Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 50 419,14 (п'ятдесят тисяч чотириста дев'ятнадцять) гривень 14 копійок. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого при подачі позову судового збору у розмірі 504,19 гривень. Представник позивача надав до суду позовну заяву у якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 014/0557/82/0041871 від 05.12.2012 року укладеного між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] строком до 05 грудня 2016 року зі сплатою 41,1 % річних у розмірі 50 419,14 гривень, а також суму сплаченого судового збору у розмірі 504,19 гривень. Представник позивача надав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надавав. Відповідно до ст. 224 ч.1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з неявкою повідомленого належним чином відповідача, врахувавши позицію позивача, суд вважає за можливе, розглядати справу в заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно з Кредитним договором № 014/0557/82/0041871 від 05.12.2012 року, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» надав [PERSON] споживчий кредит у розмірі 36 504,42 (тридцять шість тисяч п'ятсот чотири) гривень 42 копійки на строк користування до 05 грудня 2016 року зі сплатою 41,1 % річних з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно згідно Графіку погашення кредиту. Відповідно до п. 3.2 положень зазначеного договору та графіку погашення кредиту, відповідач зобов'язався повернути отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки та комісію у встановлені строки. Згідно з кредитним договором, позичальник зобов'язався використовувати кредит на зазначені в договорі цілі, забезпечити повернення отриманого кредиту та сплату нарахованих процентів і комісій у встановлені договором терміни. У судовому засіданні представник позивача вказав, що встановлені кредитним договором терміни повернення наданого кредиту та терміни сплати відсотків за кредитом, відповідач не дотримав, що є порушенням Закону України «Про банки та банківську діяльність» та умови договору. 01 вересня 2014 року заступником директора Департаменту проблемної заборгованості роздрібних клієнтів ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на адресу відповідача було надіслано досудову вимогу про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором № 014/0557/82/0041871 від 05.12.2012 року, в якій зазначалось, що у випадку невиконання [PERSON] вимоги з погашення простроченої заборгованості у 30-денний термін, Банк буде змушений звернутись до суду із позовом про дострокове стягнення боргу. Відповідач не виконав умови п. 3.2 Кредитного договору, тобто щомісячно не здійснював часткове погашення Кредиту та не сплачував відсотки за користування Кредитом відповідно Графіку, та після отримання повідомлення, у відповідності до вимог Кредитного договору, не повернув Позивачу кредитні кошти та не сплатив відсотки, за користування кредитними коштами. Згідно Кредитного договору у випадку невиконання Відповідачем умов цього договору Кредитор має право достроково стягнути заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції. Крім того, відповідно до п. 10.3 договору за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 1,0 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Ч. 1 ст. 1054 ЦК України, встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ч. 2 даною статтею передбачено, що до відносин за кредитним застосовується положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст. ст. 525,526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов кредитного договору. Ч. 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Через невиконання відповідачем своїх зобов'язань, станом на 21.10.2014 року виникла заборгованість у сумі 50 419,14 (п'ятдесят тисяч чотириста дев'ятнадцять) гривень 14 копійок, в тому числі: - заборгованість за кредитом - 30 507,47 грн.; - заборгованість за відсотками - 7 901,06 грн.; - пеня за порушення строків повернення кредиту та відсоткам - 12 010,61 грн. Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок невиконання відповідачем кредитного договору позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 504,19 гривень. Суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню, так як не одержання прибутку банку від виконання банківських операцій може призвести до порушення фінансового стану установи, а відтак до зменшення надходжень до бюджету в якості платежів та податків, що негативно вплине на можливість кредитування вітчизняного виробника, розвитку ощадної справи, всебічного банківського обслуговування юридичних та фізичних осіб.

Outcome: approved