кредиту на певних умовах, а відповідач взяла на себе зобовязання виконувати всі умови кредитного договору та сплачувати нараховані проценти за користування кредитом. Позивач виконав свої зобовязання щодо видачі грошей позичальнику за кредитним договором належним чином. Відповідач [PERSON] всупереч вимогам кредитного договору та цивільного законодавства, свої договірні зобовязання перед позивачем належним чином не виконує, не здійснює своєчасне повернення сум отриманого кредиту, сплату сум, нарахованих за користування кредитними коштами, відсотками та комісії у встановлені Кредитним договором терміни. Внаслідок чого у позичальника виникла заборгованість, становить 8970, 04 грн., яка складається з наступного: 2898,01 грн. заборгованість за основним боргом; 2925,92 грн. заборгованість за процентами; 803,65 грн. пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами; 915,00 грн. пеня, нарахована на прострочену заборгованість за основним боргом; 302,54 грн. 3 % річних; 1124,91 грн. інфляційне збільшення суми боргу, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом, який долучено до позовної заяви. Сторони в судове засідання не зявилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідачем у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подавався. Представник позивача в позовній заяві просить справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. Клопотань про розгляд справи з викликом сторін, від учасників справи до суду не надходило. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши позовну заяву з доданими до неї документами, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії № [NUMBER] БД2013-07 від 15.07.2013 року укладеного між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та відповідачем [PERSON], позичальнику було відкрито кредитну лінію для проведення операцій з використанням картки, з лімітом заборгованості не більше 3000,00 грн., з терміном користування до 14.07.2016 року та сплатою процентів в розмірі 36% річних. Кредитним договором передбачено надання відповідачу кредиту на певних умовах, а відповідач взяла на себе зобовязання виконувати всі умови кредитного договору та сплачувати нараховані проценти за користування кредитом. Взяті на себе зобов'язання за зазначеним договором банк виконав вчасно й повністю, надавши кредитні кошти відповідачу. Позичальник [PERSON] всупереч вимогам кредитного договору та цивільного законодавства, свої договірні зобовязання перед позивачем належним чином не виконує, не здійснює своєчасне повернення сум отриманого кредиту, сплату сум, нарахованих за користування кредитними коштами, відсотками та комісії у встановлені кредитним договором терміни. Внаслідок того, що з боку [PERSON] були порушені вказані умови повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним, у позичальника виникла прострочена заборгованість, яка становить 8970, 04 грн., яка складається з наступного: 2898,01 грн. заборгованість за основним боргом; 2925,92 грн. заборгованість за процентами; 803,65 грн. пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами; 915,00 грн. пеня, нарахована на прострочену заборгованість за основним боргом; 302,54 грн. 3 % річних; 1124,91 грн. інфляційне збільшення суми боргу, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом, який долучено до позовної заяви. Позивач звертався до відповідача із вимогою про повернення кредиту, але на час подання позову, заборгованість за кредитним договором відповідачем не погашена. Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Частиною першою ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Ст. 629 ЦК України регламентує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ст. 1048 ЦК України передбачено, що Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 1050 ЦК України регламентує, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка зараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною другою ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику (кредит) частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець (кредитодавець) має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати належних йому процентів. З огляду на вищевказане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1762,00 грн.

Outcome: approved