Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення з [PERSON], [PERSON] заборгованості за іпотечним договором № 1761-н від 24 липня 2007 року, в якому просить суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів суму заборгованості за вищезазначеним договором у загальному розмірі 42642, 34 доларів США та 7329, 27 гривень, яка складається зі: строкового основного боргу по кредиту у сумі 19349, 56 доларів США; простроченого основного боргу з кредиту у сумі 15172,63 доларів США; прострочених процентів за користування кредитом у сумі 3628,81 доларів США; простроченої комісійної винагороди за супроводження кредиту у сумі 5200,00 гривень; пені за прострочений основний борг по кредиту 3746,08 доларів США; пені за прострочені проценти за користування кредитом у сумі 745,26 доларів США; пені за прострочену комісійну винагороду за супроводжування кредиту у сумі 2129, 27 гривень; інфляційні витрати від прострочених сум по кредиту 2125, 77 гривень; 3% річних від прострочених сум по кредиту за період 481,28 гривень. Представник позивача обґрунтовував позов тим, що 24 липня 2007 року між позивачем та [PERSON] укладено договір відновлювальної лінії № 1761-н, згідно з яким [PERSON] зобовязується надавати Позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти в сумі 60300 доларів США, а Позичальник зобовязується прийняти, належним чином використати та повернути Кредит, сплативши проценти за користування в розмірі 13% річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Банком зобовязання виконанні, відповідачу надано кредит в іноземній валюті в сумі 60300 доларів США, на строк з 24 липня 2007 року до 24 липня 2017 року зі сплатою відсотків у розмірі 13% річних. Відповідно до Положень вищезазначеного договору та графіку погашення кредиту, відповідач зобовязався повертати отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки. В забезпечення виконання зобовязань за даним договором 24 липня 2007 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки № 1 до Кредитного договору № 1761-н,згідно з пунктом 3.1. якого Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі що й Позичальник, у томі числі за повернення основної суми боргу, відсотків, комісій за користування кредитом, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, зазначених у Кредитному договорі. Згідно з пунктом 1.1 Договору поруки поручитель зобовязується перед Кредитором відповідати солідарно, в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязання за Кредитним договором № 1761-н від 24 липня 2007 року а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені у майбутньому. Також в забезпечення виконання зобовязань за даним договором 24 липня 2007 року між позивачем та відповідачами укладено іпотечний договір , у відповідності до умов якого Іпотеко держатель має право у випадку невиконання Боржником свої зобовязань за Кредитним договором отримати задоволення за рахунок майна Іпотекодавців, заставленого на нижче вказаних умовах. Згідно з пунктом 1.2. Іпотечного договору предметом іпотеки є квартира № 36 що в будинку № 8 по вулиці Мельницькій в м. Одесі та має наступні характеристики: загальна площа 48,7 кв.м., житлова 27,3 кв.м., кількість житлових кімнат: 2 (два). Вищевказана квартира належить Іпотекодавцям на праві спільної часткової власності (в рівних частках). Оскільки, встановлені Кредитним договором терміни повернення наданого кредиту (основної суми) та терміни сплати відсотків за кредит відповідачем не дотримуються, що стало приводом для звернення до суду з даним позовом. Не погоджуючись з позовом ПАТ «Державного [PERSON] Банку України» [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до Банку та до [PERSON] про захист прав споживачів та визнання поруки припиненою, обґрунтовуючи його тим, що зі змісту наданих банком розрахунків вбачається, що прострочена заборговано сіть позичальника [PERSON] по сплаті кредиту виникла 01.12.2013 року,тобто більш ніж за рік до предявлення позову, але відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Цього зроблено не було, та як наслідок є підстави вважати, що викладені обставини свідчать про припинення поруки. Враховуючи, що Відповідач не звернувся до суду з позовом до поручителя протягом шести місяців з того дня, коли боржник порушив зобовязання , порука є припиненою з 02.06.2014 року. Відповідач [PERSON] також не погоджуючись з вимогами Банку звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Державний [PERSON] України», [PERSON] про захист прав споживачів та тлумачення умов кредитного договору, обґрунтовуючи його тим, що відповідно до п.1.1 Кредитного Договору, Банк взяв на себе зобовязання надати позичальнику грошові кошти у сумі 60300 доларів США, що складає 304515, 00 гривень за курсом 5,05 гривень за один долар США, а позичальник взяв на себе зобовязання повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 13% річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку,на умовах та в строки, визначені цим договором. Так порядок, умови та строки видачі та погашення кредиту узгоджені Сторонами в Таблиці визначення сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, яка є Додатком № 1 до Кредитного договору. Вказаним Додатком № 1 до Кредитного Договору, зокрема визначались порядок, розміри, та строки погашення заборгованості по тілу кредиту, відсоткам за його користування, а також іншим платежам (комісії) тощо. Відповідно до ч.1 ст. 213 ЦК України,зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). Отже, відповідач [PERSON] вважає, що у відповідності до умов ч.2 ст.533 ЦК України, сторони визначили грошовий еквівалент у в іноземній валюті в розмірі 60300 доларів США кредиту, що підлягає сплаті у гривнях за курсом, встановленим п.1.1. Кредитного договору та Додатком № 1 до Кредитного договору 5,05 за долар. [PERSON] вважає, що не зобовязаний сплачувати Банку будь-які відсотки та ніші вартісні елементи кредиту , ніж ті, що зазначені у Додатку № 1 до кредитного договору. Таким чином, враховуючи умови Додатку № 1 до Кредитного договору з урахуванням положень Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту,затверджених Постановою Правління національного Банку України № 168 від 10 травня 2007 року, обґрунтовано було б тлумачити умови Кредитного договору стосовно валюти платежу по кредиту виключно у гривні, оскільки сукупна вартість кредиту з врахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобовязань споживача, які повязані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, визначена сторонами у гривні з фіксацією курсу 5,05 за долар США. Однак, Банк, як сторона договору по своєму тлумачить умови п.1.1. Кредитного договору та Додатку №1 до нього, тому що згідно позовної заяви «Ощадбанку» та розрахунків заборгованості за кредитом, погашення кредиту повинно відбуватися у доларах США, що повністю суперечить Додатку № 1 до Кредитного договору, що грубо порушує права [PERSON]. Оскільки між сторонами вбачається спір стосовно тлумачення окремих положень Кредитного Договору, що призвело до нарахування заборгованості, яка не визнається ним. З підстав [PERSON], вважає за необхідне просити суд розтлумачити зміст правочину стосовно розміру та валюти погашення заборгованості по тілу та відсотках за користування кредитом, а саме розтлумачити зміст п.1.1. Кредитного договору з врахуванням Додатку № 1 до нього у відповідності до положень ст.533 ЦК України, ст.11 Закону України « Про захист прав споживачів» та НБУ № 168 від 10.07.2007 року « Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупність вартість кредиту» стосовно розміру та валюти погашення тілу кредиту та відсотків за його користування», а саме, що за період з 24.07.2007року по 16.07.2009 року здійснюється погашення виключно відсотків за користування кредитом у розмірі від 2928,35 гривень до 3253,72 гривень в залежності від кількості днів у розрахунковому місяці; за період з 14.08.2009 року по 24 .07. 2017 року здійснюється погашення тіла кредиту в розмірі 3176,45 гривень щомісяця та відсотки за користування кредитом в розмірі від 3234,49 гривень до 22,55 гривень в залежності від залишку неповернутого тіла кредиту; абсолютне значення подорожчання кредиту (сума відсотків за весь період користування та інших платежів) не повинна перевищувати 259\~062, 73 гривень. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 42642,34 доларів США та 7329,27 гривень, яка складається з: строкового основного боргу по кредиту у сумі 19349, 56 доларів США; простроченого основного боргу з кредиту у сумі 15172,63 доларів США; прострочених процентів за користування кредитом у сумі 3628,81 доларів США; простроченої комісійної винагороди за супроводження кредиту у сумі 5200,00 гривень; пені за прострочений основний борг по кредиту 3746,08 доларів США; пені за прострочені проценти за користування кредитом у сумі 745,26 доларів США; пені за прострочену комісійну винагороду за супроводжування кредиту у сумі 2129,27 гривень; інфляційні витрати від прострочених сум по кредиту 2125,77 гривень; 3% річних від прострочених сум по кредиту за період 481,28 гривень. Проти задоволення зустрічних позовних вимог заперечувала, посилаючись на підстави викладені у письмових запереченнях наданих Банком, які приєднані до матеріалів справи. Відповідач [PERSON] в судові засідання на неодноразовий виклик суду не зявлявся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом відправлення судової повістки за місцем реєстрації. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судові засідання призначені до розгляду на 24.11.2015 року, на 24.12.2015 року, на 17.02.2016 року, на 23.03.2016 року не зявлявся, про час та місце проведення судових засідань повідомлений належним чином. 21 березня 2016 року направив до суду заяву про відкладення справи у звязку зі службовим відрядженням. Відповідач [PERSON] та його представники в судові засідання на неодноразовий виклик суду не зявлялися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові заперечення відповідачів [PERSON], [PERSON] та їхніх представників, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 24.07.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління, правонаступником якого на даний час є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 1761-н. Згідно умов Кредитного договору, [PERSON] надав позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 60 300,00 дол. США (шістдесят тисяч триста дол. США) зі сплатою по процентній ставці 13,00 % річних з остаточним строком погашення до 24.07.2017 року. За прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів Позичальник зобов'язаний, у відповідності до п. 5.2 Кредитного договору, сплачувати Банку пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла на період, за який сплачується пеня, від суми платежу. Пунктом 7.8. Кредитного договору сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України до трьох років для всіх грошових зобов'язань Позичальника (в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені тощо), що передбачені умовами цього договору. В забезпечення виконання умов за договором відновлювальної кредитної лінії №1761-н від 24.07.2007 року був укладений договір поруки №1 від 24.07.2007 року з [PERSON] де у відповідності з умовами договору поруки, поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання [PERSON] усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору №1761-н від 24.07.2007 року, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Судом встановлено, що позичальник [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконує, у звязку з чим, станом на 16.12.2014 року сума заборгованості за кредитом становить 42 642,34 дол. США та 7 329,27 грн., яка складається з: строковий основний борг по кредиту 19 349,56 дол. США; Прострочений основний борг по кредиту 15 172,63 дол. США; прострочена комісійна винагорода за користування кредитом 5 200,00 грн.; прострочені проценти за користування кредитом - 3 628,81 дол. США; пеня за прострочений основний борг по кредиту 3 746,08 дол. США (в гривневому еквіваленті становить 59 090,29 грн.); пеня за прострочені проценти за користування кредитом 745,26 дол. США (в гривневому еквіваленті становить - 11 755,66 грн.); пеня за прострочену комісійну винагороду 2 129,27 грн. Ч. 1 ст. 553, ч.1, 2 ст. 554 передбачають, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Зазначене кореспондується з п. 3.1, 3.2 договору поруки №1 від 24.07.2007 року, поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання [PERSON] усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору №1761-н від 24.07.2007 року, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, в тому числі, за повернення основної суми боргу, процентів, за використання кредитних коштів, відшкодування можливих збитків, за сплату пені і інших штрафних санкцій, передбачених в вищеназваному кредитному договорі. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Таким чином, суд зазначає, що позичальник [PERSON] та поручитель [PERSON] є відповідальними перед кредитором АТ «Ощадбанк» як солідарні боржники. Як вбачається з вимоги № 28/01-19/11826 від 22.05.2014 року начальником відділу по роботі з проблемними активами ПАТ «Державний [PERSON] України» [PERSON] адресована вимога, згідно з якою відповідачу повідомлено, що станом на 27.03.2014 року ним не виконані взяті обовязки та недотримані умови, передбачені п.1.5. кредитного № 1761-н від 24.07.2007 року, а саме: своєчасне погашення кредиту та відсотків за користування кредитом, не здійснюється, у звязку з чим виникла прострочена заборгованість перед банком. На підставі п.3.3.2 кредитного договору № 1761-н від 24.07.2007 року [PERSON] вимагає повернення всієї суми Кредиту та здійснення платежів по нарахованим процентам за користування кредитом та інших платежів в сумі 38\~800,36 доларів США та 7692,24 гривень у тому числі: прострочена заборгованість за кредитом 9817,63 доларів США; заборгованість за відсотками 1387,54 доларів США; прострочена комісія 4560,00 гривень; заборгованість за пенею за відсотками 432,07 доларів США; заборгованість за пенею по основному боргу 2458,56 доларів США; пеня за прострочену комісію 3132,24 гривень; залишок основного боргу 24704, 56 доларів США. У звязку з викладеним просять в 30-тиденний строк погасити заборгованість перед філією Одеське обласне управління АТ «Ощадбанку». В іншому разі [PERSON] має намір згідно п.3.3.2 кредитного договору № 1761-н від 24.07.2007 року стягнути кредит та суму нарахованих процентів, комісійних винагород та інших платежів, що достроково підлягають сплаті та звернути стягнення на предмет застави у судовому порядку. Вимога № 28/01-19/11829 від 22.05.2014 року з аналогічним змістом направлена Банком [PERSON] особі яка виступає поручителем [PERSON]. Відправлення вищезазначених вимог на адресу як [PERSON] так і [PERSON] підтверджується реєстром на відправку замовних листів ПАТ « Державний [PERSON] банк України» - філія Одеське обласне управління. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Параграфом 1 Глави 71 Цивільного Кодексу України врегульовані правовідносини, що виникають за договорами позики. Згідно з частиною 1 статі 1050 якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статі 625 ЦК України. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов'язання. Згідно ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. В силу ст. 533 ч.ч.1,2 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно п.12 постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. З урахуванням викладеного, вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом у сумі 42 642,34 дол. США та 7 329,27 грн., яка складається з: строковий основний борг по кредиту - 19 349,56 дол. США; Прострочений основний борг по кредиту - 15 172,63 дол. США; прострочена комісійна винагорода за користування кредитом - 5 200,00 грн.; прострочені проценти за користування кредитом - 3 628,81 дол. США; пеня за прострочений основний борг по кредиту - 3 746,08 дол. США (в гривневому еквіваленті становить 59 090,29 грн.); пеня за прострочені проценти за користування кредитом - 745,26 дол. США (в гривневому еквіваленті становить - 11 755,66 грн.); пеня за прострочену комісійну винагороду - 2 129,27 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі. Зустрічний позов [PERSON] про захист прав споживачів та тлумачення умов кредитного договору не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. 24 липня 2007 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено договір відновлювальної кредитної лінії №1761-н . Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору [PERSON] зобов'язується надати Позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 60 300,00 дол. США, що складає на 24 липня 2007 по курсу НБУ 5,05 грн. за 1 дол. США 304 515,00 грн., а Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути Кредит, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 13 % річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Пунктом 1.9 Кредитного договору визначено, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за цим договором несе Позичальник. Статтею 533 ЦК України визначено, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. АТ «Ощадбанк», при укладенні кредитного договору з позивачем, виконав всі вимоги ст.ст. 11,18, 21 ЗУ «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління НБУ від 10.05.2007 р. №168. Додатком №1 до кредитного договору №1761-н від 24.07.2007 року, позичальнику надано таблицю сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки станом на момент укладення договору, але Позичальником ця таблиця помилково сприймається як графік погашення заборгованості по кредитному договору, що не відповідає дійсним обставинам справи. В Додатку №1 до кредитного договору чітко зазначено, що таблиця визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки визначена з метою запобігання завданню позичальнику моральної та матеріальної шкоди через надання недостовірної чи неповної інформації та є довідковою та складеною на дату укладення договору. Фактичні строки та суми платежів можуть відрізнятись від планових в залежності від змін у датах, сумах платежів та їх цільового призначення, реальна процентна ставка та абсолютне подорожчання кредиту можуть змінюватись. Розрахунки наведено в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку. Кредитні кошти надавались позичальнику в доларах США, про що свідчить не тільки договір відновлювальної кредитної лінії №1761-н від 24.07.2007 року, а й розрахунок заборгованості, наданий Банком, із якого чітко вбачається, що погашення заборгованості [PERSON] на протязі всього часу здійснювалось виключно в доларах США. Стосовно позовних вимог заявлених у зустрічному позові [PERSON] про захист прав споживачів та визнання поруки припиненою, суд дійшов наступних висновків. В ході розгляду даної справи судом досліджувалися надані стороною позивача за основним позовом як докази в підтвердження суми заборгованості за кредитним договором, Додаток № 1 до розрахунку загальної заборгованості за договором № 1761-н від 24.07.2007 року станом на 16.12.2014 року, з якого вбачається, що [PERSON] останній раз внесена плата за тіло кредиту у сумі 623,32 долара США 1.11.2013 року; Додаток № 2 до розрахунку загальної заборгованості за вказаним кредитним договором, з якого вбачається, що [PERSON] останній раз сплачувалися проценти на виконання умов договору 17 грудня 2014 року у сумі 150,00 доларів США. Відповідно до ч.1 статі 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчинення особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. За правилами ч.2 статті 264 ЦК України позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Таким чином, враховуючи, що [PERSON], хоча і з порушеннями, але виконувалися умови кредитного договору, що перериває позовну давність, то суд критично ставиться до правової позиції представника відповідача [PERSON] щодо можливості застосування позовної давності до заявлених позовних вимог та з цих підстав відмовити у задоволенні позову. З врахуванням вищевикладеного, суд також приходить до висновку, що позивач за зустрічним позовом прийшов до хибного висновку щодо визначення строку виконання основного зобов'язання, у разі виникнення першої заборгованості по кредитному договору в частині сплати тіла кредиту. Оскільки прострочена заборгованість позичальника по сплаті тіла кредиту виникла 01.12.2013 року, а відсотків 17 грудня 2014 року, позов предявлено до обох відповідачів 22.12.2014 року, [PERSON] дійшов неправильного висновку щодо припинення поруки з 02.06.2014 року, а саме через шість місяців з моменту виникнення заборгованості по кредиту. Порука є похідною від основного зобов'язання та відповідно до п. 4.1. Договору поруки, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання за кредитним договором. Згідно умов п. 4.2. договору поруки, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя. Пунктом 4.5. Договору поруки передбачено, що не допускається припинення поруки без припинення забезпеченого нею зобов'язання. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654,00 гривень підлягають стягненню порівну з відповідачів на користь позивача публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України». Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved