Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 08.12.2011 року у розмірі 8131,70 грн. та судові витрати в розмірі 2102 грн., посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 08.12.2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 17400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [INFO] [PERSON] померла. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та вважається таким, що прийняв спадщину, є [PERSON] . Позивачем 17.07.2019 року відповідачу було направлено лист-претензію, згідно якої позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не виконано. Таким чином позивач вважає, що відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника в сумі 8131,70 грн. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як відповідач не відмовились від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. Представник позивача Савіхіна А.М. у дане судове засідання не з`явилась, але надала суду клопотання про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, в разі неявки в судове засідання відповідачів, просила винести заочне рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явивився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надавав. Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтями 1,2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.ст.15,16 ЦК України, ст.4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Встановлено та підтверджено наявними у матеріалах справи доказами, що 08.12.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 17400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Свої зобов`язання позивач виконав цілком і в обумовлений у договорі термін. [PERSON] свої зобов`язання в установлені терміни не виконувала, допускаючи прострочення платежів, у зв`язку з чим станом на 29.09.2017 року має заборгованість у розмірі 8131,70 грн. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 04.10.2017 року серії [NUMBER] . Як вказано позивачем у позові, спадкоємець - відповідач по справі, постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується копією його паспорту, в якому зазначено, що місцем його реєстрації є - [ADDRESS] . 23.01.2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області з претензією кредитора за кредитним договором б/н від 16.04.2013 року укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] . Однак до позовної заяви додає кредитний договір (заявку) підписану [PERSON]. б/н від 08.12.2011 року та просить стягнути з відповідача суму заборгованості саме за цим договором, а не за кредитним договором б/н від 16.04.2013 року. 23.01.2018 року Лозівською державною нотаріальною конторою Харківської області заведена спадкова справа за №13/2018 після смерті [PERSON] , до матеріалів якої долучена претензія кредитора - ПАТ КБ «Приватбанк» на суму 8131,70 грн. Із копії спадкової справи №13/2018 вбачається, що спадкоємці померлої [PERSON] не зверталися до нотаріальної контори з питань оформлення спадкових справ, коло спадкоємців [PERSON] нотаріальній конторі невідоме, тому нотаріальна контра не має змоги повідомити їх про пред`явлену вимогу ПАТ КБ «Приватбанк», щодо існуючої суми боргу. 10.07.2019 року [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги на суму 8131,70 грн. за кредитним договором б/н від 16.04.2013 року, але ніякий дій не було виконано, відомостей отримання [PERSON] вказаної претензії матеріали справи не містять. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст.1218, ч.3 ст.1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця. Оскільки боржник помер, то відповідати перед АТ КБ «ПриватБанк» на підставі ст.ст.1281,1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Аналогічні роз`яснення надані в абз.2 пункту 32 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення ст.1281 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, АТ КБ «ПриватБанк», як позивач, зобов`язаний довести, що саме відповідач є спадкоємцем померлого, прийняв після неї спадщину та вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину. Позивач зазначає, що спадкоємцем [PERSON] у порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач [PERSON] . На підтвердження даної обставини позивач посилається на копії паспорта позичальника та відповідача, де зазначено одну й ту саму адресу зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] . Суд зазначає, що сам факт реєстрації місця проживання відповідача за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме він є спадкоємцем та прийняв після померлої спадщину. Також, вбачається, що позивачем не надано суду належних доказів наявності та обсягу майна, отриманого спадкоємцем у спадщину після смерті [PERSON] , його вартості. Крім цього, позивачем не надано доказів отримання відповідачем свідоцтва про право на спадщину. Отже, стороною позивача не надано до суду доказів переходу прав та обов`язків померлої [PERSON] до відповідача [PERSON] за кредитним договором б/н від 08.12.2011 року. Оскільки, зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст.1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому ч.2 ст.1282 ЦК України. Саме на підставі норм статей 1281,1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до відповідача. Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право, а не є строком позовної давності. Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року справа №6-33цс/15. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] померла [INFO] , з претензією кредитора за кредитним договором б/н від 16.04.2013 року до нотаріальної контори позивач звернувся лише 23.01.2018 року, а з листом-претензією до відповідача за кредитним договором б/н від 16.04.2013 року - 10.07.2019 року, при цьому в своєму позові не зазначає коли саме позивач дізнався про смерть особи та не надає жодного письмового доказу на підтвердження вказаних фактів. Частиною 2 статті 1281 ЦК України передбачено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від дня настання строку вимоги. Враховуючи викладене, суд вважає, що саме з 29.09.2017 року згідно з ч.2 ст.1281 ЦК України розпочався строк пред`явлення вимоги до спадкоємців. Однак АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до спадкоємця з претензіями лише 10.07.2019 року, а з позовом до суду 20.01.2020 року, тобто позивачем пред`явлені вимоги з пропуском визначеного законом шестимісячного строку, який є присічним (преклюзивним). Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2018 року у справі №14-53цс18. Аналогічні правові висновки також містяться в Постанові Верховного Суду України від 12.04.2017, в справі №6-2962цс16, в постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року №6-33цс15 та в постанові Верховного Суду України від 17 квітня 2018 року №14-53 цс 18. Враховуючи наведені норми та обставини справи встановлені судом, суд приходить до висновку, що шестимісячний строк для пред`явлення позивачем вимог до спадкоємців боржника, встановлений ст.1281 ЦК України, вже минув на момент звернення із даним позовом до суду. Оскільки кредитор пред`явив свої вимоги до спадкоємців з порушенням строків, встановлених ст.1281 ЦК України, які є присічними, що згідно з ч.4 даної статті позбавляє його права вимоги до відповідачів. Крім цього, в матеріалах справи відсутній кредитний договір б/н від 16.04.2013 року укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , на який посилається позивач в своїй претензії кредитора до нотаріальної контори та листі-претензії до відповідача. З огляду на викладене суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» несплаченої за життя спадкодавцем суми заборгованості по кредиту за договором б/н від 08.12.2011 у розмірі 8131,70 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо в позові відмовлено, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed