Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

Представник позивачки - адвокат Борисенков В.С. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений між позивачкою та відповідачем 29 вересня 2001 року, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Запоріжжя за актовим записом № 826. Позов обґрунтовує тим, що сторони перебувають у шлюбі з 29.09.2001. Від шлюбу сторони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя сторін не склалось, у зв`язку з втратою почуття взаємної любові і поваги, відсутності взаєморозуміння. Примирення сторін вважає неможливим. Відповідач [PERSON] відзив на позов не надав. Ухвалою від 02.06.2021 відкрите провадження у справі, справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Ухвалою від 02.08.2021 розгляд справи вирішено провести у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась. Була повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Причини неявки не повідомила. Представник позивачки - адвокат Борисенков В.С. у судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи за відсутності його та позивачки. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності та про визнання позову. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 206 ЦПК відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у пункті 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Згідно зі статтею 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд дійшов висновку про необхідність залишення позивачці шлюбного прізвища « [PERSON] », оскільки вона просила про це у позовній заяві. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що передбачено частиною першою статті 142 ЦПК. Таким чином, необхідно повернути позивачці [PERSON] з державного бюджету 50% сплаченого нею судового збору в сумі 454 гривні.

Outcome: approved