Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-03 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором б/н від 20.07.2011 року, в обґрунтування якого зазначив, що [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим підписав заяву від 20.07.2011 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами, Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, складає договір про надання банківських послуг між ним та банком, що підтверджується підписом відповідача у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України і заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Позивач зазначає, що він свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору. В зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 15.09.2020 року має заборгованість в розмірі 40074,46 грн., яка складається з: 31429,73 грн. заборгованості за тілом кредиту; в т.ч. 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 31429,73 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 8644,73 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн. нарахована пеня; 0,00 грн. нарахована комісії, яку позивач просить суд стягнути з відповідача, а також понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20.01.2021 року в справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено до підготовчого судового засідання, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. В строк, встановлений судом, відзиву на позовну заяву до суду не надійшло. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 10.03.2021 року підготовче провадження в справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлявся належним чином, в прохальній частині позовної заяви зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, банк не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника позивача та винесення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Із заявою про розгляд справи у відсутність відповідача та з повідомленням причин неявки до суду не звертався, відзив на позовну заяву до суду не надавав. Відповідно до\~ст.\~280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки не повідомив, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, враховуючи заяву представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача по матеріалам, які є в наявності в справі і постановити заочне рішення, направивши за місцем мешкання відповідача копію рішення суду для відома. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне: Як вбачається з матеріалів справи, 20.07.2011 року [PERSON] дійсно підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с.19), а також відповідачем було підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» за договором SAMDN50000047872950, [PERSON] (а.с. 20), з якої вбачається, що сторонами кредитного договору були погоджені всі суттєві умови договору, а саме: процентну ставку за користування кредитом, порядок повернення кредиту, встановлення відповідальності у вигляді штрафів за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру тощо. Також з матеріалів справи вбачається, що старт карткового рахунку № [NUMBER] , по якому проводилося кредитування відповідача відбувся 20.07.2011 року та в той же день відповідачу встановлено кредитний ліміт в розмірі 2000 гривень, після цього кредитний ліміт змінювався: 20.07.2011 року зменшено до 300,00 грн., 21.08.2011 року збільшено до 2400,00 грн., 14.05.2012 року підвищено до 3000,00 грн., 26.06.2013 року збільшено до 4000,00 грн., 01.08.2013 року збільшено до 8000,00 грн., 29.11.2013 року збільшено до 9000,00 грн., 26.04.2017 року збільшено до 9500,00 грн., 15.06.2017 року збільшено до 15000,00 грн., 17.06.2017 року збільшено до 18000,00 грн., 04.02.2020 року зменшено до 0,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с.17). Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що позивачем в односторонньому порядку проводилася зміна кредитного ліміту, в межах якого проводилося кредитування відповідача, при чому максимальний розмір кредитного ліміту картки відповідача за весь час існування кредитних правовідносин між сторонами становив 18000 грн., який 04.02.2020 року було знижено до 0 грн., що підтверджується довідкою банку (а.с.17). Тобто, розмір основного боргу за кредитним договором (тіло кредиту) не повинен перевищувати 18000 грн.00 коп., тобто в межах максимального кредитного ліміту, встановленого банком. В той же час, з наданого позивачем розрахунку вбачається, що останнім проведено розрахунок простроченого тіла кредиту, яка складає 31429 грн.73 коп., що суттєво перевищує максимальний кредитний ліміт, встановлений банком по даному кредитному договору. Як зазначає позивач, відповідач [PERSON] зобов`язання за договором належним чином не виконував, кредит в порядку та сумах, зазначених вище, в повному обсязі не погашав, проценти за користування кредитом не сплачував, внаслідок чого станом на 15.09.2020 року має заборгованість в розмірі 40074,46 грн., яка складається з: 31429,73 грн. заборгованості за тілом кредиту; в т.ч. 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 31429,73 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 8644,73 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн. нарахована пеня; 0,00 грн. нарахована комісії. Зазначена сума заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості за договором б/н від 20.07.2011 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] (а.с. 8-16). В той же час, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст\~статті 634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно\~статті 1056-1 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч.1). Встановлений договором розмір процентної ставки не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку (ч.2). Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною (ч.3). Відповідно до\~статті 1048 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1). Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. Згідно зі\~статтею 1049 Цивільного Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В частині першій\~статті 1050 ЦК України\~передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У «Анкеті-заяві» позичальника від 20.07.2011 року погоджена сторонами процентна ставка не зазначена. В той же час, істотні умови договору були погоджені сторонами шляхом підписання довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» за договором SAMDN50000047872950, [PERSON] (а.с. 20), яку додано до позовної заяви. При цьому, обґрунтовуючи право вимоги, у тому числі розмір і порядок нарахування заявлених до стягнення сум, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за Договором, позивач посилається на вказану анкету-заяву та довідку про умови кредитування, а також Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с.21-45), як невід`ємні частини спірного договору. Проте ці докази не містять підтвердження тих обставин, що відповідач при підписанні «Анкети-заяви» ознайомився і погодився з умовами, що містять саме цей Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, і що ця «Анкета-заява» разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг становить між позичальником та Банком договір про надання банківських послуг. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено і в постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Тому суд приходить до висновку, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України, за змістом якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із позовом, тобто, кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, наданий банком Витяг Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг у Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання Банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в «Анкеті-заяві» позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Суд вважає, що оскільки Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, що в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 20.07.2011 року шляхом підписання «Анкети-заяви». В той же час, суд вважає за необхідне прийняти до уваги той факт, що відповідачем було підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» за договором SAMDN50000047872950, [PERSON] (а.с. 20). З наданого документа вбачається, що відповідач був ознайомлений з істотними умовами договору, зокрема, з розміром процентної ставки, яка становить 3,0% в місяць (яка нараховується на залишок простроченої заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів на рік), розміром щомісячних платежів (7 % від суми заборгованості), строком внесення щомісячних платежів, розміром пені та штрафів за неналежне або несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 15.09.2020 року заборгованість за простроченим тілом кредиту складає 31429,73 грн. (на момент закінчення строку дії картки № [NUMBER] терміном дії до 09/18 розмір заборгованості за тілом кредиту складав 33025,55 грн. (а.с. 15)), в той час як ліміт банком встановлено на значно меншу суму - у розмірі 18 000 грн. Визначений позивачем розмір заборгованості за простроченим тілом кредиту є більшою за встановлений кредитний ліміт у сумі 18 000 грн., відомостей про досягнення домовленості між сторонами про його збільшення матеріали справи не містять. Окрім того, суд враховує, що сторонами про укладенні договору в довідці про умови кредитування було узгоджено всі істотні його умови, зокрема, процентну ставку за користування кредитом, наслідки прострочення виконання зобов`язань, а також інші істотні умови (а.с. 20). Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач був обізнаний про умови отримання та порядок повернення кредитних коштів. З довідки про умови кредитування також вбачається, що сторонами було погоджено процентну ставку за користування кредитними коштами в розмірі 3,0 % на місяць на суму залишку заборгованості. Згідно надано позивачем розрахунку вбачається, що з 01.01.2013 року процентну ставку за користування кредитними коштами позивачем було змінено до 30 % річних, 01.09.2014 року до 34,8 % річних, з 01.04.2015 року до 43,2 % річних. Зі змісту виписки з рахунку відповідача [PERSON] , наданої позивачем до суду, вбачається, що відповідач тривалий час активно користувався наданою кредитною картку, використовував кредитні кошти, здійснював їх погашення, останню операцію було вчинено відповідачем 22.07.2017 року придбання продуктів: Море пива, [ADDRESS] в сумі 102,85 грн. (а.с. 56), сума процентів, нарахованих позивачем, станом на вказану дату складала 21,23 грн. Таким чином, останнє використання кредитної картки було вчинено відповідачем 22.07.2017 року, тобто під час дії процентної ставки 3,6 % річних, що свідчить про той факт, що відповідач [PERSON] , користуючись кредитними коштами та здійснюючи їх погашення, був обізнаний про факт підвищення процентної ставки за кредитом до 3,6% річних. Представником позивача до суду також надано довідку, відповідно до якої відповідачу було видано наступні картки: 20.07.2011 року № [NUMBER] терміном дії до 04/15, 29.09.2014 року № [NUMBER] терміном дії до 09/18, 21.09.2019 року № [NUMBER] терміном дії до 02/22 (а.с. 18). Таким чином, станом на день розгляду справи термін дії картки № [NUMBER] ( строк дії до вересня 2018 року), якою востаннє користувався відповідач сплинув, в зв`язку з чим у позивача вудсутні підстави для нарахування процентів за користування кредитом до 15.09.2020 року, і проценти за користування кредитом потрібно нараховувати до 30.09.2018 року. Слід зазначити, що суд не може прийняти до уваги ствердження позивача про те, що 21.09.2019 року № [NUMBER] терміном дії до 02/22, оскільки до суду не надано доказів того, що відповідач дійсно отримав цю кредитну картку та користувався нею.Згідно матеріалів справи останній раз користувався платіжною карткою № [NUMBER] 22 липня 2017 року. В той же час, враховуючи, що судом прийнято рішення про часткове стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі максимального кредитного ліміту, встановленого відповідачу, суд вважає навести розрахунок заборгованості з врахуванням зазначених обставин. З наведеного позивачем розрахунку вбачається, що станом на 22.07.2017 року розмір заборгованості за кредитом становив 17937,27 грн., сума нарахованих процентів склала 21,23 грн., в подальшому нарахування проводилися, виходячи з розміру заборгованості за кредитом, що перевищував розмір максимального кредитного ліміту, встановленого відповідачу. Тобто сума заборгованості за період з 23.07.2017 року по 30.09.2018 року (дата закінчення дії картки № [NUMBER] ) становить: 18000,00 х 36,0/365 х 434 = 7704,99 грн., де 18000,00 грн. розмір максимального кредитного ліміту, встановленого відповідачу; 36,0 % - процентна ставка; 360/365 кількість днів у році; 434 кількість днів, за які здійснюється нарахування; 7704,99 грн. сума нарахованих процентів. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягненню з відповідача на користь позивача заборгованості в загальному розмірі 25726,22 грн., яка складається з: 18000,00 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту (максимальний розмір кредиту, встановлений відповідачу), 21,23 грн. - сума процентів, нарахованих за період з 01.06.2015 року по 22.07.2017 року (на дату останнього платежу), 7704,99 грн. заборгованість за простроченими процентами (за період з 23.07.2017 року по 30.09.2018 року (кінцевий строк дії картки, якою користувався відповідач). Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до\~ ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні з позовом до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2102,00 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Таким чином, з відповідача\~ на користь позивача належить стягнути судовий збір\~ в розмірі\~ 1349,40 грн. пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі ст.ст. 526, 530, 549, 611, 615, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: partial