Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому просить визнати за [PERSON], [INFO], право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будовами, спорудами та огорожею в порядку спадкування, що розташовані в с.Ворочево, №170 Перечинського району Закарпатської області. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 12 жовтня 2005 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з належними до нього господарськими будовами, спорудами та огорожею у с.Ворочево, №170 Перечинського району Закарпатської області. Оскільки, померла [PERSON] за життя не зареєструвала право власності на будівлю, яка є спадковим майном, а позивачка має намір оформити таке, однак нотаріус у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно не може видати свідоцтво про право на спадщину, тому просить позов задовольнити. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, однак подала заяву, у якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити. Представник відповідача у судове засідання також не зявився, подав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав повністю, проти задоволення таких не заперечив. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Так, у судовому засіданні встановлено, що 12 жовтня 2005 року померла бабуся позивачки [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №013512 від 13 листопада 2005 року, виданого виконкомом Ворочівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області. Також встановлено, що після смерті за [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку з належними до нього господарськими будовами, спорудами та огорожею, що знаходиться в с.Ворочево, №170 Перечинського району Закарпатської області. Разом з цим встановлено, що позивачка [PERSON] проживала з бабусею на час відкриття спадщини, про що свідчить довідка №79 від 16 лютого 2016 року, видана виконкомом Ворочівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 та ч.2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що позивачка [PERSON] прийняла спадщину за законом за спадкодавцем [PERSON], однак у неї існують певні перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а тому суд, використовуючи винятковий спосіб його захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Тому,

Outcome: approved