Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» через свого представника просить суд постановити рішення, згідно якому стягнути з [PERSON] на користь AT «Страхова компанія «АХА Страхування» суму страхового відшкодування в розмірі 6346,27грн. та сплачену при звернення до суду суму судового збору в розмірі 1378,00грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 29 травня 2013 року на перехресті пр. Леніна та вул. Культури сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: автомобіля «Шкода», державний реєстраційний номер АХ 8844СР, який знаходився під керуванням [PERSON], та «Мітсубіші», державний номер [NUMBER], який знаходився під керуванням [PERSON]. Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль «Мітсубіші», державний номер [NUMBER], отримав механічні пошкодження, що підтверджується Довідкою ДАІ та розширеною Довідкою ДАІ. На момент ДТП між [PERSON] та ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» був укладений договір добровільного страхування від 22.02.2013р. № 41595Га/13х, за яким ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» застрахував майнові інтереси [PERSON], повязані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля «Мітсубіші», державний номер [NUMBER]. [PERSON] своєчасно звернувся до ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі страхового акту № 1.001.13.04823/VESKO від 17.05.2013р. та розрахунку страхового відшкодування від 10.05.2013р., ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» нарахувала та виплатила [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 38859,67грн., що підтверджується платежем № 31847 від 18.05.2013р. та Відомістю виплат № АХА00000928 від 18.05.2013р. Таким чином, з моменту виплати, ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» отримала право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Дзержинським районним судом м. Харкова були розглянуті матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON], якого було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди внаслідок порушення Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України. ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» отримала інформацію, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ СК «ПЗУ Україна» за полісом АЕ/0900323. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» звернулася до ПАТ СК «ПЗУ Україна» з регресною заявою, на що остання здійснила виплату на користь Позивача в розмірі 32513,40грн. Отже, оскільки сума виплати страхового відшкодування, яку на думку Позивача повинен сплатити відповідач складає 6346,27грн., тобто різницю між сплаченою сумою страхового відшкодування потерпілій особі Позивачем та отриманої суми від страхової компанії Відповідача по дійсній справі (38859,67грн. 32513,40грн. = 6346,27грн.). 11 лютого 2014 року Відповідачу з боку Позивача було направлено лист-претензію № 829 АГ з вимогою сплатити заборгованість, який Відповідач отримав, але жодним чином на вимогу не відреагував та вказаної в листі-претензії суми відшкодування не сплатив. В звязку з вищевикладеними обставинами Позивач змушений звернутися до суду з відповідним позовом для захисту своїх цивільних прав. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав заяву, згідно якої позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» підтримує в повному обсязі та просить справу розглянути за відсутністю представника позивача (а.с.80). Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час, день та місце судового засідання повідомлявся належним рекомендованою кореспонденцією, але надав до суду письмові заперечення, згідно яких вказав, що 19.04.2013р. о 09год 50хв., згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АА2 № 248119 [PERSON], керуючи автомобілем «Шкода», державний номер [NUMBER], на перехресті пр. Леніна та вул. Культури у м. Харкові, проїхав на заборонений сигнал світлофору (червоний), допустивши зіткнення з автомобілем «Мітсубіші», державний номер [NUMBER], чим було завдано матеріальних збитків [PERSON] у вигляді пошкодження автомобіля. 29 травня 2013 року на підставі Постанови Дзержинського районного суду м. Харкова у справі № 638/6588/13-п було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Станом на дату вчинення ДТП (19.04.2013р.) між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» був чинний Договір добровільного страхування наземного транспорту № 41595Га/13х (КАСКО), укладений 22.02.2013р., яким застраховано майнові інтереси [PERSON], повязані користуванням та розпорядженням наземним транспортом - легковим автомобілем «Мітсубіші», номерний знак [NUMBER]. 18 травня 2013 року Позивачем сплачено Потерпілій страхове відшкодування в сумі 38859,67грн, на підтвердження чого Позивачем надано платіжне доручення № 31847 від 18.05.2013р. В свою чергу, станом на дату вчинення ДТП (19.04.2013р.), цивільно-правова відповідальність Відповідача була застрахована ПАТ СК «ПЗУ Україна» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності АЕ/0900323 (ОСЦПВ), яким встановлено ліміт по відшкодуванню за шкоду майну - 50000,00грн., за шкоду життю та здоровю - 100000,00грн., франшиза - нульова. В звязку з вищевикладеним, на думку Відповідача, в даній цивільній справі мова йде саме про суброгацію, оскільки між Позивачем та Потерпілою було укладено договір добровільного майнового страхування, а тому останній просить суд застосувати до позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 6346,27грн. позовну давність відмовивши у задоволенні позовних вимог у звязку зі спливом строку позовної давності, а також у звязку з необґрунтованістю позовних вимог, залишивши судові витрати за рахунок Позивача(а.с.43-46). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Вимогами ст. 61 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, перевірив матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.04.2013р. о 09год 50хв., [PERSON] керуючи автомобілем «Шкода», державний номер [NUMBER], на перехресті пр. Леніна та вул. Культури у м. Харкові проїхав на заборонений сигнал світлофору (червоний), допустивши зіткнення з автомобілем «Мітсубіші», державний номер [NUMBER], чим було завдано матеріальних збитків [PERSON] та 29 травня 2013 року на підставі Постанови Дзержинського районного суду м. Харкова у справі № 638/6588/13-п було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 425,00грн., що підтверджується копією даної Постанови Дзержинського районного суду м. Харкова у справі № 638/6588/13-п (а.с.9). Станом на дату вчинення ДТП (19.04.2013р.) між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» був чинний Договір добровільного страхування наземного транспорту № 41595Га/13х, укладений 22.02.2013р., яким застраховано майнові інтереси [PERSON], повязані з користуванням та розпорядженням наземним транспортом - легковим автомобілем «Мітсубіші», номерний знак [NUMBER], що підтверджується копією вищевказаного Договору (а.с.4-5). 18 травня 2013 року Позивачем сплачено Потерпілій страхове відшкодування в сумі 38859,67грн, на підтвердження чого Позивачем надано відомість виплат № АХА00000928 від 18.05.2013р. (а.с.28). Станом на дату вчинення ДТП (19.04.2013р.) цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ СК «ПЗУ Україна» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності АЕ/0900323 (ОСЦПВ), яким встановлено ліміт по відшкодуванню за шкоду майну - 50000,00грн., за шкоду життю та здоровю - 100000,00грн., франшиза нульова (а.с.8). Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» звернулася до ПАТ СК «ПЗУ Україна» з регресною заявою, на що остання здійснила виплату на користь Позивача в розмірі 32513,40грн. 11 лютого 2014 року Відповідачу з боку Позивача було направлено лист-претензію № 829 АГ з вимогою сплатити загальну суму непокритих збитків в розмірі 6346,27грн., який Відповідач отримав, але на вимогу не відреагував та вказаної в листі-претензії суми заборгованості не сплатив, що підтверджується копією вищевказаного листа-претензії та копії зворотного повідомлення про його отримання (а.с.29). Перехід права вимоги за нормами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» слід відрізняти від зворотної вимоги (регресу), яка регулюється положеннями статті 1191 ЦК України, статті 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку про її застосування за таких умов: 1. Право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобовязання перед потерпілим. 2. Регрес застосовується після припиненні зобовязання з відшкодування шкоди. За регресними зобовязаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобовязання, зокрема виплати страхового відшкодування (частина шоста статті 261 ЦК України). Разом з тим статтею 993 ЦК передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. При цьому заміна сторін у зобовязанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (частина перша статті 262 ЦК України). Отже, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги сплаченого страхового відшкодування до заподіювача і строк такої вимоги починає спливати з моменту заподіяння шкоди. У звязку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобовязанні є потерпілий) до заподіювача із залишком строку позовної давності. Крім того, у правовідносинах майнового страхування страховик, що виплатив страхове відшкодування, не може звернутися до страхувальника чи іншої особи, яка одержала страхове відшкодування. Натомість регрес у правовідносинах страхування характеризується тим, що страховик одержує право стягнути суму виплаченого відшкодування не лише з третьої особи, а й із самого страхувальника. Право страховика на предявлення регресної вимоги передбачене, зокрема, Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто виникає з правовідносин страхування відповідальності. Право подати регресний позов до самого страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, виникає у страховика лише з припиненням основного деліктного зобовязання за фактом здійснення ним виплати страхового відшкодування на користь сторони потерпілого кредитора в деліктному зобовязанні. Отже, в даній справі мова йде саме про суброгацію, оскільки між Позивачем та Потерпілою було укладено договір добровільного майнового страхування. Страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги сплаченого страхового відшкодування до заподіювача і строк такої вимоги починає спливати з моменту заподіяння шкоди. Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦКУ). Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін (ст. 260 ЦКУ). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 260 ЦКУ). Згідно наданих суду доказів, дорожньо-транспортна пригода на перехресті пр. Леніна та вул. Культури сталася за участю двох транспортних засобів: «Шкода», державний реєстраційний номер [NUMBER], який знаходився під керуванням [PERSON], та «Мітсубіші», державний номер [NUMBER], який знаходився під керуванням [PERSON], саме 19 квітня 2013 року, що підтверджено копією Постанови Дзержинського районного суду м. Харкова у справі № 638/6588/13-п, копією Повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку… від 19.04.2013р.копією Довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 9188755 (а.с.6, 9, 10). Тобто строк позовної давності розпочинається з 20.04.2013р. і закінчується 19.04.2016р. включно. Відповідно до ч. 4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. [PERSON] просить суд застосувати вимоги передбаченої статті. Доказів поважності причини пропуску строку позовної давності Позивачем суду не надано. Тому у задоволенні заявлених позовних вимог слід відмовити за пропуском строку позовної давності. Судові витрати суд залишає за рахунок Позивача у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed